РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI
din 18 martie 2014
de respingere a propunerii de Regulament de punere în aplicare de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1), în special articolul 9,
având în vedere propunerea înaintată de Comisia Europeană, după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
(1)
La 5 octombrie 2006, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 (2) („regulamentul contestat”), care a dispus instituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam. În urma unei reexaminări, măsurile au fost extinse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului (3). Măsurile au expirat la 31 martie 2011.
(2)
Anumiți producători-exportatori au introdus la Tribunal acțiuni având ca obiect anularea regulamentului contestat. Tribunalul a respins respectivele acțiuni. (4) Cu toate acestea, în recurs, prin hotărârea sa din 2 februarie 2012, Brosmann și alții/Consiliul, C-249/10 P, și prin hotărârea sa din 15 noiembrie 2012, Zhejiang Aokang Shoes/Consiliul, C-247/10 P („hotărârile”), Curtea de Justiție („Curtea”) a anulat aceste hotărâri ale Tribunalului și Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 în ceea ce privește recurentele. În special, Curtea a constatat că Comisia ar fi trebuit să examineze cererile prezentate de recurente pentru a beneficia de tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață („TEP”) în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 și că nu se exclude că o astfel de examinare ar fi condus la impunerea unei taxe antidumping mai scăzute pentru recurente.
(3)
Printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (5), Comisia a informat producătorii-exportatori vizați de hotărâri că a decis să reia procedura ce urmărea înlocuirea părților anulate din regulamentul contestat și să examineze dacă, pentru producătorii-exportatori în cauză, prevalau condițiile economiei de piață în perioada relevantă.
(4)
La 19 februarie 2014, Comisia a adoptat propunerea de regulament de punere în aplicare al Consiliului de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („propunerea”). Potrivit propunerii, examinarea cererilor de TEP a demonstrat că, pentru producătorii-exportatori vizați de hotărâri, nu au prevalat condițiile economiei de piață în perioada relevantă, că TEP trebuie, prin urmare, să fie refuzat respectivilor producători-exportatori și că taxa antidumping impusă inițial de regulamentul contestat ar trebui restabilită pe cale de consecință. În acest sens, propunerea ar reinstitui o taxă antidumping definitivă pentru producătorii-exportatori vizați de hotărâri pentru perioada de aplicare a regulamentului contestat.
(5)
Articolul 1 alineatul (4) din propunere este formulat după cum urmează: „Se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale, cu excepția articolului 221 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (6). Comunicarea către debitor a valorii taxelor poate avea loc la mai mult de trei ani după ce a luat naștere datoria vamală, dar nu mai târziu de doi ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.”
Articolul 221 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 („Codul vamal”) prevede prescrierea comunicării taxei antidumping reimpuse debitorului pentru orice importuri care au avut loc cu mai mult de trei ani în urmă, cu condiția ca termenul de prescripție să nu fi fost suspendat printr-o cale de atac în temeiul articolului 243 din Codul vamal. Articolul 1 alineatul (4) din regulamentul contestat prevedea că se aplică dispozițiile în vigoare privind taxele vamale, cu excepția cazului în care se prevede altfel, și nu conținea nicio derogare de la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal. În măsura în care comunicarea inițială a datoriei către debitor a fost retrasă în urma hotărârilor, operatorii s-ar putea aștepta în mod legitim ca, odată ce termenul de trei ani prevăzut la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal a expirat, orice reinstituire a datoriei să se fi prescris și, în consecință, datoria să se fi „stins” (7). Odată ce datoria a fost stinsă în temeiul articolului 221 alineatul (3), reinstituirea retroactivă a acesteia ar încălca, prin urmare, încrederea legitimă a operatorilor în cauză.
În concluzie, Consiliul a dedus că o aplicare retroactivă a derogării de la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal nu este posibilă în acest caz, întrucât ar încălca încrederea legitimă a operatorilor în cauză.
(6)
Fără derogarea retroactivă de la articolul 221 alineatul (3), reinstituirea taxelor ar avea un efect financiar foarte limitat în practică, având în vedere faptul că măsurile inițiale au expirat la 31 martie 2011.
(7)
În plus, reclamanții nu au furnizat elemente care să demonstreze că adoptarea măsurii propuse ar avea un impact asupra lor.
(8)
Curtea a anulat regulamentul contestat în întregime în ceea ce privește recurentele. În consecință, efectul hotărârilor în ceea ce privește măsura anulată nu depinde de un act adițional care urmează să fie adoptat de către instituții. Prin urmare, Consiliul conchide că articolul 266 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu obligă instituțiile să reinstituie taxele în cazul de față,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Propunerea de regulament de punere în aplicare al Consiliului de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd se respinge și procedurile cu privire la acești producători se încheie.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 18 martie 2014.