РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1337/2013 НА КОМИСИЯТА
от 13 декември 2013 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета относно посочването на страната на произход или мястото на произход за прясно, охладено или замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (1), и по-специално член 26, параграф 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 е задължително посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета за месо, което попада в обхвата на кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към посочения регламент, т.е. прясно, охладено и замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици.
(2)
Нужно е да се постигне баланс между необходимостта потребителите да бъдат информирани и допълнителните разходи за стопанските субекти и националните органи, които в крайна сметка оказват влияние върху крайната цена на продукта. В оценката на въздействието и в поръчаното от Комисията проучване бяха разгледани няколко възможности за посочването на страната на произход или мястото на произход по отношение на основните етапи от живота на животните. Резултатите показват, че потребителите изискват преди всичко информация за мястото, където е отгледано животното. В същото време предоставянето на задължителна информация относно мястото на раждане на животното ще изисква установяването на нови системи за проследяване на равнището на стопанствата с произтичащите от това разходи, докато посочването върху етикетите на мястото на клане може да бъде направено на приемлива цена и осигурява ценна информация за потребителя. По отношение на географското равнище резултатите показват, че името на държавата членка или на третата държава ще бъде най-подходящата информация за потребителите.
(3)
В Регламент (ЕС) № 1169/2011 понятието „страна на произход“ на дадена храна е определено в съответствие с членове 23-26 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (2). За животинските продукти това понятие се отнася до страната, в която продуктът е получен изцяло, което за месото означава страната, в която животното е родено, отгледано и заклано. Когато производството на дадена храна включва участието на няколко страни, понятието се отнася до страната, в която продуктите са претърпели последната си съществена, икономически обоснована обработка или преработка. Прилагането му по отношение на ситуации, в които месото произхожда от животни, родени, отгледани и заклани в различни страни, обаче няма да донесе достатъчно информация на потребителите за произхода на месото. Следователно във всички такива ситуации е необходимо да се предвиди посочване върху етикета на държавата членка или третата страна, в която животното е отглеждано за период, представляващ значителна част от нормалния цикъл на отглеждане за всеки вид, както и на държавата членка или на третата страна, в която то е било заклано. Терминът „произход“ следва да се използва за месо, получено от животни, родени, отгледани и заклани, и следователно изцяло получени в една-единствена държава членка или трета страна.
(4)
За случаите, в които животното е отглеждано в няколко държави членки или трети страни, а минималният период на отглеждане не може да бъде достигнат, следва да се предвиди подходящ начин за посочване на мястото на отглеждане, за да се отговори по-добре на нуждите на потребителите и да се избегне ненужно усложняване на етикета.
(5)
Освен това следва да бъдат определени правила за пакети, съдържащи разфасовки месо от един и същ или от различни видове, добити от животни, отглеждани и заклани в различни държави членки или трети страни.
(6)
Тази система за етикетиране изисква правила за проследяване на всички етапи на производството и разпространението на месото, от клането до опаковането, за да се гарантира връзката между месото, обозначено с етикета, и животното или групата животни, от които е добито месото.
(7)
Следва да бъдат предвидени специфични правила за месото, внесено от трети страни, когато липсва информацията, изисквана за етикетиране.
(8)
По отношение на мляното месо и обрезките, като се имат предвид характеристиките на техните производствени процеси, на стопанските субекти следва да се разреши да се възползват от опростена система на обозначения.
(9)
С оглед на търговския характер на информацията, която трябва да се предостави съгласно настоящия регламент, на стопанските субекти в хранителната промишленост следва да бъде предоставена възможност да добавят към задължителните обозначения върху етикета други елементи, информиращи за произхода на месото.
(10)
Доколкото съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1169/2011 се прилагат от 13 декември 2014 г., а член 47 от него предвижда прилагането на правилата за прилагане съгласно посочения регламент считано от 1 април на всяка календарна година, настоящият регламент следва да започне да се прилага от 1 април 2015 г.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се определят правилата относно посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета на прясно, охладено или замразено свинско месо, месо от овце или кози и месо от домашни птици, попадащи в съответните кодове по Комбинираната номенклатура, посочени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилага определението за „стопански субект в хранителната промишленост“, посочено в член 3, точка 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (3), определението за „предприятие“, посочено в член 2, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4), както и определенията за „мляно месо“, „кланица“ и „предприятие за разфасовка на месо“ съгласно точка 1, съответно подточки 1.13, 1.16 и 1.17 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (5).
2. Прилагат се също следните определения:
а)
„обрезки“ означава малки парчета месо, попадащи в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, признати за годни за консумация от човека, произведени изключително по време на транжиране, на обезкостяване на кланични трупове или при разфасоване на месо;
б)
„партида“ означава месо, попадащо в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, получено от един вид, със или без кост, дори нарязано или мляно, което е нарязано, смляно или опаковано при практически идентични условия.
Член 3
Проследимост
1. Стопанските субекти в хранителната промишленост на всеки етап от производството и разпространението на месото, посочени в член 1, имат на разположение и използват система за идентификация и регистрация.
2. Тази система се прилага по начин, който гарантира:
а)
връзката между месото и животното или групата животни, от които то е получено, като на етапа на клането отговорност за гарантиране на тази връзка носи кланицата; и
б)
предаването на информацията, свързана с обозначенията, посочени в член 5, 6 или 7, в зависимост от случая, заедно с месото, на стопанските субекти на последващите етапи на производството и разпространението.
Всеки стопански субект в хранителната промишленост е отговорен за прилагането на системата за идентификация и регистрация, както е посочено в първа алинея, на етапа на производство и разпространение, в който участва.
Стопанският субект в хранителната промишленост, който опакова или етикетира месото в съответствие с член 5, 6 или 7, гарантира връзката между кода на партидата за идентификация на месото, доставена на потребителя или на заведението за обществено хранене, и съответната партида или партиди месо, от която/които е съставена опаковката или етикетираната партида. За всички опаковки с един и същ код на партидата се отнасят едни и същи обозначения в съответствие с член 5, 6 или 7.
3. В системата, посочена в параграф 1, се отбелязва по-специално пристигането и заминаването от предприятието на стопанския субект в хранителната промишленост на животни, кланични трупове или разфасовки, в зависимост от случая, и се осигурява връзката между пристиганията и заминаванията.
Член 4
Група животни
1. Големината на групата животни, посочена в член 3, се определя от:
а)
броя на кланичните трупове, нарязани заедно и представляващи една партида за съответното предприятие за разфасовка на месо, в случаите, когато се разфасоват кланични трупове;
б)
броя на кланичните трупове, месото от които представлява една партида за съответното предприятие за разфасовка или смилане на месо, в случаите, когато е необходимо допълнително разфасоване или смилане.
2. Размерът на партидата не превишава производството за един ден на едно предприятие.
3. С изключение на случая, когато се прилага член 7, при сформирането на партидите предприятията, в които месото се разфасова или смила, гарантират, че всички кланични трупове в дадена партида съответстват на животни, за чието месо се прилагат идентични обозначения при етикетиране в съответствие с член 5, параграф 1 или параграф 2.
Член 5
Етикетиране на месо
1. Посоченият в член 1 етикет на месо, предназначено за доставяне на крайния потребител или на заведения за обществено хранене, включва следните обозначения:
а)
държавата членка или третата страна, в която са отгледани животните, обозначена с „Отгледано в (държава членка или трета страна)“, в съответствие със следните критерии:
i)
за свине:
-
в случай че животното е заклано на възраст над 6 месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне четири месеца,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло не по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл периодът на отглеждане, след като животното е достигнало тегло от 30 килограма,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
ii)
за овце и кози: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне шест месеца, или, в случай че животното е заклано на възраст под шест месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
iii)
за домашни птици: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне един месец, или, в случай че птицата е заклана на възраст под един месец, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане, след като птицата е била дадена за угояване;
б)
държавата членка или третата страна, в която е извършено клането, обозначена със „Заклано в (държава членка или трета страна)“; и
в)
кода на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Когато периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано животното, обозначението, посочено в буква а), се заменя с „Отгледано в няколко държави членки на ЕС“ или, когато месото или животните са внесени в Съюза - с „Отгледано в няколко страни извън ЕС“ или „Отгледано в няколко страни във и извън ЕС“.
Когато обаче периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано дадено животно, обозначението, посочено в буква а), може да се замени с „Отгледано в (списък на държавите членки или третите страни, където е отглеждано животното)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че животното е отглеждано в посочените държави членки или трети страни.
2. Обозначенията, посочени в параграф 1, букви а) и б), могат да бъдат заменени с обозначението „Произход: (държава членка или трета страна)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че месото, посочено в член 1, е от животни, родени, отгледани и заклани в една и съща държава членка или трета страна.
3. Когато няколко разфасовки месо от един и същ или от различни видове отговарят на различни обозначения за етикетиране в съответствие с параграфи 1 и 2 и са представени в една и съща опаковка на потребителя или заведението за обществено хранене, върху етикета се посочва:
а)
списъкът на съответните държави членки или трети страни в съответствие с параграф 1 или 2 за всеки вид;
б)
кодът на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Член 6
Дерогация за месо от трети страни
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, буква а) върху посочения в член 1 етикет на месо, внесено за пускане на пазара на Съюза и за което липсва информацията, предвидена в член 5, параграф 1, буква а), се съдържа обозначението „Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в (трета страна, в която е заклано животното)“.
Член 7
Дерогации за мляно месо и обрезки
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2 и от член 6 по отношение на мляното месо и обрезките могат да се прилагат следните обозначения:
а)
„Произход: ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, родени, отгледани и заклани в различни държави членки;
б)
„Отгледано и заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, отгледани и заклани в различни държави членки;
в)
„Отгледано и заклано извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо, внесено в Съюза;
г)
„Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, внесени в Съюза като животни за клане и заклани в една или в различни държави членки;
д)
„Отгледано и заклано в ЕС и извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са произведени от:
i)
месо, получено от животни, отгледани и заклани в една и съща или в различни държави членки, и от месо, внесено в Съюза; или
ii)
месо, получено от животни, внесени в Съюза и заклани в една и съща или в различни държави членки.
Член 8
Допълнителна доброволна информация върху етикета
Стопанските субекти в хранителната промишленост могат да добавят към обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, допълнителна информация относно произхода на месото.
Допълнителната информация, посочена в първа алинея, не може да бъде в противоречие с обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, и съответства на правилата, предвидени в глава V от Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 9
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 април 2015 г. Той не се прилага за месо, което законно е пуснато на пазара на Съюза преди 1 април 2015 г., до изчерпване на наличностите.
Той е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2013 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1337/2013 AL COMISIEI
din 13 decembrie 2013
de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește indicarea țării de origine sau a locului de proveniență pentru carnea proaspătă, refrigerată sau congelată de animale din specia porcină, ovină, caprină și de păsări de curte
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei (1), în special articolul 26 alineatul (8),
întrucât:
(1)
Articolul 26 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 prevede obligația de a indica țara de origine sau locul de proveniență pe eticheta cărnii care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată enumerate în anexa XI la regulamentul respectiv, mai precis carnea proaspătă, refrigerată sau congelată de animale din specia porcină, ovină, caprină și de păsări de curte.
(2)
Este necesar să se asigure un echilibru între nevoia consumatorilor de a fi informați și costurile suplimentare suportate de operatori și de autoritățile naționale, care, în cele din urmă, au un impact asupra prețului final al produsului. Evaluarea impactului și un studiu comandat de Comisie au examinat mai multe opțiuni de indicare a țării de origine sau a locului de proveniență cu privire la cele mai relevante etape ale vieții animalelor. Rezultatele arată că, în primul rând, consumatorii au nevoie de informații cu privire la locul în care au fost crescute animalele. În același timp, furnizarea de informații obligatorii privind locul nașterii animalului ar necesita instituirea unor noi sisteme de trasabilitate la nivel de exploatație, acestea implicând costuri, în timp ce indicarea pe etichetă a locului de sacrificare se poate efectua la un cost rezonabil și oferă informații utile pentru consumator. În ceea ce privește nivelul geografic, există dovezi că indicarea statului membru sau a țării terțe ar fi cele mai relevante informații pentru consumatori.
(3)
În Regulamentul (UE) nr. 1169/2011, conceptul de „țară de origine” a unui produs alimentar este stabilit în conformitate cu dispozițiile articolelor 23-26 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (2). Pentru produsele de origine animală, acest concept se referă la țara în care produsul este obținut integral, care - în cazul cărnii - înseamnă țara în care animalul s-a născut, a fost crescut și sacrificat. În cazul în care mai multe țări au fost implicate în producția unui produs alimentar, acest concept se referă la țara în care produsele au fost supuse ultimei transformări sau prelucrări substanțiale și justificate din punct de vedere economic. Cu toate acestea, aplicarea conceptului respectiv în situații în care carnea provine de la animale născute, crescute și sacrificate în țări diferite nu ar informa în mod satisfăcător consumatorii cu privire la originea cărnii respective. Prin urmare, în toate aceste situații este necesar să se indice, pe etichetă, statul membru sau țara terță în care a fost crescut animalul timp de o perioadă care reprezintă o parte importantă a ciclului normal de creștere pentru fiecare specie, precum și statul membru sau țara terță în care animalul a fost sacrificat. Termenul „origine” ar trebui să fie rezervat pentru carnea care este obținută de la animale născute, crescute și sacrificate într-un singur stat membru sau într-o singură țară terță și care, prin urmare, este obținută în întregime într-un singur stat membru sau o singură țară terță.
(4)
În cazul în care animalul a fost crescut în mai multe state membre sau țări terțe și nu pot fi îndeplinite condițiile referitoare la perioada de creștere, o indicare adecvată a locului de creștere ar trebui să fie asigurată, astfel încât nevoile consumatorilor să fie mai bine îndeplinite și să se evite o complexitate inutilă a etichetei.
(5)
În plus, este necesar să se stabilească norme pentru ambalajele care conțin bucăți de carne din aceeași specie sau din specii diferite, obținute de la animale crescute și sacrificate în diferite state membre sau în diferite țări terțe.
(6)
Acest sistem de etichetare necesită norme de trasabilitate în toate etapele de producție și de distribuție a cărnii, de la sacrificarea animalelor până la ambalarea cărnii, pentru a se asigura legătura dintre carnea etichetată și animalul sau grupul de animale de la care provine carnea.
(7)
Ar trebui să se prevadă norme specifice pentru carnea importată din țări terțe în care informațiile necesare pentru etichetare nu sunt disponibile.
(8)
În ceea ce privește carnea tocată și resturile rezultate din fasonare, având în vedere caracteristicile proceselor de producție a acestora, operatorilor ar trebui să li se permită să utilizeze un sistem simplificat de indicații.
(9)
Având în vedere interesul comercial al informațiilor care trebuie furnizate în temeiul prezentului regulament, operatorilor din sectorul alimentar ar trebui să li se acorde posibilitatea de a adăuga la mențiunile obligatorii de pe etichetă și alte elemente referitoare la proveniența cărnii.
(10)
Întrucât dispozițiile relevante din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 se aplică începând cu 13 decembrie 2014, iar articolul 47 din regulamentul respectiv prevede aplicarea normelor de punere în aplicare în temeiul regulamentului respectiv începând cu 1 aprilie în fiecare an calendaristic, prezentul regulament ar trebui să se aplice începând cu 1 aprilie 2015.
(11)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
Prezentul regulament stabilește normele privind indicarea țării de origine sau a locului de proveniență pe eticheta cărnii proaspete, refrigerate sau congelate de animale din specia porcină, ovină, caprină și de păsări de curte, care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată enumerate în anexa XI la Regulamentul (UE) nr. 1169/2011.
Articolul 2
Definiții
(1) În sensul prezentului regulament, se aplică definiția pentru „operator din sectorul alimentar” prevăzută la articolul 3 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (3), definiția pentru „unitate” prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (4), precum și definițiile pentru „carne tocată”, „abator” și „unitate de tranșare” prevăzute la punctele 1.13, 1.16 și 1.17 din Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (5).
(2) Se aplică, de asemenea, următoarele definiții:
(a)
„resturi rezultate din fasonare” înseamnă bucăți mici de carne, care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată enumerate în anexa XI la Regulamentul (UE) nr. 1169/2011, recunoscute ca fiind adecvate consumului uman și obținute exclusiv în timpul operațiunilor de fasonare, dezosare a carcaselor sau tranșare a cărnii;
(b)
„lot” înseamnă carnea care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată enumerate în anexa XI la Regulamentul (UE) nr. 1169/2011, obținută de la o singură specie, dezosată sau nu, tranșată sau tocată, care a fost tranșată, tocată sau ambalată în condiții, practic, identice.
Articolul 3
Trasabilitatea
(1) Operatorii din sectorul alimentar, care își desfășoară activitatea în fiecare etapă de producție și de distribuție a cărnii menționate la articolul 1, dețin și utilizează un sistem de identificare și de înregistrare.
(2) Acest sistem se aplică în așa fel încât să se asigure:
(a)
legătura între carne și animalul sau grupul de animale de la care carnea a fost obținută, în etapa sacrificării păstrarea acestei legături fiind responsabilitatea abatorului; și
(b)
transmiterea informațiilor referitoare la indicațiile menționate la articolele 5, 6 sau 7, după caz, împreună cu carnea, către operatorii care își desfășoară activitatea în etapele ulterioare de producție și de distribuție.
Fiecare operator din sectorul alimentar este responsabil de aplicarea sistemului de identificare și de înregistrare, astfel cum se prevede în primul paragraf, în etapa de producție și de distribuție în care își desfășoară activitatea.
Operatorul din sectorul alimentar care ambalează sau etichetează carnea în conformitate cu articolele 5, 6 sau 7 asigură corespondența între codul de identificare a lotului de carne livrat consumatorilor sau unităților de restaurație colectivă și lotul sau loturile de carne corespunzătoare din care este constituit produsul ambalat sau lotul etichetat. Toate ambalajele care poartă același cod de identificare a lotului fac obiectul acelorași indicații în conformitate cu articolele 5, 6 sau 7.
(3) Sistemul menționat la alineatul (1) înregistrează, în special, sosirea și plecarea animalelor, a carcaselor sau a bucăților, după caz, în/din unitatea operatorului din sectorul alimentar și asigură o corelație între sosiri și plecări.
Articolul 4
Grupul de animale
(1) Dimensiunea grupului de animale menționat la articolul 3 se definește prin:
(a)
numărul de carcase tranșate împreună care constituie un lot pentru unitatea de tranșare respectivă, în cazul tranșării carcaselor;
(b)
numărul de carcase a căror carne constituie un singur lot pentru unitatea de tranșare sau tocare respectivă, în cazul tranșării sau al tocării ulterioare.
(2) Dimensiunea unui lot nu trebuie să depășească producția de o zi din aceeași unitate.
(3) Cu excepția cazului în care se aplică articolul 7, la alcătuirea de loturi, unitățile în care carnea este tranșată sau tocată se asigură că toate carcasele dintr-un lot corespund unor animale pentru a căror carne se aplică indicații de etichetare identice, în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) sau cu articolul 5 alineatul (2).
Articolul 5
Etichetarea cărnii
(1) Eticheta cărnii menționate la articolul 1 destinată să fie furnizată consumatorilor finali sau unităților de restaurație colectivă trebuie să conțină următoarele indicații:
(a)
statul membru sau țara terță în care a fost crescut animalul, indicat(ă) sub forma „crescut în: (numele statului membru sau al țării terțe)”, în conformitate cu următoarele criterii:
(i)
pentru porcine:
-
în cazul în care animalul sacrificat este în vârstă de peste 6 luni, statul membru sau țara terță în care a avut loc ultima perioadă de creștere de cel puțin patru luni;
-
în cazul în care animalul sacrificat este în vârstă de sub 6 luni și are o greutate în viu de cel puțin 80 de kilograme, statul membru sau țara terță în care a avut loc perioada de creștere ulterioară momentului în care animalul a atins greutatea de 30 de kilograme;
-
în cazul în care animalul sacrificat este în vârstă de sub 6 luni și are o greutate în viu de sub 80 de kilograme, statul membru sau țara terță în care a avut loc întreaga perioadă de creștere;
(ii)
pentru ovine și caprine: statul membru sau țara terță în care a avut loc ultima perioadă de creștere de cel puțin șase luni sau, în cazul în care animalul sacrificat este în vârstă de sub șase luni, statul membru sau țara terță în care a avut loc întreaga perioadă de creștere;
(iii)
pentru păsări de curte: statul membru sau țara terță în care a avut loc ultima perioadă de creștere de cel puțin o lună sau, în cazul în care pasărea sacrificată este în vârstă de sub o lună, statul membru sau țara terță în care a avut loc întreaga perioadă de creștere ulterioară momentului în care pasărea a fost pusă la îngrășare;
(b)
statul membru sau țara terță în care a avut loc sacrificarea, sub forma „sacrificat în: (numele statului membru sau al țării terțe)”; și
(c)
codul de identificare a lotului prin care se identifică carnea furnizată consumatorilor sau unităților de restaurație colectivă.
În cazul în care perioada de creștere menționată la litera (a) nu este realizată în niciunul dintre statele membre sau în niciuna dintre țările terțe în care a fost crescut animalul, mențiunea prevăzută la litera (a) se înlocuiește cu mențiunea „crescut în: mai multe țări din afara UE” sau „crescut în: mai multe state membre ale UE și țări din afara UE”.
Cu toate acestea, în cazul în care perioada de creștere menționată la litera (a) nu este realizată în niciunul dintre statele membre sau în niciuna dintre țările terțe în care a fost crescut animalul, mențiunea prevăzută la litera (a) se poate înlocui cu mențiunea „crescut în: (lista statelor membre sau a țărilor terțe în care animalul a fost crescut)”, în cazul în care operatorul din sectorul alimentar furnizează autorității competente dovezi satisfăcătoare, care atestă faptul că animalul a fost crescut în statele membre sau în țările terțe respective.
(2) Mențiunile prevăzute la alineatul (1) literele (a) și (b) pot fi înlocuite cu mențiunea „origine: (numele statului membru sau al țării terțe)”, în cazul în care operatorul din sectorul alimentar furnizează autorității competente dovezi satisfăcătoare, care atestă faptul că carnea menționată la articolul 1 a fost obținută de la animale născute, crescute și sacrificate într-un singur stat membru sau într-o singură țară terță.
(3) În cazul în care mai multor bucăți de carne, din aceeași specie sau din specii diferite, le corespund indicații de etichetare diferite în conformitate cu alineatele (1) și (2) și sunt prezentate în același ambalaj consumatorilor sau unităților de restaurație colectivă, eticheta trebuie să indice:
(a)
lista statelor membre sau a țărilor terțe în cauză, în conformitate cu alineatele (1) sau (2), pentru fiecare specie;
(b)
codul de identificare a lotului prin care se identifică carnea furnizată consumatorilor sau unităților de restaurație colectivă.
Articolul 6
Derogare pentru carnea provenită din țări terțe
Prin derogare de la articolul 5 alineatul (1) litera (a), eticheta cărnii menționate la articolul 1, care a fost importată în scopul introducerii pe piața Uniunii și pentru care informațiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (a) nu sunt disponibile, trebuie să conțină mențiunile „crescut în: afara UE” și „sacrificat în: (numele țării terțe în care a fost sacrificat animalul)”.
Articolul 7
Derogări pentru carnea tocată și pentru resturile rezultate din fasonare
Prin derogare de la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b), de la articolul 5 alineatul (2) și de la articolul 6, în ceea ce privește carnea tocată și resturile rezultate din fasonare, pot fi aplicate următoarele mențiuni:
(a)
„origine: UE”, în cazul în care carnea tocată sau resturile rezultate din fasonare sunt produse exclusiv din carne obținută de la animale născute, crescute și sacrificate în state membre diferite;
(b)
„crescut și sacrificat în: UE”, în cazul în care carnea tocată sau resturile rezultate din fasonare sunt produse exclusiv din carne obținută de la animale crescute și sacrificate în state membre diferite;
(c)
„crescut și sacrificat în: afara UE”, în cazul în care carnea tocată sau resturile rezultate din fasonare sunt produse exclusiv din carne importată în Uniune;
(d)
„crescut în: afara UE” și „sacrificat în: UE”, în cazul în care carnea tocată sau resturile rezultate din fasonare sunt produse exclusiv din carne obținută de la animale importate în Uniune drept animale destinate sacrificării și sacrificate într-un stat membru sau în state membre diferite;
(e)
„crescut și sacrificat în: UE și în afara UE”, în cazul în care carnea tocată sau resturile rezultate din fasonare sunt fabricate din:
(i)
carne obținută de la animale crescute și sacrificate în unul sau în mai multe state membre diferite și din carne importată în Uniune; sau
(ii)
carne obținută de la animale importate în Uniune și sacrificate în unul sau în mai multe state membre diferite.
Articolul 8
Informații suplimentare furnizate pe etichetă în mod opțional
Operatorii din sectorul alimentar pot completa mențiunile prevăzute la articolele 5, 6, sau 7 cu informații suplimentare privind proveniența cărnii.
Informațiile suplimentare menționate la primul alineat nu sunt în contradicție cu indicațiile menționate la articolele 5, 6 și 7 și respectă normele prevăzute în capitolul V din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011.
Articolul 9
Intrarea în vigoare și aplicarea
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 aprilie 2015. Nu se aplică în cazul cărnii care a fost introdusă legal pe piața Uniunii înaintea datei de 1 aprilie 2015, până la epuizarea stocurilor.
Regulamentul este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 13 decembrie 2013.