РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1143/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
относно предотвратяването и управлението на въвеждането и разпространението на инвазивни чужди видове
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Появата на чужди видове - животни, растения, гъби или микроорганизми - на нови места невинаги е причина за безпокойство. Въпреки това значителна част от чуждите видове могат да се превърнат в инвазивни видове и да окажат сериозно неблагоприятно въздействие върху биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, както и да доведат до друго социално и икономическо въздействие, което следва да бъде предотвратено. Като чужди се определят около 12 000 вида в околната среда в Съюза и в други европейски държави, от които приблизително 10 - 15 % се считат за инвазивни.
(2)
Инвазивните чужди видове представляват една от основните заплахи за биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, особено в географски и еволюционно изолирани екосистеми, като например малки острови. Рисковете, причинени от тези видове, могат да нараснат поради увеличаващите се в световен мащаб търговия, транспорт и туризъм и поради изменението на климата.
(3)
Заплахата за биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, породена от инвазивните чужди видове, приема различни форми, като например сериозно въздействие върху местните видове и структурата и функцията на екосистемите чрез промяна на местообитанието, хищничество, конкуренция, предаване на болести, замяна на местни видове в голяма част от ареала и генетични последици чрез хибридизация. Освен това инвазивните чужди видове могат да окажат и значително неблагоприятно въздействие върху човешкото здраве и икономиката. Само живи екземпляри или части от тях, които могат да се възпроизвеждат, представляват заплаха за биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, човешкото здраве и икономиката и поради това само за тях следва да се прилагат ограниченията, предвидени в настоящия регламент.
(4)
Като страна по Конвенцията за биологичното разнообразие, одобрена с Решение 93/626/ЕИО на Съвета (3), Съюзът е длъжен да спазва член 8, буква h) от нея, съгласно която всяка страна, доколкото е възможно и по подходящ начин, „предотвратява интродуцирането на чуждоземни видове, които заплашват екосистемите, местообитанията или видовете, и контролира или унищожава тези чуждоземни видове“.
(5)
Като страна по Конвенцията за опазване на дивата европейска флора и фауна и естествените местообитания, одобрена с Решение 82/72/ЕИО на Съвета (4), Съюзът е поел ангажимент да вземе всички подходящи мерки, за да се гарантира запазването на естествените местообитания на видовете от дивата флора и фауна.
(6)
За да се спомогне за постигане на целите на директиви 2000/60/ЕО (5), 2008/56/ЕО (6) и 2009/147/ЕО (7) на Европейския парламент и на Съвета, както и на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (8), с настоящия регламент следва да се установят правила за предотвратяване, намаляване и смекчаване на неблагоприятните последици от инвазивните чужди видове върху биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги и върху човешкото здраве и безопасност, както и намаляването на тяхното социално и икономическо въздействие.
(7)
Някои видове мигрират по естествен път в резултат на промени в околната среда. По тази причина те не следва да бъдат разглеждани като чужди видове в новата им среда и затова следва да са изключени от обхвата на настоящия регламент. Настоящият регламент следва да е насочен единствено към видовете, които са въведени в Съюза в резултат от човешка намеса.
(8)
Понастоящем съществуват над 40 законодателни акта на Съюза относно здравето на животните, в които са включени разпоредби относно болестите сред животните. Освен това в Директива 2000/29/ЕО на Съвета (9) са включени разпоредби за организмите, които са вредители по растенията или растителните продукти, а в Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) се определя режимът, приложим за генетично модифицираните организми. Следователно всякакви нови правила относно инвазивните чужди видове следва да са в съответствие с посочените законодателни актове на Съюза, без да се припокриват с тях, и не следва да се прилагат за организмите, които са предмет на посочените законодателни актове.
(9)
В регламенти (ЕО) № 1107/2009 (11) и (ЕС) № 528/2012 (12) на Европейския парламент и на Съвета, както и Регламент (ЕО) № 708/2007 на Съвета (13) се предвиждат правила относно разрешението за използване на някои чужди видове за специални цели. Използването на някои видове вече е разрешено при тези режими към момента на влизане в сила на настоящия регламент. С цел да се осигури последователна правна рамка видовете, използвани за тези цели, следва да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент.
(10)
Тъй като инвазивните чужди видове са многобройни, важно е да се гарантира, че се дава приоритет на преодоляването на рисковете, свързани с подгрупата на инвазивните чужди видове, за които се счита, че засягат Съюза. По тази причина следва да бъде изготвен и редовно актуализиран списък на онези инвазивни чужди видове, за които се счита, че засягат Съюза (наричан по-долу „списъкът на Съюза“). Инвазивен чужд вид следва да се счита за вид, който засяга Съюза, ако вредата, която нанася в засегнатите държави членки, е толкова значителна, че оправдава приемането на специални мерки, приложими в целия Съюз, включително в държавите членки, които все още не са засегнати или дори е малко вероятно да бъдат засегнати. За да се осигури пропорционалност при идентифицирането на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, списъкът следва да бъде изготвен и актуализиран постепенно, като се съсредоточава върху видовете, чието включване в списъка на Съюза действително би предотвратило, намалило или смекчило неблагоприятното им въздействие по ефикасен от гледна точка на разходите начин. Тъй като видовете от една и съща таксономична група често имат сходни екологични изисквания и може да представляват еднаква опасност, следва да бъде разрешено включването на таксономични групи видове в списъка на Съюза, когато е целесъобразно.
(11)
Критериите за включване на видове в списъка на Съюза са основният инструмент за прилагането на настоящия регламент. За да се осигури ефективното използване на ресурсите, тези критерии следва да гарантират, че от известните до момента потенциални инвазивни чужди видове в списъка ще бъдат включени инвазивните чужди видове с най-значително неблагоприятно въздействие. Комисията следва да представи на комитета, създаден с настоящия регламент, предложение за списък на Съюза въз основа на посочените критерии в рамките на една година от влизането в сила на настоящия регламент. При представянето на предложението за списък на Съюза Комисията следва да информира комитета относно начина, по който тези критерии са взети предвид. Критериите следва да включват оценка на риска в съответствие с приложимите разпоредби от съответните споразумения на Световната търговска организация (СТО) относно въвеждането на търговски ограничения по отношение на видовете.
(12)
За да се избегнат несъразмерните или прекалени разходи за държавите членки и да се гарантира добавената стойност на действието на Съюза чрез настоящия регламент, при представяне на предложение относно списъка на Съюза и произтичащите от него мерки Комисията следва да вземе предвид разходите по прилагането за държавите членки, разходите при липса на действие, разходната ефективност и социално-икономическите аспекти. Във връзка с това при подбора на инвазивните чужди видове, които да бъдат включени в списъка на Съюза, следва да бъде отделено специално внимание на видовете, които са широко използвани и осигуряват значителни икономически и социални ползи в дадена държава членка, без да се засяга постигането на целите на настоящия регламент.
(13)
За да се осигури спазването на правилата съгласно съответните споразумения на СТО и последователното прилагане на настоящия регламент, следва да се установят общи критерии за извършване на оценка на риска. Тези критерии следва да се основават, когато е целесъобразно, на съществуващите национални и международни стандарти, като те следва да обхващат различни аспекти на характеристиките на видовете, риска и начините на въвеждане в Съюза, неблагоприятното им социално и икономическо въздействие и въздействие върху биоразнообразието, съпоставка на неблагоприятното им въздействие с потенциалните ползи от употребата им и с разходите за смекчаване на тези въздействия, както и оценка на потенциалните разходи от екологични, социални и икономически щети, от която да личи значението им за Съюза, което допълнително да обосновава евентуални действия. С цел системата постепенно да се развива и да се използва придобитият опит, до 1 юни 2021 г. следва да се извърши оценка на общия подход.
(14)
Някои инвазивни чужди видове са включени в приложение Б към Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета (14) и вносът им в Съюза е забранен, тъй като техният инвазивен характер е признат и въвеждането им в Съюза има неблагоприятно въздействие върху местните видове. Тези видове са: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta и Trachemys scripta elegans. За да се осигурят съгласувана правна рамка и еднообразни правила за инвазивните чужди видове на равнището на Съюза, като приоритетен следва да се разглежда въпросът за включването в списъка на въпросните инвазивни чужди видове като чужди инвазивни видове, които засягат Съюза.
(15)
Превантивната дейност по принцип е по-желателна за околната среда и по-ефективна от гледна точка на разходите, отколкото последващите действия и следва да се ползва с приоритет. Ето защо като приоритетен следва да се разглежда въпросът за включването в списъка на видове, които все още не се срещат в Съюза или са на ранен етап от инвазията, и на видовете, за които има вероятност да доведат до най-значително неблагоприятно въздействие. Тъй като в Съюза непрекъснато могат да се въвеждат нови инвазивни чужди видове, а съществуващите понастоящем чужди видове се разпространяват и техният ареал се разширява, е необходимо да се осигурят непрекъснатият преглед и постоянното актуализиране на списъка на Съюза.
(16)
Следва да се разгледат възможностите за регионално сътрудничество между държавите членки, засегнати от едни и същи видове, които не могат да установят жизнеспособна популация в голяма част от Съюза. Когато целите на настоящия регламент се постигат по-добре чрез мерки на равнището на Съюза, тези видове биха могли да бъдат включени в списъка на Съюза.
(17)
В стремежа за постигане на целите на настоящия регламент е целесъобразно да се вземе предвид специфичното положение на най-отдалечените региони, и по-специално тяхната отдалеченост, островният им характер и уникалността на съответното им биоразнообразие. Поради тази причина изискванията по настоящия регламент за предприемане на ограничителни и превантивни мерки, свързани с инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, следва да са съобразени с особеностите на най-отдалечените региони, определени в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като се вземат предвид решения 2010/718/ЕС (15) и 2012/419/ЕС (16) на Европейския съвет.
(18)
Рисковете и проблемите, свързани с инвазивните чужди видове, представляват трансгранично предизвикателство, което засяга целия Съюз. Следователно от основно значение е на равнището на Съюза да се приеме забрана за внасяне на територията на Съюза, преднамерено или поради небрежност, размножаване, отглеждане, транспортиране, закупуване, продажба, използване, обмен, съхраняване и освобождаване на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, за да се гарантира предприемането на съгласувани действия на ранен етап в целия Съюз, така че да се избегне нарушаване на вътрешния пазар и да се предотвратят случаи, при които ефектът от предприемането на действия в една държава членка се намалява от бездействието в друга държава членка.
(19)
С оглед да се даде възможност за научни изследвания и дейности по опазване ex-situ е необходимо да се предвидят отделни правила за инвазивните чужди видове, които засягат Съюза и които са предмет на тези дейности. Посочените дейности следва да се извършват в затворени учреждения, в които организмите са в контролирана среда и при всички необходими мерки за предотвратяване на изпускането или неправомерното освобождаване на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза. Когато е разрешено от Комисията в надлежно обосновани изключителни случаи от първостепенен обществен интерес, следва да бъде възможно тези правила да се прилагат и за някои други дейности, включително търговски дейности. При прилагането на тези правила следва да се обръща особено внимание на избягването на всякакво неблагоприятно въздействие върху защитените видове и местообитания съгласно съответното законодателство на Съюза.
(20)
Може да има случаи, при които чужди видове, още непризнати за инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, се появяват на границите на Съюза или биват открити на негова територия. Поради това на държавите членки следва да се предостави възможността да приемат определени спешни мерки въз основа на наличните научни доказателства. Тези спешни мерки ще осигурят възможност за незабавна реакция срещу инвазивните чужди видове, които биха могли да породят рискове, свързани с тяхното въвеждане, установяване и разпространение в съответните държави, докато държавите членки оценят действителните рискове, породени от тези видове, в съответствие с приложимите разпоредби от съответните споразумения на СТО, и по-специално с оглед на това тези видове да бъдат признати за инвазивни чужди видове, които засягат Съюза. Съществува необходимост от съчетаване на националните спешни мерки с възможността за приемане на спешни мерки на равнището на Съюза, за да се спазят разпоредбите на съответните споразумения на СТО. Освен това спешните мерки на равнището на Съюза ще осигурят на Съюза механизъм за бързо действие в случай на присъствие или непосредствена опасност от въвеждане на нови инвазивни чужди видове в съответствие с принципа на предпазливост.
(21)
Голяма част от инвазивните чужди видове се въвеждат в Съюза непреднамерено. Ето защо е от решаващо значение пътищата за непреднамерено въвеждане да се управляват по-ефективно. Поради относително ограничения опит в тази област действията следва да се предприемат постепенно. Действията следва да включват доброволни мерки, като например действията, предложени в насоките на Международната морска организация за контрол и управление на биологичното обрастване на кораби, както и задължителни мерки. Действията следва да се основават на опита, придобит в Съюза и в държавите членки в управлението на някои пътища, включително мерки, въведени с Международната конвенция за контрол и управление на баластните води и утайките от кораби, приета през 2004 г. Ето защо Комисията следва да предприеме всички подходящи стъпки, за да насърчи държавите членки да ратифицират посочената конвенция.
(22)
С цел да се разработи подходяща база от знания за справяне с проблемите, предизвикани от инвазивните чужди видове, е важно държавите членки да предприемат научни изследвания, мониторинг и наблюдение на тези видове. Тъй като системите за наблюдение предлагат най-подходящите начини за ранно откриване на нови инвазивни чужди видове и за определяне на разпределението на вече установени видове, тези системи следва да включват както целенасочени, така и общи проучвания и да извличат ползи от участието на различните сектори и заинтересовани страни, включително на регионалните и местните общности. Системите за наблюдение следва да осигуряват непрекъснато следене за нови инвазивни чужди видове навсякъде в Съюза и следва да целят предоставянето на реална и пълна картина на равнището на Съюза. В интерес на ефикасността и разходната ефективност следва да се прилагат съществуващите системи за митнически контрол, наблюдение и мониторинг, които вече са установени със законодателството на Съюза, и в частност тези, създадени с директиви 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО, 2008/56/ЕО и 2009/147/ЕО.
(23)
Следва да се извършват официални проверки на животни и растения с цел да се предотврати преднамереното въвеждане на инвазивни чужди видове. Живи животни и растения следва да влизат на територията на Съюза през граничните контролно-пропускателни структури в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (17), директиви 91/496/ЕИО (18) и 97/78/ЕО (19) на Съвета или през пунктовете на влизане в съответствие с Директива 2000/29/ЕО. За да се гарантира повишаване на ефективността и да се избегне създаването на успоредни системи на митнически контрол, компетентните органи следва да проверяват дали съответните видове са инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, на първата гранична контролно-пропускателна структура или пункт на влизане.
(24)
След въвеждането на инвазивни чужди видове ранното им откриване и бързите мерки за ликвидиране са от решаващо значение за предотвратяване на тяхното установяване и разпространение. Често най-ефективната и ефикасна от гледна точка на разходите ответна мярка е ликвидирането на популацията възможно най-бързо, докато броят на екземплярите все още е ограничен. В случай че ликвидирането е невъзможно или че свързаните с него разходи надвишават в дългосрочен план екологичните, социалните и икономическите ползи, следва да бъдат приложени мерки за ограничаване и контрол. Мерките за управление следва да бъдат пропорционални на въздействието върху околната среда и да са съобразени надлежно с биогеографските и климатичните условия на засегнатата държава членка.
(25)
Мерките за управление следва да избягват всякакво неблагоприятно въздействие за околната среда, както и за човешкото здраве. Ликвидирането и управлението на някои животински инвазивни чужди видове, макар и необходими в някои случаи, могат да предизвикат болка, стрес, страх или други форми на страдание у животните, дори при използване на най-добрите налични технически средства. Поради тази причина държавите членки и всеки оператор, участващ в ликвидиране, контрол или ограничаване на инвазивни чужди видове, следва да предприемат необходимите мерки, за да сведат до минимум болката, стреса и страданието на животните по време на процеса, като вземат предвид, доколкото е възможно, най-добрите практики в тази област, например водещите принципи относно хуманното отношение към животните, разработени от Световната организация за здравеопазване на животните. Следва да бъдат обмислени несмъртоносни методи и всички предприети действия следва да свеждат до минимум въздействието върху нецелеви видове.
(26)
Инвазивните чужди видове обикновено причиняват вреди на екосистемите и намаляват тяхната устойчивост. Следователно следва да бъдат предприети пропорционални възстановителни мерки за укрепване на устойчивостта на екосистемите на инвазии, за възстановяване на причинените щети и за подобряване на природозащитния статус на видовете и техните местообитания в съответствие с директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО, на екологичното състояние на вътрешнотериториалните повърхностни води, преходните води, крайбрежните води и подземните води в съответствие с Директива 2000/60/ЕО и състоянието на околната среда на морските води в съответствие с Директива 2008/56/ЕО. Разходите за такива възстановителни мерки следва да се възстановяват в съответствие с принципа „замърсителят плаща“.
(27)
Трансграничното сътрудничество, по-специално между съседни държави, и координацията между държавите членки, особено в рамките на един и същ биогеографски регион на Съюза, следва да бъдат укрепвани, за да спомогнат за ефективното прилагане на настоящия регламент.
(28)
Системата за борба с инвазивните чужди видове следва да се основава на централизирана информационна система, която да събира съществуващата информация за чуждите видове в Съюза и да дава достъп до информация относно тяхното присъствие, разпространение, екология, история на инвазията и всяка друга информация, необходима за вземане на политически и управленски решения, както и да позволява обмена на най-добри практики.
(29)
С Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (20) беше установена рамка за обществени консултации при вземане на решения, свързани с околната среда. При определяне на действията по отношение на инвазивните чужди видове ефективното участие на обществеността във вземането на решения следва да ѝ даде възможност да изрази своите мнения и опасения, които могат да бъдат от значение за тези решения, а на законодателя - да вземе предвид тези мнения и опасения. Това следва да повиши отчетността и прозрачността на процеса на вземане на решения и да допринесе за обществената информираност по въпросите, свързани с околната среда, и за подкрепата за взетите решения.
(30)
Участието на научната общност е важно за осигуряването на подходяща база от знания за справяне с проблемите, свързани с инвазивните чужди видове. Следва да бъде създаден специален научен форум, който да предоставя консултации по научните аспекти, свързани с прилагането на настоящия регламент, по-специално по отношение на изготвянето и актуализирането на списъка на Съюза, оценките на риска, спешните мерки и мерките за бързо ликвидиране.
(31)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия във връзка с приемането и актуализирането на списъка на Съюза, формата на документите, които служат като доказателство за наличието на разрешителни, приемането на спешни мерки на равнището на Съюза, изискването да се прилагат определени разпоредби в засегнатите държави членки при засилено регионално сътрудничество, отхвърлянето на решенията на държави членки да не прилагат определени мерки за ликвидиране и техническите формати за докладване на Комисията. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (21).
(32)
С цел да се вземат предвид най-новите научни постижения в областта на околната среда на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на начина, по който може да бъде направен изводът, че инвазивните чужди видове са в състояние да установят жизнеспособни популации и да се разпространяват, както и за определяне на общите елементи при изготвянето на оценки на риска. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(33)
За да се гарантира спазването на настоящия регламент, е важно държавите членки да налагат ефективни, пропорционални и възпиращи санкции за нарушенията, като вземат предвид характера и тежестта на нарушението, принципа за възстановяване на разходите и принципа „замърсителят плаща“.
(34)
Посредством мерките съгласно настоящия регламент държавите членки могат да наложат задължения на притежателите или ползвателите на чужди видове, както и на собствениците и арендаторите на съответната земя.
(35)
С цел да се даде възможност на собствениците, които нямат търговски цели, да запазят своите домашни любимци, принадлежащи към видовете, включени в списъка на Съюза, до края на естествения живот на животното, е необходимо да се предвидят преходни мерки, при условие че са взети всички мерки, за да се избегне възпроизвеждане или изпускане на съответното животно.
(36)
С цел да се даде възможност на търговските оператори, които може да имат правни очаквания, например на онези, които са получили разрешение в съответствие с Регламент (ЕО) № 708/2007, да изчерпят след влизането в сила на настоящия регламент своите запаси от инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, е оправдано да им се разреши в рамките на две години да колят, умъртвяват по хуманен начин, продават или, когато е приложимо - да предават екземпляри в учреждения за научни изследвания или опазване ex-situ.
(37)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно предотвратяването, намаляването и смекчаването на неблагоприятното въздействие върху биологичното разнообразие, причинено от въвеждането и разпространението на инвазивни чужди видове на територията на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради неговия обхват и последици могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(38)
Следва да е възможно държавите членки да запазят или да приемат по отношение на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, по-строги правила от предвидените в настоящия регламент, както и да прилагат разпоредби като установените в настоящия регламент относно инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, към инвазивни чужди видове, които засягат държавата членка. Всички тези мерки следва да бъдат съвместими с ДФЕС и да бъдат съобщени на Комисията в съответствие с правото на Съюза,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят правила за предотвратяване, намаляване и смекчаване на неблагоприятното въздействие върху биологичното разнообразие от въвеждането и разпространението - както преднамерено, така и непреднамерено - на инвазивни чужди видове върху биологичното разнообразие в рамките на Съюза.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за всички инвазивни чужди видове.
2. Настоящият регламент не се прилага за:
a)
видовете, променящи своя естествен ареал без човешка намеса в отговор на променящите се екологични условия и изменението на климата;
б)
генетично модифицираните организми съгласно определението в член 2, точка 2 от Директива 2001/18/ЕО;
в)
патогени, причиняващи болести по животните; за целите на настоящия регламент болести по животните означава появата на инфекции и паразити по животните, причинени от един или повече патогени, които се предават на животните или на хората;
г)
вредителите, посочени в приложение I или II към Директива 2000/29/ЕО, и вредителите, за които са били приети мерки в съответствие с член 16, параграф 3 от същата директива;
д)
видовете, изброени в приложение IV към Регламент (ЕО) № 708/2007, когато се използват в аквакултури;
е)
микроорганизмите, получени или внесени за употреба в продукти за растителна защита, които са вече разрешени или по отношение на които се извършва оценка съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009; или
ж)
микроорганизмите, получени или внесени за употреба в биоцидни продукти, които са вече разрешени или по отношение на които се извършва оценка съгласно Регламент (ЕС) № 528/2012.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„чужди видове“ означава всички живи екземпляри от вид, подвид или по-нисш таксон животни, растения, гъби или микроорганизми, въведени извън техния естествен ареал; това включва всички части, гамети, семена, яйца или пропагули на такива видове, както и всички хибриди, сортове или породи, които биха могли да оцелеят и впоследствие да се размножат;
2)
„инвазивен чужд вид“ означава чужд вид, за който е установено, че въвеждането или разпространението му застрашава или въздейства неблагоприятно върху биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги;
3)
„инвазивен чужд вид, който засяга Съюза“ означава инвазивен чужд вид, за който се счита, че неблагоприятното му въздействие налага съгласувани действия на равнището на Съюза в съответствие с член 4, параграф 3;
4)
„инвазивен чужд вид, който засяга държава членка“ означава инвазивен чужд вид, различен от инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, за който някоя държава членка счита, въз основа на научни доказателства, че неблагоприятното въздействие от неговото освобождаване и разпространение, дори когато не е напълно потвърдено, е от значение за нейната територия или за част от нея и налага действия на равнището на тази държава членка;
5)
„биологично разнообразие“ означава многообразието на живите организми от всички източници, включително земните, морските и другите водни екосистеми и екологичните комплекси, от които те са част; то включва вътревидово и междувидово многообразие и многообразие на екосистемите;
6)
„екосистемни услуги“ означава прекия и непрекия принос на екосистемите за благосъстоянието на човека;
7)
„въвеждане“ означава движение в резултат от човешка намеса на даден вид извън неговия естествен ареал;
8)
„научни изследвания“ означава описателна или експериментална работа, предприета при регулирани условия с цел придобиване на нови научни данни или разработване на нови продукти, включително и началните фази на идентифициране, характеризиране и изолиране на генетични характеристики на инвазивни чужди видове, различни от характеристиките, превръщащи даден вид в инвазивен, само доколкото това е от съществено значение, за да могат тези характеристики да бъдат култивирани в неинвазивни видове;
9)
„контролирана среда“ означава държане на организъм в затворени съоръжения, от които не е възможно неговото изпускане или разпространение;
10)
„опазване ex-situ“ означава опазване на компонентите на биологичното разнообразие извън естествените им местообитания;
11)
„пътища“ означава маршрутите и механизмите на въвеждане и разпространение на инвазивни чужди видове;
12)
„ранно откриване“ означава потвърждаване на присъствието на един или повече екземпляри от инвазивен чужд вид в околната среда преди тяхното широко разпространение;
13)
„ликвидиране“ означава пълното и трайно отстраняване на дадена популация от инвазивен чужд вид чрез смъртоносни или несмъртоносни средства;
14)
„контрол на популацията“ означава смъртоносни или несмъртоносни действия, прилагани към дадена популация от инвазивен чужд вид, като същевременно се избягва въздействието върху нецелеви видове и техните местообитания, с цел броят на екземплярите да се запази на възможно най-ниско ниво, така че макар и да не е възможно да се ликвидира този вид, да бъдат сведени до минимум неговите инвазивни способности и неблагоприятните въздействия върху биологичното разнообразие, свързаните с него екосистемни услуги, върху човешкото здраве или икономиката;
15)
„ограничаване“ означава действия, целящи създаване на бариери, които да сведат до минимум риска дадена популация от инвазивен чужд вид да се разпръсне и да се разпространи извън границите на зоната на инвазия;
16)
„широко разпространен“ означава инвазивен чужд вид, чиято популация е преминала етапа на натурализация, при който популацията е самовъзпроизвеждаща се и който се е разпространил до степен да засели голяма част от потенциалния ареал, в който може да оцелее и да се размножава;
17)
„управление“ означава смъртоносни или несмъртоносни действия, насочени към ликвидиране, контрол на популацията или ограничаване на разпространението на дадена популация от инвазивен чужд вид, които същевременно избягват въздействието върху нецелеви видове и техните местообитания.
Член 4
Списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза
1. Комисията приема чрез актове за изпълнение списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза (наричан по-долу „списъкът на Съюза“), въз основа на критериите, предвидени в параграф 3 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2. Проектите на актове за изпълнение се представят на комитета, посочен в член 27, параграф 1, до 2 януари 2016 г.
2. Най-късно на всеки шест години Комисията предприема цялостен преглед на списъка на Съюза, като междувременно го актуализира, когато е целесъобразно, в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1, като:
а)
добавя нови инвазивни чужди видове;
б)
заличава включени в списъка видове, ако те са престанали да отговарят на един или повече от критериите, предвидени в параграф 3.
3. Инвазивните чужди видове се включват в списъка на Съюза единствено ако отговарят на всички изброени по-долу критерии:
a)
въз основа на съществуващите научни доказателства е установено, че те са чужди на територията на Съюза, с изключение на най-отдалечените региони;
б)
въз основа на съществуващите научни доказателства е установено, че те са в състояние да създадат жизнеспособна популация и да се разпространят в околната среда при съществуващите условия и при предвидими условия, свързани с изменението на климата, в един биогеографски район, който попада в повече от две държави членки или един морски подрегион, с изключение на техните най-отдалечени региони;
в)
предвид съществуващите научни доказателства е вероятно да имат значително неблагоприятно въздействие върху биологичното разнообразие или върху свързаните екосистемни услуги и също така могат да имат неблагоприятно въздействие върху човешкото здраве или икономиката;
г)
чрез оценка на риска, извършена в съответствие с член 5, параграф 1, е доказано, че се изискват съгласувани действия на равнището на Съюза, за да се предотвратят тяхното въвеждане, установяване или разпространение;
д)
вероятно е включването им в списъка на Съюза ефективно да предотврати, да сведе до минимум или да смекчи тяхното неблагоприятно въздействие.
4. Държавите членки могат да подават до Комисията искания за включването на инвазивни чужди видове в списъка на Съюза. Тези искания включват всичко посочено по-долу:
a)
наименованието на вида;
б)
оценката на риска, извършена в съответствие с член 5, параграф 1;
в)
доказателство за изпълнението на критериите, посочени в параграф 3 от настоящия член.
5. В списъка на Съюза се посочват, когато е приложимо, стоките, с които тези инвазивни чужди видове се свързват като цяло, и кодовете им по Комбинираната номенклатура, предвидена в Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (22), като се отбелязват категориите стоки, които ще бъдат подложени на официални проверки в съответствие с член 15 от настоящия регламент.
6. При приемането или актуализирането на списъка на Съюза Комисията прилага критериите, определени в параграф 3, като отчита надлежно разходите по прилагането за държавите членки, разходите при липса на действие, разходната ефективност и социално-икономическите аспекти. Списъкът на Съюза включва преди всичко инвазивните чужди видове, които:
a)
все още не присъстват в Съюза или са на ранен етап на инвазия и има вероятност да доведат до значително неблагоприятно въздействие;
б)
вече са установени в Съюза и имат най-сериозно неблагоприятно въздействие.
7. Когато прави предложение за списъка на Съюза, Комисията представя обосновка за това, че целите на настоящия регламент се постигат по-добре чрез мерки на равнището на Съюза.
Член 5
Оценка на риска
1. За целите на член 4 оценката на риска се извършва в настоящия и потенциалния ареал на инвазивните чужди видове, като при нея се вземат предвид следните елементи:
a)
описание на вида с неговата таксономична идентичност, неговата хронология и неговия естествен и потенциален ареал;
б)
описание на неговите модели и динамика на възпроизвеждане и разпространение, включително оценка дали са налице условията на околната среда, необходими за възпроизвеждането и разпространението на вида;
в)
описание на потенциалните пътища за въвеждане и разпространение на вида, преднамерено и непреднамерено, включително, когато е от значение, видовете изделия, с които обикновено се свързва видът;
г)
задълбочена оценка на риска от въвеждане, установяване и разпространение в съответните биогеографски региони при съществуващите условия и в предвидимите условия, свързани с изменението на климата;
д)
описание на съществуващото разпределение на вида, включително дали видът вече присъства на територията на Съюза или в съседните държави, и прогноза за вероятното му бъдещо разпространение;
е)
описание на неблагоприятното въздействие върху биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, включително върху местните видове, защитените обекти и застрашените местообитания, както и върху човешкото здраве, безопасността и икономиката, включително оценка на потенциала за бъдещо въздействие предвид наличните научни знания;
ж)
оценка на потенциалната стойност на щетите;
з)
описание на известните приложения на вида и на социалните и икономическите ползи от тези приложения.
2. Когато предлага видове, които да бъдат включени в списъка на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, Комисията извършва оценката на риска, посочена в параграф 1.
Когато дадена държава членка подава искане за включването на даден вид в списъка на Съюза, тя отговаря за извършването на оценката на риска, посочена в параграф 1. Когато е необходимо, Комисията може да съдейства на държавата членка при изготвянето на такива оценки на риска, доколкото то е свързано с европейското им измерение.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 29, с които допълнително да се уточнят видовете доказателства, които могат да бъдат приемани за целите на член 4, параграф 3, буква б), и да се даде подробно описание на прилагането на параграф 1, букви а) - з) от настоящия член. Подробното описание включва методиката, която да бъде прилагана при оценки на риска, като се отчитат съответните национални и международни стандарти и необходимостта от приоритетни действия по отношение на инвазивни чужди видове, които се свързват със или имат потенциал да окажат значително неблагоприятно въздействие върху биологичното разнообразие или свързаните екосистемни услуги, както и върху човешкото здраве или икономиката, като подобно неблагоприятно въздействие се счита за утежняващ фактор. От особено значение е Комисията да следва обичайната си практика и да провежда консултации с експерти, включително с експерти на държавите членки, преди приемането на тези делегирани актове.
Член 6
Разпоредби относно най-отдалечените региони
1. В най-отдалечените региони за инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, не се прилагат член 7 или членове 13 - 20.
2. До 2 януари 2017 г. всяка държава членка с най-отдалечени региони приема за всеки от тези региони списък на инвазивните чужди видове, които го засягат, като се консултира с тези региони.
3. По отношение на инвазивните чужди видове, включени в списъците по параграф 2 от настоящия член, в рамките на съответните най-отдалечени региони държавите членки могат да прилагат мерки като предвидените в членове 7 - 9, 13 - 17, 19 и 20, в зависимост от случая. Тези мерки следва да бъдат съвместими с ДФЕС и да бъдат съобщени на Комисията в съответствие с правото на Съюза.
4. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията и информират другите държави членки за списъците, посочени в параграф 2, както и за всяко актуализиране на тези списъци.
ГЛАВА II
ПРЕДОТВРАТЯВАНЕ
Член 7
Ограничения
1. По отношение на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, не се допуска преднамереното:
a)
внасяне на територията на Съюза, включително при транзитно преминаване под митнически надзор;
б)
съхранение, включително в контролирана среда;
в)
развъждане, включително в контролирана среда;
г)
транспортиране от, до или в рамките на Съюза, с изключение на транспортиране на такива видове до съоръжения във връзка с ликвидирането им;
д)
пускане на пазара;
е)
използване или размяна;
ж)
разрешаване на възпроизвеждането, отглеждането или култивирането им, включително в контролирана среда; или
з)
освобождаване в околната среда.
2. Държавите членки предприемат всички необходими мерки за предотвратяване на непреднамерено въвеждане или разпространение на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, включително, когато е приложимо, в случаите на груба небрежност.
Член 8
Разрешителни
1. Чрез дерогация от ограниченията, посочени в член 7, параграф 1, букви а), б), в), г), е) и ж), и при спазване на параграф 2 от настоящия член държавите членки създават система за издаване на разрешителни, позволяваща на учреждения да извършват научни изследвания или опазване ex-situ на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза. Когато използването на продукти, получени от инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, е неизбежно за постигането на напредък в областта на човешкото здраве, държавите членки могат да включат в системата си за издаване на разрешителни и производството за научни цели и последващата медицинска употреба.
2. Държавите членки оправомощават своите компетентни органи да издават посочените в параграф 1 разрешителни за дейности, извършвани в контролирана среда, които отговарят на всички изброени по-долу изисквания:
a)
инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, се съхраняват и третират в контролирана среда в съответствие с параграф 3;
б)
дейността се извършва от подходящо квалифициран персонал, както е предвидено от компетентните органи;
в)
транспортът до и от контролираната среда се извършва при условия, които изключват изпускане на инвазивните чужди видове и които са определени в разрешителното;
г)
в случай че инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, са животни, те се маркират или се обозначават ефективно по друг начин, когато това е подходящо, като се използват методи, непричиняващи болка, стрес или страдание, които могат да бъдат избегнати;
д)
извърша се ефективно управление на риска от изпускане, разпространение или отстраняване, като се отчитат идентичността, биологията и начинът на разпространение на вида, предвидените дейности и контролираната среда, взаимодействието с околната среда и други фактори от значение;
е)
заявителят е подготвил система за непрекъснато наблюдение и план за действие в извънредни ситуации, обхващащ случаите на евентуално изпускане или разпространение, включително план за ликвидиране. Планът за действие в извънредни ситуации се одобрява от компетентния орган. При изпускане или разпространение се прилага незабавно планът за действие в извънредни ситуации и разрешителното може да бъде отнето временно или постоянно.
Разрешителното, посочено в параграф 1, се отнася до такъв брой видове и екземпляри, който не надвишава капацитета на контролираната среда. В него се посочват ограниченията, необходими за намаляване на риска от изпускане или разпространение на съответните видове. Разрешението придружава инвазивните чужди видове, за които се отнася, по всяко време, когато видовете се съхраняват, внасят и транспортират в рамките на Съюза.
3. Счита се, че екземплярите се държат в контролирана среда, ако са изпълнени следните изисквания:
a)
екземплярите са изолирани физически и не могат да бъдат изпуснати, разпространени или преместени от неоправомощени лица от съоръженията, в които се съхраняват;
б)
чрез протоколи за почистването, обработката на отпадъци и поддръжката се гарантира, че екземплярите или части от тях, които са способни да се възпроизвеждат, не могат да бъдат изпуснати, разпространени или преместени от неоправомощени лица;
в)
преместването на екземплярите от съоръженията, обезвреждането, унищожаването или умъртвяването по хуманен начин се извършва по такъв начин, че да се изключи разпространение или възпроизвеждане извън съоръженията.
4. При подаване на заявление за разрешително заявителят представя всички необходими доказателства, позволяващи на компетентния орган да прецени дали са изпълнени условията, определени в параграфи 2 и 3.
5. Държавите членки оправомощават своите компетентни органи да отнемат разрешителното по всяко време, временно или постоянно, в случай че настъпят непредвидени събития с неблагоприятно въздействие върху биологичното разнообразие или свързаните екосистемни услуги. Отнемането на разрешителното трябва да бъде обосновано с научни съображения, а когато научната информация е недостатъчна - с принципа на предпазливост, като се вземат надлежно предвид националните административни правила.
6. Комисията приема чрез актове за изпълнение формата на документа, който служи като доказателство за наличието на разрешително, издадено от компетентните органи на държава членка. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2. Държавите членки използват този формат като придружаващ разрешителното документ.
7. За всички разрешителни, издадени в съответствие с параграф 1 от настоящия член, държавите членки незабавно предоставят публичен достъп по интернет най-малко до следното:
a)
научното и общоприетото наименование на инвазивния чужд вид, който засяга Съюза, за който е издадено разрешителното;
б)
броя или обема на съответните екземпляри;
в)
целта, за която е издадено разрешителното; и
г)
кодовете по Комбинираната номенклатура, както е предвидено в Регламент (ЕИО) № 2658/87.
8. Държавите членки осигуряват провеждането на инспекции от своите компетентни органи, за да се гарантира, че учрежденията спазват условията, определени в издадените разрешителни.
Член 9
Разрешения
1. В изключителни случаи, поради причини от първостепенен обществен интерес, включително причини от социално или икономическо естество, държавите членки могат да издадат на учрежденията разрешителни да извършват дейности, различни от посочените по член 8, параграф 1, при наличие на разрешение от Комисията, в съответствие с процедурата по настоящия член и при спазване на условията, предвидени в член 8, параграфи 2 и 3.
2. Комисията създава и работи с електронна система за разрешения и взема решения по заявленията за разрешение в срок до 60 дни от получаването на заявление.
3. Държавите членки подават заявления за разрешение посредством системата, посочена в параграф 2.
4. Заявлението за разрешение съдържа следното:
a)
данни за учреждението или групата от учреждения, включително тяхното наименование и адрес;
б)
научното и общоприетото наименование на инвазивния чужд вид, който засяга Съюза, за който е поискано разрешение;
в)
кодовете по Комбинираната номенклатура, както е предвидено в Регламент (ЕИО) № 2658/87;
г)
броя или обема на съответните екземпляри;
д)
основанията за поисканото разрешение;
е)
подробно описание на предвидените мерки за гарантиране, че не е възможно изпускане или разпространение от съоръженията в контролираната среда, в които се държат инвазивните чужди видове от значение за Съюза и в които се работи с тях, както и на мерките за гарантиране, че евентуално необходимо транспортиране на видовете се извършва при условия, които изключват изпускането им;
ж)
оценка на риска от изпускане на инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, за който се иска разрешение, придружена от описание на мерките за намаляване на риска, които ще бъдат предприети;
з)
описание на планираната система за наблюдение и на плана за действие в извънредни ситуации, изготвен за справяне с евентуални случаи на изпускане или разпространение, включително план за ликвидиране при необходимост;
и)
описание на съответното национално право, приложимо към тези учреждения.
5. Издадените от Комисията разрешения се съобщават на компетентния орган на съответната държава членка. Всяко разрешение се издава във връзка с конкретно учреждение без оглед на процедурата за подаване на заявление, приложена в съответствие с параграф 4, буква а), като в него се посочват информацията по параграф 4 и неговият срок на валидност. Освен това разрешението включва условия относно снабдяването на учреждението с допълнителни или заместващи екземпляри за използването за дейността, за която е поискано разрешението.
6. След получаване на разрешение от Комисията компетентният орган може да издаде разрешителното, предвидено в параграф 1 от настоящия член, в съответствие с член 8, параграфи 4 - 8. Разрешителното включва всички условия, посочени в разрешението, издадено от Комисията.
7. Комисията отхвърля заявление за разрешение, когато не са спазени някои от съответните задължения, предвидени в настоящия регламент.
8. Комисията информира възможно най-бързо съответната държава членка за случаите на отхвърляне на заявление за разрешение съгласно параграф 7, като посочва основанията за отхвърлянето.
Член 10
Спешни мерки
1. Когато държава членка разполага с доказателства за присъствие или непосредствен риск от въвеждане на нейната територия на инвазивен чужд вид, който не е включен в списъка на Съюза, но за който въз основа на предварителните научни доказателства компетентните органи са установили, че има вероятност да отговаря на критериите, посочени в член 4, параграф 3, тя може незабавно да предприеме спешни мерки за въвеждане на някое от ограниченията, предвидени в член 7, параграф 1.
2. Държавата членка, която въвежда спешни мерки на националната си територия, включващи прилагането на член 7, параграф 1, буква а), г) или д), уведомява незабавно Комисията и всички други държави членки за взетите мерки и за доказателствата, обосноваващи тези мерки.
3. Засегнатата държава членка извършва незабавно оценка на риска в съответствие с член 5 във връзка с инвазивния чужд вид, за който се прилагат спешните мерки, въз основа на наличната техническа и научна информация и във всеки случай в срок от 24 месеца от датата на приемане на решението за въвеждане на спешните мерки, с оглед този вид да бъде включен в списъка на Съюза.
4. Когато Комисията получи уведомлението, посочено в параграф 2 от настоящия член, или разполага с други доказателства за присъствие или непосредствена опасност от въвеждане в Съюза на инвазивен чужд вид, който не е включен в списъка на Съюза, но има вероятност да отговаря на критериите, посочени в член 4, параграф 3, тя определя, чрез актове за изпълнение и въз основа на предварителните научни доказателства, дали е вероятно видът да отговаря на тези критерии и когато стигне до извода, че има вероятност критериите, установени в член 4, параграф 3, да бъдат изпълнени, приема спешни мерки за Съюза, изразяващи се в налагането на предвидените в член 7, параграф 1 ограничения за ограничен срок по отношение на рисковете, свързани със съответния вид. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2.
5. Когато Комисията приеме акт за изпълнение съгласно параграф 4, държавите членки отменят или съответно изменят всички предприети от тях спешни мерки.
6. Когато Комисията включи инвазивния чужд вид в списъка на Съюза, държавите членки също отменят или изменят предприетите от тях спешни мерки.
7. Ако след оценка на риска, изготвена съгласно параграф 3 от настоящия член, Комисията не включи инвазивния чужд вид в списъка на Съюза, държавите членки отменят спешните мерки, предприети от тях съгласно параграф 1 от настоящия член, и могат да включат този вид в национален списък на инвазивните чужди видове, които засягат държавата членка, съгласно член 12, параграф 1, и да разгледат възможностите за засилено регионално сътрудничество в съответствие с член 11.
Член 11
Инвазивни чужди видове, които засягат даден регион, и местни за Съюза видове
1. Държавите членки могат да набележат в своите национални списъци на инвазивните чужди видове, които ги засягат, изготвени в съответствие с член 12, местни или неместни за Съюза видове, за които е необходимо засилено регионално сътрудничество.
2. По искане на съответните държави членки Комисията предприема действия за улесняване на сътрудничеството и координацията между участващите държави членки в съответствие с член 22, параграф 1. При необходимост, в зависимост от въздействието на някои инвазивни чужди видове върху биологичното разнообразие и свързаните екосистемни услуги, както и върху човешкото здраве и икономиката, и при условие че това се подкрепя напълно от цялостен анализ на основанията за засилено регионално сътрудничество, извършен от подалите искане държави членки, Комисията може да изиска чрез актове за изпълнение съответните държави членки да прилагат mutatis mutandis на своята територия или на част от нея членове 13, 14 и 16, член 17, независимо от член 18, както и да прилагат членове 19 и 20, когато е целесъобразно. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2.
3. За инвазивните чужди видове, които засягат даден регион и които са местни за дадена държава членка, на територията на тази държава членка не се прилагат членове 13, 14, 16, 17, 19, 20 и 24. Държавите членки, за които тези видове са местни, сътрудничат със съответните държави членки при оценката на пътищата съгласно член 13 и в консултация с останалите държави членки могат да приемат съответни мерки за предотвратяване на по-нататъшно разпространение на тези видове, в съответствие с процедурата, посочена в член 22, параграф 1.
Член 12
Инвазивни чужди видове, които засягат отделна държава членка
1. Държавите членки могат да изготвят национален списък на инвазивните чужди видове, които ги засягат. По отношение на тези инвазивни чужди видове държавите членки могат да прилагат на собствената си територия мерки, като предвидените в членове 7, 8, 13 - 17, 19 и 20, когато е целесъобразно. Тези мерки трябва да са съвместими с ДФЕС и се съобщават на Комисията в съответствие с правото на Съюза.
2. Държавите членки информират Комисията и другите държави членки за видовете, считани от тях за инвазивни чужди видове, които ги засягат, и за мерките, прилагани в съответствие с параграф 1.
Член 13
Планове за действие относно пътищата на инвазивните чужди видове
1. В рамките на 18 месеца след приемането на списъка на Съюза държавите членки изготвят цялостен анализ на пътищата на непреднамерено въвеждане и разпространяване на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, най-малко за своята територия, както и за морските си води съгласно определението в член 3, точка 1 от Директива 2008/56/ЕО, и набелязват пътищата, които изискват приоритетни действия (наричани по-долу „приоритетни пътища“) поради обема на тези видове или потенциалната вреда, която ще бъде причинена от тях при навлизане в Съюза чрез тези пътища.
2. В рамките на три години след приемането на списъка на Съюза всяка държава членка изготвя и изпълнява един отделен план за действие или набор от планове за действие за решаване на проблемите по приоритетните пътища, набелязани съгласно параграф 1. Плановете за действие включват графици за действие и описват мерките, които ще бъдат приети, както и при необходимост доброволните действия и кодексите на добри практики, с цел намиране на решение за приоритетните пътища и за предотвратяване на непреднамереното въвеждане и разпространение на инвазивни чужди видове на територията на Съюза.
3. Държавите членки осигуряват координация с цел изготвяне на един цялостен план за действие или на набор от планове за действие, координирани на подходящо регионално равнище в съответствие с член 22, параграф 1. Когато не са изготвени такива регионални планове за действие държавите членки изготвят и прилагат планове за действие за собствената си територия, координирани по възможност на подходящо регионално равнище.
4. Плановете за действие, посочени в параграф 2 от настоящия член, включват по-специално мерки, изготвени въз основа на анализ на разходите и ползите, с цел:
a)
повишаване на осведомеността;
б)
намаляване на заразяването на стоки, изделия, превозни средства и оборудване с екземпляри на инвазивни чужди видове, включително мерки за борба с транспортирането на инвазивни чужди видове от трети държави;
в)
осигуряване на подходящи проверки на границите на Съюза, различни от официалните проверки в съответствие с член 15.
5. Плановете за действие, изготвени в съответствие с параграф 2, се предават на Комисията незабавно. Държавите членки извършват преглед на плановете за действие и ги изпращат на Комисията най-малко на всеки шест години.
ГЛАВА III
РАННО ОТКРИВАНЕ И БЪРЗО ЛИКВИДИРАНЕ
Член 14
Система за наблюдение
1. В рамките на 18 месеца от приемането на списъка на Съюза държавите членки създават система за наблюдение на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, или я интегрират в съществуващата си система, като в нея се събират и записват данни относно появата в околната среда на инвазивни чужди видове, получени чрез проучвания, наблюдение или други процедури за предотвратяване на разпространението на инвазивни чужди видове във или на територията на Съюза.
2. Посочената в параграф 1 от настоящия член система за наблюдение:
a)
обхваща територията, включително морските териториални води на държавите членки, за да се определят присъствието и разпространението на нови и на вече установени инвазивни чужди видове, които засягат Съюза;
б)
е достатъчно динамична, така че да може бързо да открие появата в околната среда на територията или на част от територията на държавите членки на всеки инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, чието присъствие не е било известно преди това;
в)
е основана, съвместима е и не се припокрива със съответните разпоредби за оценка и наблюдение, предвидени в правото на Съюза или съгласно международни споразумения, и използва информацията, получена от съществуващите системи за наблюдение и контрол, предвидени в член 11 от Директива 92/43/ЕИО, член 8 от Директива 2000/60/ЕО и член 11 от Директива 2008/56/ЕО;
г)
доколкото е възможно, е съобразена със съответните трансгранични въздействия и трансгранични елементи.
Член 15
Официални проверки
1. До 2 януари 2016 г. държавите членки създават напълно функциониращи структури за извършване на официални проверки, необходими за предотвратяване на преднамереното въвеждане в Съюза на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза. Тези официални проверки се прилагат за категориите стоки, които попадат в рамките на кодовете на Комбинираната номенклатура, посочени в списъка на Съюза, съгласно член 4, параграф 5.
2. Компетентните органи извършват подходящи, основани на анализ на риска проверки на стоките, посочени в параграф 1 от настоящия член, като удостоверяват, че:
a)
те не са включени в списъка на Съюза; или
б)
те са обхванати от валидно разрешително по член 8.
3. Проверките, посочени в параграф 2 от настоящия член, които се изразяват в проверки на документи и самоличност и при необходимост - физически проверки, се извършват, когато посочените в параграф 1 от настоящия член стоки влизат в Съюза. Когато в правото на Съюза относно официалните проверки вече е предвидено извършването на специфични официални проверки в гранични структури в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 и директиви 91/496/ЕИО и 97/78/ЕО или в пунктове на влизане в съответствие с Директива 2000/29/ЕО, за категориите стоки, посочени в параграф 1 от настоящия член, държавите членки възлагат отговорността за извършване на проверките, посочени в параграф 2 от настоящия член, на компетентните органи, натоварени да извършват такива проверки в съответствие с член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 или с член 2, параграф 1, буква ж) от Директива 2000/29/ЕО.
4. Обработването в свободни зони или свободни складове и поставянето на стоките, посочени в параграф 1, под митнически режим за освобождаване за свободно движение, транзитно преминаване, митническо складиране, режим активно усъвършенстване, преработка под митнически контрол и временен внос се извършват, при условие че пред митническите органи се декларират:
a)
съответният входящ документ, надлежно попълнен от компетентните органи, посочени в параграф 3 от настоящия член, който удостоверява, че са изпълнени условията, посочени в параграф 2 от настоящия член, в случаите, когато проверките са извършени в гранични структури в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 и директиви 91/496/ЕИО и 97/78/ЕО или в пунктове на влизане в съответствие с член 2, параграф 1, буква й) от Директива 2000/29/ЕО. Необходимо е да се следва посоченият в този документ митнически режим; или
б)
когато стоките не подлежат на официални проверки съгласно законодателството на Съюза - други документи, доказващи приключването на проверката със задоволителен резултат, и последващият входящ документ.
Тези документи могат да бъдат предоставени и по електронен път.
5. Ако при проверката бъде установено нарушение на настоящия регламент:
a)
митническите органи спират поставянето под митнически режим или задържат стоките;
б)
компетентните органи, посочени в параграф 3, задържат стоките.
Задържаните стоки се поверяват на компетентния орган, отговарящ за прилагането на настоящия регламент. Този компетентен орган действа в съответствие с националното законодателство. Държавите членки могат да делегират специфични функции на други органи.
6. Разходите, направени при извършване на проверката, и разходите, които произтичат от нарушението, се поемат от физическото или юридическото лице в рамките на Съюза, което е внесло стоките на територията на Съюза, освен ако съответната държава членка определи друго.
7. Държавите членки установяват процедури, които гарантират обмена на съответна информация и ефикасната и ефективна координация и сътрудничество между всички участващи органи при посочените в параграф 2 проверки.
8. Въз основа на най-добрите практики Комисията, заедно с всички държави членки, разработва насоки и програми за обучение, насочени към по-лесно идентифициране и откриване на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, и към извършване на ефективни и ефикасни проверки.
9. Когато са издадени разрешителни в съответствие с член 8, в митническата декларация или в съответните уведомления до граничната структура се посочва валидно разрешително, което обхваща декларираните стоки.
Член 16
Уведомяване за ранно откриване
1. Държавите членки използват системата за наблюдение, установена в съответствие с член 14, и събраната информация при официалните проверки, предвидени в член 15, за да потвърдят ранното откриване на въвеждането или присъствието на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза.
2. Държавите членки незабавно уведомяват писмено Комисията и информират другите държави членки за ранното откриване на въвеждането или присъствието на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, и по-специално за:
a)
появата на тяхна територия или на част от нея на видове, включени в списъка на Съюза, чието присъствие на тяхна територия или на част от нея преди това не е било известно;
б)
повторната поява на тяхна територия или на част от нея на вид, включен в списъка на Съюза, за чието ликвидиране вече е било докладвано.
Член 17
Бързо ликвидиране на ранен етап от инвазията
1. След ранно откриване и в срок от три месеца след изпращането на уведомлението за ранното откриване, посочено в член 16, държавите членки прилагат мерки за ликвидиране, като съобщават тези мерки на Комисията и информират другите държави членки.
2. При прилагането на мерки за ликвидиране държавите членки гарантират, че използваните методи са ефективни за постигането на пълно и трайно отстраняване на популацията от съответния инвазивен чужд вид, като надлежно се вземат предвид човешкото здраве и околната среда, по-специално за видовете, които не са обект на такива мерки, и техните местообитания, и се гарантира, че на животните не се причинява болка, стрес или страдание, които могат да бъдат избегнати.
3. Държавите членки осъществяват наблюдение върху ефективността на процеса на ликвидиране. За тази цел държавите членки могат да използват системата за наблюдение, предвидена в член 14. При наблюдението се прави оценка и на въздействието върху видовете, които не са обект на такива мерки, когато е целесъобразно.
4. Държавите членки информират Комисията относно ефективността на предприетите мерки и уведомяват Комисията, когато популация от инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, е ликвидирана. Те предоставят тази информация и на другите държави членки.
Член 18
Дерогации от задължението за бързо ликвидиране
1. В рамките на два месеца след откриването на инвазивен чужд вид, посочено в член 16, държавите членки могат, въз основа на надеждни научни доказателства, да вземат решение да не прилагат мерки за ликвидиране, ако е изпълнено най-малко едно от следните условия:
a)
доказано е, че ликвидирането е технически неосъществимо, тъй като съществуващите методи за ликвидиране не могат да бъдат приложени в околната среда, в която е установен инвазивният чужд вид;
б)
анализът на разходите и ползите, изготвен въз основа на наличните данни, показва с достатъчна степен на сигурност, че разходите в дългосрочен план ще бъдат изключително високи и непропорционални спрямо ползите от ликвидирането;
в)
не съществуват методи за ликвидиране или съществуващите такива имат много сериозно неблагоприятно въздействие върху човешкото здраве, околната среда или други видове.
Съответната държава членка незабавно уведомява писмено Комисията за решението си. Уведомлението се придружава от всички доказателства, посочени в първа алинея, букви а), б) и в).
2. Комисията може чрез актове за изпълнение да реши да отхвърли решението, съобщено в съответствие с параграф 1, втора алинея, когато предвидените в посочената разпоредба условия не са изпълнени.
3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2. Проектите на актове за изпълнение се представят на комитета, посочен в член 27, параграф 1, в рамките на два месеца от получаването на уведомлението на държавата членка.
4. Държавите членки гарантират, че са въведени мерки за ограничаване, за да се избегне по-нататъшното разпространение на инвазивния чужд вид към териториите на други държави членки, когато в съответствие с параграф 1 не се прилагат мерки за ликвидиране.
5. Когато Комисията отхвърли решението, за което е била уведомена в съответствие с параграф 1, втора алинея от настоящия член, засегнатата държава членка прилага незабавно мерките за ликвидиране, посочени в член 17.
6. Когато Комисията не отхвърли решението, за което е била уведомена в съответствие с параграф 1, втора алинея от настоящия член, по отношение на инвазивния чужд вид се прилагат мерките за управление, посочени в член 19.
ГЛАВА IV
УПРАВЛЕНИЕ НА ШИРОКО РАЗПРОСТРАНЕНИ ИНВАЗИВНИ ЧУЖДИ ВИДОВЕ
Член 19
Мерки за управление
1. В рамките на 18 месеца след включването на инвазивен чужд вид в списъка на Съюза държавите членки въвеждат ефективни мерки за управление за считаните от тях за широко разпространени на тяхна територия инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, така че да се сведе до минимум въздействието на тези видове върху биологичното разнообразие, свързаните екосистемни услуги и когато е приложимо - върху човешкото здраве или икономиката.
Тези мерки за управление трябва да са пропорционални на въздействието върху околната среда и да са подходящи предвид конкретните обстоятелства в държавите членки, да се основават на анализ на разходите и ползите и също така да включват, доколкото е практически осъществимо, мерките за възстановяване, посочени в член 20. Мерките се степенуват по важност въз основа на оценка на риска и на тяхната разходна ефективност.
2. Мерките за управление се състоят от смъртоносни или несмъртоносни физически, химически или биологични действия, насочени към ликвидиране, контрол на популацията или ограничаване на разпространението на популация от инвазивен чужд вид. Когато е целесъобразно, мерките за управление включват действия по отношение на приемащата екосистема, насочени към повишаване на нейната устойчивост спрямо настоящите и бъдещите инвазии. Временно може да бъде разрешено използването за търговски цели на вече установени инвазивни чужди видове като част от мерките за управление, насочени към тяхното ликвидиране, контрол на популацията или ограничаване, като се дава строга обосновка и при условие че са налице всички необходими мерки за контрол с цел да се избегне по-нататъшно разпространение.
3. Когато прилагат мерки за управление и избират методите, които ще бъдат използвани, държавите членки вземат надлежно предвид човешкото здраве и околната среда, по-специално за нецелевите видове и техните местообитания, и гарантират, че в случаите, когато обект на мерките са животни, не им се причинява болка, стрес или страдание, които могат да бъдат избегнати, без това да се отразява на ефективността на мерките за управление.
4. Системата за наблюдение, предвидена в член 14, се разработва и използва, за да се наблюдава ефективността на мерките за ликвидиране, контрол на популацията или ограничаване за намаляване на въздействието върху биологичното разнообразие, свързаните екосистемни услуги и когато е приложимо - върху човешкото здраве или икономиката. При наблюдението се прави оценка и на въздействието върху нецелевите видове, когато е целесъобразно.
5. Когато съществува значителен риск инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, да се разпространи в друга държава членка, държавите членки, в които има присъствие на този вид, незабавно уведомяват другите държави членки и Комисията. Когато е целесъобразно, съответните държави членки установяват съвместно договорени мерки за управление. Когато от разпространението могат да бъдат засегнати и трети държави, засегнатата държава членка се стреми да информира съответните трети държави.
Член 20
Възстановяване на увредените екосистеми
1. Държавите членки прилагат подходящи мерки за възстановяване, за да подпомогнат възстановяването на екосистема, чието състояние е влошено, която е увредена или унищожена от инвазивен чужд вид, който засяга Съюза, освен ако анализът на разходите и ползите покаже - въз основа на наличните данни и с достатъчна степен на сигурност - че разходите за тези мерки ще бъдат изключително високи и непропорционални спрямо ползите от възстановяването.
2. Мерките за възстановяване, посочени в параграф 1, включват най-малко следните мерки:
a)
мерки, с които се повишава способността на екосистема, изложена на нарушаване на равновесието, причинено от присъствието на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза, да се съпротивлява на нарушаването на равновесието, да го абсорбира, да се адаптира към неговите последици и да се възстанови от тях;
б)
мерки, които подпомагат превенцията на повторна инвазия след провеждането на кампания за ликвидиране.
ГЛАВА V
ОБЩОПРИЛОЖИМИ РАЗПОРЕДБИ
Член 21
Възстановяване на разходи
В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ и без да се засяга Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (23), държавите членки се стремят към възстановяване на разходите за необходимите мерки за предотвратяване, намаляване или смекчаване на неблагоприятното въздействие на инвазивните чужди видове, включително екологичните разходи и разходите за ресурси, както и разходите за възстановяване.
Член 22
Сътрудничество и координация
1. При изпълнение на задълженията си по настоящия регламент държавите членки полагат всички усилия за осигуряване на тясно сътрудничество с всички засегнати държави членки и когато е практически възможно и подходящо, използват съществуващите структури, основани на регионални или международни споразумения. По-конкретно засегнатите държави членки се стремят да осигурят координация с други държави членки, с които имат:
a)
общи морски подрегиони съгласно член 4, параграф 2 от Директива 2008/56/ЕО, по отношение на морските видове;
б)
общ биогеографски район съгласно член 1, буква в), подточка iii) от Директива 92/43/ЕИО, по отношение на неморските видове;
в)
общи граници;
г)
общи речни басейни съгласно член 2, точка 13 от Директива 2000/60/ЕО, по отношение на сладководните видове; или
д)
всякакви други общи проблеми.
По искане на участващите държави членки Комисията предприема действия за улесняване на координацията.
2. При изпълнение на задълженията си по настоящия регламент държавите членки се стремят към сътрудничество с трети държави, когато е целесъобразно, включително като използват съществуващи структури, основани на регионални или международни споразумения, с оглед постигане на целите на настоящия регламент.
3. Държавите членки могат също така да прилагат разпоредби като посочените в параграф 1 от настоящия член с цел осигуряване на координация и сътрудничество с други заинтересовани държави членки по отношение на инвазивните чужди видове, които засягат отделни държави членки и са набелязани в националните списъци, приети в съответствие с член 12, параграф 1. Държавите членки могат също така да установят механизми за сътрудничество на подходящо равнище във връзка с тези инвазивни чужди видове. Тези механизми могат да включват обмен на информация и данни, планове за действие относно пътища и обмен на най-добри практики при управлението, контрола и ликвидирането на инвазивни чужди видове, системи за ранно предупреждение и програми, свързани с повишаване на обществената осведоменост или програми с образователен характер.
Член 23
По-строги национални правила
Държавите членки могат да запазят по-строгите си национални правила или да установят такива с цел предотвратяване на въвеждането, установяването и разпространението на инвазивни чужди видове. Тези мерки трябва да бъдат съвместими с ДФЕС и да бъдат съобщени на Комисията в съответствие с правото на Съюза.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Доклади и преглед
1. До 1 юни 2019 г. и на всеки шест години след това държавите членки актуализират и предават на Комисията информация относно следното:
a)
описание или актуализирана версия на описанието на системата за наблюдение съгласно член 14 и на системата за официални проверки на чуждите видове, влизащи в Съюза, в съответствие с член 15;
б)
разпространението на инвазивни чужди видове, които засягат Съюза или конкретен регион в съответствие с член 11, параграф 2, които присъстват на територията на съответната държава членка, включително информация относно тяхното поведение, свързано с миграцията или размножаването;
в)
информация относно видовете, считани за инвазивни чужди видове, които засягат държава членка съгласно член 12, параграф 2;
г)
плановете за действие, посочени в член 13, параграф 2;
д)
обобщена информация, която обхваща цялата национална територия, относно мерките за ликвидиране, предприети в съответствие с член 17, мерките за управление, предприети в съответствие с член 19, тяхната ефективност и въздействието им върху нецелевите видове;
е)
броя на разрешителните, посочени в член 8, и целта, за която са издадени;
ж)
мерките, предприети с цел информиране на обществеността относно наличието на инвазивен чужд вид, и действията, които е било поискано от гражданите да предприемат;
з)
инспекциите, изисквани съгласно член 8, параграф 8; и
и)
информация относно разходите за действията, предприети за спазване на настоящия регламент, когато такава е налична.
2. До 5 ноември 2015 г. държавите членки уведомяват Комисията и информират останалите държави членки за това кои са компетентните органи, които отговарят за прилагането на настоящия регламент.
3. До 1 юни 2021 г. Комисията изготвя оценка на прилагането на настоящия регламент, включително на списъка на Съюза, плановете за действие, посочени в член 13, параграф 2, системата за наблюдение, митническите проверки, задължението за ликвидиране и задълженията за управление, и представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, който може да бъде придружен от законодателни предложения за изменение на настоящия регламент, включително промени в списъка на Съюза. В прегледа се разглежда и ефективността на разпоредбите за изпълнение относно инвазивните чужди видове, които засягат даден регион, необходимостта и осъществимостта на включването на местни за Съюза видове в списъка на Съюза, както и дали е необходима допълнителна хармонизация за подобряване на ефективността на плановете за действие и на мерките, предприети от държавите членки.
4. Комисията определя чрез актове за изпълнение техническите формати за докладване с оглед на опростяване и оптимизиране на задълженията за докладване на държавите членки във връзка с информацията по параграф 1 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 27, параграф 2.
Член 25
Система за подпомагане на обмена на информация
1. Комисията постепенно установява система за подпомагане на обмена на информация, с която да се улесни прилагането на настоящия регламент.
2. До 2 януари 2016 г. в тази система се включва механизъм за подпомагане на обмена на данни, който свързва съществуващите системи за данни относно инвазивните чужди видове, като се обръща особено внимание на информацията относно инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, с цел да се улесни докладването съгласно член 24.
Механизмът за подпомагане на обмена на данни, посочен в първа алинея, става инструмент за подпомагане на Комисията и на държавите членки при изпращането и обработката на съответните уведомления, изисквани съгласно член 16, параграф 2.
3. До 2 януари 2019 г. механизмът за подпомагане на обмена на данни, посочен в параграф 2, става механизъм за обмен на информация по други аспекти на прилагането на настоящия регламент.
Той може да включва също така информация относно инвазивни чужди видове, които засягат държава членка, и относно пътищата, оценката на риска и мерките за управление и ликвидиране, когато има такава.
Член 26
Участие на обществеността
Когато се изготвят планове за действие съгласно член 13 от настоящия регламент и се въвеждат мерки за управление съгласно член 19 от настоящия регламент, държавите членки гарантират, че на обществеността е предоставена навременна и реална възможност за участие в тяхното изготвяне, изменение или преглед, като се използват редът и условията за участие, вече определени от държавите членки в съответствие с член 2, параграф 3, втора алинея от Директива 2003/35/ЕО.
Член 27
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 и може да се подпомага в изпълнението на задачите си от научния форум, посочен в член 28.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 28
Научен форум
Комисията осигурява участието на представители на научната общност, определени от държавите членки, които предоставят консултации по всички научни въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент, по-специално по отношение на членове 4, 5, 10 и 18. Тези представители се срещат в рамките на научен форум. Процедурният правилник на форума се изготвя от Комисията.
Член 29
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочени в член 5, параграф 3, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 1 януари 2015 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 3, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 3, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 30
Санкции
1. Държавите членки установяват система от санкции, приложими при нарушения на настоящия регламент. Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане.
2. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
3. Предвидените санкции могат да включват, наред с другото:
a)
глоби;
б)
конфискуване на неотговарящите на изискванията инвазивни чужди видове, които засягат Съюза;
в)
незабавно спиране на действието или отнемане на разрешително, издадено в съответствие с член 8.
4. До 2 януари 2016 г. държавите членки съобщават на Комисията разпоредбите, посочени в параграф 1, като я уведомяват незабавно за всички последващи изменения.
Член 31
Преходни разпоредби относно собственици, които нямат търговски цели
1. Чрез дерогация от член 7, параграф 1, букви б) и г) на собствениците на домашни любимци, които не се отглеждат за търговски цели и принадлежат към инвазивните чужди видове, включени в списъка на Съюза, се разрешава да ги запазят до края на естествения им живот, ако са изпълнени следните условия:
a)
животните са били отглеждани преди включването им в списъка на Съюза;
б)
животните се отглеждат в контролирана среда и се предприемат всички подходящи мерки, за да се гарантира, че възпроизвеждането или изпускането им не са възможни.
2. Компетентните органи предприемат всички разумни мерки за информиране на собствениците, които нямат търговски цели, за рисковете, свързани с отглеждането на животни, посочени в параграф 1, както и за мерките, които се вземат, за да се сведе до минимум рискът от възпроизвеждането и изпускането им, чрез програми с образователен характер и програми за повишаване на осведомеността, организирани от държавите членки.
3. На собственици, които нямат търговски цели и които не са в състояние да осигурят изпълнението на условията по параграф 1, не се разрешава да запазят съответните животни. Държавите членки могат да предложат на такива собственици възможността техните животни да бъдат взети от тях. В такива случаи надлежно се вземат предвид принципите на хуманно отношение към животните.
4. Животните, посочени в параграф 3 от настоящия член, могат да останат в посочените в член 8 учреждения или в съоръжения, специално създадени за целта от държавите членки.
Член 32
Преходни разпоредби относно търговските запаси
1. На държателите на търговски запаси от екземпляри от инвазивни чужди видове, придобити преди тяхното включване в списъка на Съюза, се позволява до две години след включването на видовете в посочения списък да съхраняват и транспортират живи екземпляри или възпроизвеждащи се части от тези видове с цел продажба или прехвърляне на учреждения за научни изследвания или опазване ex-situ и за целите на медицински дейности съгласно член 8, при условие че екземплярите се съхраняват и транспортират в контролирана среда и че са взети всички подходящи мерки, за да се гарантира, че възпроизвеждането или изпускането им не са възможни, или с цел клане или умъртвяване по хуманен начин на тези екземпляри до изчерпване на запасите.
2. Продажбата или прехвърлянето на живи екземпляри на ползватели, които нямат търговски цели, се допуска за срок от една година след включването на тези видове в списъка на Съюза, при условие че екземплярите се съхраняват и транспортират в контролирана среда и че са взети всички подходящи мерки, за да се гарантира, че възпроизвеждането или изпускането им не са възможни.
3. Когато е издадено разрешение в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 708/2007 за аквакултурен вид, впоследствие включен в списъка на Съюза, и срокът на разрешението надвишава срока, посочен в параграф 1 от настоящия член, съответната държава членка оттегля разрешението в съответствие с член 12 от Регламент (ЕО) № 708/2007 преди изтичането на срока, посочен в параграф 1 от настоящия член.
Член 33
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1143/2014 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 22 octombrie 2014
privind prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Apariția unor specii alogene, fie animale, plante, ciuperci sau microorganisme, în medii noi nu reprezintă întotdeauna un motiv de îngrijorare. Cu toate acestea, o subgrupă semnificativă de specii alogene pot deveni invazive, având efecte dăunătoare grave asupra biodiversității și asupra serviciilor ecosistemice aferente, precum și alte efecte sociale și economice, care ar trebui prevenite. Aproximativ 12 000 de specii prezente în mediu în Uniune și în alte țări europene sunt alogene, dintre care aproximativ 10 până la 15 % sunt estimate a fi invazive.
(2)
Speciile alogene invazive reprezintă una dintre principalele amenințări la adresa biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente, în special în ecosistemele izolate din punct de vedere geografic si evolutiv, precum insulele mici. Riscurile prezentate de aceste specii pot crește ca urmare a intensificării comerțului mondial, a transporturilor, a turismului și a schimbărilor climatice.
(3)
Amenințarea la adresa biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente pe care o reprezintă speciile alogene invazive ia diferite forme, având inclusiv efecte negative grave asupra speciilor indigene și asupra structurii și funcționării ecosistemelor prin modificarea habitatelor, a prădării, a concurenței în rândul speciilor, prin transmiterea de boli, înlocuirea speciilor indigene într-o parte semnificativă a ariei de răspândire și prin efecte genetice cauzate de hibridizare. Mai mult, speciile alogene invazive pot avea, de asemenea, un efect dăunător semnificativ asupra sănătății umane și a economiei. Numai exemplarele vii și părțile care se pot reproduce reprezintă o amenințare la adresa biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente, a sănătății umane sau a economiei și, prin urmare, numai acestea ar trebui să facă obiectul restricțiilor în temeiul prezentului regulament.
(4)
Uniunea, ca parte la Convenția privind diversitatea biologică, aprobată prin Decizia 93/626/CEE a Consiliului (3), trebuie să respecte articolul 8 litera (h) din respectiva convenție, conform căruia fiecare parte contractuală, pe cât posibil și după caz, „previne introducerea și asigură controlul sau eradicarea acelor specii străine care amenință ecosisteme, habitate sau specii”.
(5)
Uniunea, ca parte la Convenția privind conservarea vieții sălbatice și a habitatelor naturale din Europa, aprobată prin Decizia 82/72/CEE a Consiliului (4), s-a angajat să ia toate măsurile necesare pentru a asigura conservarea habitatelor speciilor sălbatice de floră și faună.
(6)
Pentru a susține îndeplinirea obiectivelor Directivelor 2000/60/CE (5), 2008/56/CE (6) și 2009/147/CE (7) ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și ale Directivei 92/43/CEE a Consiliului (8), prezentul regulament ar trebui să stabilească norme pentru prevenirea, minimizarea și atenuarea efectelor dăunătoare ale speciilor alogene invazive asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente, precum și asupra sănătății umane și a siguranței, precum și pentru reducerea impactului lor social și economic.
(7)
Unele specii migrează în mod natural ca răspuns la schimbările de mediu. Astfel de specii nu ar trebui considerate ca fiind specii alogene în noul mediu și ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament. Prezentul regulament ar trebui să se concentreze numai asupra speciilor introduse în Uniune ca urmare a intervenției umane.
(8)
În prezent există peste 40 de acte legislative ale Uniunii privind sănătatea animalelor care conțin dispoziții privind bolile animale. În plus, Directiva 2000/29/CE a Consiliului (9) conține norme privind organismele dăunătoare plantelor sau produselor vegetale, iar Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (10) stabilește regimul aplicabil organismelor modificate genetic. Prin urmare, orice nouă normă privind speciile alogene invazive ar trebui să se alinieze și să nu se suprapună cu aceste acte legislative ale Uniunii și nu ar trebui să se aplice organismelor vizate de actele legislative în cauză.
(9)
Regulamentele (CE) nr. 1107/2009 (11) și (UE) nr. 528/2012 (12) ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și Regulamentul (CE) nr. 708/2007 al Consiliului (13) prevăd norme privind autorizarea utilizării anumitor specii alogene în anumite scopuri. Utilizarea anumitor specii a fost deja autorizată în temeiul regimurilor respective la momentul intrării în vigoare a prezentului regulament. Astfel, pentru a asigura un cadru juridic coerent, speciile utilizate în aceste scopuri ar trebui, prin urmare, excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament.
(10)
Deoarece există numeroase specii alogene invazive, este important să se garanteze faptul că se acordă prioritate abordării subgrupei de specii alogene invazive considerate a fi de interes pentru Uniune. Prin urmare, ar trebui întocmită și actualizată periodic o listă a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune („lista Uniunii”). O specie alogenă invazivă ar trebui considerată ca fiind de interes pentru Uniune dacă daunele cauzate de aceasta în statele membre afectate sunt atât de semnificative încât se justifică adoptarea unor măsuri speciale aplicabile la nivelul întregii Uniuni, inclusiv în statele membre care nu sunt încă afectate sau care este puțin probabil să fie afectate. Pentru a se asigura că identificarea speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune nu devine disproporționată, lista Uniunii ar trebui întocmită și actualizată progresiv și ar trebui să vizeze specii a căror includere pe lista Uniunii ar împiedica, minimiza sau atenua efectiv efectul dăunător al acestor specii, într-un mod eficient din punct de vedere al costurilor. Având în vedere faptul că speciile din același grup taxonomic au adesea cerințe ecologice similare și pot prezenta riscuri similare, ar trebui să se permită, după caz, includerea grupurilor taxonomice de specii pe lista Uniunii.
(11)
Criteriile de includere pe lista Uniunii reprezintă instrumentul de bază pentru aplicarea prezentului regulament. Pentru a asigura o utilizare eficace a resurselor, criteriile respective ar trebui să asigure că, dintre speciile alogene invazive potențiale cunoscute în prezent, se includ pe listă cele care au cel mai important efect dăunător. Comisia ar trebui să prezinte comitetului instituit prin prezentul regulament o propunere de listă a Uniunii bazată pe criteriile respective în termen de un an de la intrarea în vigoare a prezentului regulament. La propunerea listei Uniunii, Comisia ar trebui să informeze comitetul respectiv asupra modului în care a ținut cont de aceste criterii. Criteriile ar trebui să includă o evaluare a riscurilor în conformitate cu dispozițiile aplicabile în temeiul acordurilor relevante ale Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) privind impunerea de restricții comerciale asupra speciilor.
(12)
Pentru a evita costurile disproporționate sau excesive pentru orice stat membru și pentru a salvgarda valoarea adăugată a acțiunii Uniunii prin intermediul prezentului regulament, la propunerea listei Uniunii și a măsurilor corespunzătoare, Comisia ar trebui să ia în considerare costul de punere în aplicare pentru statele membre, costul lipsei de acțiune, eficiența din perspectiva costurilor și aspectele socioeconomice. În acest context, la selectarea speciilor alogene invazive care urmează să fie incluse în lista Uniunii, ar trebui să se acorde o atenție specială speciilor utilizate pe scară largă și care asigură beneficii sociale și economice semnificative într-un stat membru, fără a compromite obiectivele prezentului regulament.
(13)
Pentru a asigura respectarea normelor în temeiul acordurilor relevante ale OMC, precum și aplicarea coerentă a prezentului regulament, ar trebui stabilite criterii comune privind efectuarea evaluării riscurilor. Criteriile respective ar trebui să se bazeze, atunci când este cazul, pe standardele naționale și internaționale existente și să cuprindă diferite aspecte ale caracteristicilor speciilor, riscul și modalitățile de introducere în Uniune, efectele dăunătoare ale speciilor asupra societății, economiei și biodiversității, beneficiile potențiale ale utilizării acestora și costurile impuse de atenuarea efectelor dăunătoare, pentru a fi comparate cu efectele dăunătoare, precum și o evaluare a costurilor potențiale asociate daunelor sociale, economice și de mediu care să demonstreze importanța pentru Uniune și să justifice în consecință adoptarea de măsuri. În vederea dezvoltării treptate a sistemului și pentru a acționa pe baza experienței dobândite, abordarea generală ar trebui evaluată până la 1 iunie 2021.
(14)
Anumite specii alogene invazive sunt incluse în anexa B la Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului (14), iar importul acestora în Uniune este interzis deoarece caracterul lor invaziv a fost recunoscut, iar introducerea lor în Uniune are un efect dăunător asupra speciilor indigene. Speciile respective sunt: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta și Trachemys scripta elegans. Pentru a asigura un cadru juridic coerent și norme armonizate în ceea ce privește speciile alogene invazive la nivelul Uniunii, introducerea pe listă a acestor specii alogene invazive drept specii alogene invazive de interes pentru Uniune ar trebui luată în considerare cu prioritate.
(15)
Prevenirea este, în general, mai de dorit din punctul de vedere al mediului și mai rentabilă decât reacția post factum și ar trebui să i se acorde prioritate. Prin urmare, ar trebui să se acorde prioritate includerii pe listă a speciilor alogene invazive care nu sunt încă prezente pe teritoriul Uniunii sau se află într-un stadiu incipient de invazie, precum și speciilor alogene invazive care pot avea cel mai important efect dăunător. Ținând cont de faptul că specii noi pot fi introduse în mod continuu în Uniune și de faptul că speciile alogene prezente se răspândesc și își extind mediul în care se stabilesc, este necesar să se garanteze reexaminarea și actualizarea în permanență a listei Uniunii.
(16)
Ar trebui să se exploreze cooperarea regională între statele membre care se confruntă cu aceleași specii care nu sunt capabile să stabilească o populație viabilă într-o mare parte a Uniunii. Atunci când obiectivele prezentului regulament se realizează mai bine prin măsuri la nivelul Uniunii, aceste specii ar putea fi incluse și ele pe lista Uniunii.
(17)
Atunci când se urmăresc obiectivele prezentului regulament, este adecvat să se țină cont de situația specifică a regiunilor ultraperiferice și în special de izolarea, insularitatea și unicitatea biodiversităților lor respective. Prin urmare, cerințele în temeiul prezentului regulament de adoptare a unor măsuri restrictive și preventive legate de speciile alogene invazive de interes pentru Uniune ar trebui adaptate la aceste trăsături specifice ale regiunilor ultraperiferice, astfel cum sunt definite în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), luând în considerare Deciziile 2010/718/UE (15) și 2012/419/UE ale Consiliului European (16).
(18)
Riscurile și problemele asociate speciilor alogene invazive reprezintă o provocare transfrontalieră care afectează întreaga Uniune. Prin urmare, este esențială adoptarea unei interdicții la nivelul Uniunii privind introducerea în mod intenționat sau din neglijență în Uniune, reproducerea, creșterea, transportul, cumpărarea, vânzarea, utilizarea, schimbul, păstrarea și eliberarea de specii alogene invazive de interes pentru Uniune, pentru a se garanta adoptarea de măsuri prompte și consecvente la nivelul Uniunii cu scopul de a evita denaturarea pieței interne și de a preveni situațiile în care acțiunea întreprinsă într-un stat membru este subminată de lipsa de inițiativă a unui alt stat membru.
(19)
Pentru a permite desfășurarea unor activități de cercetare științifică și de conservare ex situ, este necesar să se prevadă norme specifice privind speciile alogene invazive de interes pentru Uniune care fac obiectul activităților respective. Aceste activități ar trebui să se desfășoare în cadrul unor unități închise în care organismele sunt în spații izolate, luându-se toate măsurile necesare pentru a evita evadarea sau eliberarea ilegală a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune. Cu autorizarea Comisiei, în cazuri excepționale motivate corespunzător de interes public incontestabil, ar trebui să fie posibilă aplicarea respectivelor norme și altor activități, inclusiv activităților comerciale. La punerea în aplicare a acestor norme, ar trebui să se acorde o atenție specială evitării oricăror efecte dăunătoare asupra speciilor și habitatelor protejate, în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii.
(20)
Pot exista cazuri în care specii alogene care nu sunt încă recunoscute ca specii alogene invazive de interes pentru Uniune apar la frontierele Uniunii sau sunt identificate pe teritoriul acesteia. Prin urmare, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a adopta anumite măsuri de urgență pe baza dovezilor științifice disponibile. Aceste măsuri de urgență ar permite o reacție imediată împotriva speciilor alogene invazive care pot prezenta riscuri legate de introducerea, stabilirea și răspândirea lor în țările în cauză, în timp ce statele membre evaluează riscurile efective prezentate de speciile respective, în conformitate cu prevederile aplicabile ale acordurilor relevante ale OMC, în special în scopul recunoașterii acestor specii drept specii alogene invazive de interes pentru Uniune. Este necesar să se asocieze măsurile de urgență la nivel național cu posibilitatea de a adopta măsuri de urgență la nivelul Uniunii, cu scopul de a se respecta prevederile acordurilor relevante ale OMC. Mai mult, măsurile de urgență luate la nivelul Uniunii ar pune la dispoziția acesteia un mecanism de acțiune rapidă în cazul prezenței unor noi specii alogene invazive sau al pericolului iminent de intrare a acestora în Uniune, în conformitate cu principiul precauției.
(21)
O mare parte a speciilor alogene invazive sunt introduse neintenționat în Uniune. Prin urmare, gestionarea mai eficace a căilor de introducere neintenționată este esențială. În acest domeniu, acțiunea ar trebui desfășurată progresiv, întrucât experiența dobândită este relativ limitată. Acțiunea în cauză ar trebui să includă măsuri voluntare, precum acțiunile propuse în orientările Organizației Maritime Internaționale privind controlul și gestionarea murdăririi suprafețelor navelor prin depuneri de materie organică (biofouling), precum și măsuri obligatorii. Acțiunea ar trebui să se bazeze pe experiența acumulată la nivelul Uniunii și al statelor membre în ceea ce privește gestionarea anumitor căi de introducere, inclusiv măsurile stabilite în cadrul Convenției internaționale pentru controlul și gestionarea apelor uzate și a sedimentelor navelor adoptată în 2004. În consecință, Comisia ar trebui să ia toate măsurile necesare pentru a încuraja statele membre să ratifice convenția respectivă.
(22)
Pentru a dezvolta o bază de cunoștințe corespunzătoare în vederea abordării problemelor cauzate de speciile alogene invazive, este important ca statele membre să desfășoare cercetări, să monitorizeze și supravegheze aceste specii. Întrucât sistemele de supraveghere oferă cele mai potrivite mijloace de depistare timpurie a unor specii alogene invazive noi și de determinare a nivelului de răspândire a speciilor deja stabilite, acestea ar trebui să includă atât anchete tematice, cât și generale și să beneficieze de implicarea diferitelor sectoare și a părților interesate, inclusiv a comunităților regionale și locale. Sistemele de supraveghere ar trebui să prevadă monitorizarea continuă a oricărei specii alogene invazive noi, oriunde în cadrul Uniunii, și să vizeze oferirea unei imagini efective și complete la nivelul Uniunii. Pentru a asigura eficiența și rentabilitatea, ar trebui să se aplice sistemele existente de control, supraveghere și monitorizare vamală, instituite deja prin dreptul Uniunii, în special cele prevăzute în Directivele 92/43/CEE, 2000/60/CE, 2008/56/CE și 2009/147/CE.
(23)
Ar trebui efectuate controale oficiale privind animalele și plantele cu scopul de a preveni introducerea intenționată a speciilor alogene invazive. Animalele și plantele vii ar trebui să intre pe teritoriul Uniunii numai prin entitățile de control la frontieră, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (17) și cu Directivele 91/496/CEE (18) și 97/78/CE (19) ale Consiliului, sau prin punctele de intrare în conformitate cu Directiva 2000/29/CE. Pentru a asigura creșterea eficienței și pentru a evita crearea de sisteme paralele de control vamal, autoritățile competente ar trebui să verifice dacă speciile respective sunt specii alogene invazive de interes pentru Uniune la prima entitate de control la frontieră sau la primul punct de intrare la care sosesc.
(24)
În urma introducerii unei specii alogene invazive, este esențială luarea unor măsuri de depistare timpurie și de eradicare rapidă pentru a preveni stabilirea și răspândirea acesteia. Cea mai eficientă și mai rentabilă reacție este adeseori eradicarea populației, cât mai curând posibil, cât timp numărul de exemplare este încă limitat. În cazul în care eradicarea nu este fezabilă sau costurile de eradicare depășesc valoarea beneficiilor sociale, economice și de mediu pe termen lung, ar trebui aplicate măsuri de izolare și control. Măsurile de gestionare ar trebui să fie proporționale cu impactul asupra mediului și să țină cont în mod corespunzător de condițiile biogeografice și climatice ale statului membru în cauză.
(25)
Măsurile de gestionare ar trebui să evite orice efect dăunător asupra mediului, precum și asupra sănătății umane. Eradicarea și gestionarea unor specii alogene invazive animale, necesare în unele cazuri, pot cauza animalelor durere, stres, frică sau alte forme de suferință, chiar și atunci când se utilizează cele mai avansate mijloace tehnice disponibile. Din acest motiv, statele membre și toți operatorii implicați în eradicarea, controlul sau izolarea speciilor alogene invazive ar trebui să ia măsurile necesare pentru a scuti animalele de durerea, stresul și suferința care pot fi evitate pe parcursul procesului, luând în considerare, în măsura posibilului, cele mai bune practici din domeniu, de exemplu Principiile directoare privind bunăstarea animalelor elaborate de Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor. Ar trebui să se aibă în vedere metode neletale, iar măsurile luate ar trebui să minimizeze impactul asupra speciilor nevizate.
(26)
În general, speciile alogene invazive cauzează deteriorarea ecosistemelor și reduc rezistența acestora. Prin urmare, ar trebui să se ia măsuri de restaurare proporționale în vederea consolidării rezistenței ecosistemelor la invazii, a remedierii prejudiciului cauzat și a îmbunătățirii stării de conservare a speciilor și a habitatelor acestora, în conformitate cu Directivele 92/43/CEE și 2009/147/CE, a stării ecologice a apelor interioare de suprafață, a apelor de tranziție, a apelor de coastă și a apelor subterane, în conformitate cu Directiva 2000/60/CE, precum și a stării ecologice a apelor marine, în conformitate cu Directiva 2008/56/CE. Costurile acestor măsuri de restaurare ar trebui să fie recuperate în conformitate cu principiul „poluatorul plătește”.
(27)
Pentru a contribui la aplicarea eficace a prezentului regulament, ar trebui să se încurajeze cooperarea transfrontalieră, în special cu țările învecinate, și coordonarea între statele membre, în special în cadrul aceleiași regiuni biogeografice a Uniunii.
(28)
Un sistem de abordare a speciilor alogene invazive ar trebui susținut de un sistem centralizat de informații care să reunească și să compare informațiile existente privind speciile alogene din Uniune și care să permită accesul la informațiile privind prezența speciilor, gradul de răspândire, ecologia și istoricul invaziei acestora, precum și la toate celelalte informații necesare pentru sprijinirea deciziilor de politică și de gestionare, precum și să permită schimburile de bune practici.
(29)
Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului (20) a stabilit un cadru de consultare publică la luarea deciziilor legate de mediu. La definirea acțiunilor din domeniul speciilor alogene invazive, participarea efectivă a publicului ar trebui să îi permită acestuia să își exprime opiniile și preocupările, în timp ce factorii de decizie ar trebui să țină seama de acele opinii și preocupări care ar putea fi relevante pentru deciziile în cauză. Aceasta ar trebui să aibă ca rezultat o mai mare responsabilitate și transparență a procesului de luare a deciziilor și să contribuie la sensibilizarea publicului privind problemele de mediu și la sprijinirea deciziilor luate.
(30)
Participarea comunității științifice este importantă pentru a se asigura o bază de cunoștințe adecvată pentru soluționarea problemelor cauzate de speciile alogene invazive. Ar trebui să se instituie un forum științific dedicat pentru a oferi consiliere în toate aspectele științifice legate de aplicarea prezentului regulament, în special în ceea ce privește redactarea și actualizarea listei Uniunii, evaluările riscurilor, măsurile de urgență și măsurile de eradicare rapidă.
(31)
Pentru a asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, ar trebui să se confere Comisiei competențe de executare în ceea ce privește adoptarea și actualizarea listei Uniunii, formatul documentelor care servesc drept probe pentru autorizații, adoptarea de măsuri de urgență la nivelul Uniunii, cerința de aplicare a anumitor dispoziții în statele membre vizate în cazul cooperării regionale consolidate, respingerea deciziilor statelor membre de a nu aplica măsuri de eradicare și formatele tehnice de raportare către Comisie. Aceste competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (21).
(32)
Pentru a lua în considerare cele mai recente evoluții științifice în domeniul mediului, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește, pe de o parte, determinarea modalității de a stabili dacă speciile alogene invazive sunt capabile să creeze populații viabile și să se răspândească și, pe de altă parte, definirea elementelor comune pentru efectuarea evaluării riscurilor. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(33)
Pentru a garanta respectarea prezentului regulament, este important ca statele membre să impună sancțiuni eficace, proporționale și cu efect de descurajare în cazul încălcării legii, ținând cont de natura și gravitatea încălcării, de principiul recuperării costurilor și de principiul „poluatorul plătește”.
(34)
Prin măsurile adoptate în temeiul prezentului regulament, statele membre pot impune obligații deținătorilor sau utilizatorilor de specii alogene, precum și proprietarilor și utilizatorilor terenurilor afectate.
(35)
Pentru a permite proprietarilor care nu desfășoară activități comerciale să își păstreze animalele de companie care aparțin speciilor incluse pe lista Uniunii până la moartea naturală a animalului, este necesar să se prevadă măsuri tranzitorii, cu condiția ca toate măsurile să fie puse în aplicare pentru a evita reproducerea sau evadarea acestora.
(36)
Pentru a permite operatorilor comerciali, care pot avea așteptări legitime, de exemplu, celor cărora li s-a eliberat o autorizație în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 708/2007, de a-și epuiza stocul de specii alogene invazive de interes pentru Uniune ca urmare a intrării în vigoare a prezentului regulament, este justificat să li se acorde un termen de doi ani pentru a sacrifica, a eutanasia selectiv, a vinde sau, după caz, a transfera exemplarele unor unități de cercetare sau de conservare ex situ.
(37)
Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume prevenirea, minimizarea si atenuarea efectelor dăunătoare asupra biodiversității ale introducerii și răspândirii pe teritoriul Uniunii a speciilor alogene invazive, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele acestuia, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate.
(38)
Statele membre ar trebui să poată menține sau adopta norme privind speciile alogene invazive de interes pentru Uniune care să fie mai stricte decât cele prevăzute în prezentul regulament și să aplice speciilor alogene invazive de interes pentru statul membru în cauză dispoziții precum cele care figurează în prezentul regulament pentru specii alogene invazive de interes pentru Uniune. Respectivele măsuri ar trebui să fie compatibile cu TFUE și să fie notificate Comisiei în conformitate cu dreptul Uniunii,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește normele privind prevenirea, minimizarea si atenuarea efectelor dăunătoare asupra biodiversității ale introducerii și răspândirii pe teritoriul Uniunii, atât intenționate, cât și neintenționate, a speciilor alogene invazive.
Articolul 2
Domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică tuturor speciilor alogene invazive.
(2) Prezentul regulament nu se aplică:
(a)
speciilor care își schimbă aria naturală de răspândire fără intervenție umană, ca răspuns la schimbarea condițiilor ecologice și la schimbările climatice;
(b)
organismelor modificate genetic, astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2001/18/CE;
(c)
agenților patogeni care provoacă boli ale animalelor; în înțelesul prezentului regulament, boală a animalelor înseamnă apariția unor infecții și infestări la animale din cauza unuia sau mai multor agenți patogeni transmisibili la animale sau la oameni;
(d)
organismelor dăunătoare enumerate în anexa I sau în anexa II la Directiva 2000/29/CE și organismelor dăunătoare pentru care s-au adoptat măsuri în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) din directiva respectivă;
(e)
speciilor enumerate în anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 708/2007, atunci când acestea sunt utilizate în acvacultură;
(f)
microorganismelor produse sau importate pentru a fi utilizate în produse de protecție a plantelor deja autorizate sau care sunt în curs de evaluare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009; sau
(g)
microorganismelor produse sau importate pentru a fi utilizate în produse biocide deja autorizate sau care sunt în curs de evaluare în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 528/2012.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„specie alogenă” înseamnă orice exemplar viu dintr-o specie, subspecie sau taxon inferior de animale, plante, ciuperci sau microorganisme introdus în afara ariei sale naturale de răspândire; aceasta include orice parte, gameți, semințe, ouă sau propagule ale acestor specii, precum și orice hibrizi, soiuri sau rase care ar putea supraviețui și s-ar putea reproduce ulterior;
2.
„specie alogenă invazivă” înseamnă o specie alogenă despre a cărei introducere sau răspândire s-a constatat că amenință sau are un efect dăunător asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente;
3.
„specie alogenă invazivă de interes pentru Uniune” înseamnă o specie alogenă invazivă al cărei efect dăunător a fost considerat ca necesitând desfășurarea unei acțiuni concertate la nivelul Uniunii în temeiul articolului 4 alineatul (3);
4.
„specie alogenă invazivă de interes pentru un stat membru” înseamnă o specie alogenă invazivă, alta decât speciile alogene invazive de interes pentru Uniune, pentru care un stat membru consideră, pe baza dovezilor științifice, că efectul dăunător al eliberării și răspândirii, chiar dacă nu este stabilit cu certitudine, este important pentru teritoriul său sau pentru o parte a acestuia și impune adoptarea de măsuri la nivelul statului membru respectiv;
5.
„biodiversitate” înseamnă variabilitatea organismelor vii provenind din toate sursele, inclusiv ecosistemele terestre, marine și alte ecosisteme acvatice, precum și complexele ecologice din care acestea fac parte; biodiversitatea include diversitatea în cadrul speciilor, între specii și a ecosistemelor;
6.
„servicii ecosistemice” înseamnă contribuțiile directe și indirecte ale ecosistemelor la bunăstarea umană;
7.
„introducere” înseamnă deplasarea unei specii în afara ariei sale naturale de răspândire, ca urmare a intervenției umane;
8.
„cercetare” înseamnă o activitate descriptivă sau experimentală, efectuată în condiții reglementate, în vederea obținerii de noi cunoștințe științifice sau a dezvoltării de produse noi, inclusiv fazele inițiale de identificare, caracterizare și izolare a caracteristicilor genetice, altele decât acele caracteristici care determină caracterul invaziv al unei specii, ale speciilor alogene invazive, numai în măsura în care acestea sunt esențiale pentru a permite dezvoltarea caracteristicilor respective la speciile noninvazive;
9.
„spațiu izolat” înseamnă păstrarea unui organism în instalații închise din care evadarea sau răspândirea nu este posibilă;
10.
„conservare ex situ” înseamnă conservarea componentelor diversității biologice în afara habitatelor naturale ale acestora;
11.
„căi de introducere” înseamnă rutele și mecanismele de introducere și răspândire a speciilor alogene invazive;
12.
„depistare precoce” înseamnă confirmarea prezenței unui exemplar sau a unor exemplare ale unei specii alogene invazive în mediu înainte de răspândirea acestora la scară largă;
13.
„eradicare” înseamnă eliminarea completă și permanentă a unei populații de specii alogene invazive prin mijloace letale sau neletale;
14.
„control al populației” înseamnă orice acțiune letală sau neletală aplicată în cazul unei populații a unei specii alogene invazive, cu minimizarea, în același timp, a impactului asupra speciilor nevizate și asupra habitatelor acestora, cu scopul de a menține numărul exemplarelor cât mai redus posibil, astfel încât, chiar dacă nu este posibilă eradicarea speciei, capacitatea invazivă și efectele dăunătoare ale acesteia asupra biodiversității, asupra serviciilor ecosistemice aferente, asupra sănătății umane sau a economiei să fie minimizate;
15.
„izolare” înseamnă orice acțiune care vizează crearea de bariere care să minimizeze riscul ca o populație a unei specii alogene invazive să se disperseze și să se răspândească dincolo de zona invadată;
16.
„răspândită la scară largă” înseamnă o specie alogenă invazivă a cărei populație a depășit faza de naturalizare, în care o populație este autonomă, și s-a răspândit pentru a coloniza o mare parte a unei potențiale arii de răspândire în care poate supraviețui și se poate reproduce;
17.
„gestionare” înseamnă orice acțiune letală sau neletală care vizează eradicarea, controlul populației sau izolarea unei populații a unei specii alogene invazive, cu minimizarea, în același timp, a impactului asupra speciilor nevizate și asupra habitatelor acestora.
Articolul 4
Lista speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune
(1) Comisia adoptă, prin acte de punere în aplicare, o listă de specii alogene invazive de interes pentru Uniune („lista Uniunii”) pe baza criteriilor stabilite la alineatul (3) de la prezentul articol. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2). Proiectele de acte de punere în aplicare se transmit comitetului menționat la articolul 27 alineatul (1) până la 2 ianuarie 2016.
(2) Comisia realizează o reexaminare cuprinzătoare a listei Uniunii cel puțin o dată la șase ani și, între timp, o actualizează, după caz, în conformitate cu procedura menționată la alineatul (1), prin:
(a)
adăugarea de noi specii alogene invazive;
(b)
eliminarea de pe listă a speciilor enumerate, în cazul în care nu mai îndeplinesc unul sau mai multe dintre criteriile prevăzute la alineatul (3).
(3) Speciile alogene invazive sunt incluse pe lista Uniunii numai dacă îndeplinesc toate criteriile următoare:
(a)
se constată, pe baza dovezilor științifice disponibile, că sunt alogene pentru teritoriul Uniunii, cu excepția regiunilor ultraperiferice;
(b)
se constată, pe baza dovezilor științifice disponibile, că sunt capabile să creeze o populație viabilă și să se răspândească în mediul înconjurător în condițiile actuale și în condiții previzibile de schimbare climatică într-o regiune biogeografică partajată de mai mult de două state membre sau într-o subregiune marină, cu excepția regiunilor ultraperiferice ale acestora;
(c)
pe baza dovezilor științifice disponibile, este probabil să aibă un efect dăunător semnificativ asupra biodiversității sau asupra serviciilor ecosistemice aferente și pot avea, de asemenea, un efect dăunător asupra sănătății umane sau a economiei;
(d)
pe baza unei evaluării a riscurilor efectuată în temeiul articolului 5 alineatul (1), se demonstrează că este necesară o acțiune concertată la nivelul Uniunii pentru a preveni introducerea, stabilirea sau răspândirea acestora;
(e)
este probabil că includerea pe lista Uniunii va preveni efectiv, va minimiza sau va atenua efectele lor dăunătoare.
(4) Statele membre pot prezenta Comisiei cereri de includere a speciilor alogene invazive pe lista Uniunii. Cererile respective includ toate elementele următoare:
(a)
denumirea speciei;
(b)
o evaluare a riscurilor efectuată în conformitate cu articolul 5 alineatul (1);
(c)
dovezi privind îndeplinirea criteriilor care figurează la alineatul (3) de la prezentul articol.
(5) Lista Uniunii face trimitere, după caz, la bunurile cu care speciile alogene invazive sunt, în general, asociate și la codurile acestora din Nomenclatura combinată în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului (22), indicând categoriile de bunuri care fac obiectul controalelor oficiale în temeiul articolului 15 din prezentul regulament.
(6) La adoptarea sau actualizarea listei Uniunii, Comisia aplică criteriile prevăzute la alineatul (3) cu luarea în considerare în mod corespunzător a costului de punere în aplicare pentru statele membre, a costului lipsei de acțiune, a rentabilității și a aspectelor de ordin socioeconomic. Lista Uniunii include ca prioritate acele specii alogene invazive care:
(a)
nu sunt încă prezente în Uniune sau se află într-un stadiu incipient de invazie și este cel mai probabil să aibă efecte dăunătoare importante;
(b)
sunt deja stabilite în Uniune și au efectele dăunătoare cele mai importante.
(7) Atunci când propune lista Uniunii, Comisia justifică, de asemenea, că obiectivele prezentului regulament se îndeplinesc mai bine prin măsuri la nivelul Uniunii.
Articolul 5
Evaluarea riscurilor
(1) În scopul articolului 4, se efectuează o evaluare a riscurilor în legătură cu întreaga gamă, actuală și potențială, de specii alogene invazive, având în vedere următoarele elemente:
(a)
o descriere a speciei cu identitatea taxonomică, istoricul, aria naturală și aria potențială de răspândire a acesteia;
(b)
o descriere a modalităților și a dinamicii de reproducere și de răspândire a speciei, inclusiv o evaluare a existenței condițiilor de mediu necesare pentru reproducerea și răspândirea acesteia;
(c)
o descriere a potențialelor căi de introducere și de răspândire a speciei, atât în mod intenționat, cât și neintenționat, inclusiv, dacă este cazul, mărfurile cu care specia este asociată în general;
(d)
o evaluare aprofundată a riscului de introducere, de stabilire și de răspândire a speciei în regiunile biogeografice relevante în condițiile actuale și în condițiile schimbărilor climatice previzibile;
(e)
o descriere a nivelului actual de răspândire a speciei, precizându-se inclusiv dacă specia este deja prezentă în Uniune sau în țările învecinate, precum și o anticipare a potențialei răspândiri viitoare;
(f)
o descriere a efectului dăunător asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente, inclusiv asupra speciilor indigene, a siturilor protejate, a habitatelor pe cale de dispariție, precum și asupra sănătății umane, a siguranței și a economiei, inclusiv o evaluare a efectelor viitoare potențiale, ținând cont de cunoștințele științifice disponibile;
(g)
o evaluare a costurilor potențiale ale pagubelor;
(h)
o descriere a utilizărilor cunoscute pentru specia respectivă și a beneficiilor sociale și economice care decurg din aceste utilizări.
(2) Atunci când propune specii pentru includerea pe listă ca specii alogene invazive de interes pentru Uniune, Comisia efectuează evaluarea riscurilor menționată la alineatul (1).
Ori de câte ori un stat membru prezintă o cerere de includere a unei specii pe lista Uniunii, statul membru respectiv este răspunzător pentru efectuarea evaluării riscurilor menționată la alineatul (1). Dacă este necesar, Comisia poate asista statele membre la efectuarea acestor evaluări ale riscurilor în măsura în care aceasta se referă la dimensiunea lor europeană.
(3) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 29, pentru a preciza mai în detaliu tipul de dovezi acceptabile în înțelesul articolului 4 alineatul (3) litera (b) și furnizează o descriere detaliată a aplicării alineatului (1) literele (a)-(h) de la prezentul articol. Descrierea detaliată include metodologia care trebuie aplicată în cadrul evaluărilor riscurilor, luându-se în considerare standardele naționale și internaționale relevante, precum și necesitatea de a acorda prioritate măsurilor împotriva speciilor alogene invazive asociate cu sau care au potențialul de a provoca un efect dăunător important asupra biodiversității sau asupra serviciilor ecosistemice aferente, precum și asupra sănătății umane sau a economiei, un astfel de efect dăunător fiind considerat factor agravant. Este deosebit de important ca, înainte de adoptarea acestor acte delegate, Comisia să își urmeze practica uzuală și să organizeze consultări cu experți, inclusiv experți ai statelor membre.
Articolul 6
Dispoziții aplicabile regiunilor ultraperiferice
(1) Speciile alogene invazive de interes pentru Uniune nu fac obiectul articolului 7 sau al articolelor 13-20 în regiunile ultraperiferice.
(2) Până la 2 ianuarie 2017, fiecare stat membru care are regiuni ultraperiferice adoptă, pentru fiecare dintre acele regiuni, o listă a speciilor alogene invazive de interes, în consultare cu regiunile respective.
(3) În ceea ce privește speciile alogene invazive incluse pe listele menționate la alineatul (2) de la prezentul articol, statele membre pot, în cadrul respectivelor regiuni ultraperiferice, să aplice măsurile prevăzute la articolele 7-9, 13-17, 19 și 20, după caz. Respectivele măsuri sunt compatibile cu TFUE și se notifică Comisiei în conformitate cu dreptul Uniunii.
(4) Statele membre notifică imediat Comisiei listele menționate la alineatul (2) și orice actualizare a listelor respective și informează celelalte state membre în acest sens.
CAPITOLUL II
PREVENIRE
Articolul 7
Restricții
(1) Speciile alogene invazive de interes pentru Uniune nu trebuie, în mod intenționat:
(a)
să fie aduse pe teritoriul Uniunii, inclusiv în tranzit sub supraveghere vamală;
(b)
să fie ținute, inclusiv în spații izolate;
(c)
să fie crescute în scopul înmulțirii, inclusiv în spații izolate;
(d)
să fie transportate către, dinspre sau în interiorul Uniunii, cu excepția transportului de specii către instalații în contextul eradicării;
(e)
să fie introduse pe piață;
(f)
să fie utilizate sau să facă obiectul unor schimburi;
(g)
să aibă posibilitatea de a se reproduce, de a crește sau de a fi cultivate, inclusiv în spații izolate; sau
(h)
să fie eliberate în mediu.
(2) Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a preveni introducerea sau răspândirea neintenționată, inclusiv, după caz, prin neglijență gravă, a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune.
Articolul 8
Autorizații
(1) Prin derogare de la restricțiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) literele (a), (b), (c), (d), (f) și (g), și sub rezerva alineatului (2) de la prezentul articol, statele membre instituie un sistem de autorizații care să permită unităților să efectueze cercetări sau conservare ex situ în ceea ce privește speciile alogene invazive de interes pentru Uniune. Atunci când utilizarea de produse derivate din specii alogene invazive de interes pentru Uniune este inevitabilă în beneficiul sănătății umane, statele membre pot, de asemenea, să includă în cadrul sistemului de autorizații producția științifică și utilizarea medicinală ulterioară.
(2) Statele membre își împuternicesc autoritățile competente să emită autorizațiile prevăzute la alineatul (1) pentru activitățile desfășurate în condiții de izolare care îndeplinesc toate condițiile următoare:
(a)
speciile alogene invazive de interes pentru Uniune sunt ținute și manipulate în spații izolate în conformitate cu alineatul (3);
(b)
activitatea se realizează cu personal calificat în mod corespunzător, conform prevederilor autorităților competente;
(c)
transportul către și de la spațiile izolate se efectuează în condiții care nu permit evadarea speciilor alogene invazive, astfel cum prevede autorizația;
(d)
în cazul speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune care sunt animale, acestea sunt marcate sau sunt identificate efectiv într-un alt fel, după caz, utilizând metode care nu cauzează durere, stres sau suferință ce pot fi prevenite;
(e)
riscul de evadare, de răspândire sau de evacuare este gestionat în mod eficace, ținând cont de identitatea, biologia și mijloacele de dispersie a speciilor, de activitatea și de spațiile izolate avute în vedere, de interacțiunea cu mediul și de alți factori relevanți;
(f)
solicitantul a prevăzut un sistem de supraveghere permanentă și a întocmit un plan pentru situații de urgență, inclusiv un plan de eradicare, pentru gestionarea unei potențiale situații de evadare sau de răspândire. Planul pentru situații de urgență se aprobă de către autoritatea competentă. În cazul în care are loc o evadare sau o răspândire, planul pentru situații de urgență se pune în aplicare imediat, iar autorizația se poate retrage, temporar sau permanent.
Autorizația menționată la alineatul (1) se limitează la un număr de specii alogene invazive și exemplare care nu depășește capacitatea spațiilor izolate. Autorizația include restricțiile necesare reducerii riscului de evadare sau de răspândire a speciei în cauză. Autorizația însoțește permanent speciile alogene invazive vizate, pe parcursul păstrării, introducerii sau transportării speciilor respective pe teritoriul Uniunii.
(3) Se consideră că exemplarele sunt ținute în spații izolate dacă se îndeplinesc următoarele condiții:
(a)
exemplarele sunt izolate fizic, fără a avea posibilitatea de a evada, de a se răspândi sau de a fi evacuate de către persoane neautorizate din spațiile în care sunt ținute;
(b)
procedurile de curățenie, gestionare a deșeurilor și întreținere garantează că niciun exemplar sau părți reproducătoare nu pot evada, nu se pot răspândi sau nu pot fi evacuate de către persoane neautorizate;
(c)
evacuarea exemplarelor din spațiile în care sunt ținute, eliminarea, distrugerea ori eutanasierea selectivă a acestora se efectuează astfel încât să se excludă propagarea sau reproducerea în afara spațiilor în care sunt ținute.
(4) Atunci când cere eliberarea unei autorizații, solicitantul furnizează toate dovezile necesare pentru a permite autorității competente să evalueze dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatele (2) și (3).
(5) Statele membre își împuternicesc autoritățile competente să retragă autorizația în orice moment, temporar sau permanent, în cazul apariției unor evenimente neprevăzute cu efecte dăunătoare asupra biodiversității sau a serviciilor ecosistemice aferente. Orice retragere a unei autorizații se motivează pe baze științifice, iar în cazul în care informațiile științifice nu sunt suficiente, în temeiul principiului precauției și acordând atenție în mod corespunzător normelor administrative naționale.
(6) Comisia adoptă, prin acte de punere în aplicare, formatul documentului care servește drept dovadă a eliberării autorizației de către autoritățile competente ale unui stat membru. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2). Statele membre utilizează formatul respectiv pentru un document de însoțire a autorizației.
(7) Pentru toate autorizațiile emise în conformitate cu alineatul (1) de la prezentul articol, statele membre publică online, fără întârziere, cel puțin următoarele:
(a)
denumirile științifice și comune ale speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune pentru care s-a eliberat autorizația;
(b)
numărul sau volumul exemplarelor în cauză;
(c)
scopul în care a fost eliberată autorizația; și
(d)
codurile din Nomenclatura combinată, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87.
(8) Statele membre se asigură că autoritățile lor competente efectuează inspecții cu scopul de a se asigura că unitățile respectă condițiile care figurează în autorizațiile eliberate.
Articolul 9
Autorizări
(1) În cazuri excepționale, din motive de interes public incontestabil, inclusiv de natură socială sau economică, statele membre pot elibera autorizații unităților pentru a efectua alte activități decât cele prevăzute la articolul 8 alineatul (1) cu condiția autorizării din partea Comisiei, în conformitate cu procedura prevăzută la prezentul articol și în condițiile prevăzute la articolul 8 alineatele (2) și (3).
(2) Comisia înființează și gestionează un sistem de autorizare electronică și decide cu privire la cererile de autorizare în termen de 60 de zile de la primirea cererii.
(3) Statele membre prezintă cererile de autorizare prin intermediul sistemului menționat la alineatul (2).
(4) Cererea de autorizare include următoarele elemente:
(a)
informații privind unitatea sau grupurile de unități, inclusiv denumirea și adresa acestora;
(b)
denumirile științifice și comune ale speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune pentru care se cere autorizarea;
(c)
codurile din Nomenclatura combinată, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87;
(d)
numărul sau volumul exemplarelor în cauză;
(e)
motivele autorizării solicitate;
(f)
o descriere detaliată a măsurilor avute în vedere pentru asigurarea imposibilității evadării sau răspândirii din instalațiile aferente spațiilor izolate în care urmează să fie ținută și manipulată specia alogenă invazivă de interes pentru Uniune, precum și a măsurilor prin care se asigură faptul că orice transport al speciei care poate fi necesar se efectuează în condiții care exclud evadarea;
(g)
o evaluare a riscurilor de evadare a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune pentru care se solicită autorizarea, însoțită de o descriere a măsurilor de atenuare a riscurilor care urmează a fi puse în aplicare;
(h)
o descriere a sistemului de supraveghere planificat și a planului pentru situații de urgență elaborat pentru a face față unei eventuale evadări sau răspândiri, inclusiv un plan de eradicare, după caz;
(i)
o descriere a legislației naționale relevante care se aplică acestor unități.
(5) Autorizările acordate de Comisie se notifică autorității competente a statului membru în cauză. O autorizare este acordată pentru o anumită unitate, indiferent de procedura de solicitare urmată în conformitate cu alineatul (4) litera (a), include informațiile menționate la alineatul (4) și specifică durata pentru care este acordată. O autorizare include, de asemenea, dispoziții cu privire la aprovizionarea unității cu exemplare suplimentare sau de înlocuire pentru utilizarea în activitatea pentru care se cere autorizarea respectivă.
(6) În urma autorizării de către Comisie, autoritatea competentă poate emite autorizația menționată la alineatul (1) de la prezentul articol în conformitate cu articolul 8 alineatele (4)-(8). Autorizațiile includ toate dispozițiile specificate în autorizarea acordată de Comisie.
(7) Comisia respinge o cerere de autorizare în cazul în care nu se respectă oricare dintre obligațiile relevante prevăzute în prezentul regulament.
(8) Comisia informează statul membru în cauză, cât mai curând posibil, în legătură cu orice respingere a unei cereri în temeiul alineatului (7) și specifică motivul respingerii.
Articolul 10
Măsuri de urgență
(1) În cazul în care un stat membru deține dovezi privind prezența sau riscul iminent de introducere pe teritoriul său a unei specii alogene invazive care nu este inclusă pe lista Uniunii, dar în cazul căreia autoritățile competente au identificat, pe baza unor dovezi științifice preliminare, probabilitatea ca aceasta să îndeplinească criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (3), statul membru respectiv poate lua imediat măsuri de urgență constând în oricare dintre restricțiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1).
(2) Statul membru care ia măsuri de urgență pe propriul teritoriu național, care includ aplicarea articolului 7 alineatul (1) literele (a), (d) sau (e), notifică de urgență Comisiei și tuturor celorlalte state membre măsurile luate și dovezile care justifică măsurile respective.
(3) Statul membru în cauză efectuează fără întârziere o evaluare a riscurilor în temeiul articolului 5 în cazul speciei alogene invazive care face obiectul măsurilor de urgență, luând în considerare informațiile științifice și tehnice disponibile și, în orice caz, în termen de 24 de luni de la data adoptării deciziei de aplicare a măsurilor de urgență, cu scopul de a include specia vizată pe lista Uniunii.
(4) În cazul în care Comisia primește notificarea menționată la alineatul (2) de la prezentul articol sau deține alte dovezi privind prezența sau riscul iminent de introducere în Uniune a unei specii alogene invazive care nu este inclusă pe lista Uniunii, dar care este probabil să îndeplinească criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (3), aceasta, prin acte de punere în aplicare, conchide pe baza unor dovezi științifice preliminare dacă este probabil ca specia în cauză să îndeplinească criteriile respective și adoptă măsuri de urgență pentru Uniune constând în oricare dintre restricțiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1), pe o perioadă limitată de timp, în funcție de riscurile prezentate de specia respectivă, în cazul în care a ajuns la concluzia că este probabil ca criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (3) să fie îndeplinite. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2).
(5) În cazul în care Comisia adoptă un act de punere în aplicare menționat la alineatul (4), statele membre abrogă sau modifică, după caz, orice măsuri de urgență pe care le-au adoptat.
(6) De asemenea, statele membre abrogă sau modifică măsurile de urgență adoptate, în cazul în care Comisia include specia alogenă invazivă pe lista Uniunii.
(7) Atunci când, în urma evaluării riscurilor, efectuată în conformitate cu alineatul (3) de la prezentul articol, Comisia nu include specia alogenă invazivă pe lista Uniunii, statele membre abrogă măsurile de urgență adoptate pe cont propriu în temeiul alineatului (1) de la prezentul articol și pot include specia respectivă pe o listă națională a speciilor alogene invazive de interes pentru statul membru, în temeiul articolului 12 alineatul (1), luând în considerare cooperarea regională consolidată în conformitate cu articolul 11.
Articolul 11
Specii alogene invazive de interes regional și specii indigene pentru Uniune
(1) Statele membre pot identifica, din listele lor naționale de specii alogene invazive de interes pentru fiecare dintre ele, întocmite în conformitate cu articolul 12, specii indigene sau alogene pentru Uniune care necesită o cooperare regională consolidată.
(2) La cererea statelor membre implicate, Comisia acționează pentru a facilita cooperarea și coordonarea între acele state membre implicate, în conformitate cu articolul 22 alineatul (1). În cazul în care este necesar, pe baza efectelor anumitor specii alogene invazive asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice aferente, precum și asupra sănătății umane și a economiei și cu condiția ca acest lucru să fie temeinic justificat printr-o analiză cuprinzătoare a justificării unei cooperări regionale consolidate efectuată de către statele membre solicitante, Comisia poate solicita, prin acte de punere în aplicare, ca statele membre în cauză să aplice, mutatis mutandis, pe teritoriul lor sau pe o parte a acestuia, articolele 13, 14 și 16, articolul 17, fără a aduce atingere articolului 18, precum și articolele 19 și 20, după caz. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2).
(3) Speciile alogene invazive de interes regional care sunt indigene pentru un stat membru nu fac obiectul dispozițiilor de la articolele 13, 14, 16, 17, 19, 20 și 24 pe teritoriul statului membru respectiv. Statele membre în care aceste specii sunt indigene cooperează cu statele membre în cauză pentru evaluarea căilor de introducere în conformitate cu articolul 13 și, după consultarea celorlalte state membre, pot adopta măsuri corespunzătoare pentru a evita răspândirea în continuare a acestor specii în conformitate cu procedura menționată la articolul 22 alineatul (1).
Articolul 12
Specii alogene invazive de interes pentru statul membru
(1) Statele membre pot stabili o listă națională a speciilor alogene invazive de interes pentru un stat membru. Pentru aceste specii alogene invazive, statele membre pot aplica pe teritoriile lor măsuri similare celor prevăzute la articolele 7, 8, 13-17, 19 și 20, după caz. Respectivele măsuri sunt compatibile cu TFUE și se notifică Comisiei în conformitate cu dreptul Uniunii.
(2) Statele membre informează Comisia și celelalte state membre cu privire la speciile pe care le consideră ca fiind specii alogene invazive de interes pentru un stat membru și cu privire la măsurile aplicate în conformitate cu alineatul (1).
Articolul 13
Planuri de acțiune privind căile de introducere a speciilor alogene invazive
(1) Statele membre efectuează, în termen de 18 luni de la adoptarea listei Uniunii, o analiză cuprinzătoare a căilor de introducere și răspândire neintenționate a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune, cel puțin pe teritoriul lor, precum și în apele lor marine, astfel cum sunt definite la articolul 3 punctul 1 din Directiva 2008/56/CE, și identifică acele căi de introducere care necesită acțiuni prioritare („căi de introducere prioritare”) din cauza volumului speciilor sau a daunelor potențiale provocate de speciile care sunt introduse în Uniune pe acele căi.
(2) În termen de trei ani de la adoptarea listei Uniunii, fiecare stat membru stabilește și pune în aplicare un plan unic de acțiune sau un set de planuri de acțiune pentru abordarea căilor de introducere prioritare identificate în temeiul alineatului (1). Planurile de acțiune includ calendare de acțiune și descriu măsurile care urmează să fie adoptate și, după caz, acțiunile voluntare și codurile de bune practici, pentru a aborda căile de introducere prioritare și pentru a preveni introducerea și răspândirea neintenționate a speciilor alogene invazive în Uniune sau pe cuprinsul acesteia.
(3) Statele membre asigură coordonarea cu scopul de a stabili un plan unic de acțiune sau un set de planuri de acțiune coordonate la nivelul regional adecvat în conformitate cu articolul 22 alineatul (1). În cazul în care nu sunt stabilite astfel de planuri de acțiune regionale, statele membre stabilesc și pun în aplicare planuri de acțiune pentru teritoriul lor, pe cât posibil coordonate la nivelul regional adecvat.
(4) Planurile de acțiune menționate la alineatul (2) de la prezentul articol includ, în special, măsuri bazate pe o analiză a costurilor și beneficiilor, în vederea:
(a)
sensibilizării;
(b)
minimizării contaminării bunurilor, mărfurilor, vehiculelor și echipamentelor, cu exemplare din specii alogene invazive, inclusiv măsuri de combatere a transportului de specii alogene invazive din țări terțe;
(c)
asigurării efectuării de controale corespunzătoare la frontierele Uniunii, altele decât controalele oficiale în temeiul articolului 15.
(5) Planurile de acțiune stabilite în conformitate cu alineatul (2) se transmit Comisiei fără întârziere. Statele membre își reexaminează planurile de acțiune și le transmit Comisiei cel puțin la fiecare șase ani.
CAPITOLUL III
DEPISTARE TIMPURIE ȘI ERADICARE RAPIDĂ
Articolul 14
Sistemul de supraveghere
(1) În termen de 18 luni de la adoptarea listei Uniunii, statele membre instituie sau includ în sistemul lor existent un sistem de supraveghere a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune care colectează și înregistrează date privind apariția în mediu a speciilor alogene invazive prin sondaj, monitorizare sau alte proceduri pentru a preveni răspândirea speciilor alogene invazive către sau în Uniune.
(2) Sistemul de supraveghere menționat la alineatul (1) de la prezentul articol:
(a)
acoperă teritoriul statelor membre, inclusiv apele teritoriale marine, în vederea determinării prezenței și a nivelului de răspândire a unor specii alogene invazive noi de interes pentru Uniune, precum și a unor astfel de specii stabilite deja;
(b)
este suficient de dinamic pentru a depista rapid apariția în mediul de pe teritoriul sau dintr-o parte a teritoriului unui stat membru a oricărei specii alogene invazive de interes pentru Uniune, a cărei prezență nu a fost cunoscută anterior;
(c)
se bazează pe, este compatibil cu, și evită duplicarea dispozițiilor relevante de evaluare și de monitorizare prevăzute în dreptul Uniunii sau în temeiul acordurilor internaționale și utilizează informații furnizate de sistemele existente de supraveghere și monitorizare stabilite la articolul 11 din Directiva 92/43/CEE, la articolul 8 din Directiva 2000/60/CE și la articolul 11 din Directiva 2008/56/CE;
(d)
ține seama de efectele și de caracteristicile transfrontaliere relevante, în măsura în care este posibil.
Articolul 15
Controale oficiale
(1) Până la 2 ianuarie 2016, statele membre dețin structuri deplin funcționale pentru efectuarea controalelor oficiale necesare pentru prevenirea introducerii intenționate în Uniune a unor specii alogene invazive de interes pentru Uniune. Aceste controale oficiale se aplică categoriilor de bunuri care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată la care se face trimitere în lista Uniunii, în temeiul articolului 4 alineatul (5).
(2) Autoritățile competente efectuează controalele corespunzătoare bazate pe analiza riscurilor asupra bunurilor menționate la alineatul (1) de la prezentul articol, verificând că acestea:
(a)
nu sunt incluse pe lista Uniunii; sau
(b)
sunt acoperite de o autorizație valabilă astfel cum este menționată la articolul 8.
(3) Controalele menționate la alineatul (2) de la prezentul articol, care constau în controlul documentelor, al identității și, după caz, controale fizice, au loc în cazul în care bunurile menționate la alineatul (1) de la prezentul articol sunt aduse în Uniune. În cazul în care legislația Uniunii privind controalele oficiale prevede deja, pentru categoriile de bunuri menționate la alineatul (1) de la prezentul articol, controale oficiale specifice la entitățile de control la frontieră, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 și cu Directivele 91/496/CEE și 97/78/CE sau la punctele de intrare în conformitate cu Directiva 2000/29/CE, statele membre conferă responsabilitatea efectuării controalelor menționate la alineatul (2) de la prezentul articol autorităților competente însărcinate cu controalele respective, în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 sau cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2000/29/CE.
(4) Manipularea în zone libere sau antrepozite libere și încadrarea bunurilor menționate la alineatul (1) în regimul vamal de punere în liberă circulație, de tranzit, de antrepozit vamal, de perfecționare activă, de transformare sub control vamal și de admitere temporară fac obiectul prezentării la autoritățile vamale:
(a)
a documentului de intrare relevant, completat corespunzător de către autoritățile competente menționate la alineatul (3) de la prezentul articol, care să ateste îndeplinirea condițiilor menționate la alineatul (2) de la prezentul articol, în cazul în care controalele s-au efectuat la entitățile de control la frontieră, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 și cu Directivele 91/496/CEE și 97/78/CE sau la punctele de intrare în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2000/29/CE. Se aplică regimul vamal indicat în documentul respectiv; sau
(b)
atunci când bunurile nu fac obiectul controalelor oficiale în conformitate cu legislația Uniunii, a altor documente justificative care să indice efectuarea controalelor cu rezultate satisfăcătoare și a documentului de intrare aferent.
Aceste documente pot fi prezentate și în format electronic.
(5) În cazul în care controalele stabilesc neconformitatea cu prezentul regulament:
(a)
autoritățile vamale suspendă includerea într-un regim vamal sau rețin bunurile;
(b)
autoritățile competente menționate la alineatul (3) rețin bunurile.
În cazul reținerii, bunurile se încredințează autorității competente responsabile de punerea în aplicare a prezentului regulament. Autoritatea respectivă acționează în conformitate cu legislația națională. Statele membre pot delega funcții specifice altor autorități.
(6) Costurile suportate pe durata verificării și cele care decurg din neconformitate se impută persoanei fizice sau juridice din cadrul Uniunii care a adus bunurile în Uniune, cu excepția cazului în care statul membru în cauză stabilește altfel.
(7) Statele membre pun în aplicare o serie de proceduri pentru a asigura schimbul de informații relevante, precum și coordonarea și cooperarea eficiente și eficace între toate autoritățile implicate, în vederea efectuării verificării menționate la alineatul (2).
(8) Pe baza celor mai bune practici, Comisia, împreună cu toate statele membre, elaborează orientări și programe de formare pentru a facilita identificarea și detectarea speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune și efectuarea de controale eficiente și eficace.
(9) În cazul în care s-au emis autorizații în conformitate cu articolul 8, în declarația vamală sau în notificările relevante către entitatea de control la frontieră se fac trimiteri la o autorizație valabilă privind bunurile declarate.
Articolul 16
Notificări privind depistarea timpurie
(1) Statele membre utilizează sistemul de supraveghere instituit în conformitate cu articolul 14 și informațiile colectate în cadrul controalelor oficiale prevăzute la articolul 15 pentru a confirma depistarea timpurie a introducerii sau a prezenței unor specii alogene invazive de interes pentru Uniune.
(2) Statele membre notifică fără întârziere, în scris, Comisiei depistarea timpurie a introducerii sau a prezenței unor specii alogene invazive de interes pentru Uniune și informează celelalte state membre în acest sens, în special privind:
(a)
apariția pe teritoriul lor sau pe o parte din acesta a oricărei specii incluse pe lista Uniunii, a cărei prezență a fost necunoscută anterior pe teritoriul sau într-o parte a teritoriului statelor în cauză;
(b)
reapariția pe teritoriul lor sau pe o parte din acesta a oricărei specii incluse pe lista Uniunii după ce s-a raportat că specia respectivă a fost eradicată.
Articolul 17
Eradicare rapidă într-un stadiu timpuriu al invaziei
(1) După depistarea timpurie și în termen de trei luni de la transmiterea notificării privind depistarea timpurie menționată la articolul 16, statele membre aplică măsuri de eradicare și comunică măsurile luate Comisiei, informând, de asemenea, și celelalte state membre.
(2) Atunci când aplică măsuri de eradicare, statele membre se asigură că metodele aplicate sunt eficace în ceea ce privește eliminarea completă și permanentă a populației speciei alogene invazive în cauză, luând în considerare în mod corespunzător sănătatea umană și mediul, în special speciile nevizate și habitatele acestora, și asigurându-se de faptul că animalele sunt scutite de orice durere, stres sau suferință care pot fi evitate.
(3) Statele membre monitorizează eficacitatea eradicării. Statele membre pot utiliza în acest sens sistemul de supraveghere prevăzut la articolul 14. De asemenea, monitorizarea evaluează impactul asupra speciilor nevizate, după caz.
(4) Statele membre informează Comisia cu privire la eficacitatea măsurilor adoptate și o înștiințează atunci când o populație a unei specii alogene invazive de interes pentru Uniune a fost eradicată. De asemenea, acestea transmit informațiile respective și celorlalte state membre.
Articolul 18
Derogări de la obligația de eradicare rapidă
(1) Pe baza unor dovezi științifice solide, un stat membru poate decide, în termen de două luni de la detectarea unei specii alogene invazive menționate la articolul 16, să nu aplice măsuri de eradicare în cazul în care este îndeplinită cel puțin una dintre următoarele condiții:
(a)
se demonstrează că eradicarea nu este fezabilă din punct de vedere tehnic deoarece metodele de eradicare disponibile nu pot fi aplicate în mediul în care s-a stabilit specia alogenă invazivă;
(b)
o analiză a raportului costuri-beneficii, efectuată pe baza datelor disponibile, demonstrează, cu un grad rezonabil de certitudine, că aceste costuri vor fi extrem de ridicate pe termen lung și disproporționate în comparație cu beneficiile eradicării;
(c)
nu sunt disponibile metode de eradicare, sau sunt disponibile dar au efecte dăunătoare foarte grave asupra sănătății umane, asupra mediului sau asupra altor specii.
Statul membru în cauză notifică în scris decizia sa Comisiei, fără întârziere. Notificarea este însoțită de toate elementele de probă menționate la literele (a), (b) și (c) de la primul paragraf.
(2) Comisia poate decide prin acte de punere în aplicare să respingă decizia notificată în conformitate cu al doilea paragraf de la alineatul (1), atunci când nu se îndeplinesc condițiile stabilite în acesta.
(3) Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2). Proiectele de acte de punere în aplicare se transmit comitetului menționat la articolul 27 alineatul (1) în termen de două luni de la data primirii notificării din partea unui stat membru.
(4) Statele membre se asigură că se iau măsuri de izolare pentru a evita răspândirea în continuare a speciilor alogene invazive în alte state membre atunci când nu se aplică măsuri de eradicare în temeiul alineatului (1).
(5) În cazul în care Comisia respinge o decizie notificată în conformitate cu alineatul (1) al doilea paragraf de la prezentul articol, statul membru în cauză aplică măsurile de eradicare menționate la articolul 17 fără întârziere.
(6) În cazul în care Comisia nu respinge o decizie notificată în conformitate cu alineatul (1) al doilea paragraf de la prezentul articol, se aplică măsurile de gestionare menționate la articolul 19 în ceea ce privește specia alogenă invazivă respectivă.
CAPITOLUL IV
GESTIONAREA SPECIILOR ALOGENE INVAZIVE RĂSPÂNDITE LA SCARĂ LARGĂ
Articolul 19
Măsuri de gestionare
(1) În termen de 18 luni de la includerea unei specii alogene invazive pe lista Uniunii, statele membre instituie măsuri eficace de gestionare a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune despre care statele membre au constatat că sunt răspândite la scară largă pe teritoriul acestora, astfel încât efectele speciilor respective asupra biodiversității, asupra serviciilor ecosistemice aferente și, după caz, asupra sănătății umane sau a economiei să fie minimizate.
Măsurile de gestionare respective sunt proporționale cu efectele asupra mediului și corespunzătoare circumstanțelor specifice ale statelor membre, se bazează pe o analiză a costurilor și beneficiilor și, de asemenea, includ, pe cât este fezabil, măsurile de restaurare menționate la articolul 20. Măsurilor de gestionare li se acordă prioritate pe baza evaluării riscurilor și pe baza rentabilității lor.
(2) Măsurile de gestionare constau în acțiuni fizice, chimice sau biologice letale sau neletale care vizează eradicarea, controlul sau izolarea unei populații aparținând unei specii alogene invazive. Dacă este cazul, măsurile de gestionare includ acțiuni care vizează ecosistemul destinatar desfășurate în vederea creșterii rezistenței acestuia la invaziile actuale și viitoare. Utilizarea comercială a speciilor alogene invazive stabilite deja poate fi permisă temporar ca parte a măsurilor de gestionare destinate eradicării, controlului populației sau izolării acestora, cu justificare strictă și cu condiția să se aplice măsuri de control adecvate pentru a se evita orice răspândire suplimentară.
(3) Atunci când aplică măsuri de gestionare și selectează metode care să fie utilizate, statele membre iau în considerare în mod corespunzător sănătatea umană și mediul, în special speciile nevizate și habitatele acestora, și se asigură că în cazul în care sunt vizate animale, acestea să fie scutite de orice durere, stres sau suferință care pot fi evitate, fără a compromite eficacitatea măsurilor de gestionare.
(4) Sistemul de supraveghere prevăzut la articolul 14 este conceput și utilizat pentru a monitoriza eficacitatea măsurilor de eradicare, control sau izolare a populației în ceea ce privește minimizarea efectelor asupra biodiversității, asupra serviciilor ecosistemice aferente și, după caz, asupra sănătății umane sau a economiei. De asemenea, monitorizarea evaluează efectele asupra speciilor nevizate, după caz.
(5) În cazul în care există un risc semnificativ ca o specie alogenă invazivă de interes pentru Uniune să se răspândească într-un alt stat membru, statele membre în care specia respectivă este prezentă înștiințează imediat celelalte state membre și Comisia. Dacă este cazul, statele membre în cauză stabilesc de comun acord măsuri de gestionare. În cazul în care țările terțe pot fi, de asemenea, afectate de răspândire, statul membru afectat depune toate eforturile pentru a informa țările terțe vizate.
Articolul 20
Restaurarea ecosistemelor deteriorate
(1) Statele membre iau măsuri de restaurare adecvate pentru a sprijini refacerea unui ecosistem care a fost degradat, deteriorat sau distrus de speciile alogene invazive de interes pentru Uniune, cu excepția cazului în care analiza cost-beneficii demonstrează, pe baza datelor disponibile și cu un grad de certitudine satisfăcător, că măsurile respective impun costuri ridicate și disproporționate în raport cu beneficiile restaurării.
(2) Măsurile de restaurare menționate la alineatul (1) includ cel puțin următoarele:
(a)
măsuri de consolidare a capacității unui ecosistem expus la perturbări cauzate de prezența unor specii alogene invazive de interes pentru Uniune de a rezista, de a absorbi, de a se adapta și de a se reface în urma efectelor perturbării;
(b)
măsuri care să susțină prevenirea revenirii invaziei în urma desfășurării unei campanii de eradicare.
CAPITOLUL V
DISPOZIȚII ORIZONTALE
Articolul 21
Recuperarea costurilor
În conformitate cu principiul „poluatorul plătește” și fără a aduce atingere Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului (23), statele membre urmăresc recuperarea costurilor impuse de măsurile necesare pentru a preveni, minimiza sau atenua efectele dăunătoare ale speciilor alogene invazive, inclusiv costurile de mediu și pentru resurse, precum și costurile pentru restaurare.
Articolul 22
Colaborare și coordonare
(1) Atunci când se conformează obligațiilor care le revin în temeiul prezentului regulament, statele membre depun toate eforturile pentru a asigura o coordonare strânsă cu toate statele membre în cauză și, atunci când este fezabil și oportun, utilizează structurile existente care decurg din acordurile regionale sau internaționale. În mod special, statele membre în cauză depun eforturi pentru a asigura coordonarea cu alte state membre cu care împart:
(a)
aceleași subregiuni marine în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2008/56/CE, în ceea ce privește speciile marine;
(b)
aceeași regiune biogeografică în conformitate cu articolul 1 litera (c) punctul (iii) din Directiva 92/43/CEE, în ceea ce privește speciile non-marine;
(c)
aceleași frontiere;
(d)
același bazin hidrografic în conformitate cu articolul 2 punctul 13 din Directiva 2000/60/CE, în ceea ce privește speciile de apă dulce; sau
(e)
orice alt interes comun.
La cererea statelor membre implicate, Comisia intervine pentru a facilita coordonarea.
(2) Atunci când se conformează obligațiilor care le revin în temeiul prezentului regulament, statele membre depun toate eforturile pentru a coopera cu țări terțe, după caz, inclusiv prin utilizarea structurilor existente care decurg din acordurile regionale sau internaționale, în scopul îndeplinirii obiectivelor prezentului regulament.
(3) De asemenea, statele membre pot aplica dispoziții precum cele menționate la alineatul (1) de la prezentul articol pentru a asigura coordonarea și cooperarea cu alte state membre relevante în ceea ce privește speciile alogene invazive de interes pentru statul membru identificate în listele naționale adoptate în conformitate cu articolul 12 alineatul (1). De asemenea, statele membre pot institui mecanisme de cooperare la nivelul adecvat pentru aceste specii alogene invazive. Aceste mecanisme pot include schimbul de informații și date, planuri de acțiune privind căile de introducere și schimbul de bune practici privind gestionarea, controlul și eradicarea speciilor alogene invazive, sisteme de alertă rapidă și programe legate de sensibilizarea publicului sau de educație.
Articolul 23
Norme naționale mai stricte
Statele membre pot menține sau stabili norme naționale mai stricte pentru a preveni introducerea, stabilirea și răspândirea speciilor alogene invazive. Aceste măsuri sunt compatibile cu TFUE și se notifică Comisiei în conformitate cu dreptul Uniunii.
CAPITOLUL VI
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 24
Raportare și reexaminare
(1) Până la 1 iunie 2019 și, ulterior, la fiecare șase ani, statele membre actualizează și transmit Comisiei următoarele:
(a)
o descriere sau o versiune actualizată a descrierii sistemului de supraveghere, în temeiul articolului 14, și a sistemului de control oficial al speciilor alogene introduse în Uniune, în temeiul articolului 15;
(b)
distribuția speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune sau de interes regional în conformitate cu articolul 11 alineatul (2), prezente pe teritoriul lor, inclusiv informații privind modelele de migrare și reproducere;
(c)
informații privind speciile considerate a fi specii alogene invazive de interes pentru statul membru în temeiul articolului 12 alineatul (2);
(d)
planurile de acțiune menționate la articolul 13 alineatul (2);
(e)
informații agregate care acoperă întregul teritoriu național privind măsurile de eradicare adoptate în conformitate cu articolul 17, măsurile de gestionare adoptate în conformitate cu articolul 19, eficacitatea acestora, precum și efectele acestora asupra speciilor nevizate;
(f)
numărul de autorizații menționate la articolul 8 și scopul pentru care acestea au fost eliberate;
(g)
măsurile luate pentru a informa publicul în legătură cu prezența unei specii alogene invazive și acțiunile pe care cetățenii sunt îndemnați să le întreprindă;
(h)
inspecțiile necesare în temeiul articolului 8 alineatul (8); și
(i)
informații cu privire la costul acțiunilor întreprinse pentru conformarea la prezentul regulament, atunci când sunt disponibile.
(2) Până la 5 noiembrie 2015, statele membre notifică Comisiei și informează celelalte state membre cu privire la autoritățile competente responsabile cu aplicarea prezentului regulament.
(3) Până la 1 iunie 2021, Comisia evaluează aplicarea prezentului regulament, inclusiv a listei Uniunii, a planurilor de acțiune menționate la articolul 13 alineatul (2), a sistemului de supraveghere, a controalelor la frontieră, a obligației de eradicare și a obligației de gestionare și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport, care poate fi însoțit de propuneri legislative de modificare a prezentului regulament, inclusiv modificări privind lista Uniunii. Evaluarea respectivă examinează, de asemenea, eficacitatea dispozițiilor de punere în aplicare în ceea ce privește speciile alogene invazive de interes regional, necesitatea și fezabilitatea includerii speciilor indigene din Uniune pe lista Uniunii și dacă este necesară o armonizare suplimentară pentru a spori eficacitatea planurilor de acțiune și a măsurilor adoptate de către statele membre.
(4) Comisia specifică, prin acte de punere în aplicare, formatele tehnice pentru raportare pentru a simplifica și a raționaliza obligațiile de raportare pentru statele membre în materie de informații în temeiul alineatului (1) de la prezentul articol. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 27 alineatul (2).
Articolul 25
Sistemul de consolidare a informațiilor
(1) Comisia instituie progresiv un sistem de consolidare a informațiilor necesar pentru a facilita punerea în aplicare a prezentului regulament.
(2) Până la 2 ianuarie 2016, sistemul respectiv include un mecanism de consolidare a datelor interconectat la sistemele de date existente privind speciile alogene invazive, acordând o atenție deosebită informațiilor privind speciile alogene invazive de interes pentru Uniune, astfel încât să faciliteze acțiunea de raportare în temeiul articolului 24.
Mecanismul de consolidare a datelor menționat la primul paragraf devine un instrument care acordă asistență Comisiei și statelor membre la manipularea notificărilor relevante prevăzute la articolul 16 alineatul (2).
(3) Până la 2 ianuarie 2019, mecanismul de consolidare a datelor menționat la alineatul (2) devine un mecanism destinat schimbului de informații privind alte aspecte legate de punerea în aplicare a prezentului regulament.
Acesta poate include, de asemenea, informații privind speciile alogene invazive de interes pentru statul membru și privind căile de introducere, evaluarea riscurilor, măsurile de gestionare și de eradicare, atunci când sunt disponibile.
Articolul 26
Participarea publicului
La stabilirea planurilor de acțiune în temeiul articolului 13 din prezentul regulament și la instituirea măsurilor de gestionare în temeiul articolului 19 din prezentul regulament, statele membre se asigură că publicului i se acordă prompt și efectiv ocazia de a participa la elaborarea, modificarea sau reexaminarea măsurilor respective, aplicând normele stabilite deja de către statele membre, în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2003/35/CE.
Articolul 27
Comitetul
(1) Comisia este asistată de un comitet. Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011 și poate fi asistat în sarcinile sale de către forumul științific menționat la articolul 28.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(3) În cazul în care comitetul nu emite niciun aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
Articolul 28
Forumul științific
Comisia asigură participarea reprezentanților comunității științifice numiți de către statele membre pentru a oferi consiliere cu privire la toate problemele științifice legate de aplicarea prezentului regulament, în special în privința articolelor 4, 5, 10 și 18. Reprezentanții respectivi se reunesc în cadrul unui forum științific. Comisia stabilește regulamentul de procedură al forumului respectiv.
Articolul 29
Exercitarea delegării
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 5 alineatul (3) se conferă Comisiei pentru o perioadă de cinci ani începând de la 1 ianuarie 2015. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 alineatul (3) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere validității actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 5 alineatul (3) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 30
Sancțiuni
(1) Statele membre stabilesc dispozițiile referitoare la sancțiunile aplicabile în caz de încălcări ale prezentului regulament. Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a se asigura aplicarea dispozițiilor respective.
(2) Sancțiunile prevăzute sunt eficace, proporționale și cu efect de descurajare.
(3) Sancțiunile prevăzute pot include, printre altele:
(a)
amenzi;
(b)
confiscarea speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune neconforme;
(c)
suspendarea imediată sau retragerea unei autorizații eliberate în conformitate cu articolul 8.
(4) Până la 2 ianuarie 2016, statele membre transmit fără întârziere Comisiei dispozițiile menționate la alineatul (1), precum și orice modificare ulterioară a acestora.
Articolul 31
Dispoziții tranzitorii pentru proprietarii care nu desfășoară activități comerciale
(1) Prin derogare de la articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (d), proprietarilor de animale de companie care nu sunt ținute în scopuri comerciale și care aparțin speciilor alogene invazive incluse pe lista Uniunii li se permite să țină animalele respective până la sfârșitul vieții naturale a acestora, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
animalele respective erau deținute înainte de includerea acestora pe lista Uniunii;
(b)
animalele sunt ținute în spații izolate și sunt instituite toate măsurile necesare pentru a se asigura că reproducerea sau evadarea nu este posibilă.
(2) Autoritățile competente iau toate măsurile rezonabile pentru a informa proprietarii care nu desfășoară activități comerciale cu privire la riscurile deținerii animalelor menționate la alineatul (1), precum și cu privire la măsurile care trebuie luate pentru a minimiza riscul de reproducere și de evadare prin desfășurarea unor programe de sensibilizare și educative organizate de statele membre.
(3) Proprietarilor care nu desfășoară activități comerciale și care nu pot asigura îndeplinirea condițiilor prevăzute la alineatul (1) nu li se permite deținerea animalelor în cauză. Statele membre pot oferi acestor proprietari posibilitatea de a li se prelua animalele. În cazul în care se procedează astfel, se acordă atenție corespunzătoare bunăstării animalelor.
(4) Animalele menționate la alineatul (3) de la prezentul articol se pot păstra în unitățile menționate la articolul 8 sau în instalații create de statele membre în acest scop.
Articolul 32
Dispoziții tranzitorii pentru stocurile comerciale
(1) Deținătorilor unui stoc comercial de exemplare aparținând unor specii alogene invazive achiziționate înainte de includerea acestora pe lista Uniunii li se acordă un termen maxim de doi ani de la includerea speciilor în cauză pe listă pentru a ține și transporta exemplarele vii sau părțile reproducătoare ale acestor specii în scopul de a le vinde sau de a le preda către instituțiile de cercetare sau de conservare ex situ și în scopul activităților medicale menționate la articolul 8, cu condiția ca exemplarele să fie ținute și transportate în spații izolate și ca toate măsurile corespunzătoare să fie aplicate pentru a se asigura că reproducerea sau evadarea nu este posibilă ori pentru a sacrifica sau pentru a eutanasia selectiv respectivele exemplare în vederea epuizării stocului.
(2) Se permite vânzarea sau transferul exemplarelor vii către utilizatori necomerciali timp de un an de la includerea speciilor pe lista Uniunii, cu condiția ca exemplarele să fie ținute și transportate în spații izolate și ca toate măsurile corespunzătoare să fie aplicate pentru a se asigura că reproducerea sau evadarea nu este posibilă.
(3) În cazul în care s-a eliberat o autorizație în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 708/2007 pentru o specie de acvacultură care este ulterior inclusă pe lista Uniunii, iar perioada de valabilitate a autorizației depășește perioada menționată la alineatul (1) de la prezentul articol, statul membru retrage autorizația în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 708/2007 până la sfârșitul perioadei menționate la alineatul (1) de la prezentul articol.
Articolul 33
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 22 octombrie 2014.