РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1144/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за мерките за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти, прилагани на вътрешния пазар и в трети държави, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42 и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета (4) Съюзът може да прилага на вътрешния пазар и в трети държави мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и с методите им на производство, както и с някои хранителни продукти, произведени на базата на селскостопански продукти.
(2)
Предвид натрупания опит и перспективите за развитие на селскостопанския сектор и на пазарите както в рамките на Съюза, така и извън него, следва да се преразгледа схемата, установена с Регламент (ЕО) № 3/2008, и да се повиши нейната съгласуваност и ефективност. Следователно Регламент (ЕО) № 3/2008 следва да бъде отменен и заменен с нов регламент.
(3)
Целта на тези мерки за информиране и насърчаване е повишаването на конкурентоспособността на селскостопанския сектор в Съюза, като по този начин се постигнат по-справедливи условия на конкуренция както на вътрешния пазар, така и в трети държави. По-специално мерките за информиране и насърчаване следва да имат за цел да повишат осведомеността на потребителите за качествата на селскостопанските продукти и методи на производство в Съюза и да повишат осведомеността за схемите за качество на Съюза и тяхната разпознаваемост. Също така те следва да повишат конкурентоспособността на селскостопанските продукти от Съюза и тяхното потребление, да подобрят репутацията им както в рамките на Съюза, така и извън него, и да увеличат пазарния дял на тези продукти, като се обърне специално внимание на пазарите в трети държави, които имат най-голям потенциал за растеж. В случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми тези мерки следва да спомогнат за възстановяване на нормалните пазарни условия. Мерките за информиране и насърчаване следва да допълват и подсилват по полезен начин мерките, прилагани от държавите членки. За да постигнат своите цели, мерките за информиране и насърчаване следва да продължат да бъдат прилагани както в рамките на Съюза, така и извън него.
(4)
Мерките следва също така да целят изтъкване на автентичността на продуктите от Съюза с цел да се подобри осведомеността на потребителите относно качествата на автентичните продукти в сравнение с имитациите и фалшивите продукти; това ще допринесе значително за разпознаването както в Съюза, така и в трети държави на символите, означенията и съкращенията, обозначаващи участие в европейските схеми за качество, създадени с Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(5)
Една от силните страни на Съюза при производството на храни е свързана с разнообразието на неговите продукти и с техните специфични характеристики, които са свързани с различните географски области и различните традиционни методи и които предлагат уникални вкусове, чието разнообразие и автентичност са все по-търсени от потребителите както в Съюза, така и извън него.
(6)
В допълнение към информацията за характерните особености на селскостопанските и хранителните продукти от Съюза допустимите мерки могат също така да съдържат достъпни за потребителите послания, насочени, наред с другото, към хранителната стойност, вкуса, традицията, разнообразието и културата.
(7)
Мерките за информиране и насърчаване не следва да са насочени към търговски марки или произход. При все това следва да е възможно търговските марки и произходът на продукта да бъдат обозначени с цел подобряване на качеството и ефективността на демонстрациите, дегустациите и материалите за информиране и насърчаване, при условие че се зачита принципът за забрана на дискриминацията и че мерките не са насочени към насърчаване на потреблението на даден продукт единствено въз основа на неговия произход. Освен това тези мерки следва да са съобразени с общите принципи на правото на Съюза и не следва да водят до ограничаване на свободното движение на селскостопански и хранителни продукти в нарушение на член 34 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Следва да бъдат предвидени специални правила относно визуалното представяне на марката и произхода в основното, свързано със Съюза, послание на кампанията.
(8)
Съюзът изнася предимно крайни селскостопански продукти, сред които селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към ДФЕС. Следователно мерките за информиране и насърчаване следва да бъдат разширени, така че да включат някои продукти, които не са включени в обхвата на приложение I към ДФЕС. Това би съответствало на другите схеми на Общата селскостопанска политика (ОСП), като например европейските схеми за качество, които вече са отворени за тези продукти.
(9)
Мерките за информиране и насърчаване на Съюза, свързани с вина, предвидени в рамките на ОСП, са един от ключовите елементи в програмите за помощ в лозаро-винарския сектор. Мерките за информиране и насърчаване следва да намират приложение единствено при вина с наименование за произход или защитено географско указание, както и вина с обозначение на винения сорт лоза. При обикновените програми съответната програма следва също така да включва друг селскостопански или хранителен продукт. По същия начин Регламент (ЕС) № 508/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6) предвижда насърчаването на продуктите от риболов и аквакултури. Следователно е необходимо да се ограничи допустимостта по отношение на продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС)№ 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (7), във връзка с които могат да се прилагат мерки за информиране и насърчаване в рамките на настоящата схема, единствено до случаите, когато продуктите от риболов и аквакултури са свързани с друг селскостопански или хранителен продукт.
(10)
Мерките за информиране и насърчаване следва да могат да се прилагат за продуктите, обхванати от схемите за качество на Съюза и от схеми за качество, признати от държавите членки, тъй като тези схеми предоставят на потребителите гаранции относно качеството и характеристиките на продукта или използвания производствен процес, осигуряват добавена стойност за съответните продукти и подобряват възможностите за тяхната пазарна реализация. Мерките за информиране и насърчаване следва също така да могат да се прилагат и за биологичния производствен метод, както и за логото за качествен селскостопански продукт от най-отдалечените региони.
(11)
През периода 2001-2011 г. само 30 % от бюджета, предназначен за мерки за информиране и насърчаване, са били изразходвани за мерки, насочени към пазарите на трети държави, макар че тези пазари предлагат значителен потенциал за растеж. Необходимо е да се предвидят правила с цел насърчаване на прилагането на по-голям брой мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти от Съюза в трети държави, по-специално чрез предоставянето на засилена финансова подкрепа.
(12)
С цел да се гарантира ефективността на прилаганите мерки за информиране и насърчаване, те следва да бъдат разработвани в рамките на програми за информиране и насърчаване. Досега тези програми бяха представяни от браншови и/или междубраншови организации. С цел да се повиши броят на предлаганите мерки и да се подобри тяхното качество обхватът на бенефициерите следва да се разшири, така че да се включат организациите на производители и техни асоциации, обединения и органи на хранително-вкусовия сектор, чиято цел и дейност е да предоставят информация за селскостопанските продукти и да ги популяризират.
(13)
Съфинансираните от Съюза мерки за информиране и насърчаване следва да демонстрират характерно за Съюза измерение. За тази цел, както и с цел да се избегне разпиляване на ресурси и да се увеличи видимостта на Европа чрез тези мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и определени хранителни продукти, е необходимо изготвянето на работна програма, в която да се определят стратегическите приоритети на тези мерки от гледна точка на целевите популации, продукти, схеми или пазари, както и естеството на посланията за информиране и насърчаване. Програмата следва да бъде разработена въз основа на общите и специфичните цели, установени съгласно настоящия регламент, и следва да е съобразена с предлаганите от пазарите възможности, както и с необходимостта от допълване и засилване на действията, предприети от държавите членки и операторите, както на вътрешния пазар, така и в трети държави, с цел да се осигури съгласуваност на политиката за информиране и насърчаване. За тази цел при разработването на програмата Комисията следва да се консултира с държавите членки и съответните заинтересовани страни.
(14)
Работната програма следва да предвижда, наред с другото, специални правила с оглед реагиране в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми. В допълнение Комисията следва да вземе предвид по-специално преобладаващото място на малките и средните предприятия от хранително-вкусовия сектор - сектор, който се ползва от извънредните мерки, предвидени в членове 219, 220 и 221 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (8), а по отношение на мерките, насочени към трети държави, да вземе предвид споразуменията за свободна търговия, попадащи в обхвата на общата търговска политика на Съюза. При разработването на тази програма Комисията следва да вземе предвид също така неблагоприятните характеристики на планинските, островните и най-отдалечените региони на Съюза.
(15)
С цел да се гарантира ефективност при прилагането на мерките за информиране и насърчаване, то следва да бъде възложено на прилагащи организации, избрани посредством състезателна процедура. При все това в надлежно обосновани случаи предлагащите организации следва да имат възможност да приложат пряко определени части от своята програма.
(16)
Комисията следва да може да прилага мерки за информиране и насърчаване по своя собствена инициатива, включително мисии на високо равнище, по-специално с оглед да допринася за отварянето на нови пазари. Комисията също така следва да има възможност да провежда свои собствени кампании с цел бърза и ефективна реакция в случай на сериозни смущения на пазара или загуба на доверието на потребителите. Ако е необходимо, Комисията следва да преразгледа своите инициативи, предназначени за провеждането на подобни кампании. Бюджетните кредити, отпуснати за текущи обикновени или многонационални програми за информиране и насърчаване, не следва да се намаляват в случай на действие, предприето от Комисията при тези обстоятелства.
(17)
Извън и в допълнение към мерките за информиране и насърчаване е необходимо Комисията да разработи и координира услуги за техническа подкрепа на равнището на Съюза с цел да се помогне на операторите да участват в съфинансираните програми, да провеждат ефективни кампании или да развиват експортните си дейности. Тези услуги следва, по-специално, да включват даване на насоки за подпомагане на потенциалните бенефициери при спазването на правилата и процедурите, свързани с тази политика.
(18)
Резултатите от усилията за популяризиране на продуктите от Съюза на пазарите в трети държави понякога са ограничени поради конкуренция с имитации и фалшиви продукти. Услугите за техническа подкрепа, разработени от Комисията, следва да включват консултации за сектора с оглед на защита на продуктите от Съюза от имитация и фалшификация.
(19)
Опростяването на нормативната среда на ОСП е важен приоритет на Съюза. Този подход следва да се приложи и към настоящия регламент. По-специално следва да бъдат преразгледани принципите на административно управление на програмите за информиране и насърчаване с цел те да бъдат опростени и да се даде възможност на Комисията да установи правила и процедури, уреждащи представянето, оценката и подбора на предложенията за програми. При все това Комисията следва да гарантира, че държавите членки получават своевременно информация относно всички предложени и избрани програми. Тази информация следва да включва по-специално броя на получените предложения, заинтересованите държави членки и сектори и резултата от оценката на тези предложения.
(20)
Сътрудничеството между икономическите оператори от различни държави членки допринася съществено за повишаване на добавена стойност на Съюза и за подчертаване на разнообразието от селскостопански продукти от Съюза. Независимо от приоритета, който се дава на програмите, разработени съвместно от предлагащи организации от различни държави членки, през периода 2001-2011 г. бюджетът за такива програми е бил едва 16 % от бюджета, предназначен за мерки за информиране и насърчаване. Ето защо, за да се преодолеят съществуващите пречки, свързани с изпълнението на многонационалните програми, следва да се въведат нови правила, по-специално по отношение на управлението им.
(21)
Следва да се определят правила за финансирането. По принцип Съюзът следва да поема само част от разходите по програмите, за да се гарантира, че заинтересованите предлагащи организации поемат своята част от отговорността. Въпреки това някои административни разходи и разходи за персонал, които не са свързани с прилагането на ОСП, са неразделна част от мерките за информиране и насърчаване и следва да е допустимо финансирането им от Съюза.
(22)
Всяка мярка следва да подлежи на мониторинг и оценка с оглед да се подобри качеството ѝ и да се докажат постигнатите резултати. В този контекст следва да се изготви списък с показатели, като въздействието на политиката за насърчаване следва да се оценява от гледна точка на стратегическите цели на тази политика. Комисията следва да установи рамка за мониторинг и оценка на тази политика в съответствие с общата рамка за мониторинг и оценка на ОСП.
(23)
С цел допълване или изменение на някои несъществени елементи от настоящия регламент на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС. Това правомощие следва да обхваща внасянето на допълнения в списъка в приложение I към настоящия регламент, критериите за допустимост на предлагащите организации, условията, уреждащи състезателната процедура за подбор на прилагащи организации, специалните условия за допустимост във връзка с обикновените програми, разходите за мерки за информиране и насърчаване и административни разходи и разходи за персонал, както и разпоредбите, необходими за улесняване на прехода между Регламент (ЕО) № 3/2008 и настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(24)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с подробните правила относно визуалното представяне на търговски марки по време на демонстрации или дегустации на продукти и върху информационните и промоционалните материали, както и относно визуалното представяне на произхода на продуктите върху информационните и промоционалните материали; годишните работни програми; подбора на обикновените програми; подробните правила, съгласно които предлагаща организация може да получи разрешение да изпълни самостоятелно някои части от обикновена програма; реда и условията за изпълнение, мониторинг и контрол на обикновените програми; правилата за сключване на договори за изпълнение на обикновените програми, избрани в съответствие с настоящия регламент, и общата рамка за оценка на въздействието на програмите, както и система от показатели. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(25)
Доколкото, предвид съществуващите връзки между политиката за насърчаване и другите инструменти на ОСП и като се има предвид многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и съсредоточаването на това финансиране върху ясно определени приоритети, целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява условията, при които мерките за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и някои хранителни продукти, произведени на базата на селскостопански продукти, прилагани на вътрешния пазар или в трети държави (наричани по-нататък „мерки за информиране и насърчаване“), могат да бъдат финансирани изцяло или частично от бюджета на Съюза.
Член 2
Общи и специфични цели на мерките за информиране и насърчаване
1. Общата цел на мерките за информиране и насърчаване е да се подобри конкурентоспособността на селскостопанския сектор на Съюза.
2. Специфичните цели на действията за информиране и насърчаване са:
а)
повишаване на осведомеността относно качествата на селскостопанските продукти от Съюза и относно високите стандарти, приложими към производствените методи в Съюза;
б)
повишаване на конкурентоспособността и потреблението на селскостопански продукти и определени хранителни продукти от Съюза и подобряване на репутацията им както в рамките на Съюза, така и извън него;
в)
повишаване на осведомеността за схемите на Съюза за качество и на тяхната разпознаваемост;
г)
увеличаване на пазарния дял на селскостопанските продукти от Съюза и на някои хранителни продукти, като се обръща специално внимание на пазарите в трети държави с най-голям потенциал за растеж;
д)
възстановяване на нормалните пазарни условия в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми.
Член 3
Описание на мерките за информиране и насърчаване
Мерките за информиране и насърчаване са насочени към:
а)
подчертаване на особените характеристики на методите на селскостопанско производство в Съюза, по-специално от гледна точка на безопасността на храните, проследимостта, автентичността, етикетирането, аспектите, свързани с хранителната стойност и опазването на здравето, хуманното отношение към животните, опазването на околната среда и устойчивостта, както и характеристиките на селскостопанските и хранителните продукти, по-специално от гледна точка на тяхното качество, вкус, разнообразие или традиции;
б)
повишаване на осведомеността относно автентичността на европейските защитени наименования за произход, защитени географски указания и храни с традиционно специфичен характер.
Тези мерки се състоят, по-специално, от действия за връзки с обществеността и информационни кампании и могат също така да са под формата на участие в събития, панаири и изложения с национално, европейско и международно значение.
Член 4
Характеристики на мерките
1. Действията за информиране и насърчаване не са насочени към търговски марки. Независимо от това трябва да има възможност търговските марки да бъдат видими по време на демонстрации или дегустации на продуктите и върху информационните и промоционалните материали, при условие че се спазва принципът за забрана на дискриминация и че не се променя общият характер на мерките като мерки, които не са насочени към търговски марки. Принципът за забрана на дискриминация се прилага, като се гарантира равно третиране и достъп за всички търговски марки на предлагащите организации и на равно третиране на държавите членки. Всяка търговска марка е видима в еднаква степен, а за нейното графично представяне се използва по-малък формат отколкото за главното послание за Съюза в рамките на кампанията. Излагат се няколко търговски марки, освен при надлежно обосновани обстоятелства, които произтичат от специфичното положение на съответната държава членка.
2. Мерките за информиране и насърчаване не трябва да са насочени към произхода на продуктите. Мерките не са насочени към насърчаване на потреблението на продукти единствено въз основа на произхода им. Независимо от това трябва да има възможност произходът на продуктите да бъде видим върху информационните и промоционалните материали при следните условия:
а)
на вътрешния пазар обозначаването на произхода трябва винаги да е второстепенно спрямо главното послание за Съюза на кампанията;
б)
в трети държави обозначаването на произхода може да е наравно с главното послание за Съюза на кампанията;
в)
за продукти, които са признати съгласно схемите за качество, посочени в член 5, параграф 4, буква а), регистрираният в наименованието произход може да се обозначава без ограничение.
3. Комисията приема актове за изпълнение, установяващи подробни правила относно:
а)
визуалното представяне на търговски марки по време на демонстрации или дегустации и върху информационните и промоционалните материали съгласно посоченото в параграф 1, както и еднаквите условия, съгласно които може да бъде изложена само една търговска марка; както и
б)
визуалното представяне на произхода на продуктите върху информационните и промоционалните материали съгласно посоченото в параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 5
Допустими продукти и схеми
1. Мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат следните продукти:
а)
продуктите, изброени в списъка от приложение I към ДФЕС, с изключение на тютюна;
б)
продуктите, изброени в приложение I към настоящия регламент;
в)
спиртните напитки със защитено географско указание съгласно Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (10).
2. На Комисията се предоставя правомощието с цел отчитане на пазарните тенденции да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за допълване на списъка в приложение I към настоящия регламент чрез добавяне на хранителни продукти към този списък.
3. Независимо от параграф 1:
а)
мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат единствено вина с наименование за произход или защитено географско указание, както и вина с обозначение на винения сорт лоза; при обикновените програми, посочени в член 6, параграф 3, съответната програма трябва да обхваща и други продукти, посочени в параграф 1, букви а) и б);
б)
по отношение на спиртните напитки, посочени в параграф 1, буква в), вината, посочени в буква а) от настоящия параграф, и бирата, мерките, насочени към вътрешния пазар, се ограничават до информиране на потребителите относно схемите, посочени в параграф 4, и отговорната консумация на тези напитки;
в)
мерките за информиране и насърчаване могат да се прилагат за продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1379/2013, само ако съответната програма се прилага и за други продукти, посочени в параграф 1.
4. Мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат следните схеми:
а)
схемите за качество, установени в Регламент (ЕС) № 1151/2012, в Регламент (ЕО) № 110/2008 и в член 93 от Регламент (ЕС) № 1308/2013;
б)
биологичният метод на производство по смисъла на определението в Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (11);
в)
графичният символ на качествените селскостопански продукти, специфични за най-отдалечените региони на Съюза, посочен в член 21 от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12);
г)
схемите за качество, посочени в член 16, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13).
ГЛАВА II
ПРИЛАГАНЕ НА МЕРКИТЕ ЗА ИНФОРМИРАНЕ И НАСЪРЧАВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 6
Видове действия
1. Мерките за информиране и насърчаване са под формата на:
а)
програми за информиране и насърчаване (наричани по-нататък „програмите“); и
б)
мерките по инициатива на Комисията, посочени в член 9.
2. Програмите се състоят от набор от съгласувани операции и се прилагат в продължение на най-малко една година, но не по-дълго от три години.
3. Обикновените програми, които са допълнително уредени в раздел 2 от настоящата глава, могат да бъдат представяни от една или повече предлагащи организации, посочени в член 7, параграф 1, буква а), в) или г), като всички организации трябва да са от една и съща държава членка.
4. Многонационалните програми, които са допълнително уредени в раздел 3 от настоящата глава, могат да бъдат представяни от:
а)
най-малко две предлагащи организации, посочени в член 7, параграф 1, буква а), в) или г), от най-малко две държави членки; или
б)
от една или повече организации на Съюза, посочени в член 7, параграф 1, буква б).
Член 7
Предлагащи организации
1. Програмата може да бъде предлагана от:
а)
браншови или междубраншови организации, установени в държава членка и представителни за съответния сектор или сектори в тази държава членка, и по-специално междубраншовите организации, посочени в член 157 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и групите по смисъла на определението в член 3, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че те са представителни за наименование, което е защитено съгласно Регламент (ЕС) № 1151/2012 и е обхванато от програмата;
б)
браншови или междубраншови организации на Съюза, представителни за съответния сектор или сектори на равнището на Съюза;
в)
организации на производители или асоциации на организации на производители, посочени в членове 152 и 156 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които са признати от държава членка;
г)
органи на хранително-вкусовия сектор, чиято цел и дейност е да предоставят информация за селскостопанските продукти и да ги промотират и на които съответната държава членка е възложила ясно определени задачи, свързани с обществени услуги в тази област; тези органи трябва да са законно създадени във въпросната държава членка най-малко две години преди датата на поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на специалните условия, съгласно които всяка предлагаща организация, всяка група и всеки орган, посочени в параграф 1, могат да представят програма. По-специално тези условия трябва да гарантират представителността на тези организации, групи и органи и значимостта на обхвата на програмата.
Член 8
Годишна работна програма
1. Комисията приема актове за изпълнение, установяващи за всяка година годишна работна програма, в която се посочват преследваните оперативни цели, оперативните приоритети, очакваните резултати, методът за изпълнение и общата сума на плана за финансиране. Годишната работна програма, и по-специално нейните оперативни приоритети трябва да са съобразени с общите и специфичните цели, изложени в член 2. По-специално в програмата се предвиждат специални временни мерки за реагиране на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д). Тя съдържа също така основните критерии за оценка, описание на мерките, които ще се финансират, размер на сумите, разпределени за всеки вид мерки, примерен график на изпълнението и, по отношение на безвъзмездните средства, максималния процент на финансовото участие на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. При обикновените и многонационалните програми работната програма, посочена в параграф 1, се изпълнява чрез публикуването от Комисията на покани за представяне на предложения в съответствие с част I, дял VI от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (14).
Член 9
Мерки по инициатива на Комисията
1. Комисията може да прилага мерките за информиране и насърчаване, описани в член 3, включително кампании в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д). Тези мерки могат да бъдат по-специално под формата на мисии на високо равнище, на участие чрез щандове в търговски панаири и изложения с международно значение или на операции, предназначени да подобрят репутацията на продуктите от Съюза.
2. Комисията разработва услуги за техническа подкрепа, по-специално с оглед на:
а)
насърчаване на осведомеността за различните пазари, включително чрез проучвателни бизнес срещи;
б)
поддържане на динамична браншова мрежа, свързана с политиката за информиране и насърчаване, включително чрез предоставяне на консултации на сектора във връзка със заплахата от имитации и фалшиви продукти в трети държави; и
в)
подобряване на осведомеността за правилата на Съюза, свързани с разработването и изпълнението на програмите.
Член 10
Забрана за двойно финансиране
Мерките за информиране и насърчаване, финансирани съгласно настоящия регламент, не могат да получават каквото и да е друго финансиране от бюджета на Съюза.
РАЗДЕЛ 2
Изпълнение и управление на обикновените програми
Член 11
Подбор на обикновените програми
1. Комисията извършва оценка и подбор на предложенията за обикновени програми, изпратени в отговор на поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на конкретните условия за допустимост по отношение на обикновените програми.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя избраните обикновени програми, евентуалните изменения, които да бъдат направени в тях, и съответните бюджети. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 12
Информация относно подбора на обикновените програми
Комисията предоставя на комитета по член 23 и по този начин - на държавите членки, своевременна информация по всички предложени или избрани програми.
Без да се засяга Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, Комисията предоставя по-специално:
а)
информация относно броя на получените предложения, държавите членки, в които са установени предлагащите организации, включените сектори и пазара или пазарите, към които са насочени;
б)
информация относно резултатите от оценката на предложенията и обобщеното им описание.
Член 13
Прилагащи организации за обикновените програми
1. След надлежното провеждане на състезателна процедура предлагащата организация избира прилагащите организации за избраните обикновени програми, по-специално с оглед да се гарантира ефективност при прилагането на мерките.
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на условията, уреждащи състезателната процедура за подбора на прилагащите организации, посочени в първа алинея.
2. Чрез дерогация от параграф 1 определени части от програмата могат да бъдат изпълнени самостоятелно от предлагаща организация при спазване на условията, свързани с опита на предлагащата организация в областта на изпълнението на подобни мерки, до разходите за тези мерки в сравнение с нормалните пазарни цени и до дела от общите разходи, който съответства на частта от програмата, изпълнявана от предлагащата организация.
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила, при спазване на които предлагащата организация може да получи разрешение да изпълни самостоятелно определени части от програмата. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 14
Изпълнение, мониторинг и контрол на обикновените програми
1. Съответните държави членки отговарят за правилното изпълнение на обикновените програми, избрани съгласно член 11, както и за извършване на свързаните с тях плащания. Държавите членки гарантират, че информационните и промоционалните материали, изготвени в рамките на посочените програми, са в съответствие с правото на Съюза.
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя мерките за изпълнение, мониторинг и контрол, както и правилата, свързани със сключването на договори за изпълнението на избраните съгласно настоящия регламент обикновени програми. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. Държавите членки осигуряват изпълнението, мониторинга и контрола на обикновените програми в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15) и в съответствие с актовете за изпълнение, приети съгласно параграф 1.
Член 15
Финансови разпоредби, свързани с обикновените програми
1. Финансовото участие на Съюза в обикновените програми на вътрешния пазар съответства на 70 % от допустимите разходи.Финансовото участие на Съюза в обикновените програми в третите държави съответства на 80 % от допустимите разходи. Останалата част от разходите е изцяло за сметка на предлагащите организации.
2. Процентите, посочени в параграф 1, се увеличават на 85 % в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д).
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 по отношение на предлагащите организации, установени в държави членки, които на или след 1 януари 2014 г. получават финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 ДФЕС, процентите по параграф 1 са съответно 75 % и 85 %, а процентът, посочен в параграф 2 - 90 %.
Първа алинея се прилага единствено за програмите, във връзка с които Комисията е взела решение преди датата, от която съответната държава членка вече не получава такава финансова помощ.
4. Допуска се проучванията за оценка на резултатите от мерките за информиране и насърчаване, предприети в съответствие с общата рамка, посочена в член 25, да бъдат финансирани от Съюза при спазване на условия, подобни на тези, уреждащи съответната обикновена програма.
5. Съюзът финансира изцяло разходите за експертни услуги, свързани с подбора на програмите, съгласно член 4, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Предлагащите организации предоставят гаранции с цел да се обезпечи правилното изпълнение на обикновените програми.
7. Съюзът финансира мерки за информиране и насърчаване, прилагани чрез обикновени програми, съгласно член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на конкретните условия, при които се допуска финансиране от Съюза за разходите, свързани с мерките за информиране и насърчаване, и когато е приложимо - административните разходи и разходите за персонал.
РАЗДЕЛ 3
Изпълнение и управление на многонационалните програми и на мерките, прилагани по инициатива на комисията
Член 16
Форми на финансиране
1. Финансирането може да се извършва в една или няколко от формите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, и по-специално под формата на:
а)
безвъзмездни средства - за многонационалните програми;
б)
поръчки - за мерките, прилагани по инициатива на Комисията.
2. Съюзът финансира мерки за информиране и насърчаване, прилагани чрез многонационални програми или по инициатива на Комисията, съгласно член 4, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 17
Оценка на многонационалните програми
Предложенията за многонационални програми се оценяват и избират въз основа на критериите, обявени в поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2.
Член 18
Информация относно изпълнението на многонационалните програми
Комисията предоставя на комитета по член 23 и по този начин - на държавите членки, своевременна информация по всички предложени или избрани програми.
Член 19
Финансови разпоредби, свързани с многонационалните програми
1. Финансовото участие на Съюза в многонационалните програми съответства на 80 % от допустимите разходи. Останалата част от разходите е изцяло за сметка на предлагащите организации.
2. Процентът, посочен в параграф 1, се увеличава на 85 % в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д).
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 по отношение на предлагащите организации, установени в държави членки, които на или след 1 януари 2014 г. получават финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 ДФЕС, процентите по параграфи 1 и 2 са съответно 85 % и 90 %.
Първа алинея се прилага единствено за програмите, във връзка с които Комисията е взела решение преди датата, от която съответната държава членка вече не получава такава финансова помощ.
Член 20
Възлагане на поръчки за мерки по инициатива на Комисията
Всяка поръчка, възложена от Комисията от нейно име или съвместно с държавите членки, се урежда от правилата за възлагане на поръчки, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (16).
Член 21
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при прилагането на мерките, финансирани съгласно настоящия раздел, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез събирането на недължимо платените суми и, когато е целесъобразно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили финансиране от Съюза.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17) и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (18), с цел да установи дали е налице измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, свързан с финансиране от Съюза.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и международни организации, договорите, споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от прилагането на програма по настоящия регламент, съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се оправомощават да провеждат такива одити и разследвания в съответствие със съответната им компетентност.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Делегиране на правомощия и разпоредби за прилагане
Член 22
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове по член 5, параграф 2, член 7, параграф 2, член 11, параграф 1, член 13, параграф 1, член 15, параграф 8 и член 29, параграф 2 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 24 ноеумври 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 2, член 7, параграф 2, член 11, параграф 1, член 13, параграф 1, член 15, параграф 8 и член 29, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно настоящия регламент, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 23
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създаден с член 229 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
РАЗДЕЛ 2
Консултации, оценка и докладване
Член 24
Консултации
В рамките на прилагането на настоящия регламент Комисията може да се консултира с групата за граждански диалог за качество и насърчаване, създадена в съответствие с Решение 2013/767/ЕС на Комисията (19).
Член 25
Обща рамка за оценка на въздействието на мерките
В съответствие с общата рамка за мониторинг и оценка на Общата селскостопанска политика, предвидена в член 110 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията приема актове за изпълнение, с които установява общата рамка за оценка на въздействието на програмите за информиране и насърчаване, финансирани съгласно настоящия регламент, както и система от показатели. Тези актове се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Всички заинтересовани лица представят на Комисията всички данни и цялата информация, необходими за извършването на оценка на въздействието на мерките.
Член 26
Доклад
1. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад относно прилагането на настоящия регламент. В този междинен доклад се посочва степента на прилагане в различните държави членки, като той се придружава евентуално от подходящи предложения.
2. До 31 декември 2020 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящия регламент, придружен евентуално от подходящи предложения.
РАЗДЕЛ 3
Държавна помощ, отмяна, преходни разпоредби, влизане в сила и начална дата на прилагане
Член 27
Държавна помощ
Чрез дерогация от член 211, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и член 3 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (20), както и в съответствие с член 42, първа алинея ДФЕС, членове 107, 108 и 109 ДФЕС не се прилагат по отношение на плащанията, извършени от държавите членки съгласно настоящия регламент и в съответствие с неговите разпоредби, нито по отношение на финансовото участие, получено от парафискални такси, задължителни вноски или други финансови инструменти на държавите членки, за програмите, за които е допустимо подпомагане от Съюза и които Комисията е избрала в съответствие с настоящия регламент.
Член 28
Отмяна
Регламент (ЕО) № 3/2008 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II към настоящия регламент.
Член 29
Преходни разпоредби
1. Регламент (ЕО) № 3/2008 продължава да се прилага за мерките за информиране и насърчаване, за чието финансиране Комисията е взела решение преди 1 декември 2015 г.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 с цел осигуряване на плавния преход от прилагането на Регламент (ЕО) № 3/2008 към прилагането на настоящия регламент.
Член 30
Влизане в сила и начална дата на прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 декември 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1144/2014 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 22 octombrie 2014
privind acțiunile de informare și promovare referitoare la produsele agricole puse în aplicare pe piața internă și în țările terțe și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 3/2008 al Consiliului
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 și articolul 43 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
întrucât:
(1)
În temeiul Regulamentului (CE) nr. 3/2008 al Consiliului (4), Uniunea poate realiza acțiuni de informare și de promovare pe piața internă și în țări terțe pentru produsele agricole și pentru modul de producție al acestora, precum și pentru anumite produse alimentare pe bază de produse agricole.
(2)
Ținând seama de experiența dobândită și de evoluțiile probabile ale sectorului agricol și ale piețelor atât în interiorul Uniunii, cât și în exteriorul său, sistemul stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 3/2008 ar trebui revizuit și modificat pentru a fi mai coerent și mai eficace. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 3/2008 ar trebui abrogat și înlocuit cu un nou regulament.
(3)
Obiectivul acestor acțiuni de informare și promovare este de a crește competitivitatea sectorului agricol din Uniune, creând astfel un mediu concurențial mai echitabil atât pe piața internă, cât și în țările terțe. Mai exact, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să vizeze îmbogățirea cunoștințelor consumatorilor privind calitatea produselor agricole și a metodelor de producție din Uniune, precum și creșterea gradului de sensibilizare și de recunoaștere cu privire la sistemele de calitate ale Uniunii. De asemenea, aceste acțiuni ar trebui să crească competitivitatea produselor agricole ale Uniunii și consumul acestora, să mărească vizibilitatea și cota de piață a acestor produse atât în Uniune, cât și în afara sa, acordându-se o atenție deosebită piețelor din țările terțe cu cel mai mare potențial de creștere. În eventualitatea unei perturbări grave a pieței, a pierderii încrederii consumatorilor sau a altor probleme specifice, acțiunile în cauză ar trebui să contribuie la restabilirea condițiilor normale de piață. Acțiunile de informare și de promovare ar trebui să completeze și consolideze în mod util acțiunile statelor membre. Pentru a-și atinge obiectivele, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să fie puse în aplicare în continuare, atât în Uniune, cât și în afara sa.
(4)
Acțiunile ar trebui să vizeze de asemenea punerea în valoare a autenticității produselor din Uniune în vederea creșterii gradului de conștientizare al consumatorilor cu privire la calitățile produselor autentice în raport cu imitațiile sau produsele contrafăcute; aceasta ar contribui semnificativ la recunoașterea în Uniune și în țările terțe a simbolurilor, mențiunilor și abrevierilor care demonstrează participarea la sistemele europene de calitate instituite de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5).
(5)
Unul dintre atuurile Uniunii în producția de alimente constă în diversitatea produselor sale și caracteristicile specifice ale acestora, corelate cu diferitele zone geografice și metodele tradiționale diverse, oferind atât gusturi unice, cât și diversitatea și autenticitatea pe care le caută tot mai mult consumatorii atât în Uniune, cât și în afara sa.
(6)
Pe lângă informațiile privind caracteristicile intrinsece ale produselor agricole și alimentare ale Uniunii, printre acțiunile eligibile se pot număra mesaje ușor de înțeles de către consumatori, care se concentrează, între altele, asupra nutriției, gustului, tradiției, diversității și culturii.
(7)
Acțiunile de informare și de promovare nu ar trebui să vizeze mărcile comerciale sau originea produselor. Totuși, pentru a îmbunătăți calitatea și eficacitatea demonstrațiilor, a degustărilor și a materialelor de informare și de promovare, ar trebui să existe posibilitatea de a menționa mărcile comerciale și originea produsului, cu condiția ca principiul nediscriminării să fie respectat și ca acțiunile să nu încurajeze consumul unui produs exclusiv datorită originii sale. De asemenea, acțiunile în cauză ar trebui să respecte principiile generale ale dreptului Uniunii, fără a îngrădi libera circulație a produselor agricole și alimentare, ceea ce ar constitui o încălcare a articolului 34 din Tratatul privind funcționare Uniunii Europene (TFUE). Ar trebui stabilite norme specifice privind vizibilitatea mărcilor și originii în raport cu mesajul principal al Uniunii în cadrul unei campanii.
(8)
Uniunea exportă, în principal, produse agricole finale, inclusiv produse agricole care nu sunt prevăzute la anexa I la TFUE. În consecință, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să includă anumite produse, care nu sunt prevăzute în anexa I la TFUE. Astfel, s-ar asigura consecvența cu alte sisteme ale politicii agricole comune (PAC), cum ar fi sistemele europene de calitate, care vizează deja astfel de produse.
(9)
Acțiunile Uniunii de informare și de promovare a vinurilor prevăzute prin PAC reprezintă una dintre măsurile fundamentale ale programelor de ajutor din sectorul vitivinicol. Numai vinul cu denumire de origine sau indicație geografică protejată, precum și vinurile pentru care se indică soiul de viță-de-vie ar trebui să poată beneficia de acțiunile de informare și de promovare. În cazul programelor simple, programul în cauză ar trebui să cuprindă, de asemenea, un alt produs agricol sau alimentar. În mod similar, Regulamentul (UE) nr. 508/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6) prevede promovarea produselor provenite din pescuit și acvacultură. În consecință, eligibilitatea produselor provenite din pescuit și acvacultură menționate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (7) pentru acțiunile de informare și de promovare din cadrul acestui sistem ar trebui să se limiteze numai la produsele provenite din pescuit și acvacultură care sunt asociate cu un alt produs agricol sau alimentar.
(10)
Produsele vizate de sistemele de calitate ale Uniunii și de sistemele de calitate recunoscute de statele membre ar trebui să fie eligibile pentru acțiunile de informare și de promovare, întrucât aceste sisteme oferă siguranță consumatorilor în ceea ce privește calitatea și caracteristicile produsului sau procesului utilizat, creând valoare adăugată pentru produsele respective și sporind oportunitățile lor pe piață. De asemenea, metoda de producție ecologică, precum și simbolul grafic al produselor agricole de calitate specifice regiunilor ultraperiferice ar trebui să poată face obiectul acțiunilor de informare și de promovare.
(11)
În perioada 2001-2011, numai 30 % din bugetul consacrat acțiunilor de informare și de promovare a vizat piețele din țări terțe, deși aceste piețe oferă un important potențial de creștere. În consecință, este nevoie să se prevadă modalități specifice pentru a încuraja realizarea unui mai mare număr de acțiuni de informare și de promovare în favoarea produselor agricole ale Uniunii în țări terțe, în special prin furnizarea unui sprijin financiar crescut.
(12)
Pentru a garanta eficacitatea acțiunilor de informare și de promovare realizate, acestea ar trebui să fie elaborate în cadrul programelor de informare și de promovare. Până acum, aceste programe au fost prezentate de către organizații profesionale și/sau interprofesionale. Pentru a crește numărul acțiunilor propuse și pentru a le îmbunătăți calitatea, ar trebui să se lărgească plaja de beneficiari pentru a include organizațiile de producători și asociațiile acestora, grupurile și organismele din sectorul agroalimentar care au ca obiectiv și activitate informarea și promovarea pentru produsele agricole.
(13)
Acțiunile de informare și de promovare cofinanțate de Uniune ar trebui să demonstreze că au o dimensiune specifică Uniunii. În acest sens și pentru a evita o dispersie a mijloacelor și pentru a crește vizibilitatea Europei prin aceste acțiuni de informare și de promovare pentru produsele agricole și pentru anumite produse alimentare, este necesar să se prevadă înființarea unui program de lucru care să definească prioritățile strategice ale acestor acțiuni în ceea ce privește populația, produsele, sistemele sau piețele care trebuie vizate, precum și caracteristicile mesajelor de informare și de promovare care urmează a fi transmise. Programul ar trebui elaborat pe baza obiectivelor generale și specifice stabilite de prezentul regulament și ar trebui să țină seama de oportunitățile de pe piețe și de necesitatea de a completa și consolida acțiunile realizate de statele membre și de operatori atât pe piața Uniunii, cât și în țările terțe cu scopul de a garanta faptul că politica de informare și de promovare este coerentă. În acest scop, la elaborarea programului respectiv, Comisia ar trebui să consulte statele membre și părțile interesate relevante.
(14)
Programul de lucru ar trebui să prevadă, printre altele, măsuri specifice pentru a răspunde în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice. De asemenea, Comisia ar trebui să țină seama mai ales de poziția predominantă a întreprinderilor mici și mijlocii în sectorul agroalimentar, sector care beneficiază de măsurile excepționale prevăzute la articolele 219, 220 și 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (8) și, pentru acțiunile care vizează țări terțe, de acordurile de liber schimb care intră sub incidența politicii comerciale a Uniunii. La elaborarea programului respectiv, Comisia ar trebui să ia în considerare și dezavantajele regiunilor montane, insulare și ultraperiferice ale Uniunii.
(15)
Pentru a asigura punerea în aplicare eficace a acțiunilor de informare și de promovare, ar trebui ca executarea lor să fie încredințată unor organisme însărcinate cu punerea în aplicare selecționate în urma unei proceduri competitive. Cu toate acestea, în cazuri justificate în mod corespunzător, organizațiile care formulează propuneri ar trebui să aibă posibilitatea de a pune în aplicare direct anumite părți ale programului lor.
(16)
Comisia ar trebui să poată realiza acțiuni de informare și de promovare din proprie inițiativă, inclusiv misiuni la nivel înalt, în special pentru a contribui la deschiderea de noi piețe. De asemenea, Comisia ar trebui să poată desfășura propriile campanii pentru a răspunde în mod prompt și eficace în cazul unor perturbări grave ale pieței sau al pierderii încrederii consumatorilor. Dacă este necesar, Comisia ar trebui să își revizuiască inițiativele care planifică realizarea acestor campanii. Creditele alocate programelor de informare și de promovare simple sau multinaționale în curs de desfășurare nu ar trebui să fie reduse în cazul acțiunilor realizate de Comisie în situații de acest tip.
(17)
Pe lângă aceste acțiuni de informare și de promovare, Comisia ar trebui să dezvolte și să coordoneze servicii de asistență tehnică la nivelul Uniunii, cu scopul de a ajuta operatorii să participe la programele cofinanțate, să realizeze campanii eficace sau să își dezvolte activitățile de export. Aceste servicii ar trebui să includă îndeosebi elaborarea de orientări care să ajute potențialii beneficiari să se conformeze normelor și procedurilor aferente acestei politici.
(18)
Eforturile de promovare a produselor Uniunii pe piețele țărilor terțe sunt în anumite cazuri subminate de concurența cu imitații sau produse contrafăcute. Serviciile de asistență tehnică dezvoltate de Comisie ar urma să includă acordarea de consiliere pentru sector în ceea ce privește protejarea produselor Uniunii de practici de imitare sau contrafacere.
(19)
Simplificarea cadrului de reglementare al PAC reprezintă o prioritate importantă a Uniunii. O astfel de abordare ar trebui să se aplice și prezentului regulament. În special, ar trebui să se revizuiască principiile de gestiune administrativă a programelor de informare și de promovare în scopul simplificării acestora și să se permită Comisiei să stabilească regulile și procedurile aplicabile depunerii, evaluării și selecției propunerilor de programe. Cu toate acestea, Comisia ar trebui să se asigure că statele membre sunt informate în timp util cu privire la toate programele propuse și selecționate. Informațiile respective ar trebui să cuprindă în special numărul de propuneri primite, statele membre și sectoarele vizate și rezultatul evaluării propunerilor în cauză.
(20)
Cooperarea dintre operatorii economici din diferitele state membre contribuie în mod substanțial la creșterea valorii adăugate a Uniunii și la o mai mare vizibilitate a diversității produselor agricole ale Uniunii. În pofida priorității acordate programelor elaborate împreună de către organizațiile care formulează propuneri din diferite state membre, aceste programe nu au reprezentat în perioada 2001-2011 decât 16 % din bugetul consacrat acțiunilor de informare și de promovare. Prin urmare, ar trebui să se prevadă noi măsuri, în special în ceea ce privește gestiunea programelor multinaționale, pentru a trece peste obstacolele actuale în calea punerii în aplicare a acestora.
(21)
Ar trebui stabilite norme de finanțare. Ca regulă generală, Uniunea ar trebui să acopere doar o parte din finanțarea programelor, pentru a se asigura că organizațiile interesate care formulează propuneri își asumă responsabilitățile ce le revin. Cu toate acestea, anumite costuri administrative și de personal care nu sunt legate de executarea PAC sunt parte integrantă din acțiunile de informare și de promovare și ar trebui să fie eligibile pentru finanțare din partea Uniunii.
(22)
Fiecare măsură ar trebui să facă obiectul monitorizării și evaluării în vederea îmbunătățirii calității și pentru demonstrarea eficacității sale. În acest context, ar trebui să se stabilească o listă a indicatorilor și să se evalueze impactul politicii de promovare în raport cu obiectivele sale de politică. Comisia ar trebui să stabilească un cadru de monitorizare și de evaluare pentru această politică consecvent cu cadrul comun de monitorizare și de evaluare al PAC.
(23)
Pentru a completa sau modifica anumite elemente neesențiale din prezentul regulament, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din TFUE. Respectiva delegare ar trebui să includă completarea listei din anexa I la prezentul regulament, criteriile de eligibilitate pentru organizațiile care formulează propuneri, condițiile privind procedura competitivă pentru selecționarea organismelor însărcinate cu punerea în aplicare, condițiile specifice de eligibilitate cu privire la programele simple, costurile acțiunilor de informare și de promovare și costurile administrative și de personal, precum și dispozițiile care să faciliteze tranziția de la Regulamentul (CE) nr. 3/2008 la prezentul regulament. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(24)
Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei în ceea ce privește norme detaliate privind vizibilitatea mărcilor comerciale în contextul demonstrațiilor sau degustărilor de produse și pe materialele de informare și de promovare, precum și vizibilitatea originii produselor pe materialele de informare și de promovare; programele anuale de lucru, selecționarea programelor simple; norme detaliate în temeiul cărora organizația care formulează propuneri poate fi autorizată să execute ea însăși anumite părți ale programului simplu; modalitățile de punere în aplicare, monitorizare și control al programelor simple; normele privind încheierea de contracte pentru punerea în aplicare a programelor simple selecționate în temeiul prezentului regulament; și cadrul comun pentru evaluarea impactului programelor, precum și un sistem de indicatori. Competențele respective ar trebui să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (9).
(25)
Deoarece, ținând seama de legăturile existente între politica de promovare și celelalte instrumente ale PAC, de garanția multianuală a finanțărilor din partea Uniunii și de concentrarea acesteia pe priorități mai clar definite, obiectivele prezentului regulament nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, dar pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește condițiile în care acțiunile de informare și de promovare referitoare la produsele agricole și anumite produse alimentare pe bază de produse agricole, puse în aplicare pe piața internă sau în țări terțe (denumite în continuare „acțiuni de informare și de promovare”), pot fi finanțate de la bugetul Uniuni, integral sau parțial.
Articolul 2
Obiective generale și specifice ale acțiunilor de informare și de promovare
(1) Obiectivul general al acțiunilor de informare și de promovare este de a crește competitivitatea sectorului agricol din Uniune.
(2) Obiectivele specifice ale acțiunilor de informare și de promovare sunt:
(a)
creșterea gradului de conștientizare cu privire la calitățile produselor agricole ale Uniunii și standardele înalte impuse metodelor de producție în Uniune;
(b)
creșterea competitivității produselor agricole și a anumitor produse alimentare din Uniune și a consumului acestor produse și creșterea vizibilității lor atât în Uniune, cât și în afara sa;
(c)
creșterea nivelului de cunoaștere și recunoaștere a sistemelor de calitate ale Uniunii;
(d)
creșterea cotei de piață a produselor agricole și a anumitor produse alimentare din Uniune, acordându-se o atenție deosebită piețelor din țările terțe cu cel mai mare potențial de creștere,
(e)
restabilirea condițiilor normale de piață în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor și al altor probleme specifice.
Articolul 3
Descrierea acțiunilor de informare și de promovare
Acțiunile de informare și de promovare vizează:
(a)
sublinierea caracterului specific al metodelor de producție agricolă în Uniune, în special din punctul de vedere al siguranței alimentelor, trasabilității, autenticității, etichetării, aspectelor nutriționale și de sănătate, bunăstării animalelor, respectării mediului și sustenabilității, precum și al caracteristicilor produselor agricole și alimentare, în special în ceea ce privește calitatea, gustul, diversitatea sau tradițiile;
(b)
creșterea gradului de conștientizare al consumatorilor cu privire la autenticitatea produselor din categoria denumirilor de origine protejate, a indicațiilor geografice protejate și a specialităților tradiționale garantate.
Acțiunile respective constau în special în campanii de relații publice și de informare, putând lua, de asemenea, forma participării la evenimente, târguri și expoziții de importanță națională, europeană și internațională.
Articolul 4
Caracteristicile acțiunilor
(1) Acțiunile de informare și de promovare nu vizează mărcile comerciale. Cu toate acestea, mărcile comerciale pot fi vizibile în contextul demonstrațiilor sau degustărilor de produse și pe materialele promoționale, cu condiția să fie respectat principiul nediscriminării și ca trăsătura generală a acțiunilor de a nu viza mărci comerciale să rămână neschimbată. Principiul nediscriminării se aplică pentru a asigura egalitatea de tratament și de acces a tuturor mărcilor organizațiilor care formulează propuneri și egalitatea de tratament pentru statele membre. Fiecare marcă este vizibilă în aceeași măsură, iar prezentarea sa grafică utilizează un format mai mic decât mesajul principal al Uniunii în cadrul campanie. Sunt prezentate mai multe mărci, cu excepția cazurilor justificate în mod corespunzător, specifice situației statelor membre implicate.
(2) Acțiunile de informare și de promovare nu vizează originea produsului. Acțiunile în cauză nu au drept scop încurajarea consumului unui produs doar pe baza originii sale. Cu toate acestea, originea produselor poate fi vizibilă pe materialele de informare și de promovare, cu respectarea următoarelor norme:
(a)
pe piața internă, mențiunea originii trebuie să fie întotdeauna în plan secund în raport cu mesajul principal al Uniunii în cadrul campanie;
(b)
în țările terțe, mențiunea originii poate fi pe același plan cu mesajul principal al Uniunii în cadrul campaniei;
(c)
în cazul produselor recunoscute în cadrul sistemelor de calitate menționate la articolul 5 alineatul (4) litera (a), originea înregistrată în denumire poate fi menționată fără restricții.
(3) Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc norme detaliate referitoare la:
(a)
vizibilitatea mărcilor comerciale în contextul demonstrațiilor sau degustărilor și pe materialele de informare și de promovare, astfel cum se menționează la alineatul (1), precum și condițiile uniforme în temeiul cărora poate fi menționată o singură marcă; și
(b)
vizibilitatea originii produselor pe materialele de informare și de promovare, astfel cum se menționează la alineatul (2).
Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 5
Produse și sisteme eligibile
(1) Acțiunile de informare și de promovare pot viza următoarele produse:
(a)
produsele enumerate în lista cuprinsă în anexa I la TFUE, cu excepția tutunului;
(b)
produsele enumerate în anexa I la prezentul regulament;
(c)
băuturile spirtoase cu indicație geografică protejată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (10).
(2) Pentru a ține seama de evoluția pieței, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 22, de completare a listei din anexa I la prezentul regulament cu alte produse alimentare.
(3) În pofida alineatului (1):
(a)
acțiunile de informare și de promovare pot viza numai vinul cu denumire de origine sau indicație geografică protejată, precum și vinurile pentru care se indică soiul viței-de-vie; în cazul programelor simple menționate la articolul 6 alineatul (3), programul în cauză trebuie să vizeze și alte produse menționate la alineatul (1) literele (a) și (b);
(b)
în ceea ce privește băuturile spirtoase menționate la alineatul (1) litera (c), vinul, astfel cum este menționat la litera (a) din prezentul alineat, și berea, acțiunile care vizează piața internă sunt limitate la informarea consumatorilor privind sistemele menționate la alineatul (4) și consumul responsabil al băuturilor în cauză;
(c)
produsele provenite din pescuit și acvacultură menționate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 pot face obiectul acțiunilor de informare și de promovare numai dacă și alte produse menționate la alineatul (1) fac obiectul programului în cauză.
(4) Acțiunile de informare și de promovare pot viza următoarele sisteme:
(a)
sistemele de calitate stabilite prin Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, prin Regulamentul (CE) nr. 110/2008 și la articolul 93 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;
(b)
metoda de producție ecologică, astfel cum este definită prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului (11);
(c)
simbolul grafic al produselor agricole de calitate specifice regiunilor ultraperiferice, astfel cum este menționat la articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (12);
(d)
sistemele de calitate menționate la articolul 16 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13).
CAPITOLUL II
PUNEREA ÎN APLICARE A ACȚIUNILOR DE INFORMARE ȘI DE PROMOVARE
SECȚIUNEA 1
Dispoziții comune
Articolul 6
Tipuri de acțiuni
(1) Acțiunile de informare și de promovare iau forma:
(a)
programelor de informare și de promovare (denumite în continuare „programe”); și
(b)
acțiunilor la inițiativa Comisiei menționate la articolul 9.
(2) Programele constau într-un set coerent de operațiuni și sunt puse în aplicare pe o perioadă de timp de cel puțin un an și de cel mult trei ani.
(3) Programele simple, pentru care se prevăd detalii în secțiunea 2 din prezentul capitol, pot fi prezentate de una sau mai multe organizații care formulează propuneri menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (a), (c) sau (d) care provin din același stat membru.
(4) Programele multinaționale, pentru care se prevăd detalii în secțiunea 3 din prezentul capitol, pot fi prezentate de:
(a)
cel puțin două organizații care formulează propuneri, menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (a), (c) sau (d), care provin din cel puțin două state membre; sau
(b)
una sau mai multe organizații din Uniune menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (b).
Articolul 7
Organizațiile care formulează propuneri
(1) Programul poate fi propus de:
(a)
organizații profesionale sau interprofesionale stabilite într-un stat membru și reprezentative pentru sectorul sau sectoarele în cauză în statul membru respectiv, în special organizațiile interprofesionale menționate la articolul 157 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și grupurile definite la articolul 3 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, cu condiția să fie reprezentative pentru denumirea protejată în temeiul celui din urmă regulament, care face obiectul programului respectiv;
(b)
organizații profesionale sau interprofesionale din Uniune reprezentative pentru sectorul sau sectoarele relevante la nivelul Uniunii;
(c)
organizații de producători sau asociații de organizații de producători menționate la articolele 152 și 156 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, care au fost recunoscute de un stat membru;
(d)
organisme din sectorul agroalimentar care au ca obiectiv și activitate acțiunile de informare și de promovare pentru produsele agricole și care au fost însărcinate de statele membre să îndeplinească o misiune de serviciu public în acest sector, definită în mod clar; aceste organisme trebuie să fie deja stabilite în mod legal în statul membru respectiv cu cel puțin doi ani înainte de data lansării cererii de propuneri menționate la articolul 8 alineatul (2).
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 22, de stabilire a condițiilor specifice conform cărora toate organizațiile care formulează propuneri, grupurile sau organismele menționate la alineatul (1) pot prezenta un program. Condițiile respective garantează în special că organizațiile, grupurile și organismele respective sunt reprezentative, iar programul este suficient de amplu.
Articolul 8
Programul anual de lucru
(1) Comisia adoptă acte de punere în aplicare, prin care stabilește pentru fiecare an un program anual de lucru care prevede obiectivele operaționale de urmărit, prioritățile operaționale, rezultatele preconizate, metodele de punere în aplicare și suma totală a planului de finanțare. Programul anual de lucru respectiv și, în special, prioritățile operaționale ale acestuia respectă obiectivele generale și specifice prevăzute la articolul 2. În special, programul prevede modalități temporare specifice de răspuns în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (2) litera (e). Acesta conține, de asemenea, principalele criterii de evaluare, o descriere a acțiunilor care urmează să fie finanțate, o indicare a sumelor alocate fiecărui tip de acțiune, un calendar orientativ al punerii în aplicare și, pentru granturi, nivelul maxim al contribuției financiare a Uniunii. Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
(2) Programul de lucru menționat la alineatul (1) este pus în aplicare, atât în cazul programelor simple, cât și al programelor multinaționale, prin publicarea de către Comisie a unor cereri de propuneri, în conformitate cu partea I titlul VI din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (14).
Articolul 9
Acțiuni la inițiativa Comisiei
(1) Comisia poate realiza acțiuni de informare și de promovare astfel cum se prevede la articolul 3, inclusiv campanii, în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (2) litera (e). Aceste acțiuni pot lua în special forma unor misiuni la nivel înalt sau a unei participări la târguri comerciale și la expoziții de importanță internațională, prin standuri, sau operațiuni care au drept scop promovarea imaginii produselor din Uniune.
(2) Comisia dezvoltă servicii de asistență tehnică, mai ales în vederea:
(a)
favorizării cunoașterii diferitelor piețe, inclusiv prin reuniuni de afaceri de prospectare;
(b)
menținerii unei rețele profesionale dinamice în jurul politicii de informare și de promovare, inclusiv prin acordarea de consiliere sectorului privind riscurile legate de imitații și produse contrafăcute în țările terțe; și
(c)
îmbunătățirii cunoștințelor privind normele Uniunii referitoare la elaborarea și punerea în aplicare a programelor.
Articolul 10
Interzicerea dublei finanțări
Acțiunile de informare și de promovare finanțate în temeiul prezentului regulament nu fac obiectul altei contribuții financiare din bugetul Uniunii.
SECȚIUNEA 2
Punerea în aplicare și gestiunea programelor simple
Articolul 11
Selectarea programelor simple
(1) Comisia evaluează și selectează propunerile de programe simple primite ca răspuns la cererea de propuneri menționată la articolul 8 alineatul (2). Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 de stabilire a condițiilor specifice de eligibilitate cu privire la programele simple.
(2) Comisia adoptă acte de punere în aplicare, prin care stabilește programele simple selectate, modificările ulterioare ale acestora și bugetele corespunzătoare. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 12
Informații privind selectarea programelor simple
Comisia furnizează, în timp util, comitetului menționat la articolul 23 și, prin urmare, statelor membre informații cu privire la toate programele propuse sau selectate.
Fără a aduce atingere Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012, Comisia furnizează în special:
(a)
informații referitoare la numărul de propuneri primite, statele membre în care sunt stabilite organizațiile care formulează propuneri, sectoarele implicate și piața sau piețele vizate;
(b)
informații referitoare la rezultatul evaluării propunerilor și o scurtă descriere a acestora.
Articolul 13
Organisme însărcinate cu punerea în aplicare a programelor simple
(1) După organizarea în mod adecvat a unei proceduri competitive, organizația care a formulat propunerea selectează organismele care să pună în aplicare programele simple selectate, în special în vederea garantării unei puneri în aplicare eficace a acțiunilor.
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 prin care se stabilesc condițiile privind procedura competitivă pentru selectarea organismelor de punere în aplicare menționate la primul paragraf.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), o organizație care formulează propuneri poate realiza ea însăși anumite părți ale programului, în anumite condiții legate de experiența organizației care formulează propuneri în implementarea acțiunilor de acest tip, de costul unor astfel de acțiuni în raport cu prețurile normale de pe piață și de proporția din costul total reprezentată de partea programului executată de organizația care formulează propuneri.
Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc norme detaliate în temeiul cărora organizația care formulează propuneri poate fi autorizată să realizeze ea însăși anumite părți ale programului. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 14
Punerea în aplicare, monitorizarea și controlul programelor simple
(1) Statele membre în cauză sunt responsabile de punerea adecvată în aplicare a programelor simple selectate în conformitate cu articolul 11, precum și de executarea plăților relevante. Statele membre se asigură că materialele de informare și de promovare produse în contextul acestor programe sunt conforme dreptului Uniunii.
Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc modalitățile de punere în aplicare, monitorizare și control și normele privind încheierea de contracte pentru punerea în aplicare a programelor simple selectate în temeiul prezentului regulament. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
(2) Statele membre asigură implementarea programelor simple, precum și monitorizarea și controlul acestora în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (15) și în conformitate cu actele de punere în aplicare care vor fi adoptate în temeiul alineatului (1).
Articolul 15
Dispoziții financiare privind programele simple
(1) Contribuția Uniunii la finanțarea programelor simple pe piața internă este de 70 % din cheltuielile eligibile. Contribuția Uniunii la finanțarea programelor simple în țările terțe este de 80 % din cheltuielile eligibile. Restul cheltuielilor sunt exclusiv în sarcina organizațiilor care formulează propuneri.
(2) Procentele menționate la alineatul (1) sunt majorate la 85 % în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (e).
(3) Prin derogare de la alineatele (1) și (2), în cazul organizațiilor care formulează propuneri stabilite în statele membre care primesc la 1 ianuarie 2014 sau ulterior asistență financiară în conformitate cu articolele 136 și 143 din TFUE, procentele menționate la alineatul (1) sunt de 75 % și, respectiv, 85 %, iar procentul menționat la alineatul (2) este de 90 %.
Primul paragraf se aplică doar în cazul programelor stabilite de Comisie înainte de data de la care statele membre în cauză nu mai primesc asistență financiară.
(4) Studiile de evaluare a rezultatelor acțiunilor de informare și de promovare întreprinse în conformitate cu cadrul comun menționat la articolul 25 sunt eligibile pentru finanțarea de către Uniune în condiții similare cu cele aplicabile programului simplu în cauză.
(5) Uniunea finanțează în întregime cheltuielile de expertiză legate de selectarea programelor în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(6) Pentru a asigura buna punere în aplicare a programelor simple, organizațiile care formulează propuneri furnizează garanții.
(7) Uniunea finanțează acțiunile de informare și de promovare puse în aplicare pe baza programelor simple în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(8) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 în ceea ce privește condițiile specifice în temeiul cărora costurile acțiunilor de informare și de promovare și, dacă este necesar, costurile administrative și de personal sunt eligibile pentru finanțare din partea Uniunii.
SECȚIUNEA 3
Punerea în aplicare și gestiunea programelor multinaționale și acțiuni realizate la inițiativa Comisiei
Articolul 16
Forme de finanțare
(1) Finanțarea poate lua una sau mai multe dintre formele prevăzute prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012, inclusiv:
(a)
granturi pentru programele multinaționale;
(b)
contracte pentru acțiunile realizate la inițiativa Comisiei.
(2) Uniunea finanțează acțiunile de informare și de promovare puse în aplicare pe baza programelor multinaționale sau la inițiativa Comisiei în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
Articolul 17
Evaluarea programelor multinaționale
Propunerile de programe multinaționale sunt evaluate și selectate pe baza criteriilor anunțate în cererea de propuneri menționată la articolul 8 alineatul (2).
Articolul 18
Informații privind implementarea programelor multinaționale
Comisia furnizează în timp util comitetului menționat la articolul 23 și, prin urmare, statelor membre informații cu privire la toate programele propuse sau selectate.
Articolul 19
Dispoziții financiare privind programele multinaționale
(1) Contribuția Uniunii la finanțarea programelor multinaționale este de 80 % din cheltuielile eligibile. Restul cheltuielilor sunt exclusiv în sarcina organizațiilor care formulează propuneri.
(2) Procentul menționat la alineatul (1) este majorat la 85 % în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (e).
(3) Prin derogare de la alineatele (1) și (2), în cazul organizațiilor care formulează propuneri stabilite în statele membre care primesc la 1 ianuarie 2014 sau ulterior asistență financiară în conformitate cu articolele 136 și 143 din TFUE, procentele menționate la alineatele (1) și (2) sunt de 85 % și, respectiv, 90 %.
Primul paragraf se aplică doar în cazul programelor stabilite de Comisie înainte de data de la care statele membre în cauză nu mai primesc asistență financiară.
Articolul 20
Achiziții publice referitoare la acțiunile realizate la inițiativa Comisiei
Orice achiziții publice efectuate de Comisiei în numele său sau împreună cu statele membre fac obiectul normelor referitoare la achiziții publice stabilite prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 și prin Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei (16).
Articolul 21
Protejarea intereselor financiare ale Uniunii
(1) Comisia ia măsurile adecvate pentru a se asigura că, atunci când acțiunile finanțate în temeiul prezentei secțiuni sunt puse în aplicare, interesele financiare ale Uniunii sunt protejate prin aplicarea de măsuri preventive împotriva fraudei, corupției și oricăror altor activități ilegale, prin verificări eficace și, dacă se descoperă nereguli, prin recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit și, dacă este cazul, prin aplicarea de sancțiuni administrative și financiare eficace, proporționale și disuasive.
(2) Comisia sau reprezentanții săi și Curtea de Conturi au competența de a audita, pe baza documentelor și la fața locului, toți beneficiarii de granturi, contractanții și subcontractanții care au primit fonduri ale Uniunii.
(3) Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) poate efectua investigații, inclusiv controale și inspecții la fața locului, în conformitate cu dispozițiile și procedurile prevăzute în Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (17) și în Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului (18) pentru a stabili dacă au fost comise acte de fraudă sau corupție sau orice altă activitate ilegală care afectează interesele financiare ale Uniunii în legătură cu un acord sau o decizie de grant sau cu un contract care implică fonduri ale Uniunii.
(4) Fără a aduce atingere alineatelor (1), (2) și (3), acordurile de cooperare cu țări terțe și cu organizații internaționale, contractele, acordurile de grant și deciziile privind granturile care rezultă din punerea în aplicare a unui program în temeiul prezentului regulament conțin dispoziții care împuternicesc în mod expres Comisia, Curtea de Conturi și OLAF să efectueze astfel de audituri și investigații, în conformitate cu competențele lor respective.
CAPITOLUL III
DISPOZIȚII FINALE
SECȚIUNEA 1
Delegarea de competențe și dispoziții de punere în aplicare
Articolul 22
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta actele delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 5 alineatul (2), articolul 7 alineatul (2), articolul 11 alineatul (1), articolul 13 alineatul (1), articolul 15 alineatul (8) și articolul 29 alineatul (2) este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani începând cu 24 noiembrie 2014. Comisia întocmește un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 alineatul (2), articolul 7 alineatul (2), articolul 11 alineatul (1), articolul 13 alineatul (1), articolul 15 alineatul (8) și articolul 29 alineatul (2) poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu. Decizia de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul prezentului regulament intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Această perioadă se poate prelungi cu două luni, la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 23
Comitetul
(1) Comisia este asistată de Comitetul de gestionare a organizării comune a piețelor agricole, instituit prin articolul 229 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013. Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
SECȚIUNEA 2
Consultare, evaluare și raport
Articolul 24
Consultarea
În cadrul punerii în aplicare a prezentului regulament, Comisia poate consulta grupul de dialog civil privind calitatea și promovarea instituit în temeiul Deciziei 2013/767/UE a Comisiei (19).
Articolul 25
Cadrul comun pentru evaluarea impactului acțiunilor
În conformitate cu cadrul comun de monitorizare și de evaluare a politicii agricole comune prevăzut la articolul 110 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, Comisia adoptă acte de punere în aplicare de stabilire a cadrului comun pentru evaluarea impactului programelor de informare și de promovare finanțate în temeiul prezentului regulament, precum și un sistem de indicatori. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Toate părțile interesate comunică Comisiei toate datele și informațiile necesare pentru a permite evaluarea impactului acțiunilor.
Articolul 26
Raportul
(1) Până la 31 decembrie 2018, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport intermediar privind aplicarea prezentului regulament. Raportul intermediar respectiv include rata de integrare a diferitelor state membre, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.
(2) Până la 31 decembrie 2020, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului regulament, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.
SECȚIUNEA 3
Ajutoare de stat, abrogare, dispoziții tranzitorii, intrare în vigoare și data aplicării
Articolul 27
Ajutoare de stat
Prin derogare de la articolul 211 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și de la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului (20), precum și în temeiul articolului 42 primul paragraf din TFUE, articolele 107, 108 și 109 din TFUE nu se aplică plăților efectuate de statele membre în temeiul prezentului regulament și în conformitate cu dispozițiile acestuia, nici contribuțiilor financiare provenite în urma încasărilor parafiscale, contribuțiilor obligatorii sau altor instrumente financiare ale statelor membre, în cazul programelor eligibile pentru sprijin din partea Uniunii pe care Comisia le-a selecționat în conformitate cu prezentul regulament.
Articolul 28
Abrogare
Regulamentul (CE) nr. 3/2008 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II la prezentul regulament.
Articolul 29
Dispoziții tranzitorii
(1) Regulamentul (CE) nr. 3/2008 continuă să se aplice acțiunilor de informare și de promovare pentru care Comisia a decis finanțarea înainte de 1 decembrie 2015.
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 pentru a asigura tranziția între aplicarea Regulamentului (CE) nr. 3/2008 și a prezentului regulament.
Articolul 30
Intrare în vigoare și data aplicării
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 decembrie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 22 octombrie 2014.