РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 469/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2157/1999 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ЕЦБ/1999/4)
(ЕЦБ/2014/18)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално членове 34.3 и 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (1), и по-специално член 6, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Европейската централна банка (ЕЦБ) прилага Регламент (ЕО) № 2157/1999 на Европейската централна банка (ЕЦБ/1999/4) (2) за налагането на санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(2)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (3) оправомощава ЕЦБ да налага административни имуществени санкции на кредитните институции, над които упражнява надзор, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза, и санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) (4), за да уточни допълнително процедурите, уреждащи изпълнението от ЕЦБ, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи на надзорните им задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013. Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) съдържа разпоредби относно процедурата на налагане на административни санкции от ЕЦБ и националните компетентни органи в областта на надзора.
(4)
ЕЦБ прие Препоръка ЕЦБ/2014/19 (5) с оглед установяването на последователен режим за налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17).
(5)
Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде уточнен от гледна точка на това, че той се прилага само спрямо налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора, докато Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) се прилага спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.
(6)
При допълнителното уточняване на процесуалните правила, които се прилагат при започването и провеждането на процедурата за нарушение, установена в Регламент (ЕО) № 2532/98, ЕЦБ следва да отчете тежестта на предвидената санкция.
(7)
Поради това Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2157/1999 се изменя, както следва:
1)
След член 1 се вмъква нов член 1а:
„Член 1а
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага само по отношение на санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора. Той не се прилага по отношение на административните санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.“
2)
След член 1а се вмъква нов член 1б:
„Член 1б
Независимо звено за разследване
1. За целите на вземане на решение дали да започне процедура за нарушение съгласно член 2 и да упражни правомощията, установени в член 3, ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звено за разследване“), което се състои от разследващи служители, които изпълняват разследващите си функции независимо от Изпълнителния съвет и Управителния съвет и не участват в разискванията на Изпълнителния съвет и Управителния съвет.
2. В случай че счете, че е налице основание да подозира, че се извършват или са извършени едно или повече нарушения, въпросът се отнася до Изпълнителния съвет.
3. В случай че Изпълнителният съвет счете, че приложимата санкция би могла да надвиши прага, уреден в член 10, параграф 1, опростената процедура, изложена в член 10, не се прилага и Изпълнителният съвет отнася въпроса до звеното за разследване. Звеното за разследване взема решение дали да започне, или не процедура за нарушение.
4. Всички позовавания на ЕЦБ в членове 2-4, член 5, параграфи 1-3 и член 6 се считат за позоваване на звеното за разследване на ЕЦБ или в случай че се прилага опростената процедура по член 10 - на Изпълнителния съвет.
5. Разпоредбите на настоящия член не засягат компетенцията на компетентната национална централна банка да започне процедура за нарушение и да направи проучване в съответствие с настоящия регламент.“
3)
В член 2 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. По отношение на едно и също предприятие и въз основата на едни и същи факти не може да се започне повече от една процедура за нарушение. За целта ЕЦБ или компетентната национална централна банка не могат да вземат решение за започване на процедура за нарушение, преди взаимно да са се информирали и консултирали.“
4)
В член 2 параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. ЕЦБ или според случая компетентната национална централна банка при поискване имат право взаимно да се подпомагат и да си сътрудничат при провеждането на процедурата за нарушението, по-конкретно чрез предоставяне на информация, която считат за релевантна.“
5.
След член 7 се вмъква нов член 7а:
„Член 7а
Представяне на предложение на Изпълнителния съвет
1. Ако след приключване на процедурата за нарушение звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка счете, че на съответното предприятие следва да бъде наложена санкция, звеното или банката съответно представя предложение на Изпълнителния съвет, с което се определя, че съответното предприятие е извършило нарушение и се уточнява размерът на санкцията, която следва да бъде наложена.
2. Звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка основава предложението си само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.
3. Ако счете, че предоставената преписка от звеното за разследване или съответно от компетентната национална централна банка е непълна, Изпълнителният съвет може да я върне на звеното за разследване или на компетентната национална централна банка заедно с мотивирано искане за допълнителна информация.
4. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка да бъде наложена санкция на съответното предприятие, Изпълнителният съвет приема решение в съответствие с предложението, представено от звеното за разследване или от компетентната национална централна банка.
5. Ако въз основа на пълна преписка счете, че фактите, описани в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, Изпълнителният съвет може да приеме решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен, че съответното предприятие е извършило нарушение, както е определено в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но не е съгласен с предложената санкция, Изпълнителният съвет приема решение, като посочва санкцията, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но приеме, че съответното предприятие е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, Изпълнителният съвет уведомява писмено съответното предприятие за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното предприятие възражения.
8. Изпълнителният съвет приема решение, с което се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение или не и се посочва налаганата санкция, ако има такава. Решенията, приемани от Изпълнителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.“
Член 2
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на .
REGULAMENTUL (UE) NR. 469/2014 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 16 aprilie 2014
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2157/1999 privind competența Băncii Centrale Europene de a impune sancțiuni (BCE/1999/4)
(BCE/2014/18)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 132 alineatul (3),
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolele 34.3 și 19.1,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 cu privire la atribuțiile Băncii Centrale Europene în materie de sancțiuni (1), în special articolul 6 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Banca Centrală Europeană (BCE) a aplicat Regulamentul (CE) nr. 2157/1999 al Băncii Centrale Europene (BCE/1999/4) (2) pentru a impune sancțiuni în diferitele sale domenii de competență, inclusiv, în special, pentru punerea în aplicare a politicii monetare a Uniunii, operarea sistemelor de plăți și colectarea de informații statistice.
(2)
Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (3) împuternicește BCE să impună instituțiilor de credit pe care le supraveghează sancțiuni administrative pecuniare atunci când aceste instituții încalcă o cerință prevăzută de legislația Uniunii direct aplicabilă și sancțiuni atunci când aceste instituții încalcă regulamente sau decizii ale BCE.
(3)
BCE a adoptat Regulamentul (UE) nr. YYY/2014 al Băncii Centrale Europene (BCE/2014/17) (4) pentru a detalia procedurile care guvernează exercitarea de către BCE, autoritățile naționale competente și autoritățile naționale desemnate a atribuțiilor în materie de supraveghere conferite acestora prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013. Regulamentul (UE) nr. YYY/2014 (BCE/2014/17) cuprinde dispoziții privind procedura aplicabilă pentru impunerea de sancțiuni administrative de către BCE și autoritățile naționale competente în domeniul supravegherii.
(4)
Pentru instituirea unui regim consecvent pentru impunerea de sancțiuni de către BCE în exercitarea atribuțiilor de supraveghere conferite prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și Regulamentul (UE) nr. YYY/2014 (BCE/2014/17), BCE a adoptat Recomandarea BCE/2014/19 (5).
(5)
Regulamentul (CE) nr. 2157/1999 ar trebui clarificat în sensul aplicării acestuia doar cu privire la impunerea de sancțiuni de către BCE în exercitarea atribuțiilor sale de bancă centrală care nu țin de materia supravegherii, în timp ce Regulamentul (UE) nr. YYY/2014 (BCE/2014/17) se aplică în ceea ce privește impunerea de sancțiuni administrative de către BCE în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere.
(6)
Cu ocazia detalierii normelor de procedură aplicabile în cazul inițierii și desfășurării unei proceduri de constatare a unei încălcări prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2532/98, BCE ar trebui să țină seama de gradul de severitate al sancțiunii avute în vedere.
(7)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 2157/1999 ar trebui să fie modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Modificări
Regulamentul (CE) nr. 2157/1999 se modifică după cum urmează:
1.
după articolul 1 se inserează următorul articol 1a:
„Articolul 1a
Domeniu de aplicare
Prezentul regulament se aplică doar sancțiunilor care pot fi impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor sale de bancă centrală care nu țin de materia supravegherii. Acesta nu se aplică sancțiunilor administrative care pot fi impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere.”;
2.
după articolul 1a se inserează următorul articol 1b:
„Articolul 1b
Unitatea independentă de investigare
(1) Pentru a decide cu privire la inițierea unei proceduri de constatare a unei încălcări prevăzute la articolul 2 și exercitarea competențelor prevăzute la articolul 3, BCE înființează o unitate internă independentă de investigare (denumită în continuare «unitatea de investigare») compusă din agenți de investigare care își îndeplinesc atribuțiile de investigare independent de Comitetul executiv și Consiliul guvernatorilor și nu participă la deliberările Comitetului executiv și ale Consiliului guvernatorilor.
(2) Atunci când BCE apreciază că există un motiv pentru a suspecta că au fost sau sunt comise una sau mai multe încălcări, Comitetul executiv este sesizat cu privire la această chestiune.
(3) În cazul în care Comitetul executiv apreciază că sancțiunea aplicabilă ar putea depăși pragul prevăzut la articolul 10 alineatul (1), nu se aplică procedura simplificată prevăzută la articolul 10 și Comitetul executiv sesizează unitatea de investigare cu privire la această chestiune. Unitatea de investigare adoptă o decizie cu privire la inițierea sau nu a unei proceduri de constatare a unei încălcări.
(4) Orice trimitere la BCE din articolele 2-4, articolul 5 alineatele (1)-(3) și articolul 6 este interpretată ca o trimitere la unitatea de investigare a BCE sau, când se aplică procedura simplificată prevăzută la articolul 10, ca o trimitere la Comitetul executiv.
(5) Dispozițiile prezentului articol nu aduc atingere competenței băncii centrale naționale competente de a iniția o procedură de constatare a unei încălcări și de a desfășura o anchetă în conformitate cu prezentul regulament.”;
3.
la articolul 2, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Față de aceeași întreprindere, pe baza acelorași fapte, nu poate fi inițiată decât o singură procedură de constatare a unei încălcări. În acest scop, nici BCE, nici banca centrală națională competentă nu adoptă o decizie privind necesitatea de a iniția sau nu procedura de constatare a unei încălcări fără să se fi informat și consultat reciproc.”;
4.
la articolul 2, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
„(3) BCE sau banca centrală națională competentă, după caz, sunt autorizate, la cerere, să își acorde asistență reciprocă și să coopereze în cazul aplicării procedurii de constatare a unei încălcări, în special prin transmiterea oricăror informații considerate relevante.”;
5.
după articolul 7 se inserează următorul articol 7a:
„Articolul 7a
Transmiterea unei propuneri către Comitetul executiv
(1) Dacă unitatea de investigare sau banca centrală națională competentă, după caz, apreciază, după finalizarea procedurii de constatare a unei încălcări, că ar trebui impusă o sancțiune întreprinderii în cauză, aceasta va transmite Comitetului executiv o propunere prin care se constată că întreprinderea în cauză a comis o încălcare și stabilește valoarea sancțiunii care ar trebui aplicată.
(2) Unitatea de investigare sau banca centrală națională competentă, după caz, își întemeiază propunerea numai pe faptele și obiecțiile cu privire la care întreprinderea în cauză a avut posibilitatea să transmită observații.
(3) În cazul în care Comitetul executiv apreciază că dosarul transmis de unitatea de investigare sau banca centrală națională competentă, după caz, este incomplet, îl poate returna unității de investigare sau băncii centrale naționale competente, după caz, împreună cu o solicitare motivată de informații suplimentare.
(4) În cazul în care Comitetul executiv, pe baza unui dosar complet, este de acord cu propunerea unității de investigare sau a băncii centrale naționale competente, după caz, de aplicare a unei sancțiuni întreprinderii în cauză, acesta adoptă o decizie în conformitate cu propunerea transmisă de unitatea de investigare sau banca centrală națională competentă.
(5) În cazul în care Comitetul executiv, pe baza unui dosar complet, apreciază că faptele descrise în propunerea unității de investigare sau a băncii centrale naționale competente, după caz, nu par a constitui dovezi suficiente ale unei încălcări, acesta poate adopta o decizie de închidere a cazului.
(6) În cazul în care Comitetul executiv, pe baza unui dosar complet, este de acord că întreprinderea în cauză a comis o încălcare potrivit constatării din propunerea unității de investigare sau a băncii centrale naționale competente, după caz, dar nu este de acord cu sancțiunea propusă, acesta adoptă o decizie prin care stabilește sancțiunea pe care o consideră adecvată.
(7) În cazul în care Comitetul executiv, pe baza unui dosar complet, nu este de acord cu propunerea unității de investigare sau a băncii centrale naționale competente, după caz, dar concluzionează că întreprinderea în cauză a comis o încălcare diferită sau că propunerea unității de investigare sau a băncii centrale naționale competente, după caz, se întemeiază pe alte fapte, acesta informează întreprinderea în cauză în scris cu privire la concluziile sale și obiecțiile ridicate împotriva întreprinderii în cauză.
(8) Comitetul executiv adoptă o decizie prin care constată dacă întreprinderea în cauză a comis sau nu o încălcare și stabilește sancțiunea care urmează a fi aplicată, dacă este cazul. Deciziile adoptate de Comitetul executiv se bazează numai pe faptele și obiecțiile cu privire la care entitatea supravegheată a avut posibilitatea să transmită observații.”
Articolul 2
Dispoziții finale
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Frankfurt pe Main, .