РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 967/2012 НА СЪВЕТА
от 9 октомври 2012 година
за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 по отношение на специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 397 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО се предвижда считано от 1 януари 2015 г. всички телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване и електронни услуги да се облагат в държавата-членка, в която клиентът е установен или има постоянен адрес или обичайно местоживеене (наричана по-нататък „държава-членка по потребление“), без значение къде е установено данъчнозадълженото лице, предоставящо тези услуги.
(2)
За да се улесни спазването на фискалните задължения при предоставянето на такива услуги на данъчно незадължени лица, беше въведен специален режим за данъчнозадължените лица, установени в рамките на Общността, но не в държавата-членка, където се предоставят услугите (наричан по-нататък „режим в Съюза“). Използването на другия специален режим за данъчнозадължени лица, неустановени в рамките на Общността, който се прилага понастоящем (наричан по-нататък „режим извън Съюза“), беше разширен, за да обхване всички тези услуги. Това ще позволи на неустановените данъчнозадължени лица да определят една държава-членка по идентификация, която да бъде единствената точка за електронен контакт за идентификация по данъка върху добавената стойност (ДДС) и за предоставяне на справките декларации за ДДС.
(3)
Данъчнозадължено лице, установено в повече от една държава-членка, следва да може съгласно режима в Съюза да определи всяка от въпросните държави-членки за държава-членка по идентификация, освен ако мястото му на стопанска дейност е в рамките на Общността. В този случай държавата-членка по идентификация е тази, в която данъчнозадълженото лице има място на стопанска дейност.
(4)
С цел да се избегне непропорционалната тежест за данъчнозадължените лица, използващи режима в Съюза, следва да се уточни как може да се извърши промяна на държавата-членка по идентификация, когато данъчнозадълженото лице смени постоянния си обект или мястото си на установяване на стопанска дейност по такъв начин, че да е необходима промяна на държавата-членка по идентификация, за да може това лице да продължи да използва режима.
(5)
Телекомуникационните услуги, услугите за радио- и телевизионно излъчване и електронните услуги, предоставяни в държави-членки, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или притежава постоянен обект, не попадат в обхвата на специалните режими. Следва да се уточни, че такива доставки следва да се декларират директно в съответната държава-членка.
(6)
Тъй като и двата специални режима са незадължителни, неустановено данъчнозадължено лице може във всеки един момент да реши да спре да ги използва. Необходимо е да се установи от кой момент това решение ще породи действие.
(7)
При все това за да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което реши да прекрати използването на един от специалните режими, следва за известен период от време да бъде отказано повторно включване в този режим.
(8)
За да поддържат актуални данните по регистрацията в базата данни, държавите-членки по идентификация разчитат на информацията, получена от данъчнозадълженото лице. С цел да се гарантира, че базите данни се актуализират своевременно, е необходимо да се определи срок, в рамките на който данъчнозадължените лица, ползващи специалните режими, следва да съобщават всяка информация, свързана с преустановяването или промяната на дейностите и относно изменения на всяка предоставена вече информация.
(9)
На неустановени данъчнозадължени лица, които желаят да използват специалните режими, трябва да се предоставят идентификационни номера по ДДС. За да се предотврати възможността данъчнозадължени лица, които вече са идентифицирани за целите на ДДС, да използват неволно режимите със задна дата, е необходимо да бъде уточнено от кой момент следва да се прилагат специалните режими.
(10)
За да се избегнат съмнения относно коя е компетентната държава-членка, следва да се посочи държавата-членка, която може да изключи данъчнозадължено лице от използване на специален режим. Обстоятелствата, при които посочената държава-членка следва да вземе решение за изключване също следва да бъдат посочени, както и от кой момент посоченото решение поражда действие.
(11)
Следва да се уточни кога неустановено данъчнозадължено лице, може да се разглежда като преустановило дейностите си обхванати от един от специалните режими, както и какво може да се характеризира като системно неспазване от страна на неустановеното данъчнозадължено лице.
(12)
С цел да се насърчи съответствие и да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими поради системно неспазване, следва за известен период от време да бъде отказано включване в който и да е от специалните режими.
(13)
Следва да бъде ясно, че когато данъчнозадължено лице преустанови да използва един от специалните режими, бъде изключено от един от тях или промени държавата-членка по идентификация, всички данъчни задължения във връзка с периоди за деклариране преди преустановяването, изключването или промяната трябва да бъдат погасени пред държавата-членка, която е била държавата-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
(14)
Всеки период за деклариране следва да се разглежда отделно, с цел да се улесни контролът от държавата-членка по потребление, и изменения следва да се правят единствено върху съответната справка декларация за ДДС.
(15)
По причини, свързани с контрола, е уместно да се изисква справка декларация за ДДС да се подава от неустановеното данъчнозадължено лице в държавата-членка по идентификация, дори когато не са предоставяни услуги по време на периода за деклариране. Следва да се уточни, че трябва да се посочи точната сума на ДДС без закръгляне надолу или нагоре.
(16)
По отношение на последващи изменения на справката декларация за ДДС е необходимо да се установи срок, в рамките на който справката декларация може да се подава по електронен път в държавата-членка по идентификация. Държавите-членки по потребление следва при всички случаи да могат да приемат или да поискат съответната информация пряко от данъчнозадълженото лице и да обработят изчисляването на ДДС в съответствие със своите национални правила.
(17)
Когато държавата-членка по идентификация няма еврото за своя валута, неустановените данъчнозадължени лица следва да бъдат обвързани от решението на тази държава-членка относно валутата, в която трябва да се изготвят всички справки декларации за ДДС по специалните режими.
(18)
Без да се засягат националните правила за компенсиране на надвзетите плащания на държавите-членки по потребление и единствено с цел да бъде осигурено ефикасното администриране на специалните режими от страна на държавата-членка по идентификация и да се избегне прекомерната административна тежест за тази държава-членка и за държавите-членки по потребление, следва да се гарантира, че данъчнозадължените лица не може да отнасят суми от ДДС, платени по повече от една справка декларация, било от началото или посредством последващи корекции.
(19)
В случай на неплащане, плащане на данък в по-малък размер или надвнесен данък, извършено от неустановените данъчнозадължени лица, и по отношение на лихви, санкции или други разноски, е важно да се уточнят задълженията съответно на държавата-членка по идентификация и на държавите-членки по потребление, за да се улесни събирането на ДДС и да се гарантира, че е платена точната сума по отношение на предоставените услуги по специалните режими.
(20)
Регистрите, водени от неустановените данъчнозадължени лица, трябва да са достатъчно подробни, за да могат данъчните органи на държавите-членки по потребление да проверят верността на справката декларация за ДДС. Следва да се уточни каква е минималната информация, която се изисква в регистрите.
(21)
За да бъде улеснено прилагането на специалните режими и за да могат услугите, предоставяни от 1 януари 2015 г., да бъдат обхванати от тези режими, следва да се предвиди възможност неустановените данъчнозадължени лица да предоставят своите данни за регистрация в държавата-членка, посочена от тях като държава-членка по идентификация, считано от 1 октомври 2014 г.
(22)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета (2) следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 раздел 2 от глава XI се заменя със следното:
„РАЗДЕЛ 2
Специални режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи далекосъобщителни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица (членове 358-369к от директива 2006/112/ЕО)
Подраздел 1
Определения
Член 57а
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
(1)
„режим извън Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, които не са установени в рамките на Общността, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 2 от Директива 2006/112/ЕО;
(2)
„режим в Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, установени в рамките на Общността, но които не са установени в държавата-членка по потребление, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО;
(3)
„специални режими“ означава „режимът извън Съюза“ и/или „режимът в Съюза“ съгласно контекста;
(4)
„данъчнозадължено лице“ е данъчнозадължено лице, което не е установено в рамките на Общността, както е определено в член 358а, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО, или данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата-членка по потребление, както е определено в член 369а, първа алинея, точка 1 от посочената директива.
Подраздел 2
Прилагане на режима в Съюза
Член 57б
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност в рамките на Общността, държавата-членка, в която е установена стопанската му дейност е държавата-членка по идентификация.
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност извън Общността, но има повече от един постоянен обект в нея, то може да избере за държава-членка по идентификация, която и да е държава-членка, в която има постоянен обект, в съответствие с член 369а, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 3
Обхват на режима в Съюза
Член 57в
Режимът в Съюза не се прилага за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставени в държавата-членка, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или има постоянен обект. Доставките на тези услуги се декларират пред компетентните данъчни органи на тази държава-членка в справката декларация за ДДС, както е предвидено в член 250 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 4
Идентификация
Член 57г
Когато данъчнозадължено лице информира държавата-членка по идентификация, че възнамерява да използва един от специалните режими, този специален режим се прилага от първия ден на следващото календарно тримесечие.
При все това, когато първото предоставяне на услуги, което е в обхвата на този специален режим, е осъществено преди датата, посочена в първата алинея, специалният режим се прилага от датата на първата доставка, при условие че данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация за започване на дейностите, които са в обхвата на специалния режим, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ първата доставка.
Член 57д
Държавата-членка по идентификация идентифицира данъчнозадълженото лице, използващо режима в Съюза, въз основа на идентификационния му номер по ДДС, както е посочено в членове 214 и 215 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 57е
1. Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, престане да отговаря на условията предвидени в определението, съгласно член 369а, първа алинея, точка 2 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка, в която това лице е било идентифицирано, престава да бъде държава-членка по идентификация. Ако данъчнозадълженото лице все още отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим, то, за да продължи да използва този режим, посочва като нова държава-членка по идентификация държавата-членка, в която е установило стопанската си дейност, или, ако не е установило стопанската си дейност в рамките на Общността - държава-членка, в която има постоянен обект.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно параграф 1, тази промяна се прилага от датата, на която мястото на установяване на стопанската дейност или постоянния обект на данъчнозадълженото лице престане да бъде в държавата-членка, посочена преди това като държава-членка по идентификация.
Член 57ж
Данъчнозадължено лице, използващо специален режим, може да спре да използва този режим независимо дали продължава да предоставя услуги, които могат да бъдат обхванати от този режим. Данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация най-малко 15 дни преди края на календарното тримесечие преди това, от което възнамерява да преустанови използването на режима. Преустановяването поражда действие от първия ден на следващото календарно тримесечие.
Задълженията по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която преустановяването е породило действие, се погасяват пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Когато данъчнозадължено лице преустанови използването на специален режим в съответствие с първа алинея, то се изключва от използването на режима във всички държави-членки за две календарни тримесечия от датата на преустановяване.
Подраздел 5
Задължения за отчитане
Член 57з
1. Данъчнозадълженото лице, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ преустановяването или промяната, информира по електронен път държавата-членка по идентификация за:
-
преустановяването на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим;
-
всякакви промени на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим, при които то вече не отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим; както и
-
всякакви промени на информацията, предоставяна на държавата-членка по идентификация.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е, данъчнозадълженото лице информира за промяната двете съответни държави-членки не по-късно от десетия ден на месеца, следващ промяната на установяването. То съобщава на новата държава-членка по идентификация регистрационните данни, които се изискват, когато данъчнозадължено лице използва специален режим за първи път.
Подраздел 6
Изключване
Член 58
Когато поне един от критериите за изключване, установени в член 363 или член 369д от Директива 2006/112/ЕО, е приложим по отношение на данъчнозадължено лице, използващо един от специалните режими, държавата-членка по идентификация изключва това данъчнозадължено лице от съответния режим.
Единствено държавата-членка по идентификация може да изключи данъчнозадължено лице от използване на един от специалните режими.
Държавата-членка по идентификация взема своето решение за изключване въз основа на всяка налична информация, включително информация, предоставена от всяка друга държава-членка.
Изключването поражда действие от първия ден на календарното тримесечие, следващо датата, на която решението за изключването е било изпратено по електронен път на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче изключването е вследствие на промяна на мястото на стопанска дейност или мястото на постоянния обект, изключването поражда действие от датата на промяната.
Член 58а
Когато данъчнозадължено лице, което използва специален режим, не е предоставяло доставки на услуги, в обхвата от този режим, в нито една държава-членка по потребление за период от осем последователни календарни тримесечия, се смята, че облагаемите му дейности по смисъла на член 363, буква б) или съответно член 369д, буква б) от Директива 2006/112/ЕО са преустановени. Това преустановяване не му пречи да използва специален режим, когато отново започне да извършва дейностите си, уредени от двата режима.
Член 58б
1. Данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими за системно неспазване на правилата, свързани с този режим, остава изключено от използването и на двата режима във всички държави-членки за период от осем календарни тримесечия след календарното тримесечие, в което данъчнозадълженото лице е било изключено.
2. Данъчнозадължено лице се счита за системно неспазващо правилата, свързани със специален режим, по смисъла на член 363, буква г) или член 369д, буква г) от Директива 2006/112/ЕО, най-малко в следните случаи:
а)
когато съгласно член 60а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и справката декларация за ДДС не е била предоставяна в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето;
б)
когато съгласно член 63а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и пълната сума на декларирания ДДС не е платена от лицето за всяко отделно календарно тримесечие в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето, освен когато оставащата неплатена сума е по-малка от 100 EUR за всяко календарно тримесечие;
в)
когато след поискване от държавата-членка по идентификация или държавата-членка по потребление и един месец след последващо напомняне от държавата-членка по идентификация данъчнозадълженото лице не е подало по електронен път регистрите, посочени в членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО.
Член 58в
Ако данъчнозадължено лице е изключено от един от специалните режими, то погасява всички задължения по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която изключването е породило действие, пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Подраздел 7
Справка декларация за ДДС
Член 59
1. Всеки период за деклариране по смисъла на член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО е самостоятелен период за деклариране.
2. Когато в съответствие с член 57 г, втора алинея се прилага специален режим от датата на първата доставка, данъчнозадълженото лице подава отделна справка декларация за ДДС за календарното тримесечие, през което е осъществена първата доставка.
3. Когато данъчнозадължено лице е регистрирано по всеки от специалните режими по време на период за деклариране, то подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания в държавите-членки по идентификация за всеки режим по отношение на доставките, осъществени по време на включените в този режим периоди.
4. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е след първия ден на въпросното календарно тримесечие, данъчнозадълженото лице подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания както в старата, така и в новата държава-членка по идентификация, като включва осъществените доставки по време на съответния период от тримесечието през което държавите-членки са били държава-членка по идентификация
Член 59а
Когато данъчнозадължено лице, използващо специален режим не е предоставяло услуги съгласно този режим по време на даден период за деклариране в никоя от държавите-членки по потребление, то подава справка декларация за ДДС, в която се посочва, че не са извършвани доставки по време на този период (нулева справка декларация за ДДС).
Член 60
Сумите в справките декларации за ДДС, съставени по специалните режими, не се закръглят нагоре или надолу до най-близкото цяло число в съответната парична единица. Посочва се и се превежда точната сума на ДДС.
Член 60а
Когато дадена справка декларация за ДДС не е подадена съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за задължението му да подаде справка декларация. Държавата-членка по идентификация издава напомняне на десетия ден след деня, в който справката декларация е следвало да бъде подадена като информира другите държави-членки по електронен път, че е издадено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за определяне и за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление.
Независимо от издадените напомняния и предприетите стъпки от държава-членка по потребление, данъчнозадълженото лице подава справката декларация за ДДС в държавата-членка по идентификация.
Член 61
1. Последващи изменения в съдържащите се в справката декларация за ДДС стойности, след подаването ѝ, се извършват само чрез изменения на тази справка декларация, а не чрез корекции в справка декларация за по-късен период.
2. Измененията, посочени в параграф 1 се предоставят по електронен път на държавата-членка по идентификация до три години, считано от датата, на която е трябвало да бъде подадена първоначалната справка декларация.
Това обаче не засяга правилата на държавата-членка по потребление във връзка с изчисленията и измененията.
Член 61а
Когато данъчнозадължено лице:
а)
престане да използва един от режимите;
б)
бъде изключено от един от режимите; или
в)
промени държавата-членка по идентификация в съответствие с член 57е,
то подава последната справка декларация за ДДС и съответното ѝ плащане, както и всички корекции или подадени със закъснение предходни справки декларации и съответните им плащания в държавата-членка, която е била държава-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
Подраздел 8
Валута
Член 61б
Когато държава-членка по идентификация, чиято парична единица не е еврото, определи, че справките декларации за ДДС трябва да се изготвят в нейната национална валута, това се прилага за справките декларации за ДДС на всички данъчнозадължени лица, които използват специалните режими.
Подраздел 9
Плащания
Член 62
Без да се засягат член 63а, трета алинея и член 63б, данъчнозадълженото лице извършва всички плащания в държавата-членка по идентификация.
Плащанията на ДДС, извършени от данъчнозадълженото лице съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО, се отнасят за справката декларация за ДДС, подадена в съответствие с член 364 или член 369е от посочената директива. Всички последващи корекции на платените суми се извършват от данъчнозадълженото лице само при позоваване на тази справка декларация и не могат да бъдат отнасяни до друга справка декларация или да бъдат извършвани по справка декларация за по-късен период. Всяко плащане се отнася до референтния номер на конкретната справка декларация.
Член 63
Държавата-членка по идентификация, получила по-голям размер от сумата, получена като резултат по подадената съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО справка декларация за ДДС, възстановява надвнесената сума пряко на съответното данъчнозадължено лице.
Когато държавата-членка по идентификация е получила сума по справка декларация за ДДС, която впоследствие се оказва неточна, а държавата-членка вече е разпределила тази сума в държавите-членки по потребление, тези държави-членки по потребление възстановяват получените от тях съответни части от надвнесената сума пряко на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче надвнесените суми се отнасят за периодите до последния период за деклариране през 2018 г. включително, държавата-членка по идентификация възстановява релевантен дял от съответната част от сумата, задържана в съответствие с член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 904/2010, а държавите-членки по потребление възстановяват разликата между надвнесената сума и сумата, която се възстановява от държавата-членка по идентификация.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация за размера на тези възстановявания.
Член 63а
Когато данъчнозадължено лице е подало справка декларация за ДДС съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, но не е извършено плащане или плащането е в по-малък размер от сумата, получена като резултат по справката декларация, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за всеки просрочен ДДС на десетия ден след деня, в който плащането е трябвало най-късно да бъде направено, съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО.
Държавата-членка по идентификация информира по електронен път държавата-членка по потребление, че е изпратено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление. Когато тези последващи напомняния са издадени от държава-членка по потребление, съответния ДДС се плаща на тази държава-членка.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация, че е издадено напомняне.
Член 63б
Когато не бъде подадена справка декларация за ДДС, или когато справката декларация за ДДС е подадена със закъснение или е непълна или неточна, или когато плащането на ДДС е със закъснение, всякакви лихви, глоби или други разноски се начисляват и оценяват от държавата-членка по потребление. Данъчнозадълженото лице заплаща тези лихви, глоби или други разноски пряко на държавата-членка по потребление.
Подраздел 10
Регистри
Член 63в
1. С оглед да бъдат разглеждани като достатъчно подробни по смисъла на членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО, регистрите, водени от данъчнозадълженото лице, съдържат следната информация:
а)
държавата-членка по потребление, в която е предоставена услугата;
б)
вида на предоставената услуга;
в)
датата на предоставяне на услугата;
г)
данъчната основа, като се посочва използваната валута;
д)
всякакво последващо увеличаване или намаляване на данъчната основа;
е)
прилаганата ставка на ДДС;
ж)
размера на дължимия ДДС, като се посочва използваната валута;
з)
датата и размера на получените плащания;
и)
всякакви плащания по сметка, получени преди предоставянето на услугата;
й)
когато е издадена фактура, информацията, която се съдържа във фактурата;
к)
името на клиента, когато е известно на данъчнозадълженото лице;
л)
информацията, използвана за определяне на мястото, където е установен клиентът или където има постоянен адрес или обичайно местоживеене.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се записва от данъчнозадълженото лице по начин, по който може да се предостави незабавно по електронен път и за всяка отделна предоставена услуга.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
При все това държавите-членки позволяват на неустановени данъчнозадължени лица да предоставят информацията, изисквана съгласно член 360 или член 369в от Директива 2006/112/ЕО за регистриране по специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица, считано от 1 октомври 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 9 октомври 2012 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 967/2012 AL CONSILIULUI
din 9 octombrie 2012
de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 în ceea ce privește regimurile speciale pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii de telecomunicații, servicii de radiodifuziune și de televiziune sau servicii electronice către persoane neimpozabile
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în special articolul 397,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Directiva 2006/112/CE prevede că, de la 1 ianuarie 2015, toate serviciile de telecomunicații, de radiodifuziune și de televiziune și toate serviciile electronice trebuie impozitate în statul membru în care clientul este stabilit, sau are domiciliul stabil sau reședința obișnuită (denumit în continuare „stat membru de consum”), indiferent de locul în care este stabilită persoana impozabilă care prestează aceste servicii.
(2)
Pentru a facilita respectarea obligațiilor fiscale în cazul în care astfel de servicii sunt prestate către persoane neimpozabile a fost instituit un regim special pentru persoanele impozabile stabilite în Comunitate, dar într-un alt stat membru decât cel în care sunt prestate serviciile (denumit în continuare „regimul UE”). Celălalt regim special, pentru persoanele impozabile care nu sunt stabilite în Comunitate (denumit în continuare „regimul non-UE”), aflat în prezent în vigoare, a fost extins pentru a acoperi toate serviciile respective. Astfel, persoanele impozabile nestabilite vor putea desemna un stat membru de identificare, ca punct de contact electronic unic pentru identificarea în scopuri de TVA (taxa pe valoarea adăugată) și pentru declarații de TVA.
(3)
În cadrul regimului UE, o persoană impozabilă stabilită în mai multe state membre ar trebui să poată desemna pe oricare dintre statele membre în cauză ca stat membru de identificare, cu excepția cazului în care persoana respectivă are sediul activității sale economice în Comunitate. În acest caz, statul membru de identificare este cel în care persoana impozabilă își are sediul activității sale economice.
(4)
Pentru a evita sarcinile disproporționate pentru persoanele impozabile care utilizează regimul UE, ar trebui să se clarifice modalitatea prin care se poate schimba statul membru de identificare în cazul în care o persoană impozabilă își schimbă sediul fix sau sediul activității economice, iar ca urmare se impune schimbarea statului membru de identificare pentru ca persoana să poată folosi în continuare regimul.
(5)
Serviciile de telecomunicații, de radiodifuziune și de televiziune și serviciile electronice prestate în statele membre în care persoana impozabilă și-a stabilit sediul activității economice sau are un sediu fix nu sunt incluse în niciunul dintre regimurile speciale. Ar trebui să se specifice clar că prestările respective ar trebui declarate direct statului membru în cauză.
(6)
Deoarece ambele regimuri speciale sunt opționale, o persoană impozabilă nestabilită poate, în orice moment, să ia decizia de a nu le mai utiliza. Este necesar să se stabilească de când produce efecte o astfel de decizie.
(7)
Cu toate acestea, pentru a evita sarcini inutile pentru autoritățile fiscale, unei persoane impozabile care decide să înceteze utilizarea unuia dintre regimurile speciale ar trebui să i se refuze, pentru o anumită perioadă, reintrarea în regimul respectiv.
(8)
Pentru a menține la zi datele de înregistrare din baza sa de date, statul membru de identificare se bazează pe informațiile primite de la persoana impozabilă. Pentru a asigura actualizarea fără întârziere a bazelor de date, este necesar să se stabilească un termen limită în cadrul căruia persoana impozabilă care utilizează regimul special ar trebui să comunice orice informație relevantă cu privire la încetarea sau modificarea activităților și cu privire la modificarea oricăror informații relevante deja comunicate.
(9)
Unei persoane impozabile nestabilite care dorește să utilizeze un regim special trebuie să i se aloce un număr de identificare în scopuri de TVA. Pentru a preveni utilizarea retroactivă neintenționată de către persoanele impozabile deja identificate în scopuri de TVA, este necesar să se clarifice momentul de la care ar trebui să se aplice regimurile speciale.
(10)
Pentru a se evita incertitudini cu privire la ce stat membru are jurisdicție, ar trebui să se specifice ce stat membru poate să excludă o persoană impozabilă de la utilizarea unui regim special. Ar trebui de asemenea să se specifice situațiile în care statul membru respectiv trebuie să ia o astfel de decizie privind excluderea, precum și momentul de la care decizia respectivă produce efecte.
(11)
Ar trebui să se clarifice noțiunea de încetare, de către o persoană impozabilă nestabilită, a activităților eligibile în cadrul unuia din regimurile speciale, precum și noțiunea de neîndeplinire repetată din partea unei persoane impozabile nestabilite.
(12)
Pentru a promova respectarea regimurilor speciale și a evita sarcini inutile pentru autoritățile fiscale, unei persoane impozabile excluse de la unul dintre regimurile speciale din cauza neîndeplinirii repetate ar trebui să i se refuze, pentru o anumită perioadă, intrarea în oricare dintre regimurile speciale.
(13)
Dacă o persoană impozabilă încetează să utilizeze unul din regimurile speciale, este exclusă de la unul din regimurile speciale sau schimbă statul membru de identificare, ar trebui să se specifice clar faptul că toate obligațiile fiscale privind perioadele de declarare anterioare încetării, excluderii sau schimbării trebuie îndeplinite către statul membru care era statul membru de identificare înaintea încetării, excluderii sau schimbării.
(14)
Fiecare perioadă de declarare ar trebui tratată separat, astfel încât să se faciliteze controlul de către statele membre de consum, iar modificările ar trebui operate numai asupra declarației de TVA în cauză.
(15)
Din motive de control, este oportun să se solicite depunerea de către persoanele impozabile nestabilite a unor declarații de TVA în statele membre de identificare, chiar și atunci când nu au fost prestate servicii în cursul perioadei de declarare. Ar trebui să se clarifice de asemenea faptul că trebuie declarată valoarea exactă a TVA, fără rotunjiri în plus sau în minus.
(16)
În ceea ce privește modificările declarațiilor de TVA, este necesar să se stabilească un termen limită până la care declarațiile pot fi transmise pe cale electronică statului membru de identificare. În orice caz, statele membre de consum ar trebui să poată accepta informațiile relevante provenind direct de la persoana impozabilă sau să poată solicita informațiile respective direct acesteia și să prelucreze declarațiile de TVA în conformitate cu normele lor naționale.
(17)
Dacă statul membru de identificare nu are ca monedă euro, persoanele impozabile nestabilite ar trebui să fie supuse, prin decizia statului membru respectiv, unei obligații în ceea ce privește moneda în care ar trebui efectuate toate declarațiile de TVA în cadrul regimurilor speciale.
(18)
Fără a aduce atingere normelor naționale ale statelor membre de consum cu privire la compensarea plăților în exces și în scopul unic de a asigura administrarea eficientă a regimurilor speciale de către statul membru de identificare și de a evita o sarcină administrativă excesivă atât asupra statului membru respectiv, cât și a statelor membre de consum, ar trebui să se asigure faptul că persoanele impozabile nu pot aloca sume plătite de TVA decât unei singure declarații, fie de la început, fie prin operarea unor ajustări ulterioare.
(19)
În caz de neplată, de plăți insuficiente sau de plăți în exces efectuate de persoana impozabilă nestabilită și cu privire la dobânzi, penalități și alte cheltuieli accesorii, este important să se specifice obligațiile statului membru de identificare și, respectiv, ale statelor membre de consum, pentru a se facilita colectarea TVA și a se asigura faptul că este plătită suma corectă pentru serviciile prestate în cadrul regimurilor speciale.
(20)
Registrele ținute de persoanele impozabile nestabilite trebuie să fie suficient de detaliate pentru a permite autorităților fiscale din statele membre de consum să verifice exactitatea declarației privind TVA. Ar trebui prin urmare să se precizeze care sunt informațiile minime solicitate în aceste registre.
(21)
Pentru a facilita punerea în aplicare a regimurilor speciale și pentru ca serviciile prestate începând cu 1 ianuarie 2015 să poată fi incluse în aceste regimuri, persoanele impozabile nestabilite ar trebui să poată depune datele lor de înregistrare în statul membru pe care l-au desemnat ca stat membru de identificare, începând cu 1 octombrie 2014.
(22)
Prin urmare, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului (2) ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
În Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011, secțiunea 2 din capitolul XI se înlocuiește cu următorul text:
„SECȚIUNEA 2
Regimuri speciale pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii de telecomunicații, servicii de radiodifuziune și de televiziune sau servicii electronice către persoane neimpozabile (Articolele 358-369k din Directiva 2006/112/CE)
Subsecțiunea 1
Definiții
Articolul 57a
În sensul prezentei secțiuni, se aplică următoarele definiții:
1.
„regimul non-UE” înseamnă regimul special pentru serviciile de telecomunicații, serviciile de radiodifuziune și de televiziune sau serviciile electronice prestate de persoane impozabile nestabilite în Comunitate, prevăzut în titlul XII capitolul 6 secțiunea 2 din Directiva 2006/112/CE;
2.
„regimul UE” înseamnă regimul special pentru serviciile de telecomunicații, serviciile de radiodifuziune și de televiziune sau serviciile electronice prestate de persoane impozabile stabilite în Comunitate, dar care nu sunt stabilite în statul membru de consum, prevăzut în titlul XII capitolul 6 secțiunea 3 din Directiva 2006/112/CE;
3.
„regimuri speciale” înseamnă „regimul non-UE” și/sau „regimul UE”, în funcție de context;
4.
„persoană impozabilă” înseamnă o persoană impozabilă nestabilită în Comunitate, astfel cum este definită la articolul 358a punctul 1 din Directiva 2006/112/CE, sau o persoană impozabilă nestabilită în statul membru de consum, astfel cum este definită la articolul 369a primul paragraf punctul 1 din directiva respectivă.
Subsecțiunea 2
Aplicarea regimului UE
Articolul 57b
Dacă persoana impozabilă care utilizează regimul UE și-a stabilit sediul activității economice în Comunitate, statul membru în care și-a stabilit sediul activității economice este stat membru de identificare.
Dacă persoana impozabilă care utilizează regimul UE și-a stabilit sediul activității economice în afara Comunității, însă are mai multe sedii fixe în Comunitate, poate alege orice stat membru în care are un sediu fix ca stat membru de identificare, în conformitate cu articolul 369a alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE.
Subsecțiunea 3
Domeniul de aplicare al regimului UE
Articolul 57c
Regimul UE nu se aplică în cazul serviciilor de telecomunicații, de radiodifuziune și de televiziune sau al serviciilor electronice prestate într-un stat membru în care persoana impozabilă și-a stabilit sediul activității economice sau are un sediu fix. Prestarea serviciilor respective se declară la autoritățile fiscale competente din statul membru respectiv, în declarația de TVA prevăzută la articolul 250 din Directiva 2006/112/CE.
Subsecțiunea 4
Identificare
Articolul 57d
Atunci când o persoană impozabilă informează statul membru de identificare că intenționează să utilizeze unul dintre regimurile speciale, regimul special respectiv se aplică începând cu prima zi a trimestrului calendaristic următor
Cu toate acestea, în cazul în care prima prestare de servicii care poate face obiectul aplicării regimului special este efectuată înainte de data menționată la primul paragraf, regimul special se aplică începând cu data primei prestări respective, cu condiția ca persoana impozabilă să informeze statul membru de identificare cu privire la începerea activităților sale care pot face obiectul regimului special, nu mai târziu de cea de-a zecea zi a lunii ulterioare primei prestări respective.
Articolul 57e
Statul membru de identificare înregistrează persoana impozabilă care utilizează regimul UE cu ajutorul codului său de înregistrare în scopuri de TVA, conform dispozițiilor articolelor 214 și 215 din Directiva 2006/112/CE.
Articolul 57f
(1) În cazul în care o persoană impozabilă care utilizează regimul UE nu mai îndeplinește condițiile din definiția prevăzută la articolul 369a alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2006/112/CE, statul membru în care a fost înregistrată nu mai este statul membru de identificare. În cazul în care persoana impozabilă respectivă îndeplinește mai departe condițiile pentru utilizarea regimului special respectiv, pentru a-l putea folosi în continuare, indică drept nou stat membru de identificare statul membru în care și-a stabilit sediul activității economice sau, dacă nu și-a stabilit activitatea economică în Comunitate, menționează un stat membru în care are un sediu fix.
(2) În cazul în care se schimbă statul membru de identificare în conformitate cu alineatul (1), schimbarea respectivă se aplică începând cu data la care persoana impozabilă încetează să aibă sediul activității economice sau un sediu fix în statul membru care a fost indicat anterior ca stat membru de identificare.
Articolul 57g
O persoană impozabilă care utilizează unul dintre regimurile speciale poate înceta utilizarea regimului special respectiv indiferent dacă prestează în continuare servicii care pot fi eligibile pentru regimul special respectiv. Persoana impozabilă informează statul membru de identificare cu cel puțin 15 zile înainte de sfârșitul trimestrului calendaristic anterior celui în care intenționează să înceteze utilizarea regimului. Încetarea devine efectivă începând cu prima zi a trimestrului calendaristic următor.
Obligațiile privind TVA aferente prestărilor de servicii de telecomunicații, de servicii de radiodifuziune și de televiziune sau de servicii electronice care rezultă după data la care încetarea a devenit efectivă sunt îndeplinite direct către autoritățile fiscale ale statului membru de consum în cauză.
Dacă o persoană impozabilă încetează să mai utilizeze un regim special conform primului paragraf, aceasta este exclusă de la utilizarea regimului respectiv în orice stat membru timp de două trimestre calendaristice de la data încetării.
Subsecțiunea 5
Obligații de raportare
Articolul 57h
(1) Nu mai târziu de cea de-a zecea zi a lunii următoare, persoana impozabilă înștiințează pe cale electronică statul membru de identificare cu privire la:
-
încetarea activităților sale reglementate de unul dintre regimurile speciale;
-
orice modificare a activităților sale reglementate de unul dintre regimurile speciale, în urma căreia nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru utilizarea regimului special respectiv; și
-
orice modificare a informațiilor furnizate anterior statului membru de identificare.
(2) În cazul în care se schimbă statul membru de identificare în conformitate cu articolul 57f, persoana impozabilă informează ambele state membre implicate cu privire la schimbare nu mai târziu de cea de-a zecea zi a lunii următoare schimbării sediului. Aceasta furnizează noului stat membru de identificare detaliile de înregistrare, astfel cum sunt solicitate atunci când o persoană impozabilă utilizează un regim special pentru prima dată.
Subsecțiunea 6
Excludere
Articolul 58
Dacă cel puțin unul dintre criteriile de excludere stabilite la articolul 363 sau la articolul 369e din Directiva 2006/112/CE se aplică unei persoane impozabile care utilizează unul dintre regimurile speciale, statul membru de identificare exclude persoana impozabilă în cauză de la regimul respectiv.
Numai statul membru de identificare poate exclude o persoană impozabilă de la utilizarea unuia dintre regimurile speciale.
Statul membru de identificare își bazează decizia de excludere pe orice informație disponibilă, inclusiv pe informațiile furnizate de oricare alt stat membru.
Excluderea devine efectivă începând cu prima zi a trimestrului calendaristic care urmează datei la care decizia de excludere se transmite pe cale electronică persoanei impozabile.
Cu toate acestea, dacă excluderea este cauzată de o schimbare a sediului activității economice sau a sediului fix, excluderea devine efectivă începând cu data schimbării în cauză.
Articolul 58a
În cazul în care o persoană impozabilă care utilizează un regim special nu a prestat, în niciun stat membru de consum, servicii acoperite de regimul respectiv, pentru o perioadă de opt trimestre calendaristice consecutive, se prezumă că aceasta și-a încetat activitățile impozabile în sensul articolului 363 litera (b) sau al articolului 369e litera (b) din Directiva 2006/112/CE. Această încetare nu împiedică persoana respectivă să utilizeze un regim special în cazul în care își reia activitățile acoperite de oricare dintre regimuri.
Articolul 58b
(1) Dacă o persoană impozabilă este exclusă de la unul din regimurile speciale din cauza nerespectării repetate a regulilor aferente regimului respectiv, persoana impozabilă în cauză rămâne exclusă de la utilizarea oricăruia dintre cele două regimuri în orice stat membru timp de opt trimestre calendaristice care urmează după trimestrul calendaristic în care persoana impozabilă a fost exclusă.
(2) Se consideră că o persoană impozabilă nu a respectat în mod repetat regulile aferente unuia din regimurile speciale, în sensul articolului 363 litera (d) sau al articolului 369e litera (d) din Directiva 2006/112/CE, în cel puțin următoarele cazuri:
(a)
dacă notificările în temeiul articolului 60a au fost emise către aceasta de către statul membru de identificare pentru trei trimestre calendaristice imediat precedente, și declarația de TVA nu a fost depusă pentru fiecare din trimestrele respective în termen de zece zile de la emiterea notificării;
(b)
dacă notificările în temeiul articolului 63a au fost emise către aceasta de către statul membru de identificare pentru trei trimestre calendaristice imediat precedente, iar persoana impozabilă nu a achitat suma integrală declarată cu titlu de TVA pentru fiecare din trimestrele respective, în termen de zece zile de la emiterea notificării, cu excepția cazului în care suma rămasă neachitată este mai mică de 100 EUR pentru fiecare trimestru calendaristic;
(c)
dacă în urma unei solicitări din partea statului membru de identificare sau a statului membru de consum și la o lună după o notificare ulterioară din partea statului membru de identificare, persoana nu a pus la dispoziție pe cale electronică registrele prevăzute la articolele 369 și 369k din Directiva 2006/112/CE.
Articolul 58c
Persoana impozabilă care este exclusă de la unul din regimurile speciale își îndeplinește toate obligațiile privind TVA aferente prestărilor de servicii de telecomunicații, de servicii de radiodifuziune și de televiziune sau de servicii electronice care rezultă după data la care excluderea a devenit efectivă, direct către autoritățile fiscale ale statului membru de consum în cauză.
Subsecțiunea 7
Declarația de TVA
Articolul 59
(1) Orice perioadă de declarare în sensul articolului 364 sau al articolului 369f din Directiva 2006/112/CE este o perioadă de declarare separată.
(2) Dacă, în conformitate cu articolul 57d al doilea paragraf, se aplică un regim special de la data primei prestări, persoana impozabilă depune o declarație de TVA separată pentru trimestrul calendaristic în care a avut loc prima prestare.
(3) Dacă o persoană impozabilă a fost înregistrată în cadrul fiecăruia dintre regimurile speciale în cursul unei perioade de declarare, aceasta depune declarațiile de TVA și efectuează plățile aferente în statul membru de identificare pentru fiecare regim în raport cu prestările efectuate și cu perioadele acoperite de regimul respectiv.
(4) Dacă schimbarea statului membru de identificare în temeiul articolului 57f are loc după prima zi a trimestrului calendaristic în cauză, persoana impozabilă depune declarațiile de TVA și efectuează plățile aferente atât în statul membru de identificare inițial, cât și în noul stat membru de identificare, acoperind prestările efectuate în perioadele respective în care statele membre au fost stat membru de identificare.
Articolul 59a
În cazul în care o persoană impozabilă care utilizează un regim special nu prestează servicii în cadrul regimului special în niciun stat membru de consum în cursul unei perioade de declarare, aceasta trebuie să depună o declarație de TVA în care să indice că nu au avut loc prestări de servicii în cursul perioadei respective (declarație de TVA „zero”).
Articolul 60
Sumele din declarațiile de TVA întocmite în cadrul regimurilor speciale nu se rotunjesc în plus sau în minus la cel mai apropiat număr întreg. Trebuie raportată și plătită valoarea exactă a TVA.
Articolul 60a
Statul membru de identificare notifică prin mijloace electronice persoanele impozabile care nu au depus o declarație de TVA în conformitate cu articolul 364 sau cu articolul 369f din Directiva 2006/112/CE cu privire la obligația lor de a depune declarația respectivă. Statul membru de identificare emite notificarea în cea de-a zecea zi de la data la care ar fi trebuit depusă declarația și informează celelalte state membre prin mijloace electronice că a fost emisă o notificare.
Orice notificare ulterioară și măsurile luate în vederea stabilirii și a colectării TVA intră în responsabilitatea statului membru de consum în cauză.
În pofida oricăror notificări emise și a oricăror măsuri luate de către statul membru de consum, persoana impozabilă depune declarația de TVA în statul membru de identificare.
Articolul 61
(1) Cifrele înscrise într-o declarație de TVA, după depunerea acesteia, pot fi modificate numai prin intermediul unor modificări ale declarației în cauză și nu prin ajustări aduse unei declarații ulterioare.
(2) Modificările menționate la alineatul (1) se transmit pe cale electronică statului membru de identificare în decursul a trei ani de la data la care trebuia depusă declarația inițială.
Cu toate acestea, nu se aduce atingere normelor statului membru de consum referitoare la evaluări și modificări.
Articolul 61a
Dacă o persoană impozabilă:
(a)
încetează să utilizeze unul dintre regimurile speciale;
(b)
este exclusă din unul dintre regimurile speciale; sau
(c)
își schimbă statul membru de identificare, în conformitate cu articolul 57f,
persoana respectivă depune declarația finală de TVA și plata aferentă, precum și eventualele rectificări la declarațiile anterioare sau declarațiile anterioare depuse cu întârziere și plățile aferente, la statul membru care a fost statul membru de identificare în momentul încetării, al excluderii sau al schimbării.
Subsecțiunea 8
Monedă
Articolul 61b
Dacă un stat membru de identificare a cărui monedă nu este euro decide că declarațiile de TVA trebuie întocmite în moneda sa națională, această decizie se aplică declarațiilor de TVA ale tuturor persoanelor impozabile care utilizează regimurile speciale.
Subsecțiunea 9
Plăți
Articolul 62
Fără a aduce atingere articolului 63a paragraful al treilea și articolului 63b, persoana impozabilă efectuează orice plată către statul membru de identificare.
Sumele plătite cu titlu de TVA de către persoana impozabilă în temeiul articolului 367 sau al articolului 369i din Directiva 2006/112/CE sunt asociate în mod specific declarației de TVA depuse în temeiul articolului 364 sau al articolului 369f din directiva respectivă. Orice ajustare ulterioară a sumelor plătite poate fi efectuată de către persoana impozabilă numai cu referire la declarația în cauză și nu poate fi alocată altei declarații sau efectuată prin ajustarea unei declarații ulterioare. Fiecare plată trebuie să specifice numărul de referință al declarației la care se raportează.
Articolul 63
Un stat membru de identificare care primește o plată mai mare decât cea rezultată din declarația de TVA depusă în temeiul articolului 364 sau al articolului 369f din Directiva 2006/112/CE rambursează suma plătită în exces direct persoanei impozabile în cauză.
În cazul în care un stat membru de identificare a primit o sumă pentru o declarație de TVA despre care s-a constatat ulterior că este incorectă, iar statul membru în cauză a distribuit deja această sumă statelor membre de consum, respectivele state membre de consum rambursează direct persoanei impozabile orice sumă plătită în exces, fiecare achitând partea care îi revine.
Cu toate acestea, dacă plățile în exces se referă la perioadele anterioare și inclusiv la ultima perioadă de declarare din 2018, statul membru de identificare rambursează cuantumul relevant al părții care corespunde sumei reținute în conformitate cu articolul 46 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 904/2010, iar statul membru de consum rambursează plata în exces mai puțin suma care este rambursată de statul membru de identificare.
Statele membre de consum comunică statului membru de identificare, prin mijloace electronice, suma rambursărilor în cauză.
Articolul 63a
În cazul în care persoana impozabilă depune o declarație de TVA, în conformitate cu articolul 364 sau articolul 369f din Directiva 2006/112/CE, dar nu efectuează nicio plată sau plata efectuată este inferioară celei rezultate din declarație, statul membru de identificare notifică persoana impozabilă, prin mijloace electronice, în cea de-a zecea zi care urmează datei la care ar fi trebuit cel mai târziu efectuată plata în conformitate cu articolul 367 sau cu articolul 369i din Directiva 2006/112/CE, cu privire la orice sumă restantă datorată cu titlu de TVA.
Statul membru de identificare informează prin mijloace electronice statele membre de consum cu privire la transmiterea notificării.
Orice notificări ulterioare și măsuri luate în vederea colectării TVA intră în responsabilitatea statului membru de consum în cauză. Dacă astfel de notificări ulterioare au fost emise de către un stat membru de consum, valoarea TVA corespunzătoare este achitată respectivului stat membru.
Statul membru de consum informează, prin mijloace electronice, statul membru de identificare cu privire la emiterea notificării.
Articolul 63b
În cazul în care declarația de TVA nu este depusă sau este depusă cu întârziere sau este incompletă ori incorectă, sau în cazul în care plata TVA se efectuează cu întârziere, orice dobândă, penalități sau alte taxe se calculează și se stabilesc de către statul membru de consum. Persoana impozabilă achită contravaloarea unor astfel de dobânzi, penalități sau orice alte taxe direct statului membru de consum.
Subsecțiunea 10
Registre
Articolul 63c
(1) Pentru a fi considerate suficient de detaliate în sensul articolelor 369 și 369k din Directiva 2006/112/CE, registrele ținute de persoana impozabilă trebuie să conțină următoarele informații:
(a)
statul membru de consum în care este prestat serviciul;
(b)
tipul de serviciu prestat;
(c)
data prestării serviciului;
(d)
baza de impozitare cu indicarea monedei utilizate;
(e)
orice creștere sau reducere ulterioară a bazei de impozitare;
(f)
cota de TVA aplicată;
(g)
valoarea TVA de plată cu indicarea monedei utilizate;
(h)
data și suma plăților primite;
(i)
orice plată în avans primită înainte de prestarea serviciului;
(j)
dacă se emite o factură, informațiile cuprinse în factură;
(k)
numele clientului, dacă persoana impozabilă deține această informație;
(l)
informațiile utilizate pentru a determina locul în care clientul este stabilit sau în care își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.
(2) Informațiile menționate la alineatul (1) sunt înregistrate de către persoana impozabilă în așa fel încât să poată fi puse la dispoziție prin mijloace electronice fără întârziere și pentru fiecare serviciu prestat.”
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 1 ianuarie 2015.
Cu toate acestea, statele membre permit persoanelor impozabile nestabilite să depună informațiile solicitate la articolul 360 sau la articolul 369c din Directiva 2006/112/CE, pentru înregistrare în cadrul regimurilor speciale pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii de telecomunicații, servicii de radiodifuziune și de televiziune sau servicii electronice către persoane neimpozabile, începând cu 1 octombrie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Luxemburg, 9 octombrie 2012.