РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/171 AL COMISIEI
din 4 februarie 2015
privind anumite aspecte din cadrul procedurii de acordare de licențe întreprinderilor feroviare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (1), în special articolul 17 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Recomandarea Comisiei din 7 aprilie 2004 privind utilizarea unui format european comun pentru documentele de licență, emisă în conformitate cu Directiva 95/18/CE (2), a recomandat utilizarea formatului standard pentru documentele de licență emise de autoritățile naționale care acordă licențele.
(2)
În conformitate cu articolul 23 din Directiva 2012/34/UE, licențele acordate de autoritățile naționale care acordă licențele sunt valabile pe întreg teritoriul Uniunii. Autoritățile naționale care acordă licențele ar trebui să informeze Agenția Europeană a Căilor Ferate cu privire la licențele care s-au eliberat, s-au suspendat, s-au retras sau s-au modificat, iar aceasta din urmă ar trebui să informeze statele membre în mod corespunzător. Un tipizat comun pentru licență ar facilita activitatea autorităților naționale care acordă licențele și a Agenției Europene a Căilor Ferate și ar oferi un acces mai ușor la informațiile privind licențele tuturor părților interesate, în special autorităților care acordă licențele din alte state membre și administratorilor infrastructurii.
(3)
Toate informațiile necesare care confirmă că o anumită întreprindere feroviară a primit în mod regulat licența pentru un anumit tip de servicii de transport feroviar pot fi cuprinse într-un document standardizat. Tipizatul standard de document de licență ar facilita publicarea tuturor informațiilor relevante privind licențele pe pagina de internet a Agenției Europene a Căilor Ferate. Formatul standard ar putea fi modificat în viitor, în funcție de experiența dobândită în ceea ce privește utilizarea sa și de evoluția nevoilor de informații suplimentare care să figureze pe licențe.
(4)
Condițiile pe baza cărora pot fi îndeplinite cerințele menționate la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE privind acoperirea pentru răspunderea civilă pot varia între statele membre în funcție de legislația națională. Dovezile că întreprinderea feroviară îndeplinește aceste cerințe naționale ar trebui să fie prezentate într-o anexă la licență. Tipizatul standard pentru această anexă ar trebui să fie utilizat în acest sens. În cazul în care întreprinderea feroviară dorește să își exercite activitățile în două sau mai multe state membre, acoperirea pentru răspunderea civilă pentru fiecare dintre aceste state membre ar trebui să fie menționată într-o anexă suplimentară, care ar trebui să fie pusă la dispoziție de autoritatea care acordă licențele din statul membru suplimentar în care întreprinderea feroviară dorește să opereze.
(5)
Autoritățile care acordă licențele își pot reduce costurile administrative, nivelul taxelor de acordare a licenței și timpul necesar pentru a lua o decizie privind o cerere de licență în cazul în care schimbă rapid informațiile necesare cu alte autorități sau cu alte entități publice sau private.
(6)
Având în vedere activitatea nesemnificativă a pieței, în anumite state membre, nu s-a luat nicio decizie de acordare de licențe timp de unul sau de doi ani consecutivi. În același timp, taxele ridicate pot reprezenta un obstacol în calea intrării pe piață a întreprinderilor feroviare.
(7)
Întreprinderile feroviare care solicită acordarea unei licențe noi nu ar trebui să se confrunte cu condiții de acordare a licențelor mai puțin favorabile decât cele aplicabile întreprinderilor deja existente pe piață.
(8)
Sarcina administrativă inutilă impusă autorităților care acordă licențele și întreprinderilor ar trebui să fie redusă prin limitarea strictă a cerințelor la condițiile prevăzute în Directiva 2012/34/UE.
(9)
Autoritățile care acordă licențele nu au obligația de a solicita o taxă de acordare a licenței din partea unei întreprinderi feroviare. Cu toate acestea, statele membre pot decide să aplice o astfel de taxă pentru activitatea desfășurată de autoritățile care acordă licențele la examinarea cererilor. Într-un astfel de caz, taxa de acordare a licenței ar trebui să fie nediscriminatorie, să se perceapă efectiv tuturor întreprinderilor care solicită o licență și să se bazeze pe volumul de muncă real al autorităților care acordă licențele. În cazul în care taxa de acordare a licenței depășește suma de 5 000 EUR, autoritatea care acordă licențele indică numărul de ore de muncă depuse per angajat și cheltuielile în nota de plată a taxei
(10)
Încercând să creeze condiții de concurență echitabilă între întreprinderile feroviare, Directiva 2012/34/UE a abrogat anumite dispoziții care nu sunt compatibile cu condițiile de piață care au evoluat, prin care întreprinderile feroviare trebuie să fie asigurate sau să dispună de garanții adecvate condițiilor de piață. Autoritățile care acordă licențele ar trebui să fie invitate să verifice punerea în aplicare a condițiilor revizuite în cooperare cu alte autorități din statele membre.
(11)
Acordarea unei licențe pentru o întreprindere feroviară nu ar trebui să fie condiționată de deținerea de către aceasta a unui certificat de siguranță menționat la articolul 10 din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3).
(12)
Întreprinderile feroviare noi sunt esențiale pentru concurență, însă acestea pot avea dificultăți practice în a prezenta un istoric privind capacitatea lor financiară care să le permită să stabilească ipoteze realiste pentru următoarea perioadă de 12 luni, în conformitate cu articolul 20 alineatele (1) și (2) din Directiva 2012/34/UE. Deși organele legislative ale UE au creat opțiunea de dovadă simplificată pentru anumite companii aeriene mai mici în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (4), procedura de obținere a unei licențe poate lua în considerare aceste dificultăți practice, ușurând procedura de demonstrare a capacității financiare pentru întreprinderile feroviare care solicită o licență.
(13)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 62 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește detaliile pentru utilizarea unui tipizat comun de licență. El prevede, de asemenea, anumite aspecte ale procedurii de acordare a unei licențe.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, „licență” înseamnă tipizatul comun completat și semnat în mod corespunzător, astfel cum se prevede în anexele I și II la prezentul regulament, care trebuie depus la Agenția Europeană a Căilor Ferate.
Articolul 3
Utilizarea tipizatului comun pentru licență
(1) Licențele eliberate în conformitate cu capitolul III din Directiva 2012/34/UE folosesc formatul standard stabilit în anexele I și II la prezentul regulament.
În cazul în care se eliberează o nouă licență, autoritatea care acordă licențele trebuie să atribuie un număr CE de notificare a licenței în conformitate cu sistemul de numerotare armonizat, denumit număr european de identificare (ENI), astfel cum se prevede în apendicele 2 la Decizia 2007/756/CE a Comisiei.
De fiecare dată când o licență este acordată, modificată într-un mod relevant, suspendată, retrasă sau înlocuită cu o licență temporară, autoritatea care acordă licențele întocmește o licență bazată pe acest format.
(2) Autoritățile care acordă licențele informează Agenția Europeană a Căilor Ferate în conformitate cu articolul 24 alineatul (8) din Directiva 2012/34/UE, comunicându-i o copie a licenței, astfel cum se prevede în protocolul de comunicare convenit între acestea.
(3) Informațiile privind acoperirea financiară pentru răspunderea civilă prevăzută la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE trebuie să fie declarate în anexa la licență, utilizând formatul standard stabilit în anexa II la prezentul regulament. Autoritatea care eliberează licența trebuie să atașeze o anexă la aceasta. Respectiva anexă trebuie să primească numărul unu (1).
(4) Prin informațiile furnizate în anexele privind răspunderea, astfel cum se prevede în anexa II la prezentul regulament, autoritatea care acordă licențele dintr-un anumit stat membru sau un administrator de infrastructură poate verifica dacă acoperirea de răspundere civilă asumată de întreprinderea feroviară și aprobată de către alte autorități care acordă licențele este suficientă în respectivul stat membru. În cazul în care autoritatea care acordă licențele constată că nivelul de acoperire este insuficient, aceasta poate solicita întreprinderii feroviare să contracteze o acoperire suplimentară. Întreprinderea feroviară trebuie să furnizeze autorității care acordă licențele informațiile solicitate cu privire la acoperirea sa.
(5) În momentul în care autoritatea care acordă licențele constată existența unei acoperiri suficiente, acesta informează Agenția Europeană a Căilor Ferate, actualizând anexa existentă transmisă de o autoritate care acordă licențele din același stat membru sau adăugând o nouă anexă la licență, utilizând formatul standard din prezenta anexă II, și atribuie următorul număr (2, 3, 4 etc.) respectivei anexe.
(6) Fiecare anexă referitoare la răspundere trebuie să menționeze suma, aria de acoperire (de exemplu, aria geografică sau tipurile de servicii) și data de începere și, dacă este cazul, data de expirare a acoperirii. Numărul de notificare al licenței se menționează în fiecare anexă pentru a se stabili o legătură clară cu întreprinderea feroviară care deține licența. Autoritatea care acordă licențele întocmește o anexă actualizată atunci când este informată cu privire la o modificare în ceea ce privește acoperirea de răspundere civilă și transmite această anexă Agenției Europene a Căilor Ferate.
Articolul 4
Taxe de acordare a licenței
Statele membre pot percepe o taxă de acordare a licenței pentru examinarea fiecărei cereri. Taxele de acordare a licențelor se aplică într-o manieră nediscriminatorie.
Articolul 5
Anumite aspecte referitoare la cerințele privind acoperirea de răspundere civilă și garanțiile adecvate
(1) Autoritatea care acordă licențele publică nivelurile minime cerute de acoperire, inclusiv atunci când valoarea unei astfel de acoperiri este prevăzută în legislația națională.
(2) Autoritatea care acordă licențele nu poate solicita ca acoperirea să intre în vigoare înainte ca întreprinderea feroviară să își înceapă operațiunile feroviare.
(3) În termen de cel târziu 25 august 2015, autoritatea care acordă licențele care a eliberat licența solicită de la toate întreprinderile feroviare care dețin licențe dovezi privind nivelul și aria de acoperire a răspunderii lor existente în caz de accidente, cu excepția cazului în care acestea au contractat o asigurare sau autoritatea dispune deja de aceste informații. De asemenea, autoritatea poate solicita astfel de dovezi din partea întreprinderilor feroviare, în cazul în care are îndoieli cu privire la faptul că acoperirea lor îndeplinește cerințele menționate la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE (5).
(4) În cazul în care întreprinderea nu poate demonstra că este asigurată în mod corespunzător, dar că dispune de garanții adecvate pentru acoperire, autoritatea care acordă licențele examinează, dacă este cazul în urma consultării organismului de reglementare, în care întreprinderea a obținut garanții de acest tip în condiții care corespund condițiilor de piață care ar fi fost obținute de orice altă întreprindere cu același nivel de capacitate financiară și de expunere la risc.
(5) În cazul în care autoritatea care acordă licențele suspendă licența, în conformitate cu articolul 24 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, sau acordă o licență temporară, în conformitate cu articolul 24 alineatul (3) din directiva menționată, aceasta informează toate celelalte autorități competente menționate în Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului (6), cu care aceasta știe că întreprinderea feroviară a contractat servicii. În cazul în care autoritatea care acordă licențele își exprimă îndoiala în ceea ce privește compatibilitatea garanțiilor pentru acoperirea răspunderii sale cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat, ea poate transmite informațiile necesare autorităților responsabile de controlul acestor norme privind ajutoarele de stat.
Articolul 6
Legătura cu certificatele de siguranță
(1) Acordarea unei licențe nu poate fi condiționată de deținerea de către întreprindere a unui certificat de siguranță menționat la articolul 10 din Directiva 2004/49/CE.
(2) În cazul în care o întreprindere deține un certificat de siguranță, autoritatea care acordă licențele nu verifică îndeplinirea cerințelor pentru certificatul de siguranță la acordarea licenței.
Articolul 7
Anumite aspecte ale procedurii de acordare a licenței
(1) În termen de o lună de la primirea cererii, autoritatea care acordă licențele informează întreprinderea că dosarul este complet sau solicită informații suplimentare. Acest termen poate fi prelungit cu două săptămâni în circumstanțe excepționale, iar întreprinderea este informată în acest sens. După ce a primit informații suplimentare, autoritatea care acordă licențele informează întreprinderea în maximum o lună dacă dosarul este complet.
(2) Autoritatea care acordă licențele poate să solicite doar documente menționate în capitolul III din Directiva 2012/34/UE sau documente cerute de legislația națională. Autoritatea care acordă licențele trebuie să publice o listă cu toate documentele și conținutul lor și nu solicită documente suplimentare din partea întreprinderilor. Atunci când lista este actualizată și publicată, întreprinderile se pot baza în continuare pe lista anterioară în ceea ce privește cererile transmise de aceștia înainte de actualizare.
(3) În ceea ce privește întreprinderile cu venituri anuale de mai puțin de 5 milioane EUR din activități de transport feroviar, autoritatea de acordare a licențelor poate considera îndeplinită cerința privind capacitatea întreprinderii de a-și îndeplini obligațiile existente și cele potențiale pe o perioadă de 12 luni de la începerea operațiunilor în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, în cazul în care întreprinderea poate demonstra că deține un capital net de cel puțin 100 000 EUR sau de o valoare convenită cu organismul de reglementare. Autoritatea de acordare a licențelor publică această valoare.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 16 iunie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 4 februarie 2015.