РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 март 2014 година
относно държавна помощ SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) приведена в действие от Гърция за Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(нотифицирано под номер С(2014) 1818)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/539/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
В контекста на програмата си за икономическо приспособяване Гърция предприе програма за приватизация (2). Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. („Larco“) беше определено като държавно дружество, което да бъде приватизирано.
(2)
През март 2012 г. Hellenic Republic Asset Development Fund („HRADF“) (3) уведоми Комисията за предложената приватизация на Larco. За да се изясни дали в контекста на проекта за приватизация биха могли да възникнат въпроси относно държавна помощ, през април 2012 г. Комисията откри ex officio процедура и предприе извършването на предварителна оценка.
(3)
В контекста на тези обсъждания, от отговора на гръцките органи на въпросник на 16 март 2012 г. стана ясно, че Larco вече се е възползвало от държавни мерки. Комисията поиска допълнителна информация с електронни писма от 18 април 2012 г., 24 април 2012 г., 5 юли 2012 г., 22 август 2012 г. и 7 декември 2012 г. и с писма от 4 май 2012 г. и 14 януари 2013 г., на които гръцките органи отговориха на 20 април 2012 г., 26 април 2012 г., 3 октомври 2012 г., 13 ноември 2012 г., 15 ноември 2012 г., 7 декември 2012 г., 24 декември 2012 г. и 18 януари 2013 г. Срещи между службите на Комисията и представители на гръцките органи се проведоха на 30 април 2012 г. и 11 септември 2012 г. в Атина и на 25 януари 2013 г. в Брюксел.
(4)
С писмо от 6 март 2013 г. („решението от 6 март 2013 г.“) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108 параграф 2 от Договора, по отношение на някои мерки за помощ, описани в точка 2.2 по-долу („официална процедура по разследване“).
(5)
Решението от 6 март 2013 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани гръцките органи и заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на мерките за помощ.
(6)
Комисията получи мнението на гръцките органи на 30 април 2013 г. Тя не получи мнения от заинтересовани страни.
(7)
С електронно писмо от 21 януари 2014 г. гръцките органи уведомиха Комисията, че са съгласни решението да бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ ЗА ПОМОЩ
2.1. Получател на помощта
(8)
Дружеството Larco е специализирано в добива и преработването на латеритна руда, добива на лигнитни въглища и производството на фероникел и вторични продукти. Дейностите му включват проучване, разработване, добив и топене на руда и търговия на свои продукти в целия свят. Larco е един от най-големите производители на фероникел в света. През 2012 г. в предприятието работят 960 служители, подари което то се определя като голямо предприятие (5).
(9)
В началото на официалната процедура по разследване 55,2 % от акциите на Larco са собственост на гръцката държава чрез HRADF, 33,4 % на Националната банка на Гърция АД („NBG“, частна финансова институция) и 11,4 % на Public Power Corporation S.A. („PPC“, завареният производител на електроенергия в Гърция, в което държавата е мажоритарен акционер).
(10)
Larco управлява завод за топене в Ларимна, Централна Гърция. Освен това Larco притежава права за добив на различни места в Гърция в четири обекта с концентрация на мини: мините Agios Ioannis (близо до Ларимна), мините Evia, мините Kastoria и мината за лигнитни въглища Servia.
(11)
Larco е учредено през 1989 г. като ново корпоративно дружество след ликвидацията на Hellenic Mining and Metallurgical S.A. в Ларимна („старо дружество Larco“). Старото дружество Larco все още е в процес на ликвидация, но неговите активи бяха прехвърлени на Larco заедно със съответните пасиви през 1989 г. Следователно старото дружество Larco е кредитор на Larco.
2.2. Описание на мерките
2.2.1. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(12)
През април 1998 г. е постигнато споразумение за уреждане на дълговете между Larco и неговите основни кредитори, а именно старото дружество Larco, PPC и гръцката държава. Съгласно споразумението от 1998 г. задълженията на Larco към тези кредитори е трябвало да се обслужват при годишен лихвен процент от 6 %. Дългът към гръцката държава обаче е останал непроменен или е нараснал слабо поне от 2004 г. насам (6), а дългът към PPC и старото дружество Larco е изплатен или е намалял (7).
(13)
Следователно се оказва, че държавата е третирала кредита си за Larco по различен начин от другите двама кредитори.
2.2.2. Мярка 2: държавна гаранция от 2008 г.
(14)
На 22 декември 2008 г. държавата е предоставила гаранция за заем в размер на 30 млн. EUR от банка ATE за Larco. Гаранцията е покривала 100 % от заема за период до 3 години и е била с годишна гаранционна премия от 1 %.
2.2.3. Мярка 3: увеличение на капитала през 2009 г.
(15)
През 2009 г., предвид отрицателната стойност на собствения капитал, Съветът на директорите на Larco е предложил, а трите акционера са одобрили увеличение на дяловия капитал в размер на 134 млн. EUR. Единствено гръцката държава обаче е упражнила правата си изцяло, докато NBG е упражнила правата си частично, а PPC изобщо не е участвало в увеличението на дяловия капитал. В увеличението на дяловия капитал не са участвали нови акционери.
(16)
Действителното увеличение на дяловия капитал е възлизало едва на 65,5 млн. EUR, като държавата е участвала с приблизително 45 млн. EUR (69 % от цялата сума на капиталовата инжекция), а NBG - с 20,5 млн. EUR (31 %). Въпреки лошото финансово състояние на Larco изглежда увеличението на дяловия капитал не се е основавало на план за преструктуриране, целящ възстановяване на жизнеспособността на дружеството, и се оказва, че NBG е отписала счетоводната стойност на дружеството, „тъй като групата не предвижда възстановяване на счетоводната стойност на инвестицията, като се има предвид, че дружеството изпитва сериозни финансови затруднения“ (8) (вж. съображение 45 от решението от 6 март 2013 г.).
2.2.4. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(17)
На 10 май 2010 г. държавата е предоставила гаранция за покритие на гаранционно писмо, което NBG да предостави на Larco за сума в размер на приблизително 10,8 млн. EUR. Гаранцията е покривала на 100 % гаранционното писмо и е била с неограничен срок и годишна гаранционна премия от 2 %.
2.2.5. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на данъчна глоба през 2010 г.
(18)
През 2010 г. гръцките данъчни органи са извършили одит на финансовите отчети на Larco и не са приели счетоводното отчитане на някои загуби, свързани с договори за хеджиране за цената на никела. В резултат на неправилното отчитане на загубите е наложена данъчна глоба от 190 млн. EUR (9).
(19)
В последствие Larco е оспорило налагането на данъчната глоба пред гръцките съдилища. Според гръцкото право (10) дружество, което дължи данъчната глоба, следва да извърши авансово плащане в размер на 25 % от въпросната сума, за да има право да оспори налагането на данъчна глоба в съда (в настоящия случай 25 % се равнява на 47 млн. EUR).
(20)
В случая с Larco обаче гръцкият административен съд е взел решение да облекчи дружеството от задължението за авансово плащане на 25 % от данъчната глоба, като го е заместил със задължението да депозира гаранционни писма в размер само на 1,5 млн. EUR.
2.2.6. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(21)
На 30 декември 2011 г. държавата е предоставила две гаранции за два заема в размер на 20 млн. EUR и 30 млн. EUR от банка ATE. Падежът на единия от тях (за 20 млн. EUR) е настъпил към момента на предоставяне на гаранцията. Гаранциите са осигурявали 100 % покритие и са били с годишна премия от 1 %.
2.3. Основания за откриване на официалната процедура по разследване
(22)
В решението от 6 март 2013 г. (съображения 18-25) Комисията достигна до предварителното заключение, че Larco може да се счита за дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране (11) от 2007 г. насам. При тези обстоятелства Комисията достигна до предварителното заключение, че всичките шест мерки представляват държавна помощ, и изрази съмнения по отношение на тяхната съвместимост с вътрешния пазар.
(23)
Ако установените мерки са представлявали държавна помощ, те може да са били предоставени в нарушение на задълженията за уведомяване и непредприемане на действия, установени в член 108, параграф 3 от Договора.
3. МНЕНИЕ НА ГЪРЦИЯ
3.1. Предприятие в затруднение
(24)
В мнението си в рамките на официалната процедура по разследване гръцките органи заявиха, че Larco не е било предприятие в затруднение през 2008 г. и 2009 г., тъй като отчетените загуби са се дължали на намаление на световните цени на фероникела през тези години. Според гръцките органи Larco е предприятие в затруднение едва от 2010 г. насам.
3.2. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(25)
Гръцките органи заявиха, че кредитът от държавата за Larco не е свързан с държавни ресурси, тъй като първоначално е бил частен кредит, предоставен от Организацията за преструктуриране на предприятията АД („OER“). Когато OER е ликвидирана, съгласно закон 2741/1999 всички нейни вземания са прехвърлени на държавата.
(26)
Освен това те обясниха, че споразумението за уреждане на дълговете от 1998 г. съдържа специфични правила за третирането и събирането на непогасения дълг, което да се извършва в края на всяка финансова година, както следва:
а)
ако Larco е реализирало печалби през финансовата година, на кредиторите първо ще се изплаща начислената лихва (6 % годишно), преди изплащането на главницата по дълга;
б)
след всяко изплащане на лихви Larco ще задържа известна сума от печалбите за инвестиции;
в)
след прилагането на букви а) и б) всяка оставаща печалба по сметките на Larco ще се разпределя пропорционално за кредиторите на Larco.
(27)
Ако Larco не е реализирало печалби след 1999 г., кредиторите са имали правото да изискат изплащане на техния дълг чрез различни средства, например насрещна престация за дължимото плащане, капитализиране на дълга и т.н. Кредиторите обаче не са имали правото на принудително изпълнение по непогасения дълг, например изземване на активите на дружеството или принудително започване на процедура по несъстоятелност срещу дружеството.
(28)
До 2003 г. кредиторите са получили начислените лихви съгласно договореностите. През периода 2004-2007 г. Larco не е реализирало печалби и поради това не е имало изплащане на начислените лихви. През 2007 г. PPC е сключило с Larco одобрен от всички кредитори договор за суровини, съгласно който Larco осигурява лигнит за PPC, като така дългът е съответно намален. Дългът към PPC е изплатен окончателно през 2011 г.
(29)
Администрацията на старото дружество Larco е полагала усилия за събирането на дълга чрез съдебни средства и изглежда известни суми вече са били платени. До 2011 г. старото дружество Larco е събрало 5 млн. EUR от непогасения дълг съгласно споразумението от 1998 г. Тъй като старото дружество Larco също е имало дългове към гръцката държава, тя е събрала пълния размер на тези 5 млн. EUR.
(30)
Що се отнася до прекия дълг на Larco към гръцката държава, тя редовно е изпращала на Larco фактури за годишния размер на дълга, включително за годишната начислена лихва.
(31)
Във връзка с това гръцките органи заявиха, че дългът, произтичащ от споразумението от 1998 г., не може да бъде свързан с държавни ресурси и че във всеки случай не е налице избирателно предимство в полза на Larco.
3.3. Мярка 2: Държавна гаранция от 2008 г.
(32)
Гръцките органи се позоваха на известието относно гаранциите (12), и по-специално на точка 3.2 от него, съдържаща условията, при които Комисията може да изключи съществуването на държавна помощ при индивидуална гаранция. Според гръцките органи:
а)
Larco не е било дружество в затруднение към момента на предоставяне на гаранцията;
б)
размерът на гаранцията е можело да бъде изчислен правилно при предоставянето ѝ;
в)
гаранцията е предоставена за обезпечение на дълг (облигационен заем) и поради това е можело да надвишава 80 % от неизплатения заем;
г)
премията от 1 %, платена за гаранцията, е била на съобразена с пазара цена, отразяваща финансовото положение на Larco.
(33)
Във връзка с това гръцките органи заявиха, че гаранцията от 2008 г. не представлява държавна помощ.
(34)
Гръцките органи поясниха, че мярка 2 е предоставена по силата на Решение на Министерския съвет YA 2/93378/0025 от 22 декември 2008 г. и е покрила точната сума от 30 000 000 EUR.
3.4. Мярка 3: увеличение на капитала от 2009 г.
(35)
Гръцките органи заявиха, че участието на държавата в увеличението на капитал е имало за цел да се защити стойността на дружеството с оглед на предстоящата му приватизация и с цел да се приложи план за преструктуриране. В решението си държавата е взела предвид потенциалния растеж на Larco, стойността на активите му и общото положение на пазара за фероникел, както и мерките за преструктуриране и съкращаване на разходите.
(36)
Участието на NBG в увеличението на капитала е било в размер на 31 %. За разлика от държавата NBG е решила да упражни правата си само частично. Гръцките органи заявиха, че целта на NBG е била да запази известен контрол над дружеството и поради това действията ѝ не следва да се разглеждат като липса на доверие в бъдещето на Larco. Действително NBG е намалила акционерното си участие в Larco до минималното равнище, изисквано съгласно гръцкото законодателство, за да може да има право на вето над някои важни решения в Съвета на директорите.
(37)
Третият акционер, PPC, е взел категорично решение да не участва в увеличението на капитала, като е преценил, че акционерното му участие ще бъде сведено до незначително. Гръцките органи заявиха, че PPC не е участвало, тъй като намерението му е било да позволи на държавата да притежава по-голям мажоритарен дял с оглед на приватизацията на дружеството.
(38)
В заключение гръцките органи заявиха, че държавата е действала като инвеститор в условията на пазарна икономика и че следователно увеличението на капитала от 2009 г. не е представлявало държавна помощ.
(39)
По отношение на датата на внасяне на капитал гръцките органи не предоставиха окончателна информация. Протоколът от акционер показва, че на 15 април 2009 г. гръцката държава е осигурила 15 000 000 EUR за увеличението на капитала по силата на документ Οικ2/27694/0025 на Министерството на финансите във връзка с общото участие на държавата в увеличението на акционерния капитал, което е възлизало на 44 999 999,40 EUR. Финансовият отчет на Larco от 2009 г. показва, че решението за увеличение на капитал е взето на 14 май 2009 г., но не се изяснява кога е извършено действителното внасяне на новия капитал.
3.5. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(40)
Гръцките органи обясниха, че в контекста на споразумението от 1998 г. старото дружество Larco е започнало съдебни процедури за изплащането на дълга на Larco и са последвали няколко съдебни решения и решения за отмяна, inter alia, по отношение на дълг в размер на приблизително 10,5 млн. EUR (13).
(41)
В контекста на жалба на Larco и поради опасността от невъзстановими щети Върховният съд на Гърция е взел решение за преустановяване на плащането на дълг в размер на приблизително 10,5 млн. EUR до издаването на окончателното решение на съответния съд. Преустановяването е било разрешено, при условие че Larco предостави на старото дружество Larco гаранционно писмо за стойността на преустановеното плащане. NBG предостави на Larco гаранционното писмо за приблизително 10,8 млн. EUR (10,5 млн. EUR от първоначално оспорения дълг + 0,3 млн. EUR за съдебни такси и разходи). Гаранционното писмо от своя страна е било покрито от държавна гаранция за цялата сума с годишна премия от 2 % за неограничен срок.
(42)
Гръцките органи обясниха, че мярката е предоставена от държавата в качеството ѝ на акционер с намерението да изпълни условията за преустановяването и да защити инвестициите си от обявяване на просрочване на плащания по дългове. В противен случай преустановяването не би било приложимо и старото дружество Larco би имало правото да изиска събирането на дълга, евентуално чрез изземване на активи на Larco. След това би могло да се обяви несъстоятелността на Larco. Според гръцките органи NBG не би предоставила гаранционното писмо без държавната гаранция.
(43)
Гръцките органи поясниха, че мярка 4 е била предоставена по силата на решение на Министерския съвет YA 2/923/0025 от 10 май 2010 г. и е покрила точната сума от 10 510 824,95 EUR и 310 000 EUR за съдебни такси и разходи, възлизащи общо на 10 820 824,95 EUR.
3.6. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на данъчна глоба през 2010 г.
(44)
Гръцките органи разясниха, че въпросната мярка се е отнасяла за допълнителен данък, а не за данъчна глоба. Допълнителният данък е бил наложен, тъй като данъчните органи не са приели, че загубите, произтичащи от договорите за хеджиране, следва да се приспадат от нетните приходи на Larco, както твърди Larco. Гръцките органи изясниха също, че съдът е поискал от Larco да предостави гаранционни писма за общо 4,7 млн. EUR.
(45)
Гръцките органи представиха доказателства, че Larco е било упълномощено да замести авансовото плащане на допълнителния данък чрез гаранционни писма въз основа на обща правна разпоредба. В съдебното решение, позволяващо на Larco да замести авансовото плащане на допълнителния данък чрез гаранционни писма в съответствие с националното законодателство (14), е приложен сравнителен тест, като са взети под внимание ползите за кредитора (държавата) и жизнеспособността на длъжника (Larco) и така е взето решение за временното преустановяване на задължението за авансово плащане на 47 млн. EUR (т. е. 25 % от допълнителния данък), заместено с гаранционни писма за общо 4,7 млн. EUR. Това преустановяване е трябвало да се прилага до издаването на окончателното решение по отношение на възражението, предявено от Larco срещу държавата за налагането на допълнителния данък.
(46)
Освен това гръцките органи заявиха, че решенията на националните съдилища не могат да бъдат приписани на държавата.
(47)
Гръцките органи обясниха също, че въпреки временното преустановяване на практика държавата е обезсмислила финансовото въздействие от това преустановяване чрез компенсиране на допълнителния данък, дължим от Larco, със суми, които държавата дължи на Larco, например подоходен данък или възстановяване на ДДС. Това е било позволено съгласно прието неотдавна законодателство за ускоряване на събирането на данъци в Гърция.
(48)
Следователно изглежда държавата в действителност вече е събрала най-малко 16,1 млн. EUR от дължимата сума във връзка с авансово плащане на допълнителния данък, наложен на Larco.
3.7. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(49)
Гръцките органи поясниха, че не е просрочен нито един от двата заема, за които са предоставени гаранциите. Заемът от 20 млн. EUR е бил предоставен от банка ATE като рефинансиране на по-стар заем от 20 млн. EUR, който е просрочен.
(50)
Гръцките органи заявиха, че за двете държавни гаранции не са използвани държавни ресурси, тъй като държавата е дължала 60 млн. EUR на Larco от възстановяване на ДДС. Следователно в случай на иск за изплащане по гаранциите сумите биха могли да компенсират непогасения дълг от държавата.
(51)
Освен това органите твърдят, че ако мярката действително е представлявала помощ, тя следва да се счита за съвместима с вътрешния пазар, тъй като е отговаряла на условията от Временната рамка (15) и съответната временна схема на Гърция за гарантиране на заеми („временна гаранционна схема“) (16). По-специално органите считат, че освен факта, че Larco е било предприятие в затруднение към момента на предоставяне на мярката, другите условия на схемата са били изпълнени:
а)
Larco е било голямо дружество;
б)
заемът от 30 млн. EUR е бил инвестиционен заем, а заемът от 20 млн. EUR е бил заем за рефинансиране на по-стар заем, отпуснат за инвестиционни цели;
в)
гаранциите са били предоставени преди края на 2011 г.;
г)
общата стойност на двата гарантирани заема е надвишавала годишната стойност на разходите за заплати на Larco само с 3 млн. EUR;
д)
гаранциите са покривали 100 % от заема, но подобна мярка е била единствената възможност за достъп на Larco до финансиране поради специфичното състояние на гръцката икономика;
е)
гаранциите са включвали годишна премия от 1 %, която следва да се счита за пазарна премия.
(52)
И накрая, гръцките органи заявиха, че ако Комисията е достигнала до заключението, че мярката представлява помощ и че не са били изпълнени условията на временната гаранционна схема, мярката е следвало да се счита за помощ за оздравяване. Такава помощ е следвало да се счита за нотифицирана, тъй като Комисията е била уведомена за мярката в отговора на въпросника от 16 март 2012 г., когато тя е била в етапа на ex-officio предварително разследване.
(53)
Според гръцките органи помощта е отговаряла на изискванията на Насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като:
а)
е представлявала помощ за осигуряване на ликвидност под формата на гарантиране на заеми;
б)
е била оправдана въз основа на сериозните социални затруднения и не е имала неблагоприятно въздействие върху други държави членки;
в)
гръцките органи са изготвяли план за преструктуриране в сътрудничество с Комисията;
г)
е била ограничена до размера, необходим за поддържането на стопанската дейност на предприятието за ограничен период от време;
д)
е отговаряла на условието „един път, последен път“, тъй като в миналото на Larco не е предоставяна помощ за оздравяване или преструктуриране;
е)
Larco е представило на държавата бизнес план, в който се обосновава необходимостта от финансирането в размер на 30 млн. EUR за инвестиции.
(54)
Гръцките органи поясниха, че мярка 6 е предоставена по силата на i) решение на Министерския съвет YA 2/95156/0025 от 30 декември 2011 г. по отношение на точната сума от 30 000 000 EUR и ii) решение на Министерския съвет YA 2/95161/0025 от 30 декември 2011 г. за точната сума от 20 000 000 EUR.
4. ОЦЕНКА
(55)
В настоящото решение като предварителен аспект се разглежда въпросът дали Larco е дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Впоследствие в решението ще бъде оценено дали разгледаните мерки представляват държавна помощ за Larco по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, накрая, дали тази помощ може да бъде съвместима с вътрешния пазар.
4.1. Затруднения за Larco
(56)
В решението от 6 март 2013 г., и по-специално в съображения 18-25 от него Комисията достигна до предварителното заключение, че Larco е било предприятие в затруднение към момента на предоставяне на разглежданите шест мерки. Основните финансови данни на Larco в периода 2007-2011 г. са представени в таблицата:
Основни финансови данни на Larco за периода 2007 г. - юни 2012 г. (в млн. EUR)
2007 г.
2008 г.
2009 г.
2010 г.
2011 г.
Първо полугодие на 2012 г. (17)
Оборот
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Печалба преди данъчно облагане
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Регистриран капитал
163,8
163,8
109
109
109
109
Собствен капитал
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Обща стойност на дълг
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Дълг/собствен капитал (коефициент)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране гласи, че дружество с ограничена отговорност се счита за предприятие в затруднение, „когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца“. Това отразява предположението, че предприятие, което претърпява значителна загуба на своя регистриран капитал, няма да бъде в състояние да се справи със загуби, които почти със сигурност ще го принудят да преустанови дейността си в кратък или дългосрочен период от време (както се посочва в точка 9 от Насоките за оздравяване и преструктуриране).
(58)
Освен това съгласно точка 11 от Насоките за оздравяване и преструктуриране едно предприятие може да бъде считано за намиращо се в затруднение, „когато са налице обичайните признаци за предприятие в затруднение като например - нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите.“ Във връзка с това според Общия съд „наличието на отрицателен собствения капитал […] може да се приеме за важен показател, че дадено предприятие е в затруднено финансово положение“ (18).
(59)
Според финансовите отчети на Larco за периода 2007 г. - първо полугодие на 2012 г. регистрираният капитал на дружеството не е намалял с повече от половината. През същия период обаче стойността на собствения капитал на дружеството е станала отрицателна. В предишни случаи Комисията е приемала, че когато стойността на собствения капитал на дадено дружество е отрицателна, това означава, че целият регистриран капитал на това дружество е загубен, и се допуска a priori, че са изпълнени критериите от точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране (19).
(60)
В случая на Larco според Комисията само изглежда, че неговият регистриран капитал не е намалял с повече от половината, тъй като дружеството не е предприело подходящите мерки, както обикновено се предвижда съгласно гръцкото законодателство (20). Целта на тези подходящи мерки е стойността на собствения капитал на дружеството от отрицателна да стане положителна и същевременно да бъде увеличена до адекватно равнище. Такива подходящи мерки могат да бъдат капитализация на загубите или увеличение на капитала, или и двете.
(61)
Във връзка с това Комисията счита, че капитализация на загубите би довела до загуба на целия регистриран капитал на дружеството, тъй като натрупаните загуби са били по-големи от регистрирания капитал. Поради това Комисията счита, че критериите от точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране в случая са били изпълнени от 2008 г. нататък.
(62)
Освен това по отношение на критериите от точка 11 от Насоките за оздравяване и преструктуриране Larco е отбелязало значително намаление на оборота от 2007 г. до 2009 г. и значителни загуби през 2008 г. и 2009 г. на обща стойност 221 млн. EUR (съответно 116 млн. EUR и 105 млн. EUR). През 2010 г. и 2011 г. дружеството е увеличило оборота и приходите, но тези увеличения не са били достатъчни, за да позволят финансовото възстановяване на Larco. През същия период стойността на собствения капитал на дружеството е останала отрицателна, а дългът му е продължил да нараства. Освен това през първото полугодие на 2012 г. дейностите на Larco отново са започнали да носят загуби.
(63)
Комисията не приема твърдението на гръцките органи, че Larco не е било в затруднение през 2008 г. и 2009 г., тъй като загубите са се дължали на намалената цена на фероникела.
(64)
Първо, фактът, че намалението на цената на фероникела е довело до загуби и е допринесло за затрудненията на Larco, сам по себе си не омаловажава констатацията, че Larco е показало обичайните признаци за предприятие в затруднение. Едно предприятие в добро състояние би следвало да приспособи разходите си към подобни промени в цените, за да избегне загуби.
(65)
Второ, през 2008 г. и 2009 г. предприятието е имало отрицателна стойност на собствения капитал и нарастващ дълг (увеличение от 63 % между 2007 г. и 2008 г.). Въпреки че цената на фероникела и оборотът са се увеличили значително след 2010 г., следващите финансови резултати на Larco показват, че дружеството е продължило да изпитва затруднения. Поради това не може да се направи заключението, че загубите от 2008 г. и 2009 г. са били вследствие единствено на ниските цени на фероникела.
(66)
С оглед на горепосоченото се заключава, че Larco е било дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране към момента на предоставянето на шестте мерки.
4.2. Наличие на държавна помощ
(67)
В член 107, параграф 1 от Договора се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да била форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(68)
Съгласно установената практика на Комисията и както се потвърждава от съдебната практика, за проверката дали дадена търговска операция между публичен орган и предприятие представлява държавна помощ, следва да се вземе предвид принципът за инвеститор или кредитор в условията на пазарна икономика („ПИПЗ“ или „ПКПИ“) (21). Според този принцип, когато държавата функционира на пазара като стопански оператор, тя трябва да действа като частен участник на пазара. В противен случай може да е налице държавна помощ. Следователно от решаващо значение при оценката за наличие на държавна помощ в дадена търговска операция е дали частен стопански субект би действал по същия начин в подобна ситуация. При прилагането на този принцип неикономическите съображения са неприемливи като обосновка за предоставяне на мерки за помощ.
4.2.1. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(69)
Въз основа на наличната информация Комисията не може да приеме аргумента на гръцките органи, че кредитът от OER е бил частен кредит. Според гръцкия закон 1386/1983 (член 1) (22) за създаване на OER „OER ще извършва дейност в полза на социалния интерес и под надзора на държавата“. Съгласно член 3 от същия закон държавата е била единственият акционер в OER. Освен това държавата е имала възможността пряко да назначи председателя, както и двама и осемте членове на Съвета на директорите, а непряко още четирима членове. От горепосоченото следва, че ресурсите на OER представляват държавни ресурси и следователно всеки кредит от OER може да бъде приписан на държавата.
(70)
Доказателствата, представени от гръцките органи, показват, че дългът на Larco към OER (впоследствие прехвърлен на държавата) редовно е бил отчитан и фактуриран в съответствие със споразумението за уреждане на дълговете от 1998 г. Част от дълга е събран, когато рентабилността на дружеството е позволявала това. В този период Larco е предприело инвестиции, които са намалили плащанията, но тези инвестиции са били одобрени от всички кредитори. Съгласно споразумението кредиторите са нямали право да изискат принудително изплащане на непогасения дълг.
(71)
С оглед на горепосоченото се заключава, че мярка 1 отговаря на ПКПИ, тъй като държавата като кредитор е действала по начин, сравним с този на частен кредитор, тъй като е използвала всички средства, с които е разполагала, и съобразно договорно одобрената рамка, за да събере своя дълг.
4.2.2. Мярка 2: държавна гаранция от 2008 г.
(72)
Държавните гаранции излагат на риск държавни ресурси, тъй като в случай на иск за изплащане по гаранциите плащането се извършва чрез държавния бюджет. Освен това всяка гаранция, за която не се получава подходящо възнаграждение, води до загуба на финансови средства за държавата. Следователно критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен за тази мярка и това не се оспорва от гръцките органи.
(73)
Комисията не приема аргумента на гръцките органи, че условията от точка 3.2. от известието относно гаранциите са изпълнени. Комисията е установила, че Larco е било дружество в затруднение през 2008 г. Освен това годишната гаранционна премия от 1 % не може да се счита за отразяваща риска от неизпълнение по гарантираните заеми предвид значителните финансови затруднения на Larco, и по-специално неговия висок коефициент на дълг спрямо собствен капитал.
(74)
Комисията счита, че разумен кредитор в условията на пазарна икономика не би предоставил гаранция на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена избирателно на Larco, Комисията заключава, че държавната гаранция от 2008 г. е предоставила избирателно предимство на получателя.
(75)
Larco извършва дейност в сектор, в който се търгуват продукти между държавите членки, а самото предприятие изнася по-голямата част от продукцията си в други държави членки. Освен това добив, топене и пречистване на никел се извършват в шест държави членки освен в Гърция, а именно в Австрия, Финландия, Франция (Нова Каледония), Испания, Швеция и Обединеното кралство (23). Търговия с никел се осъществява в почти всички държави членки (24).
(76)
Въпросните мерки позволяват на Larco да продължи да функционира, така че за разлика от други конкуренти с финансови затруднения не е принудено да се изправи пред последиците, които обичайно произтичат от неговите неблагоприятни финансови резултати. Това нарушава конкуренцията, тъй като други предприятия, които работят на същите пазари, трябва да извършват дейност без такава държавна помощ.
(77)
Във връзка с това се заключава, че мярка 2 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Комисията счита, че помощта се равнява на стойността на гарантирания заем, тъй като е под въпрос дали с оглед на неговите икономически затруднения Larco би намерило финансиране на пазара независимо от условията. С други думи Комисията счита, че Larco е получило предимство, равняващо се на стойността на гарантирания заем, тъй като без държавната гаранция дружеството не би било в състояние да получи това финансиране от пазара.
(78)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.3. Мярка 3: увеличение на капитала от 2009 г.
(79)
Участието на държавата в увеличението на капитала на Larco през 2009 г. е свързано с държавни ресурси и се приписва на държавата. Следователно този критерий е изпълнен и не се оспорва от гръцките органи.
(80)
Комисията не е получила убедителни доказателства от гръцките органи, които да обосноват твърдението им, че държавата е действал като разумен инвеститор в условията на пазарна икономика. Действително протоколът от акционерните събрания, предоставен като доказателство, показва, че на акционерите не е представен план за преструктуриране преди увеличението на капитала, въпреки че Larco е било предприятие в затруднение. Освен това окончателният размер на увеличението на капитала в крайна сметка е бил недостатъчен за покриване на отрицателната стойност на капитала на Larco и следователно не може да се разглежда като мярка, защитаваща стойността на дружеството и подпомагаща неговото преструктуриране.
(81)
По отношение на участието на NBG Комисията припомня пояснението на Съда, че „дори при наличие на значителни частни инвестиции само по себе си съвпадането във времето не може да бъде достатъчно, за да се направи извод за липса на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕС, без да се вземат предвид другите относими фактически или правни обстоятелства.“ (25).
(82)
В действителност частичното участие на NBG не може да се използва като доказателство за едновременно наличие на държавни и частни акционери, тъй като NBG е била изложена на рискове във връзка с Larco не само като акционер, но и като кредитор. Следователно решението ѝ да участва частично в увеличението на капитала е представлявало средство, чрез което не само да защити стойността на своята инвестиция, но и позицията си на кредитор.
(83)
Освен това държавата вече е била предоставила на Larco държавната гаранция от 2008 г. Следователно съгласно установената съдебна практика участието на държавата в увеличението на капитала от 2009 г. не може да се разглежда изолирано, а трябва да се анализира в контекста на други мерки за помощ (26).
(84)
И накрая, протоколът от общото събрание на акционерите не съдържа аргумента на гръцките органи, че намерението на PPC е било да позволи на държавата да притежава голям мажоритарен дял. Вместо това PPC просто е декларирало, че няма да участва в увеличението на капитала.
(85)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен инвеститор в условията на пазарна икономика не би участвал в увеличението на капитала на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията счита, че участието на държавата в увеличението на капитала от 2009 г. е предоставило на получателя избирателно предимство.
(86)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката може потенциално да засегне търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(87)
Следователно се заключава, че мярка 3 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. След като не се оспорва, че държавата е упражнила изцяло правата си за увеличение на дяловия капитал [неясно], стойността на мярка 3 възлиза на 44 999 999,40 EUR.
(88)
Що се отнася до датата на предоставяне, от протокола от общото събрание на акционерите на 14 май 2009 г. става ясно, че гръцката държава е предоставила 15 000 000 EUR за увеличението на капитала на 15 април 2009 г. (27) във връзка с общото участие на държавата в увеличението на дяловия капитал [неясно], което е възлизало на 44 999 999,40 EUR. Комисията не разполага с информация за датата, на която е предоставена останалата сума от участието на държавата в увеличението на дяловия капитал на дружеството.
4.2.4. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(89)
По същите причини като при мярка 2 критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен за мярка 4 и това не беше оспорено от гръцките органи.
(90)
Комисията приема, че може да бъде общоприета бизнес практика акционерите да предоставят гаранции при обстоятелства, сходни с настоящия случай. Но тъй като NBG също е била акционер в Larco, Комисията счита, че би било нормално акционерите да поделят пропорционално рисковете, произтичащи от въпросната гаранция. Вместо това държавата е поела целия риск, предоставяйки гаранция за дълг, когато Larco е било предприятие в затруднение и вече е имало нарастващ дълг.
(91)
Що се отнася до мярка 2, условията от точка 3.2 от известието относно гаранциите не са изпълнени и по отношение на тази марка, тъй като не може да се счита, че премия от 2 % отразява риска от неизпълнение от страна на Larco.
(92)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил на Larco гаранция при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията заключава, че тя е предоставила избирателно предимство на получателя.
(93)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката съдържа потенциал да засегна търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(94)
Следователно се заключава, че мярка 4 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Комисията счита, че размерът на помощта се равнява на стойността на гарантираната сума, тъй като е ясно, независимо от условията, че никой разумен участник на пазара не би гарантирал тази сума за Larco предвид икономическите затруднения на дружеството. С други думи Комисията счита, че Larco е получило предимство, равняващо се на стойността на гарантираната сума, тъй като без държавната гаранция дружеството не би било в състояние да получи гаранция от пазара.
(95)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.5. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на допълнителен данък през 2010 г.
(96)
Комисията взема предвид поясненията, предоставени от гръцките органи по отношение на фактическите обстоятелства във връзка с мярка 5.
(97)
С оглед на доказателствата, представени от гръцките органи, Комисията приема, че правото на заместване на авансовото плащане на допълнителния данък с гаранционни писма е предоставено на Larco от съда въз основа на обективни критерии, които биха се прилагали по отношение на всяко дружество в подобно положение. Следователно се заключва, че мярка 5 не е предоставила избирателно предимство на Larco.
4.2.6. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(98)
Комисията взема под внимание поясненията, представени от гръцките органи по отношение на фактическите обстоятелства във връзка с мярка 6.
(99)
Комисията не е съгласна с гръцките органи, че мярка 6 не е свързана с държавни ресурси. Първо, както е обяснено по отношение на мярка 2, държавните гаранции излагат на риск държавни ресурси, тъй като в случай на иск за изплащане по гаранциите то се извършва чрез държавния бюджет. Освен това всяка гаранция, за която не се получава подходящо възнаграждение под формата на пазарна премия, води до загуба на финансови средства за държавата. Също така аргументът за неизплатения дълг в размер на 60 млн. EUR за ДДС изглежда противоречи на мнението, представено по отношение на мярка 5, в което гръцките органи твърдят, че законно и преднамерено не са възстановили дължимия ДДС, за да компенсират преустановяването на авансовото плащане на допълнителния данък.
(100)
Поради това Комисията счита, че критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен по отношение на настоящата мярка.
(101)
Подобно на мерки 2 и 4, условията от точка 3.2 от известието относно гаранциите не са изпълнени и по отношение на настоящата мярка.
(102)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен кредитор в условията на пазарна икономика не би предоставил гаранция на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията заключава, че тя е предоставила избирателно предимство на получателя.
(103)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката може потенциално да засегне търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(104)
Следователно се заключава, че мярка 6 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Както по отношение на мярка 2, Комисията счита, че размерът на помощта се равнява на стойността на гарантираните заеми, тъй като е под въпрос дали с оглед на неговите икономически затруднения Larco би намерило финансиране на пазара независимо от условията.
(105)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.7. Заключение относно наличието на държавна помощ
(106)
С оглед на горепосоченото Комисията счита, че мерки 1 и 5 не представляват държавна помощ, а мерки 2, 3, 4 и 6 представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(107)
Следователно държавната помощ, съдържаща се в мярка 2, възлиза на 30 000 000 EUR, предоставени на 22 декември 2008 г. Държавната помощ, съдържаща се в мярка 3, възлиза на 44 999 999,40 EUR, но датата(ите) на предоставяне трябва да бъде(ат) изяснена(и) от гръцките органи. Държавната помощ, съдържаща се в мярка 4, възлиза на 10 820 824,95 EUR, предоставени на 10 май 2010 г., а общата стойност на държавната помощ, съдържаща се в мярка 6, възлиза на 50 000 000 EUR (сборът от 30 000 000 EUR и 30 000 000 EUR), предоставени на 30 декември 2011 г.
4.3. Неправомерна помощ
(108)
Мерките 2, 3, 4 и 6 представляват държавна помощ и са предоставени в нарушение на задълженията за уведомяване и непредприемане на действия, установени в член 108, параграф 3 от Договора. Следователно тези мерки представляват неправомерна държавна помощ.
4.4. Съвместимост на мярката
(109)
След като някои мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тяхната съвместимост трябва да бъде оценена по отношение на изключенията, предвидени в параграфи 2 и 3 от този член.
(110)
Съгласно съдебната практика на Съда на Европейския съюз държавите членки трябва да се позоват на възможни основания за съвместимост и да докажат, че условията за такава съвместимост са изпълнени (28).
4.4.1. Съвместимост на мерки 2, 4 и 6
(111)
По отношение на мерки 2 и 4 гръцките органи не представиха възможни основания за съвместимост, тъй като според тях мерките не представляват държавна помощ.
(112)
След като мерките представляват държавна помощ, те следва да бъдат оценени по отношение на тяхната съвместимост съгласно член 107, параграф 3, буква в) от Договора, и по-специално съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като Larco е било предприятие в затруднение най-малко от 2008 г. насам. Съгласно точка 20 от Насоките за оздравяване и преструктуриране „едно предприятие в затруднение не може да бъде разглеждано като подходящо средство за изпълнение на други обществени цели до момента, до който не бъде осигурена неговата жизнеспособност. Следователно Комисията е на мнение, че помощите за предприятия в затруднение могат да допринесат за развитието на икономическата дейност, без това сериозно да засегне търговията до степен, противоречаща на интересите на Общността, само ако са изпълнени условията на настоящите насоки.“
(113)
В настоящия случай обаче не са изпълнени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране (точка 3.1). Гаранциите не са били прекратени след 6 месеца, а гръцката държава не е оповестила план за преструктуриране, който да възстанови жизнеспособността на предприятието, като същевременно не са приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта. Органите не са представили план за ликвидация.
(114)
По отношение на мярка 6 гръцките органи заявиха, че тя е съвместима с временната рамка и временната гаранционна схема и че във всеки случай е отговаряла на условията за помощ за оздравяване.
(115)
Комисията не приема аргументите на гръцките органи. Тя счита, че условията на временната рамка и временната гаранционна схема не са били изпълнени, тъй като Larco е било предприятие в затруднение. Общата стойност на двете гаранции е била по-висока от годишните разходи на Larco за заплати, гаранцията е надвишавала 90 % от заема, а годишното равнище от 1 % не може да се счита за пазарна премия, отразяваща риска от неизпълнение по гарантираната сума.
(116)
Що се отнася до аргумента, че мярката представлява помощ за оздравяване - въпреки че от 2011 г. Комисията провежда обсъждания с гръцките органи по отношение на Larco, органите никога не са посочвали, че гаранциите от 2011 г. следва да се считат за помощ за оздравяване и никога не са предоставяли каквато и да е информация във връзка с това. Дори в отговора си от 16 март 2012 г. на въпросника гръцките органи изрично завиха, че дружеството не се е възползвало от помощ за оздравяване и/или преструктуриране през последните 10 години.
(117)
Съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране в никакъв случай не са изпълнени и в настоящия случай. Гаранциите от 2011 г. не са прекратени след 6 месеца, а гръцките органи не са оповестили план за преструктуриране или план за ликвидация. Бизнес планът, в който се обосновава необходимостта от 30 млн. EUR за инвестиции, не може да представлява основата на съвместим план за преструктуриране от гледна точка на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Това е така, защото целта на този план не е била възстановяване на жизнеспособността на предприятието и не са предвидени или приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта. Органите не са представили и план за ликвидация.
(118)
Комисията не установи други възможни основания за съвместимостта на мерки 2, 4 и 6.
(119)
С оглед на горепосоченото Комисията счита, че мерки 2, 4 и 6 са несъвместими с вътрешния пазар.
4.4.2. Съвместимост на мярка 3
(120)
Гръцките органи не представиха възможни основания за съвместимостта на мярка 3, тъй като според тях мярката не представлява държавна помощ.
(121)
При условие че мярката представлява държавна помощ, тя следва да бъде оценена по отношение на нейната съвместимост съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране, поради причините, посочени в съображение 112 по-горе. Съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране в никакъв случай не са изпълнени и в настоящия случай. Гръцките органи не са оповестили план за преструктуриране, чрез който да бъде възстановена жизнеспособността на предприятието, и не са приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта.
(122)
Комисията не установи други възможни основания за съвместимостта на настоящата мярка.
(123)
При тези обстоятелства Комисията счита, че мярка 3 е несъвместима с вътрешния пазар.
4.5. Възстановяване
(124)
Съгласно Договора и установената съдебна практика на Съда Комисията е компетентна да реши дали съответната държава членка трябва да отмени или да измени помощта, когато се установи, че тя е несъвместима с вътрешния пазар (29). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (30). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (31).
(125)
В съответствие със съдебната практика член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (32) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя […]“.
(126)
Следователно предвид факта, че Комисията не е уведомена за нито една от въпросните мерки в нарушение на член 108 от Договора и поради това те трябва да се считат за неправомерна и несъвместима помощ, помощта трябва да се възстанови с цел възстановяване на ситуацията, която е съществувала на пазара преди нейното предоставяне. Възстановяването следва да обхваща периода от възникването на предимството за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, до момента на действителното ѝ възстановяване, а в подлежащите на възстановяване суми се включват лихвите, начислени до действителното възстановяване.
5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(127)
Мерки 1 и 5 не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(128)
Гърция неправомерно е привела в действие мерки 2, 3, 4 и 6 в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(129)
По-специално мерки 2, 4 и 6 (държавните гаранции от 2008 г., 2010 г. и 2011 г.) в полза на Larco са представлявали държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и са били несъвместими с вътрешния пазар, тъй като не са били спазени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране и не са установени други основания за съвместимост.
(130)
Мярка 3 (участието на държавата в увеличението на капитала на Larco от 2009 г.) също е представлявала държавна помощ и е била несъвместима с Договора, тъй като не са били спазени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране и не са установени други основания за съвместимост.
(131)
Комисията отбелязва, че Гърция се е съгласила настоящото решение да бъде прието на английски език,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Несъбирането на дълг към Министерството на финансите и гаранционните писма вместо авансово плащане на допълнителния данък през 2010 г., който Гърция наложи на Larco, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
Член 2
Държавната помощ в размер на 135 820 824,35 EUR под формата на държавни гаранции за Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. през 2008 г., 2010 г. и 2011 г. и под формата на участие на държавата в увеличението на капитала на дружеството през 2009 г., неправомерно предоставена от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Гърция възстановява несъвместимата помощ, посочена в член 2, от получателя.
2. Върху сумите, подлежащи на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която те са предоставени на получателите, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (33), както е изменен.
4. По отношение на мярка 3 Гърция следва да предостави точната(ите) дата(и), когато е предоставила своето участие в увеличението на дяловия капитал от 2009 г.
5. Гърция отменя всички неизплатени плащания от помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Гърция гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е била уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Гърция предоставя следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Гърция редовно уведомява Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 27 март 2014 година.
DECIZIA COMISIEI
din 27 martie 2014
privind ajutorul de stat SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) acordat de Grecia companiei Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
[notificată cu numărul C(2014) 1818]
(Numai textul în limba engleză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2014/539/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după invitarea părților interesate să își prezinte observațiile conform dispozițiilor menționate mai sus (1),
întrucât:
1. PROCEDURA
(1)
În contextul programului de ajustare economică, Grecia a inițiat un program de privatizare (2). Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. („Larco”) a fost identificată ca fiind întreprindere de stat care trebuie privatizată.
(2)
În martie 2012, Fondul de dezvoltare a activelor Republicii Elene („HRADF”) (3) a informat Comisia cu privire la privatizarea Larco propusă. Pentru a clarifica dacă pot apărea probleme privind ajutorul de stat în contextul proiectului de privatizare, Comisia a deschis un caz ex officio și a inițiat o evaluare preliminară în aprilie 2012.
(3)
În cadrul acestor discuții, din răspunsul autorităților elene la un chestionar din 16 martie 2012 a reieșit că Larco beneficiase deja de măsuri de ajutor de stat. Comisia a solicitat informații suplimentare prin e-mailurile din 18 aprilie 2012, 24 aprilie 2012, 5 iulie 2012, 22 august 2012 și 7 decembrie 2012 și prin scrisorile din 4 mai 2012 și 14 ianuarie 2013, la care autoritățile elene au răspuns la 20 aprilie 2012, 26 aprilie 2012, 3 octombrie 2012, 13 noiembrie 2012, 15 noiembrie 2012, 7 decembrie 2012, 24 decembrie 2012 și 18 ianuarie 2013. Au avut loc reuniuni între serviciile Comisiei și reprezentații autorităților elene la 30 aprilie 2012 și 11 septembrie 2012 în Atena și la 25 ianuarie 2013 în Bruxelles.
(4)
Prin scrisoarea din 6 martie 2013 (denumită în continuare „decizia din 6 martie 2013”), Comisia a informat Grecia că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din tratat în ceea ce privește anumite măsuri de ajutor descrise în secțiunea 2.2 de mai jos (denumită în continuare „procedura oficială de investigare”).
(5)
Decizia din 6 martie 2013 a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat autoritățile elene și părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsurile de ajutor.
(6)
Comisia a primit observații de la autoritățile elene la 30 aprilie 2013. Comisia nu a primit observații de la părțile interesate.
(7)
Prin e-mailul din 21 ianuarie 2014, autoritățile elene au informat Comisia că sunt de acord cu adoptarea deciziei în limba engleză.
2. DESCRIEREA MĂSURILOR DE AJUTOR
2.1. Beneficiarul
(8)
Larco este specializată în extracția și prelucrarea minereurilor de laterit, în extracția lignitului și în producția de feronichel și de produse derivate. Printre activități se numără explorarea, dezvoltarea, exploatarea minieră, topirea și comercializarea produselor sale la nivel mondial. Larco este unul dintre cei mai mari producători de feronichel din lume. În 2012, întreprinderea avea 960 de angajați și, prin urmare, s-a calificat drept o întreprindere mare (5).
(9)
La momentul procedurii oficiale de investigare, 55,2 % din acțiunile Larco erau deținute de statul elen prin HRADF, iar 33,4 % de Banca Națională a Greciei S.A. („NBG”, o instituție financiară privată) și 11,4 % de Public Power Corporation S.A. („PPC”, operatorul tradițional producător de energie electrică din Grecia al cărui acționar majoritar este statul).
(10)
Larco exploatează o instalație de topire în Larymna, în centrul Greciei. Larco deține, de asemenea, drepturile de exploatare minieră în diverse locuri din Grecia în patru pachete: minele Agios Ioannis (lângă Larymna), minele Evia, minele Kastoria și minele de lignit Servia.
(11)
Larco a fost înființată în 1989 ca o nouă entitate corporativă în urma lichidării societății Hellenic Mining and Metallurgical S.A. din Larymna („vechea Larco”). Vechea Larco face în continuare obiectul lichidării, dar activele sale au contribuit la Larco alături de obligațiile corespunzătoare în 1989. Vechea Larco este, prin urmare, un creditor al Larco.
2.2. Descrierea măsurilor
2.2.1. Măsura 1: Neperceperea datoriei către Ministerul de Finanțe
(12)
În aprilie 1998, un acord privind plata datoriilor a fost încheiat între Larco și creditorii săi principali, și anume vechea Larco, PPC și statul elen. În conformitate cu acordul din 1998, datoria Larco către acei creditori trebuia să fie restituită cu o dobândă de 6 % pe an („p.a.”). Cu toate acestea, datoria către statul elen a rămas stabilă sau a crescut ușor, cel puțin începând din 2004 (6), în timp ce datoria către PPC și vechea Larco a fost eliminată sau redusă (7).
(13)
Prin urmare, se pare că statul a tratat datoria către Larco diferit față de ceilalți doi creditori.
2.2.2. Măsura 2: Garanția de stat din 2008
(14)
La 22 decembrie 2008, statul a oferit companiei Larco o garanție pentru un împrumut de 30 de milioane EUR de la ATE Bank. Garanția acoperea 100 % din împrumut pentru o durată de până la 3 ani și o primă de garanție de 1 % pe an.
2.2.3. Măsura 3: Majorarea de capital din 2009
(15)
În 2009, având în vedere capitalurile proprii negative, consiliul de administrație al Larco și cei trei acționari au aprobat o majorare a capitalului social de 134 de milioane EUR. Cu toate acestea, numai statul elen și-a exercitat drepturile sale în totalitate, iar NBG și-a exercitat drepturile doar parțial, iar PPC nu a participat deloc la majorarea capitalului social. Niciun acționar nou nu a contribuit la majorarea capitalului social.
(16)
Majorarea capitalului social s-a ridicat de fapt la 65,5 milioane EUR, cu o contribuție a statului de aproximativ 45 de milioane EUR (69 % din totalul injecției de capital) și a NBG în valoare de 20,5 milioane EUR (31 %). În pofida situației financiare precare a Larco, se pare că majorarea de capital nu a fost bazată pe un plan de restructurare menit să restabilească viabilitatea întreprinderii, întrucât NBG pare să fi anulat valoarea contabilă a întreprinderii „deoarece grupul nu anticipează să recupereze valoarea contabilă a investiției, având în vedere faptul că societatea se confruntă cu importante dificultăți financiare” (8) (a se vedea considerentul 45 din decizia din 6 martie 2013).
2.2.4. Măsura 4: Garanția de stat din 2010
(17)
La 10 mai 2010, statul a oferit o garanție pentru acoperirea unei scrisori de garanție potrivit căreia NBG ar garanta pentru Larco suma de aproximativ 10,8 milioane EUR. Garanția acoperea 100 % din scrisoarea de garanție și avea o durată nedeterminată și o primă de garanție de 2 % pe an.
2.2.5. Măsura 5: Scrisori de garanție în loc de plată în avans a unei amenzi fiscale în 2010
(18)
În 2010, autoritățile fiscale elene au auditat situațiile financiare ale Larco și au respins tratamentul contabil al anumitor pierderi rezultate din contracte de acoperire pentru prețul nichelului. Ca urmare a înregistrării abuzive a pierderilor fiscale, a fost aplicată o amendă de 190 de milioane EUR (9).
(19)
Larco a contestat ulterior impunerea amenzii fiscale la instanțele din Grecia. În conformitate cu legislația elenă (10), o entitate care trebuie să plătească o amendă fiscală trebuie să achite în prealabil 25 % din suma respectivă pentru a putea contesta în instanță aplicarea amenzii fiscale (în acest caz, 25 % înseamnă 47 de milioane EUR).
(20)
Cu toate acestea, în cazul Larco tribunalul administrativ elen a decis să scutească societatea de obligația de plată în avans a 25 % din amenda fiscală, aceasta fiind înlocuită cu obligația de a depune scrisori de garanție în valoare de numai 1,5 milioane EUR.
2.2.6. Măsura 6: Garanțiile de stat din 2011
(21)
La 30 decembrie 2011, statul a oferit două garanții pentru două împrumuturi de 30 de milioane EUR și, respectiv, 20 de milioane EUR de la ATE Bank. Unul dintre împrumuturi (cel de 20 de milioane EUR) era neplătit la momentul acordării garanției. Garanțiile ofereau o acoperire de 100 %, iar prima era de 1 % pe an.
2.3. Motive pentru inițierea procedurii oficiale de investigare
(22)
În decizia din 6 martie 2013, (considerentele 18-25), Comisia a ajuns la concluzia preliminară că Larco ar putea fi considerată o întreprindere aflată în dificultate în sensul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor (11) din 2007. În acest context, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că toate cele șase măsuri reprezintă ajutor de stat și și-a exprimat îndoiala în ceea ce privește compatibilitatea acestora cu piața internă.
(23)
În cazul în care măsurile identificate au reprezentat ajutor de stat, acestea ar fi fost acordate prin încălcarea obligațiilor de notificare și de suspendare prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din tratat.
3. OBSERVAȚIILE GRECIEI
3.1. Întreprindere în dificultate
(24)
În observațiile sale în cadrul procedurii oficiale de investigare, autoritățile elene au susținut că Larco nu era o întreprindere în dificultate în cursul anilor 2008 și 2009 deoarece pierderile înregistrate au fost cauzate de scăderea prețului global al feronichelului în cursul acestor ani. Autoritățile elene pretind că Larco a fost o întreprindere aflată în dificultate începând cu 2010.
3.2. Măsura 1: Neperceperea datoriei către Ministerul de Finanțe
(25)
Autoritățile elene au susținut că contractul de credit acordat de stat Larco nu a reprezentat resurse de stat deoarece a fost inițial un credit privat acordat de „Organisation for Entreprise Restructuring S.A.” (Organizație pentru restructurarea întreprinderilor „OER”). Când OER a fost lichidată, în conformitate cu Legea 2741/1999, toate creanțele sale au fost transferate către stat.
(26)
În plus, acestea au explicat că acordul privind plata datoriilor din 1998 cuprindea norme specifice pentru tratarea și colectarea datoriei restante care ar fi aplicabile la sfârșitul fiecărui exercițiu financiar după cum urmează:
(a)
dacă Larco ar înregistra profituri în cursul unui exercițiu financiar, dobânzile acumulate (6 % pe an) ar fi rambursate în primul rând creditorilor, înainte de rambursarea principalului datoriei;
(b)
după orice rambursare de dobândă, Larco ar păstra o anumită sumă din profit pentru investiții;
(c)
după aplicarea dispozițiilor de la literele (a) și (b), orice profit al Larco rămas în conturile Larco ar fi alocat în mod proporțional creditorilor Larco.
(27)
În cazul în care Larco nu înregistra niciun profit după 1999, creditorii aveau dreptul de a urmări să li se ramburseze datoriile prin diverse mijloace, cum ar fi luarea în considerare a plății datorate, capitalizarea datoriei etc. Cu toate acestea, creditorii nu aveau dreptul la executarea silită a datoriei restante, cum ar fi valorificarea activelor societății sau forțarea lansării procedurii de faliment împotriva societății.
(28)
Până în 2003, creditorii au primit dobânda acumulată, astfel cum s-a convenit de către părți. Pentru perioada 2004-2007, Larco nu a înregistrat niciun profit și, prin urmare, nu s-a realizat nicio rambursare a dobânzii acumulate. În 2007, PPC a încheiat un acord pentru materii prime cu Larco, convenit de către toți creditorii, prin care Larco a furnizat lignit către PPC, ceea ce a redus datoria în consecință. Datoria către PPC a fost eliminată complet în 2011.
(29)
Administratorul vechii Larco a urmărit colectarea datoriei prin mijloace judiciare și se pare că anumite sume au fost deja plătite. Până în 2011, vechea Larco a colectat 5 milioane EUR din datoria restantă în baza acordului din 1998. Având în vedere că vechea Larco avea, de asemenea, datorii față de statul elen, acesta din urmă a colectat întreaga sumă de 5 milioane EUR.
(30)
În ceea ce privește datoria directă a Larco către statul elen, statul a trimis periodic către Larco facturi pentru suma anuală a dobânzii, inclusiv dobânda acumulată anuală.
(31)
Astfel, autoritățile elene au susținut că datoria care rezultă din acordul din 1998 ar putea să nu se califice ca resurse de stat și, în orice caz, că nu a existat un avantaj selectiv în favoarea Larco.
3.3. Măsura 2: Garanția de stat din 2008
(32)
Autoritățile elene invocă Comunicarea privind garanțiile (12) și, în special, secțiunea 3.2 din comunicare, ce include condițiile în care Comisia poate exclude prezența ajutorului de stat în cadrul unei garanții individuale. Potrivit autorităților elene:
(a)
Larco nu era o întreprindere în dificultate la momentul acordării garanției;
(b)
gradul de acoperire oferit de garanție putea fi determinat în mod corespunzător la momentul acordării;
(c)
garanția a fost acordată pentru un titlu de creanță (împrumut obligatar) și putea, prin urmare, să depășească 80 % din valoarea totală a creditelor nerambursate;
(d)
1 % din prima plătită pentru garanție reprezenta un preț de piață, reflectând capacitatea financiară a Larco.
(33)
Astfel, autoritățile elene au susținut că garanția de stat din 2008 nu reprezintă ajutor de stat.
(34)
Autoritățile elene explică faptul că măsura 2 a fost acordată pe baza Deciziei ministeriale YA 2/93378/0025 din 22 decembrie 2008 și acoperea suma exactă de 30 000 000 EUR.
3.4. Măsura 3: Majorarea de capital din 2009
(35)
Autoritățile elene au susținut că participarea statului la majorarea capitalului a avut ca scop protejarea valorii întreprinderii, având în vedere viitoarea privatizare și punerea în aplicare a unui plan de restructurare. În decizia sa, statul a luat în considerare creșterea potențială a Larco, valoarea activelor sale și a situației generale a pieței feronichel, precum și restructurarea și măsurile de reducere a costurilor.
(36)
NBG a contribuit cu 31 % la majorarea de capital. Spre deosebire de stat, NBG a decis să își exercite drepturile doar parțial. Autoritățile elene au susținut că obiectivul NBG a fost de a menține un anumit control asupra întreprinderii și, prin urmare, acțiunile sale nu ar trebui privite ca o lipsă de încredere în viitorul întreprinderii Larco. Într-adevăr, NBG și-a redus participația în Larco la minimul necesar, în conformitate cu legislația elenă, pentru a avea drept de veto cu privire la anumite decizii importante în consiliul de administrație.
(37)
Cel de al treilea acționar, PPC, a decis în mod explicit să nu participe la majorarea capitalului, acceptând faptul că participația sa ar fi fost diluată. Autoritățile elene au susținut că PPC nu a participat deoarece intenția acesteia era de a permite statului să aibă o majoritate de acțiuni mai mare în vederea privatizării întreprinderii.
(38)
În concluzie, autoritățile elene au susținut că statul a acționat ca un investitor în economia de piață și că, prin urmare, majorarea de capital din 2009 nu constituie ajutor de stat.
(39)
În ceea ce privește data acordării, autoritățile elene nu au furnizat informații concludente. Procesele-verbale ale reuniunii acționarilor arată că statul elen a contribuit cu 15 000 000 EUR la majorarea capitalului la 15 aprilie 2009, pe baza documentului Οικ2/27694/0025 din partea Ministerului de Finanțe având în vedere contribuția totală a statului la majorarea capitalului social care s-a ridicat la 44 999 999,40 EUR. Situația financiară din 2009 a Larco arată că majorarea de capital a fost decisă la 14 mai 2009, dar nu precizează când a avut loc de fapt injectarea noului capital.
3.5. Măsura 4: Garanția de stat din 2010
(40)
Autoritățile elene au explicat că, în contextul acordului din 1998, vechea Larco a apelat la instanțele elene pentru a obține plata datoriei Larco și au existat o serie de hotărâri ale curții, precum și anulări, printre altele, în ceea ce privește o datorie de aproximativ 10,5 milioane EUR (13).
(41)
În contextul unui recurs al Larco și din cauza pericolului de daune ireparabile, Curtea Supremă a Greciei a suspendat plata datoriei de aproximativ 10,5 milioane EUR până la pronunțarea hotărârii definitive de către instanța competentă. Suspendarea a fost acordată cu condiția ca Larco să prezinte o scrisoare de garanție pentru vechea Larco pentru suma suspendată. NBG a furnizat scrisoarea de garanție pentru aproximativ 10,8 milioane EUR (10,5 milioane EUR din creanța contestată inițial + 0,3 milioane EUR pentru onorariile avocaților și cheltuieli) în favoarea Larco. Scrisoarea de garanție, la rândul său, a fost acoperită de o garanție de stat pentru întreaga valoare cu o primă de 2 % pe an pentru o perioadă de timp nelimitată.
(42)
Autoritățile elene au explicat că această măsură a fost acordată de către stat în calitatea sa de acționar cu intenția de a îndeplini condițiile de suspendare și de a evita ca investițiile din datorii să fie declarate restante. Altfel, suspendarea nu ar fi fost aplicabilă și vechea Larco ar fi avut dreptul să continue colectarea datoriei, eventual prin sechestrarea activelor Larco. Larco ar fi putut deveni insolvabilă. Potrivit autorităților elene, NBG nu ar fi acordat scrisoarea de garanție fără garanția de stat.
(43)
Autoritățile elene explică faptul că măsura 4 a fost acordată pe baza Deciziei ministeriale YA 2/923/0025 din 10 mai 2010 și acoperă suma exactă de 10 510 824,95 EUR și 310 000 EUR pentru onorariile avocaților și cheltuieli, totalizând astfel 10 820 824,95 EUR.
3.6. Măsura 5: Scrisori de garanție în loc de plată în avans a unei amenzi fiscale în 2010
(44)
Autoritățile elene au clarificat că măsura în cauză se referă la un impozit suplimentar, mai degrabă decât la o amendă fiscală. Impozitul suplimentar a fost impus deoarece autoritățile fiscale nu au fost de acord ca pierderile rezultate din contractele de acoperire să fie deduse din venitul net al Larco, astfel cum susținea Larco. Autoritățile elene au clarificat, de asemenea, faptul că tribunal a solicitat Larco să furnizeze scrisori de garanție cu o valoare totală de 4,7 milioane EUR.
(45)
Autoritățile elene au furnizat dovezi potrivit cărora Larco a fost autorizată să înlocuiască plata în avans din impozitul suplimentar prin scrisori de garanție, pe baza unei dispoziții legale generale. Hotărârea instanței care a permis întreprinderii Larco să înlocuiască plata în avans a impozitului suplimentar prin scrisori de garanție, în conformitate cu legislația națională (14), a aplicat un test comparativ ținând cont de beneficiile creditorului (Statul) și viabilitatea debitorului (Larco) și a decis astfel suspendarea temporară a obligației de plată în avans a 47 de milioane EUR (ceea ce reprezintă 25 % din impozitul suplimentar) și înlocuirea cu scrisori de garanție cu o valoare totală de 4,7 milioane EUR. Această suspendare era aplicabilă până la pronunțarea unei hotărâri definitive în ceea ce privește procesul intentat de Larco statului pentru impunerea unor impozite suplimentare.
(46)
În plus, autoritățile elene au susținut că deciziile instanțelor naționale nu pot fi imputabile statului.
(47)
De asemenea, autoritățile elene au explicat că, în pofida suspendării temporare, statul a respins în practică efectul financiar al suspendării respective prin compensarea impozitului suplimentar datorat de Larco cu sumele datorate de către stat întreprinderii Larco, precum impozitul pe venit sau restituiri de TVA. Acest lucru a fost permis de legislația recentă pentru accelerarea colectării taxelor în Grecia.
(48)
Astfel, statul pare să fi colectat deja cel puțin 16,1 milioane de EUR din suma datorată pentru plata anticipată de impozite suplimentare ale Larco.
3.7. Măsura 6: Garanțiile de stat din 2011
(49)
Autoritățile elene precizează că niciunul dintre cele două împrumuturi pentru care au fost oferite garanții nu a fost restant. Împrumutul de 20 de milioane EUR a fost acordat de ATE Bank sub formă de refinanțare a unui împrumut mai vechi în valoare de 20 de milioane EUR, care nu fusese achitat.
(50)
Autoritățile elene au susținut că cele două garanții de stat nu implică resurse de stat deoarece statul datora 60 de milioane EUR întreprinderii Larco din restituiri de TVA. Astfel, în cazul în care garanțiile erau solicitate, sumele ar putea compensa creanțele restante la stat.
(51)
Autoritățile au susținut, de asemenea, că, în cazul în care măsura ar constitui ajutor de stat, acesta ar trebui să fie considerat compatibil cu piața internă, deoarece era conform cu cadrul temporar (15) și cu schema elenă temporară relevantă pentru garanțiile de împrumuturi („schemă de garantare temporară”) (16). În special, autoritățile au considerat că, în afara faptului că Larco era o întreprindere în dificultate la momentul acordării măsurii, celelalte condiții ale sistemului au fost îndeplinite:
(a)
Larco era o întreprindere mare;
(b)
împrumutul de 30 de milioane EUR a fost un împrumut pentru investiții, iar suma de 20 de milioane EUR a fost un împrumut de refinanțare a unui împrumut mai vechi, care a fost acordat pentru investiții;
(c)
garanțiile au fost acordate înainte de sfârșitul anului 2011;
(d)
valoarea totală a celor două împrumuturi garantate au depășit cheltuielile anuale salariale ale Larco cu doar 3 milioane EUR;
(e)
garanțiile au acoperit 100 % din împrumut, dar o astfel de măsură era singura posibilitate prin care Larco putea să aibă acces la finanțare din cauza situației speciale a economiei elene;
(f)
garanțiile includeau o primă de 1 % pe an care ar trebui considerată o primă pe piață.
(52)
În cele din urmă, autoritățile elene au susținut că, în cazul în care Comisia a concluzionat că măsura constituia un ajutor și că nu au fost îndeplinite condițiile schemei de garantare temporare, măsurile ar trebui să fie considerate un ajutor de salvare. Un astfel de ajutor ar fi trebuit considerat notificat, întrucât Comisia a fost informată despre măsură în răspunsul din 16 martie 2012 la chestionar, atunci când era în stadiul investigației preliminare ex officio.
(53)
Potrivit autorităților elene, ajutoarele erau conforme cu cerințele prevăzute în Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor deoarece:
(a)
erau un sprijin cu lichidități sub forma unor garanții pentru împrumuturi;
(b)
erau justificate din motive de grave dificultăți sociale și nu aveau efecte colaterale negative nedorite asupra altor state membre;
(c)
autoritățile elene pregăteau un plan de restructurare în cooperare cu Comisia;
(d)
erau limitate la suma necesară menținerii în activitate a întreprinderii pentru o perioadă limitată;
(e)
erau conforme cu principiul „prima și ultima dată”, deoarece Larco nu mai făcuse obiectul unui ajutor de salvare sau de restructurare în trecut;
(f)
Larco a prezentat statului un plan de afaceri prin care justifica necesitatea finanțării de 30 de milioane EUR pentru investiții.
(54)
Autoritățile elene au explicat faptul că măsura 6 a fost acordată în temeiul: (i) Deciziei ministeriale YA 2/95156/0025 din 30 decembrie 2011 care acoperea suma exactă de 30 000 000 EUR; și al (ii) Deciziei ministeriale YA 2/95161/0025 din 30 decembrie 2011, pentru suma exactă de 20 000 000 EUR.
4. EVALUARE
(55)
Prezenta decizie dorește să clarifice, ca punct preliminar, dacă Larco era o întreprindere aflată în dificultate în sensul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor. Ulterior, decizia va evalua dacă măsurile analizate constituie ajutor de stat în favoarea Larco în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat și, în cele din urmă, dacă un astfel de ajutor ar putea fi compatibil cu piața internă.
4.1. Dificultățile Larco
(56)
În decizia din 6 martie 2013 și, în special, în considerentele 18-25, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că Larco era o întreprindere în dificultate la data la care au fost acordate cele șase măsuri. Datele financiare principale ale Larco în perioada 2007-2011 sunt prezentate în următorul tabel:
Datele financiare principale ale Larco 2007-6/2012 (milioane EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Cifra de afaceri
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Profit înainte de impozitare (EBT)
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Capital social
163,8
163,8
109
109
109
109
Capitalul acționarilor
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Datoria totală
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Datorii/capital (raport)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Punctul 10 litera (a) din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor prevede că o societate cu răspundere limitată este considerată a fi în dificultate „atunci când mai mult de jumătate din capitalul social a dispărut și peste un sfert din acest capital a fost pierdut în ultimele 12 luni”. Aceasta reflectă ipoteza conform căreia o întreprindere care se confruntă cu o pierdere masivă de capital social nu va mai putea elimina pierderile, care cu siguranță o vor forța să își închidă activitatea comercială pe termen mediu sau scurt (astfel cum se prevede la punctul 9 din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor).
(58)
În plus, în conformitate cu punctul 11 din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor, o întreprindere poate fi considerată în dificultate „în cazul în care sunt prezente simptomele obișnuite ale unei întreprinderi aflate în dificultate, cum ar fi creșterea pierderilor, scăderea cifrei de afaceri, creșterea stocurilor, supracapacitatea, reducerea fluxului de numerar, îndatorarea crescută, creșterea cheltuielilor cu dobânzile și scăderea sau dispariția valorii activului net”. În acest sens, potrivit Tribunalului, „existența unui capital propriu negativ care […], poate fi considerat un indicator important că o întreprindere se află într-o situație financiară dificilă” (18).
(59)
Conform situațiilor financiare ale Larco aferente perioadei 2007-H1 2012, capitalul social al întreprinderii nu scăzuse cu mai mult de jumătate. Cu toate acestea, în aceeași perioadă, capitalurile proprii ale întreprinderii au devenit negative. În cazurile anterioare, Comisia a considerat că, în cazul în care o întreprindere deține un capital propriu negativ, înseamnă că întregul capital social al acestei întreprinderi a fost pierdut și se aplică ipoteza a priori potrivit căreia criteriile de la punctul 10 litera (a) din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor sunt îndeplinite (19).
(60)
În cazul Larco, Comisia consideră că capitalul social doar pare să nu fi scăzut cu mai mult de jumătate deoarece întreprinderea nu a luat măsurile adecvate, așa cum se prevede în mod normal de legislația elenă (20). Aceste măsuri adecvate urmăresc transformarea capitalurilor proprii ale unei întreprinderi din negative în pozitive și, în același timp, la o creștere a acestora la un nivel adecvat. Astfel de măsuri adecvate ar putea consta fie în capitalizarea pierderilor, fie în majorarea capitalului sau în ambele variante.
(61)
În această privință, Comisia consideră că o capitalizare a pierderilor ar fi dus la pierderea întregului capitalul social al întreprinderii, deoarece pierderile acumulate au fost mai mari decât capitalul social. De aceea, Comisia consideră că, în acest caz, criteriile de la punctul 10 litera (a) din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor au fost îndeplinite încă din 2008.
(62)
În plus, în ceea ce privește criteriile prevăzute la punctul 11 din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor, Larco a înregistrat o scădere semnificativă a cifrei de afaceri din 2007 până în 2009 și pierderi semnificative în 2008 și 2009, cu o valoare totală de 221 de milioane EUR (116 milioane EUR și respectiv 105 milioane EUR). În 2010 și 2011, întreprinderea a înregistrat o creștere a cifrei de afaceri și a profiturilor, dar aceste creșteri nu au fost suficiente pentru a permite redresarea financiară a Larco. În aceeași perioadă, capitalurile sale proprii au rămas la valori negative și datoria sa a continuat să crească. În plus, operațiunile Larco au înregistrat din nou pierderi în H1 2012.
(63)
Comisia nu este de acord cu argumentul autorităților elene conform cărora Larco nu se afla în dificultate în cursul anilor 2008 și 2009, deoarece pierderile au fost cauzate de scăderea prețului feronichelului.
(64)
În primul rând, faptul că o scădere a prețului feronichelului a antrenat înregistrarea de pierderi și a contribuit la dificultățile Larco nu atenuează în sine constatarea că Larco a prezentat simptomele obișnuite ale unei întreprinderi aflate în dificultate. O întreprindere viabilă ar trebui să își adapteze costurile la astfel de modificări de prețuri pentru a evita înregistrarea de pierderi.
(65)
Pe de altă parte, în anii 2008 și 2009, întreprinderea avea capitaluri proprii negative și datorii în creștere (o creștere de 63 % între 2007-2008). Deși prețul nichelului-fier și cifra de afaceri au crescut semnificativ după 2010, rezultatele financiare ulterioare ale Larco indică faptul că dificultățile sale au persistat. Prin urmare, nu se poate concluziona că pierderile din 2008 și 2009 au fost doar rezultatul prețurilor scăzute ale feronichelului.
(66)
În lumina celor de mai sus, se concluzionează că Larco era o întreprindere în dificultate în sensul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor la momentul la care au fost acordate cele șase măsuri.
4.2. Existența ajutorului de stat
(67)
Articolul 107 alineatul (1) din tratat prevede că orice ajutor acordat de un stat membru sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau producerea anumitor bunuri, în măsura în care acesta afectează schimburile comerciale dintre statele membre, este incompatibil cu piața internă.
(68)
Conform practicii constante a Comisiei și astfel cum este confirmat de jurisprudența curții, criteriul pentru a evalua măsura în care o tranzacție între un organism public și întreprinderi constituie un ajutor de stat este principiul investitorului în economia de piață sau principiul creditorului („MEIP” sau „MECP”). (21) Din acest principiu rezultă că, atunci când statul acționează pe piață ca operator comercial, trebuie să facă acest lucru într-un mod similar unui operator privat. În cazul în care statul nu acționează în acest mod, se folosesc ajutoare de stat. Cu alte cuvinte, criteriul de referință pentru a se stabili dacă o tranzacție implică ajutor de stat este dacă un operator privat aflat într-o situație similară ar fi acționat în același mod. Aplicând acest principiu, considerațiile neeconomice nu pot fi luate în considerare ca motive pentru acordarea de măsuri de sprijin.
4.2.1. Măsura 1: Nepercepere a datoriei către Ministerul de Finanțe
(69)
Pe baza informațiilor disponibile, Comisia nu poate fi de acord cu argumentul autorităților elene că creditul OER a fost un credit privat. În conformitate cu Legea elenă nr. 1386/1983 (articolul 1 (22) privind crearea OER, „OER va funcționa în beneficiul intereselor sociale și sub supravegherea statului”. În conformitate cu articolul 3 din aceeași lege, statul era acționar unic al OER. În plus, statul avea posibilitatea de a numi președintele împreună cu 2 din 8 membri ai consiliului de administrație și, indirect, încă alți 4 membri. Rezultă din cele de mai sus că resursele OER sunt egale cu resursele de stat și, prin urmare, orice credit de la OER pare să fie imputabil statului.
(70)
Dovezile furnizate de autoritățile elene arată că datoria Larco față de OER (cedată ulterior statului) a fost raportată cu regularitate și pe bază de facturi, în conformitate cu acordul de plată a datoriilor din 1998 convenit în temeiul acordului de plată a datoriilor din 1998. O parte din datorie a fost colectată atunci când rentabilitatea întreprinderii a permis acest lucru. Larco a efectuat investiții în timpul acestei perioade, ceea ce a redus rambursările, dar aceste investiții au fost convenite de către toți creditorii. Conform acordului, creditorii nu au dreptul la executarea silită a datoriei restante.
(71)
În lumina celor de mai sus, se concluzionează că măsura 1 a fost conformă cu MECP, având în vedere că statul, în calitate de creditor, a acționat într-un mod comparabil cu cel al unui creditor privat, deoarece a utilizat toate mijloacele aflate la dispoziția sa și în temeiul unui acord contractual, în scopul de a-și colecta datoria.
4.2.2. Măsura 2: Garanția de stat din 2008
(72)
Garanțiile de stat pun în pericol resursele de stat pentru că plata lor antrenează o cheltuială de la bugetul de stat. În plus, orice garanție care nu este remunerată în mod corespunzător presupune pierderea unor resurse financiare ale statului. Așadar, criteriul privind resursele de stat și responsabilitatea statului este îndeplinit pentru această măsură și acest lucru nu este contestat de autoritățile elene.
(73)
Comisia nu este de acord cu argumentul autorităților elene că condițiile de la punctul 3.2 din Comunicarea privind garanțiile sunt îndeplinite. Comisia a stabilit că Larco era o întreprindere în dificultate în 2008. În plus, un comision anual al garanției de 1 % nu poate fi considerat ca reflectând riscul de incapacitate de plată pentru împrumuturile garantate, date fiind dificultățile financiare considerabile ale Larco și, în special, raportul crescut între datorii și capitalul propriu.
(74)
Comisia consideră că un creditor rezonabil al pieței nu ar fi oferit Larco o garanție în aceste condiții. Având în vedere că măsura a fost prevăzută în mod selectiv pentru Larco, Comisia concluzionează că garanția de stat din 2008 a oferit un avantaj selectiv în favoarea beneficiarului.
(75)
Larco își desfășoară activitatea într-un sector în care produsele sunt comercializate între statele membre și ea însăși exportă cea mai mare parte din producția sa către alte state membre. În plus, activități de exploatare, topire și rafinare a nichelului există și în alte 6 state membre în afară de Grecia, și anume, în Austria, Finlanda, Franța (Noua Caledonie), Spania, Suedia și Regatul Unit (23). Nichelul este comercializat în aproape toate statele membre (24).
(76)
Măsurile în cauză permit Larco să continue să funcționeze, astfel că, spre deosebire de ceilalți concurenți cu dificultăți financiare, aceasta nu trebuie să se confrunte cu consecințele care decurg în mod normal din rezultatele financiare dificile. Acest lucru denaturează concurența pentru că alte societăți active pe aceleași piețe trebuie să funcționeze fără un astfel de sprijin oferit de stat.
(77)
Prin urmare, se concluzionează că măsura 2 constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Comisia consideră că ajutorul este egal cu valoarea împrumutului garantat, deoarece nu este sigur că Larco, având în vedere dificultățile economice ale acesteia, ar fi găsit vreo sursă de finanțare pe piață, indiferent de condiții. Cu alte cuvinte, Comisia consideră că Larco a beneficiat de un avantaj egal cu cuantumul împrumutului garantat deoarece fără garanția de stat nu ar fi fost în măsură să obțină această finanțare de pe piață.
(78)
Comisia nu deține nicio informație din care să rezulte faptul că garanția a fost executată.
4.2.3. Măsura 3: Majorarea de capital din 2009
(79)
Participarea statului la majorarea capitalului social al Larco în 2009 implică resurse de stat și este imputabilă statului. Prin urmare, acest criteriu este îndeplinit și nu este contestat de autoritățile elene.
(80)
Comisia nu a primit nicio probă convingătoare din partea autorităților elene care ar justifica argumentul că statul a acționat ca un investitor privat rezonabil. Într-adevăr, procesele-verbale ale adunărilor acționarilor prezentate ca element de probă sugerează că niciun plan de restructurare nu a fost furnizat acționarilor înainte de majorarea de capital, în pofida faptului că Larco era o întreprindere în dificultate. În plus, suma finală de majorare a capitalului a fost, în cele din urmă, insuficientă pentru a acoperi fondurile proprii negative ale Larco și ar putea, prin urmare, să nu fie considerată o măsură de protejare a valorii întreprinderii și de sprijinire a restructurării sale.
(81)
În ceea ce privește participarea NBG, Comisia reamintește curții clarificarea faptului că „simultaneitatea nu poate să fie în sine suficientă, chiar dacă s-au făcut investiții private semnificative, pentru o constatare conform căreia nu a existat niciun ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE fără a lua în considerare celelalte elemente de fapt și de drept.” (25)
(82)
Într-adevăr, participarea parțială a NBG nu pot fi utilizată drept probă de concomitență între stat și acționarii privați pentru că NBG a fost expusă Larco nu numai în calitate de acționar, ci și în calitate de creditor. Decizia sa de a participa parțial la majorarea capitalului era, așadar, un mijloc de a proteja nu numai valoarea investiției sale, ci și poziția sa în calitate de creditor.
(83)
În plus, statul furnizase deja Larco garanția de stat din 2008. Prin urmare, astfel cum a fost stabilit de jurisprudența relevantă, participarea statului la majorarea de capital din 2009 nu poate fi privită în mod izolat, ci trebuie să fie examinată în contextul altor măsuri de ajutor (26).
(84)
În cele din urmă, procesul-verbal al reuniunilor acționarilor nu susțin argumentul autorităților elene că PPC a intenționat să permită statului o majoritate de acțiuni mai extinsă. În schimb, PPC a declarat pur și simplu că nu va participa la majorarea capitalului social.
(85)
Astfel, Comisia consideră că un investitor privat rezonabil nu ar fi participat la majorarea capitalului social al întreprinderii Larco în aceste condiții. Având în vedere că măsura a fost prevăzută în mod selectiv pentru Larco, Comisia concluzionează că participarea statului la majorarea de capital din 2009 a furnizat beneficiarului un avantaj selectiv.
(86)
Pentru motivele indicate în considerentele 75-76 de mai sus, măsura are potențialul de a afecta schimburile comerciale între statele membre și de a denatura concurența.
(87)
Prin urmare, se concluzionează că măsura 3 constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Dat fiind că nu este contestat faptul că statul și-a exercitat toate drepturile pentru majorarea capitalului social [neclar], valoarea măsurii 3 se ridică la 44 999 999,40 EUR.
(88)
În ceea ce privește data acordării, reiese din procesul-verbal al reuniunii acționarilor din 14 mai 2009 că statul elen a acordat 15 000 000 EUR pentru majorarea capitalului la 15 aprilie 2009 (27), cu titlu de contribuție totală din partea statului la majorarea capitalului social [neclar] care s-a ridicat la 44 999 999,40 EUR. Comisia nu deține informații cu privire la data la care a fost acordată suma rămasă din contribuția statului la majorarea capitalului social al întreprinderii.
4.2.4. Măsura 4: Garanția de stat din 2010
(89)
Din aceleași motive ca și în cazul măsurii 2, criteriul privind resursele de stat și responsabilitatea statului este îndeplinit în ceea ce privește măsura 4 și acest lucru nu a fost contestat de autoritățile elene.
(90)
Comisia recunoaște că acordarea de garanții ar putea fi o practică comercială curentă pentru acționari, în condiții similare acestui caz. Cu toate acestea, dat fiind că și NBG era acționar al Larco, în opinia Comisiei ar fi normal ca acționarii să preia în mod proporțional riscul care rezultă din garanția în cauză. În schimb, statul își asumă întregul risc, oferind o garanție pentru o datorie, în timp ce Larco se afla în dificultate și avea deja un grad ridicat de îndatorare.
(91)
În ceea ce privește măsura 2, condițiile de la punctul 3.2 din Comunicarea privind garanțiile pentru această măsură nu sunt îndeplinite, deoarece o primă de 2 % nu poate fi considerată ca reflectând riscul Larco de neîndeplinire a obligațiilor.
(92)
Prin urmare, Comisia consideră că un creditor rezonabil al pieței nu ar fi oferit întreprinderii Larco o garanție în aceste condiții. Având în vedere că măsura a fost prevăzută în mod selectiv pentru Larco, Comisia concluzionează că aceasta a oferit un avantaj selectiv în favoarea beneficiarului.
(93)
Pentru motivele indicate în considerentele 75-76 de mai sus, măsura are potențialul de a afecta schimburile comerciale între statele membre și de a denatura concurența.
(94)
Prin urmare, se concluzionează că măsura 4 constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Comisia consideră că valoarea ajutorului este egală cu cuantumul garantat, deoarece este clar că, indiferent de condiții, niciun participant la piață rezonabil nu ar fi fost în măsură să garanteze suma respectivă pentru Larco având în vedere dificultățile economice ale acesteia. Cu alte cuvinte, Comisia consideră că Larco a beneficiat de un avantaj egal cu cuantumul garantat, deoarece fără garanția de stat nu ar fi fost în măsură să obțină nicio garanție de pe piață.
(95)
Comisia nu deține nicio informație din care să rezulte faptul că garanția a fost executată.
4.2.5. Măsura 5: Scrisori de garanție în loc de plată în avans a unui impozit suplimentar în 2010
(96)
Comisia ia notă de precizările aduse de autoritățile elene în ceea ce privește situația de fapt a măsurii 5.
(97)
În lumina elementelor de probă furnizate de autoritățile elene, Comisia este de acord că dreptul de a înlocui plata în avans a impozitului suplimentar cu scrisori de garanție a fost acordată Larco de către curte pe baza unor criterii obiective care ar fi fost aplicate oricărei întreprinderi într-o situație similară. Prin urmare, se concluzionează că măsura 5 nu implică un avantaj selectiv pentru Larco.
4.2.6. Măsura 6: Garanțiile de stat din 2011
(98)
Comisia ia notă de precizările aduse de autoritățile elene în ceea ce privește situația de fapt a măsurii 6.
(99)
Comisia nu este de acord cu autoritățile elene că măsura 6 nu implică resurse de stat. În primul rând, astfel cum s-a explicat în ceea ce privește măsura 2, garanțiile de stat pun în pericol resursele de stat pentru că plata lor antrenează o cheltuială de la bugetul de stat. În plus, orice garanție care nu este remunerată în mod corespunzător cu o primă de piață implică o pierdere de resurse financiare pentru stat. În plus, argumentul privind datoria restantă de 60 de milioane EUR reprezentând TVA pare să fie în contradicție cu observațiile prezentate în ceea ce privește măsura 5, caz în care autoritățile elene au afirmat că nu au restituit, în mod legal și intenționat, TVAul datorat, pentru a compensa suspendarea plăților în avans a impozitului suplimentar.
(100)
Prin urmare, Comisia consideră că, pentru această măsură, criteriul privind resursele de stat și responsabilitatea statului este îndeplinit.
(101)
Similar cu măsurile 2 și 4, condițiile prevăzute la secțiunea 3.2 din Comunicarea privind garanțiile nu sunt îndeplinite nici pentru această măsură.
(102)
Prin urmare, Comisia consideră că un creditor rezonabil al pieței nu ar fi oferit întreprinderii Larco o garanție în aceste condiții. Având în vedere că măsura a fost prevăzută în mod selectiv pentru Larco, Comisia concluzionează că aceasta a oferit un avantaj selectiv în favoarea beneficiarului.
(103)
Pentru motivele indicate în considerentele 75-76 de mai sus, măsura are potențialul de a afecta schimburile comerciale între statele membre și de a denatura concurența.
(104)
Prin urmare, se concluzionează că măsura 6 constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. În ceea ce privește măsura 2, Comisia consideră că valoarea ajutorului este egală cu suma împrumuturilor garantate deoarece nu este sigur că Larco, în contextul dificultăților economice pe care le întâmpina, ar fi găsit vreo sursă de finanțare pe piață, indiferent de condiții.
(105)
Comisia nu deține nicio informație din care să rezulte faptul că garanția a fost executată.
4.2.7. Concluzie privind existența unui ajutor de stat
(106)
În lumina celor de mai sus, Comisia consideră că măsurile 1 și 5 nu constituie ajutor de stat, în timp ce măsurile 2, 3, 4 și 6 constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.
(107)
Astfel, ajutorul de stat inclus în măsura 2 și acordat pe 22 decembrie 2008 este egal cu 30 000 000 EUR. Ajutorul de stat inclus în măsura 3 este egal cu 44 999 999,40 EUR, dar data (datele) acordării trebuie să fie clarificate de către autoritățile elene. Ajutorul de stat cuprins în măsura 4 este egal cu 10 820 824,95 EUR și a fost acordat la 10 mai 2010, iar ajutorul de stat total cuprins în măsura 6 se ridică la 50 000 000 EUR (care rezultă din 30 000 000 EUR + 30 000 000 EUR) și a fost acordat la 30 decembrie 2011.
4.3. Ajutor ilegal
(108)
Măsurile 2, 3, 4 și 6 constituie ajutor de stat și au fost acordate prin încălcarea obligațiilor de notificare și de suspendare prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din tratat. Astfel, măsurile respective constituie ajutor de stat ilegal.
4.4. Compatibilitatea ajutorului
(109)
În măsura în care anumite măsuri constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat, compatibilitatea acestora trebuie evaluată din perspectiva excepțiilor prevăzute la alineatele (2) și (3) din respectivul articol.
(110)
În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, este de competența statului membru să invoce eventualele motive de compatibilitate și să demonstreze că sunt îndeplinite condițiile pentru o astfel de compatibilitate (28).
4.4.1. Compatibilitatea măsurilor 2, 4 și 6
(111)
În ceea ce privește măsurile 2 și 4, autoritățile elene nu au invocat eventuale motive pentru compatibilitate deoarece acestea au susținut că măsurile nu constituie ajutor de stat.
(112)
Având în vedere că măsurile constituie ajutor de stat, acestea ar trebui să fie evaluate în ceea ce privește compatibilitatea acestora, conform articolului 107 alineatul (3) litera (c) din tratat și, în special, în temeiul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor, deoarece Larco a fost o întreprindere aflată în dificultate cel puțin din anul 2008. În conformitate cu punctul 20 din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor, „o întreprindere aflată în dificultate nu poate fi considerată un instrument adecvat pentru promovarea altor obiective de politici publice până când nu se asigură viabilitatea sa. În consecință, Comisia consideră că ajutorul pentru întreprinderile aflate în dificultate poate contribui la dezvoltarea de activități economice fără a avea un impact defavorabil asupra comerțului, într-o măsură care să contravină interesului comunitar doar în cazul în care condițiile prevăzute în prezentele linii directoare sunt îndeplinite.”
(113)
Cu toate acestea, condițiile relevante din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor (secțiunea 3.1.) nu sunt îndeplinite în acest caz. Garanțiile nu au fost încheiate după 6 luni și autoritățile elene nu au notificat un plan de restructurare care să restabilească viabilitatea întreprinderii, deși nu au existat măsuri compensatorii aplicate pentru a atenua denaturările concurenței. În cele din urmă, nu există nicio dovadă că ajutorul este limitat la minimul necesar, în special printr-o contribuție proprie semnificativă din partea beneficiarului ajutorului. Autoritățile nu au furnizat un plan de lichidare.
(114)
În ceea ce privește măsura 6, autoritățile elene au afirmat că aceasta ar fi fost compatibilă cu cadrul temporar și schema de garantare temporară și, în orice caz, că aceasta se califică drept ajutor de salvare.
(115)
Comisia nu este de acord cu argumentele autorităților elene. Comisia consideră că condițiile din cadrul temporar și schema de garantare temporară nu au fost îndeplinite întrucât Larco era o întreprindere în dificultate. Valoarea totală a celor două garanții depășea cheltuielile anuale salariale ale Larco, garanția depășea 90 % din împrumut și 1 % pe an nu putea fi considerată ca o primă de piață, reflectând riscul de incapacitate de plată pentru suma garantată.
(116)
În ceea ce privește argumentul că măsura a reprezentat ajutor de salvare, deși Comisia a purtat discuții cu autoritățile elene privind Larco din 2011, autoritățile nu au menționat niciodată că garanțiile din 2011 ar trebui să fie considerate un ajutor de salvare și nu au prezentat nicio notificare în acest sens. Într-adevăr, în răspunsul lor din 16 martie 2012 la chestionar, autoritățile elene au declarat în mod explicit că întreprinderea nu a beneficiat de ajutor de salvare și/sau restructurare în ultimii 10 ani.
(117)
Condițiile relevante din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nu sunt, în orice caz, îndeplinite în acest caz. Garanțiile din 2011 nu au fost încheiate după 6 luni și autoritățile elene nu au notificat un plan de restructurare sau un plan de lichidare. Planul de afaceri care să justifice necesitatea unei sume de 30 de milioane EUR pentru investiții nu poate constitui baza unui plan de restructurare compatibil în sensul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor. Aceasta se datorează faptului că acest plan nu vizează restabilirea viabilității întreprinderii și nu au existat măsuri compensatorii avute în vedere sau puse în aplicare pentru a limita denaturările concurenței. În cele din urmă, nu există nicio dovadă că ajutorul a fost limitat la minimul necesar, în special printr-o contribuție proprie semnificativă din partea beneficiarului ajutorului. De asemenea, autoritățile nu au furnizat un plan de lichidare.
(118)
Comisia nu a identificat alte posibile motive pentru compatibilitatea măsurilor 2, 4 și 6.
(119)
În lumina celor de mai sus, Comisia consideră că măsurile 2, 4 și 6 sunt incompatibile cu piața internă.
4.4.2. Compatibilitatea măsurii 3
(120)
Autoritățile elene nu au identificat niciun eventual motiv pentru compatibilitatea măsurii 3 deoarece acestea au susținut că măsura nu constituie ajutor de stat.
(121)
Având în vedere că măsura în cauză constituie un ajutor de stat, aceasta ar trebui, de asemenea, evaluată în ceea ce privește compatibilitatea în temeiul Liniilor directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor, pentru motivele enunțate la considerentul 112 de mai sus. Cu toate acestea, condițiile relevante din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nu sunt îndeplinite nici în acest caz. Autoritățile elene nu au notificat niciodată un plan de restructurare care să restabilească viabilitatea întreprinderii și nu au existat măsuri compensatorii aplicate pentru a atenua denaturările concurenței. În cele din urmă, nu există nicio dovadă că ajutorul este limitat la minimul necesar, în special printr-o contribuție proprie semnificativă din partea beneficiarului ajutorului.
(122)
Comisia nu a identificat alte posibile motive pentru compatibilitatea măsurii în cauză.
(123)
În acest context, Comisia consideră că măsura 3 este incompatibilă cu piața internă.
4.5. Recuperare
(124)
În conformitate cu tratatul și cu jurisprudența consacrată a Curții de Justiție, Comisia are competența de a decide dacă statul membru în cauză trebuie să anuleze sau să modifice măsura de ajutor atunci când constată că aceasta este incompatibilă cu piața internă (29). De asemenea, curtea a susținut în mod consecvent că obligația impusă unui stat membru de a anula ajutorul considerat de Comisie ca fiind incompatibil cu piața internă are rolul de a restabili situația existentă anterior (30). În acest context, curtea a stabilit că acest obiectiv este atins odată cu rambursarea de către beneficiar a sumelor acordate sub formă de ajutor ilegal, pierzând astfel avantajul de care beneficiase față de concurenții săi de pe piață, iar situația anterioară plății ajutorului a fost restabilită (31).
(125)
În conformitate cu jurisprudența, articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (32) prevede că „atunci când adoptă decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide ca statul membru în cauză să ia toate măsurile necesare pentru recuperarea ajutorului de la beneficiar[…]”.
(126)
Astfel, având în vedere că niciuna dintre măsurile în cauză nu au fost notificate Comisiei, ceea ce reprezintă o încălcare a articolului 108 din tratat și trebuie, prin urmare, să fie considerate ajutor ilegal și incompatibil, ajutorul trebuie să fie recuperat pentru a se restabili situația care exista pe piață înainte de acordarea lor. Recuperarea ar trebui să acopere intervalul de timp de la data la care beneficiarul a obținut un avantaj, ceea ce înseamnă atunci când ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarului până la recuperarea efectivă, și sumelor care urmează a fi recuperate ar trebui să li se aplice dobândă până la recuperarea efectivă.
5. CONCLUZIE
(127)
Măsurile 1 și 5 nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.
(128)
Grecia a pus în aplicare în mod ilegal măsurile 2, 3, 4 și 6, cu încălcarea dispozițiilor articolului 108 alineatul (3) din tratat.
(129)
În special, măsurile 2, 4 și 6 (garanții de stat pentru 2008, 2010 și 2011) în favoarea Larco constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat și au fost incompatibile cu piața internă, deoarece condițiile relevante din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nu au fost îndeplinite și alte motive de compatibilitate nu au fost identificate.
(130)
Măsura 3 (participarea statului la majorarea capitalului Larco în 2009) constituie, de asemenea, ajutor de stat și a fost incompatibilă cu tratatul deoarece condițiile relevante din Liniile directoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nu au fost îndeplinite și nici o altă bază de compatibilitate nu a fost identificată.
(131)
Comisia constată că Grecia a acceptat ca prezenta decizie să fie adoptată în limba engleză,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Neperceperea unor datorii față de Ministerul Finanțelor, precum și scrisorile de garanție în locul plății în avans a unui impozit suplimentar în 2010 pe care Grecia le-a pus în aplicare în favoarea Larco nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.
Articolul 2
Ajutorul de stat în valoare de 135 820 824,35 EUR sub forma unor garanții de stat în favoarea Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. în 2008, 2010 și 2011, precum și participarea statului la majorarea capitalului companiei în 2009, acordat de Grecia în mod ilegal, încălcând articolul 108 alineatul (3) din tratat, este incompatibil cu piața internă.
Articolul 3
(1) Grecia va recupera de la beneficiar ajutorul incompatibil menționat la articolul 2.
(2) Sumele care urmează a fi recuperate sunt purtătoare de dobândă începând de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarilor până la momentul recuperării lor efective.
(3) Dobânda se calculează pe o bază compusă, în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (33), astfel cum a fost modificat.
(4) În ceea ce privește măsura 3, Grecia trebuie să furnizeze data (datele) exactă (exacte) la care a furnizat contribuția sa în 2009 la majorarea capitalului social.
(5) Grecia va anula toate plățile ajutoarelor menționate la articolul 2, începând cu data adoptării prezentei decizii.
Articolul 4
(1) Recuperarea ajutorului menționat la articolul 2 este imediată și efectivă.
(2) Grecia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 5
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Grecia trebuie să prezinte următoarele informații:
(a)
valoarea totală (principalul și dobânzile de recuperare) de recuperat de la beneficiar;
(b)
o descriere detaliată a măsurilor deja luate și a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie;
(c)
documentele care să demonstreze că beneficiarul a fost somat să ramburseze ajutorul.
(2) Grecia informează Comisia cu privire la progresul măsurilor naționale luate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutorului menționat la articolul 2. Grecia trebuie să prezinte imediat, la simpla solicitare a Comisiei, informații privind măsurile care au fost deja adoptate și cele planificate în vederea conformității cu prezenta decizie. De asemenea, aceasta trebuie să furnizeze informații detaliate privind valorile ajutorului și dobânda de recuperare deja primite de la beneficiar.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează Republicii Elene.
Adoptată la Bruxelles, 27 martie 2014.