РЕШЕНИЕ (ЕС, Евратом) 2015/443 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2015 година
относно сигурността в Комисията
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 249 от него,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия,
като взе предвид Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договорите, и по-специално член 18 от него,
като имат предвид, че:
(1)
Целта на сигурността в Комисията е да се предостави възможност на Комисията да работи в безопасна и сигурна среда чрез прилагане на последователен, комплексен подход в тази област, като се осигури подходяща степен на защита на лицата, активите и информацията, отговаряща на установените рискове, и се гарантира ефективно и навременно обезпечаване на сигурността.
(2)
Подобно на други международни органи, Комисията е изправена пред сериозни заплахи и предизвикателства в областта на сигурността, особено що се отнася до тероризма, кибератаките и политическия и търговски шпионаж.
(3)
Европейската комисия има сключени споразумения в областта на сигурността за главните си сгради с правителствата на Белгия, Люксембург и Италия (1). Тези споразумения са свидетелство, че Комисията носи отговорност за своята сигурност.
(4)
За да гарантира сигурността на лицата, активите и информацията, е възможно Комисията да трябва да предприеме мерки в области, които се ползват от защита на основните права, залегнали в Хартата на основните права и Европейската конвенция за правата на човека и признати от Съда на Европейския съюз.
(5)
Затова всяка подобна мярка следва да бъде обоснована със значимостта на интереса, който е предназначена да защитава, да бъде пропорционална и да гарантира пълно спазване на основните права, включително по-специално правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на данните.
(6)
В рамките на система, основана на принципите на правовата държава и спазването на основните права, Комисията трябва да се стреми към подходящо равнище на сигурност за своя персонал, активи и информация, което да ѝ позволи да извършва своята дейност, без да ограничава основните права повече от строго необходимото.
(7)
Сигурността в Комисията се основава на принципите на законност, прозрачност, пропорционалност и отчетност.
(8)
Членовете на персонала, упълномощени да обезпечават сигурността, не трябва да бъдат поставяни в неблагоприятно положение заради дейността си, освен ако не действат извън обхвата на своите правомощия или в нарушение на закона, и следователно в това отношение настоящото решение следва да се счита за административна инструкция по смисъла на Правилника за длъжностните лица.
(9)
Комисията следва да предприеме необходимите инициативи за подобряване и укрепване на своята култура на сигурност, като осигури по-ефективно обезпечаване на сигурността, подобри нейното управление, активизира допълнително мрежите и сътрудничеството си с компетентните органи на международно, европейско и национално равнище, и подобри наблюдението и контрола на изпълнението на мерките за сигурност.
(10)
Създаването на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) като функционално независим орган на Съюза оказа значително въздействие върху интересите на Комисията в сферата на сигурността и следователно налага необходимостта от въвеждане на правила и процедури за сътрудничество в областта на безопасността и сигурността между ЕСВД и Комисията, особено що се отнася до изпълнението на задължението на Комисията за бдителност по отношение на персонала на Комисията в делегациите на Съюза.
(11)
Политиката на Комисията в областта на сигурността следва да се прилага по начин, който да съответства на останалите вътрешни процеси и процедури, които биха могли да включват елемент на сигурност. По-конкретно те включват управлението на непрекъснатостта на дейностите, което цели запазване на най-важните функции на Комисията в случай на прекъсване на работата, и процеса ARGUS за многосекторна координация на кризи.
(12)
Независимо от мерките, които вече са въведени към момента на приемане на настоящото решение и са нотифицирани на Европейския надзорен орган по защита на данните (2), всяка мярка в съответствие с настоящото решение, включваща обработка на лични данни, е предмет на правилата за прилагане съгласно член 21, който установява подходящи гаранции за субектите на данни.
(13)
Затова е необходимо Комисията да преразгледа, актуализира и консолидира действащата нормативна база за сигурността в Комисията.
(14)
Поради това Решение (94) 2129 (3) следва да бъде отменено,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„активи“ означава всяка движима или недвижима собственост и имущество на Комисията;
2)
„отдел на Комисията“ означава генерална дирекция или служба на Комисията, или кабинет на член на Комисията;
3)
„комуникационна и информационна система“, или „КИС“, означава всяка система, даваща възможност за работа с информация в електронна форма, включително всички активи, необходими за нейното функциониране, както и необходимите инфраструктура, организация, персонал и информационни ресурси;
4)
„контрол на рисковете“ означава всяка мярка за сигурност, за която може разумно да се очаква, че ще осъществява ефективен контрол над риска за сигурността чрез неговото предотвратяване, смекчаване, избягване или прехвърляне;
5)
„кризисна ситуация“ означава обстоятелство, събитие, инцидент или извънредна ситуация (или поредица или съчетание от такива), излагащи на сериозна или непосредствена заплаха сигурността в Комисията, независимо от своя произход;
6)
„данни“ означава информация под форма, която позволява да бъде съобщавана, записвана или обработвана;
7)
„член на Комисията, отговарящ за сигурността“ означава член на Комисията, под чието ръководство попада генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“;
8)
„лични данни“ означава лични данни съгласно определението по член 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (4);
9)
„сгради“ означава всяка недвижима или приравнена на тях собственост и имущество на Комисията;
10)
„предотвратяване на риска“ означава мерки за сигурност, за които разумно може да се очаква, че ще възпрепятстват, забавят или спрат риска за сигурността;
11)
„риск за сигурността“ означава съчетанието от равнището на заплаха, равнището на уязвимост и възможното въздействие на дадено събитие;
12)
„сигурност в Комисията“ означава сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията, и по-конкретно физическата неприкосновеност на лицата и активите, неприкосновеността, поверителността и наличността на информацията и комуникационните и информационни системи, както и безпрепятственото протичане на дейностите на Комисията;
13)
„мярка за сигурност“ означава всяка мярка, предприета в съответствие с настоящото решение, за овладяване на рисковете за сигурността;
14)
„Правилник за длъжностните лица“ означава Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, установен с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (5) и актовете за неговото изменение;
15)
„заплаха за сигурността“ означава събитие или извършител, за които разумно може да се очаква, че ще се отразят негативно на сигурността, ако не получат отговор и не бъдат овладени;
16)
„непосредствена заплаха за сигурността“ означава заплаха за сигурността, която се разгръща без или с изключително кратко предварително предупреждение, и
17)
„сериозна заплаха за сигурността“ означава заплаха за сигурността, за която може разумно да се очаква, че ще доведе до загуба на човешки живот, сериозни наранявания или увреждания, значителни имуществени щети, компрометиране на силно чувствителна информация, смущения в работата на информационните системи или в жизненоважния оперативен капацитет на Комисията;
18)
„уязвимост“ означава слабост от всякакъв характер, за която може разумно да се очаква, че ще се отрази негативно на сигурността в Комисията, ако една или повече заплахи се възползват от нея.
Член 2
Предмет
1. Настоящото решение определя целите, основните принципи, организацията и отговорностите в областта на сигурността в Комисията.
2. Настоящото решение се прилага за всички служби на Комисията и във всички нейни сгради. Персоналът на Комисията, работещ в делегациите на Съюза, подлежи на правилата за сигурност за Европейската служба за външна дейност (6).
3. Независимо от всички специфични разпоредби за конкретни групи персонал, настоящото решение се прилага спрямо членовете на Комисията, персонала на Комисията, попадащ в обхвата на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, националните експерти, командировани в Комисията (КНЕ), доставчиците на услуги и техния персонал, стажантите и всички други лица с достъп до сградите или други активи на Комисията, или с достъп до информация, с която борави Комисията.
4. Разпоредбите на настоящото решение не засягат разпоредбите на Решение 2002/47/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (7) и Решение 2004/563/ЕО, Евратом на Комисията (8), Решение C(2006) 1623 на Комисията (9) и Решение C(2006) 3602 на Комисията (10).
ГЛАВА 2
ПРИНЦИПИ
Член 3
Принципи на сигурността в Комисията
1. При изпълнението на настоящото решение Комисията спазва разпоредбите на Договорите и по-конкретно на Хартата на основните права и на Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейският съюз, инструментите, посочени в съображение 2, всички приложими правила на националното законодателство, както и условията на настоящото решение. При необходимост се издават известия по въпросите на сигурността по смисъла на член 21, параграф 2, в които се предоставят указания в това отношение.
2. Сигурността в Комисията се основава на принципите на законност, прозрачност, пропорционалност и отчетност.
3. Принципът на законност показва необходимостта от стриктно придържане към правната рамка при прилагането на настоящото решение и необходимостта от спазване на законовите изисквания.
4. Всяка мярка за сигурност се предприема открито, освен ако може разумно да се очаква, че това ще отслаби нейното въздействие. Адресатите на мярка за сигурност се информират предварително за причините и последиците от мярката, освен ако може разумно да се очаква, че въздействието на мярката ще бъде отслабено вследствие на предоставянето на такава информация. В такъв случай адресатът на мярката за сигурност се информира след като е преустановен рискът от отслабване на въздействието на мярката за сигурност.
5. Службите на Комисията гарантират, че съображенията за сигурност са взети предвид от началото на разработването и прилагането на политиките, решенията, програмите, проектите и дейностите на Комисията, за които те отговарят. За тази цел те осигуряват участието на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ като цяло и на главния завеждащ сигурността на информацията в Комисията още от най-ранните етапи на подготовката на информационните системи.
6. Когато е целесъобразно, Комисията търси съдействието на компетентните органи на държавата домакин, на другите държави членки и на другите институции, агенции или органи на ЕС, когато това е възможно, като взима предвид предприетите или планирани от тези органи мерки за справяне с конкретния риск за сигурността.
Член 4
Задължение за спазване
1. Спазването на настоящото решение и на правилата за неговото прилагане, както и на мерките за сигурност и инструкциите, предоставени от упълномощените служители, е задължително.
2. Неспазването на правилата за сигурност подлежи на дисциплинарни действия в съответствие с Договорите и Правилника за длъжностните лица, на договорни санкции и/или на съдебно производство в съответствие с националните закони и разпоредби.
ГЛАВА 3
ОБЕЗПЕЧАВАНЕ НА СИГУРНОСТТА
Член 5
Упълномощени служители
1. Единствено на служители, упълномощени с поименно пълномощие от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“, с оглед на текущите им задължения, могат да бъдат възложени правомощия за предприемане на една или няколко от следните мерки:
(1)
да носят лично оръжие;
(2)
да провеждат разследвания на сигурността в съответствие с член 13;
(3)
да предприемат мерки за сигурност в съответствие с член 12, както са описани в пълномощието.
2. Посочените в параграф 1 пълномощия се възлагат за период, който не трябва да надвишава периода, през който съответното лице заема поста или функцията, за която е било възложено пълномощието. Те се възлагат в съответствие с приложимите разпоредби, установени в член 3, параграф 1.
3. По отношение на упълномощените служители настоящото решение представлява административна инструкция по смисъла на член 21 от Правилника за длъжностните лица.
Член 6
Общи разпоредби относно мерките за сигурност
1. Когато предприема мерки за сигурност, Комисията по-конкретно гарантира, доколкото е практически възможно, че:
а)
търси подкрепа или съдействие от съответната държава само ако тази държава е членка на Европейския съюз или, в противен случай, е страна по Европейската конвенция за правата на човека, или гарантира права, които са най-малкото равностойни на правата, гарантирани в тази конвенция.
б)
предоставя информация за дадено лице на получатели, различни от институциите и органите на ЕС, само ако те не са предмет на национален законодателен акт, приет в съответствие с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11), съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
в)
когато дадено лице представлява заплаха за сигурността, всяка мярка за сигурност е насочена срещу това лице и то може да бъде задължено да поеме възникналите вследствие на това разходи. Тези мерки за сигурност могат да бъдат насочени срещу други лица само ако трябва да се овладее непосредствена или сериозна заплаха за сигурността и ако са налице следните условия:
а)
предвидените мерки срещу лицето, представляващо заплаха за сигурността, не могат да бъдат предприети или вероятно няма да бъдат ефективни;
б)
Комисията не може да овладее заплахата за сигурността със самостоятелни действия или не може да го направи своевременно;
в)
мерките не представляват непропорционална опасност за другото лице и неговите права.
2. Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ прави преглед на мерките за сигурност, които могат да изискват съдебна заповед съгласно законите и разпоредбите на държавите членки, в които се намират сградите на Комисията.
3. Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да се обърне към подизпълнител, който да изпълнява задачи в областта на сигурността под ръководството и надзора на Дирекцията по сигурността.
Член 7
Мерки за гарантиране на сигурността на лицата
1. На лицата в сградите на Комисията се осигурява подходящо равнище на защита, като се вземат предвид изискванията по отношение на сигурността и безопасността.
2. В случай на сериозен риск за сигурността генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ осигурява непосредствена охрана на членовете на Комисията или другите служители тогава, когато оценката на заплахата е показала, че тази охрана е необходима за гарантиране на тяхната безопасност и сигурност.
3. В случай на сериозен риск за сигурността Комисията може да разпореди евакуация на своите сгради.
4. На жертвите на инциденти или нападения в сградите на Комисията се оказва необходимата помощ.
5. За да предотвратяват и овладяват рисковете за сигурността, упълномощените служители могат да извършват цялостни проверки на лицата, попадащи в обхвата на настоящото решение, с цел да установят дали предоставянето на достъп до сградите на Комисията или информация на тези лица представлява заплаха за сигурността. За тази цел и в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 и с разпоредбите, посочени в член 3, параграф 1, съответните упълномощени служители могат:
а)
да използват всеки източник на информация, който е на разположение на Комисията, като вземат предвид неговата надеждност;
б)
да получат достъп до личните досиета или данните, които Комисията съхранява за лицата, които е наела или възнамерява да наеме на работа, или за персонала на подизпълнителите, когато това е надлежно обосновано.
Член 8
Мерки за гарантиране на физическата сигурност и сигурността на активите
1. Сигурността на активите се гарантира, като се прилагат подходящите мерки за физическа и техническа защита и съответните процедури, наричани по-долу „физическа защита“, които изграждат една многопластова система.
2. В съответствие с настоящия член могат да бъдат приети мерки за защита на лицата или информацията в Комисията, както и за защита на активите.
3. Физическата сигурност има следните цели:
-
да предотвратява актове на насилие, насочени срещу членовете на Комисията или лицата, попадащи в обхвата на настоящото решение;
-
да предотвратява шпионаж и подслушване на чувствителна или класифицирана информация;
-
да предотвратява кражба, актове на вандализъм, саботаж и други актове на насилие, имащи за цел да нанесат щети или да унищожат сградите и активите на Комисията;
-
да позволява разследване и проверка на инциденти, свързани със сигурността, включително чрез справки с регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане, системата за видеонаблюдение, записите на телефонните разговори и други сходни данни, посочени в член 22, параграф 2 по-долу, както и с други източници на информация.
4. Физическата сигурност включва:
-
политика по отношение на достъпа, приложима за всички лица или превозни средства, искащи достъп до сградите на Комисията, в това число и паркингите;
-
система за контрол на достъпа, включваща охранители, техническо оборудване и мерки, информационни системи или съчетание от всички тези елементи.
5. За да се гарантира физическата сигурност, могат да се предприемат следните действия:
-
да се записва влизането и излизането от сградите на Комисията на лица, превозни средства, стоки и оборудване;
-
да се извършва проверка на самоличността вътре в сградите;
-
да се извършва визуална или техническа проверка на превозните средства, стоките и оборудването;
-
да се предотвратява влизането в сградите на Комисията на неоторизирани лица, превозни средства и стоки.
Член 9
Мерки за гарантиране на сигурността на информацията
1. Сигурността на информацията обхваща цялата информация, с която работи Комисията.
2. Сигурността на информацията, независимо от нейната форма, поддържа баланс между прозрачността, пропорционалността, отчетността и ефективността, от една страна, и необходимостта от защита на информацията от нерегламентиран достъп, използване, разкриване, изменение или унищожаване, от друга.
3. Сигурността на информацията има за цел опазване на нейната поверителност, неприкосновеност и наличност.
4. С оглед на това се прилагат процедури за управление на риска, за да се класифицират информационните активи и да се разработят пропорционални мерки, процедури и стандарти за сигурност, включително смекчаващи мерки.
5. Тези общи принципи, които са в основата на сигурността на информацията, се прилагат по-специално по отношение на:
а)
„класифицирана информация на ЕС“ (по-долу „КИЕС“), т.е. всяка информация или материал, носещи гриф за сигурност на ЕС, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди в различна степен интересите на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки;
б)
„чувствителна некласифицирана информация“, т.е. информация или материал, които Комисията трябва да защитава по силата на законовите си задължения, залегнали в Договорите или в актовете, приети в тяхно изпълнение, и/или заради чувствителния им характер. Чувствителната некласифицирана информация включва, но не се изчерпва с: информацията или материалите, обхванати от задължението за професионална тайна съгласно член 339 от ДФЕС, информацията, обхваната от интересите, чиято защита е предвидена в член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (12), разглеждан в съчетание със съответната съдебна практика на Съда на Европейския съюз, или личните данни, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 45/2001.
6. Чувствителната некласифицирана информация е подчинена на правилата за нейната обработка и съхранение. Тя се предоставя само на лица, които „имат нужда да знаят“. Когато бъде счетено за необходимо с оглед на ефективната защита на нейната поверителност, информацията се идентифицира с помощта на обозначение за класификация и съгласно съответните инструкции за обработка, одобрени от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“. Когато този вид информация се обработва или съхранява в комуникационни и информационни системи, защитата ѝ се осигурява и в съответствие с Решение (2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти.
7. Всяко лице, което носи отговорност за компрометиране или загуба на КИЕС или чувствителна некласифицирана информация, която е идентифицирана като такава в правилата за нейната обработка и съхранение, може да подлежи на дисциплинарни действия в съответствие с Правилника за длъжностните лица. Тези дисциплинарни действия не засягат евентуалните съдебни или наказателни производства от страна на компетентните национални органи на държавите членки в съответствие с тяхното законодателство и разпоредби, както и договорните корективни мерки.
Член 10
Мерки за гарантиране на сигурността на комуникационните и информационни системи
1. Всички използвани от Комисията комуникационни и информационни системи („КИС“) са в съответствие с политиката на Комисията за гарантиране на сигурността на информационните системи, изложена в Решение C(2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти за сигурност.
2. Службите на Комисията, които притежават, управляват или работят с КИС, позволяват на други институции, агенции и органи на Съюза или на други организации да получат достъп до тези системи само ако тези институции, агенции и органи на Съюза или други организации могат да предоставят задоволителни гаранции, че степента на защита на техните информационни системи е равносилна на гарантираната от политиката на Комисията за сигурността на информационните системи съгласно Решение C(2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти за сигурност. Комисията наблюдава спазването на това условие и в случай на сериозно нарушение или продължително неспазване има правото да ограничи достъпа.
Член 11
Криминалистични анализи във връзка с киберсигурността
Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря конкретно за провеждането на криминалистични технически анализи в сътрудничество с компетентните служби на Комисията в помощ на посочените в член 13 разследвания на сигурността, свързани с контраразузнаване, изтичане на данни, кибератаки и сигурността на информационните системи.
Член 12
Мерки за сигурност по отношение на лицата и предметите
1. За да гарантират сигурността в Комисията и да предотвратяват и овладяват рисковете, служителите, упълномощени в съответствие с член 5, могат, съгласно принципите, посочени в член 3, да предприемат, наред с останалото, една или повече от следните мерки за сигурност:
а)
подсигуряване на сцената на действие и доказателствата, включително регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане и кадрите от системата за видеонаблюдение, в случай на инциденти или поведение, което може да доведе до административни, дисциплинарни, граждански или наказателни процедури;
б)
ограничени мерки спрямо лица, които представляват заплаха за сигурността, включително издаване на нареждане на лицата на напуснат сградите на Комисията, извеждане на лицата извън сградите на Комисията, налагане на забрана на лицата да влизат в сградите на Комисията за определен период от време, като последната мярка се определя в съответствие с критерии, които ще бъдат формулирани в правилата за прилагане;
в)
ограничени мерки спрямо предмети, които представляват риск за сигурността, включително тяхното преместване, конфискуване и отстраняване;
г)
претърсване на сградите на Комисията, включително на офисите, разположени в тези сгради;
д)
търсене на данни от комуникационната и информационна система и оборудване, телефонния и телекомуникационния трафик, регистрационните файлове, потребителските профили и т.н.;
е)
други специфични мерки за сигурност с подобно въздействие с цел предотвратяване или овладяване на рисковете за сигурността, по-конкретно в контекста на правата на Комисията в качеството ѝ на собственик или на работодател в съответствие с приложимите национални закони.
2. При изключителни обстоятелства служителите на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, упълномощени в съответствие с член 5, могат да предприемат необходимите извънредни мерки, при стриктно спазване на принципите, посочени в член 3. Възможно най-скоро след предприемането на тези мерки те информират директора на Дирекцията по сигурността, който иска от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ съответното пълномощие, потвърждаващо предприетите мерки и разрешаващо евентуални допълнителни мерки, и, когато е целесъобразно, осъществява връзка с компетентните национални органи.
3. Мерките за сигурност в съответствие с настоящия член се документират в момента, в който са предприети, или, в случай на непосредствен риск или кризисна ситуация, в разумен срок след тяхното предприемане. Във втория случай документирането трябва да включва и елементите, на които се основава преценката за наличието на непосредствен риск или кризисна ситуация. Документирането може да бъде кратко, но следва да е структурирано по такъв начин, че да позволява на лицето - предмет на мярката, да упражнява правото си на защита и правото си на защита на личните данни в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001, и да позволява проверка на законността на мярката. Никаква информация относно специфични мерки за сигурност, предприети спрямо член на персонала, не може да бъде включвана в личното досие на въпросното лице.
4. Когато се предприемат мерки за сигурност съгласно буква б), Комисията допълнително гарантира, че съответното лице е получило възможност да се свърже с адвокат или с доверено лице и е било уведомено за правото си да се обърне към Европейския надзорен орган по защита на данните.
Член 13
Разследвания
1. Без да се засягат член 86 и приложение IX към Правилника за длъжностните лица и специалните споразумения между Комисията и ЕСВД, като специалното споразумение, подписано на 28 май 2014 г. между генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност относно задължението за грижа спрямо персонала на Комисията на служба в делегациите на Съюза, разследвания на сигурността могат да се провеждат:
а)
в случай на инциденти, засягащи сигурността в Комисията, включително при подозрение за извършено престъпление;
б)
в случай на възможно изтичане, неправилно третиране или компрометиране на чувствителна некласифицирана информация, КИЕС или класифицирана информация на Евратом;
в)
в контекста на контраразузнаването и борбата с тероризма;
г)
в случай на сериозни киберинциденти.
2. Решение за провеждане на разследване на сигурността се взема от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“, който също така получава доклада от разследването.
3. Разследвания на сигурността се провеждат само от компетентните членове на персонала на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, надлежно упълномощени в съответствие с член 5.
4. Упълномощените служители упражняват правомощията си за провеждане на разследване на сигурността независимо, съгласно посоченото в пълномощието, и имат правомощията, изброени в член 12.
5. Упълномощените служители, компетентни да провеждат разследвания на сигурността, могат да събират информация от всички налични източници, свързани с евентуални административни нарушения или престъпления, които са извършени в сградите на Комисията или в които са замесени лица по член 2, параграф 3, било то като жертви или като извършители на деянията.
6. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ информира компетентните органи на държавата членка домакин или на всяка друга заинтересована държава членка, когато е целесъобразно и по-конкретно ако при разследването са открити улики за извършено престъпно деяние. В този контекст генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може, когато е целесъобразно или необходимо, да окаже подкрепа на органите на държавата членка домакин или на всяка друга заинтересована държава членка.
7. В случай на сериозни киберинциденти генерална дирекция „Информатика“ поддържа тясно сътрудничество с генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, оказвайки подкрепа по всички технически въпроси. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ решава, след консултация с генерална дирекция „Информатика“, кога е целесъобразно да се информират компетентните органи на държавата домакин или на всяка друга заинтересована държава членка. Службите за координация при инциденти на екипа за незабавно реагиране при компютърни инциденти на ЕС (CERT-EU) ще бъдат използвани за оказване на подкрепа на други евентуално засегнати институции и агенции на ЕС.
8. Разследванията на сигурността се документират.
Член 14
Разграничаване на правомощията във връзка с разследвания на сигурността и други видове разследвания
1. Когато Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва разследвания на сигурността, както е посочено в член 13, и ако тези разследвания са от компетентността на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) или на Службата за разследвания и дисциплинарни въпроси на Комисията (IDOC), тя незабавно осъществява връзка с тези органи с цел по-конкретно да не компрометира по-нататъшните действия от страна на OLAF или IDOC. Когато е целесъобразно, Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отправя покана към OLAF или IDOC да участват в разследването.
2. Разследванията на сигурността, посочени в член 13, се провеждат без да се засягат правомощията на OLAF и IDOC, залегнали в правилата за дейността на тези органи. От Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да бъде поискано да окаже техническа помощ за разследвания, започнати от OLAF или IDOC.
3. От Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да бъде поискано да съдейства на служителите на OLAF при престоя им в сградите на Комисията в съответствие с член 3, параграф 5 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13), с цел да улеснят изпълнението на техните задължения. Дирекцията по сигурността информира генералния секретар и генералния директор на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ за подобни искания за съдействие, или в случай че такова разследване се провежда в сградите на Комисията, в които се помещават нейните членове или генералният секретар, председателят на Комисията и членът на Комисията, отговарящ за човешките ресурси.
4. Без да се засяга член 22, буква а) от Правилника за длъжностните лица, тогава, когато даден случай би могъл да бъде от компетентността както на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, така и на IDOC, Дирекцията по сигурността, когато докладва на генералния директор на ГД „Човешки ресурси“ в съответствие с член 13, на възможно най-ранен етап дава становището си за това дали са налице основания за сезиране на IDOC във връзка със случая. По-конкретно този етап се счита за достигнат тогава, когато е приключила непосредствената заплаха за сигурността. Генералният директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ взима решение по този въпрос.
5. Когато даден случай би могъл да бъде от компетентността както на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, така и на OLAF, Дирекцията по сигурността незабавно докладва на генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ и информира генералния директор на OLAF на възможно най-ранен етап. По-конкретно този етап се счита за достигнат тогава, когато е приключила непосредствената заплаха за сигурността.
Член 15
Проверки на сигурността
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва проверки на сигурността, за да се увери, че службите на Комисията и лицата спазват настоящото решение и правилата за неговото прилагане, и за да формулира препоръки, когато това бъде счетено за необходимо.
2. Когато е целесъобразно, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва проверки на сигурността, или наблюдение на сигурността, или посещения за оценка на сигурността, за да се увери, че сигурността на персонала, активите и информацията на Комисията, попадащи под отговорността на други институции, агенции или органи на Съюза, държави членки, трети държави или международни организации, е подходящо гарантирана в съответствие с правила, разпоредби и стандарти за сигурност, които са най-малкото равностойни на тези на Комисията. Когато е целесъобразно и в духа на доброто сътрудничество между администрациите, тези проверки на сигурността включват и инспекциите, провеждани в контекста на обмена на класифицирана информация с други институции, органи и агенции на Съюза, държави членки, трети държави или международни организации.
3. Настоящият член се прилага, mutatis mutandis, за персонала на Комисията в делегациите на Съюза, без да се засягат специалните споразумения между Комисията и ЕСВД, като специалното споразумение, подписано на 28 май 2014 г. между генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност относно задължението за грижа спрямо персонала на Комисията на служба в делегациите на Съюза.
Член 16
Състояние на тревога и управление на кризисни ситуации
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за прилагането на подходящи мерки за състояние на тревога в очакване или в отговор на заплахи и инциденти, засягащи сигурността в Комисията, както и на необходимите мерки за управление на кризисни ситуации.
2. Посочените в параграф 1 мерки за състояние на тревога съответстват на нивото на заплаха за сигурността. Степените на тревога се определят в тясно сътрудничество с компетентните служби на другите институции, агенции и органи на Съюза, и на държавата членка или държавите членки, в които се намират сградите на Комисията.
3. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ е звеното за контакт относно степените на тревога и управлението на кризисни ситуации.
ГЛАВА 4
ОРГАНИЗАЦИЯ
Член 17
Общи отговорности на службите на Комисията
1. Изложените в настоящото решение задължения на Комисията се изпълняват от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ под ръководството и отговорността на члена на Комисията, отговарящ за сигурността.
2. Специфичните разпоредби относно киберсигурността са определени в Решение (2006) 3602.
3. Отговорността за изпълнението на настоящото решение и на правилата за неговото прилагане, както и на ежедневното им спазване, може да бъде възложена на други служби на Комисията тогава, когато децентрализираното обезпечаване на сигурността предлага висока ефективност и спестява ресурси или време, например поради географското разположение на въпросните служби.
4. Когато се прилага параграф 3, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ и, когато е целесъобразно, генерална дирекция „Информатика“, постигат договорка с отделните служби на Комисията за ясно определяне на ролите и отговорностите за изпълнението и наблюдението на политиките в областта на сигурността.
Член 18
Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря по-конкретно за:
(1)
изготвянето на политиката на Комисията в областта на сигурността, правилата за нейното прилагане и известията по въпросите на сигурността;
(2)
събирането на информация за целите на оценката на заплахите и рисковете за сигурността и по всички въпроси, които могат да се отразят на сигурността в Комисията;
(3)
осигуряването на електронно контранаблюдение и защита на всички сайтове на Комисията въз основа на оценките на заплахите и наличните доказателства за неоторизирани действия против интересите на Комисията;
(4)
осигуряването на 24-часови услуги за спешно реагиране за службите и персонала на Комисията по всички въпроси, свързани с безопасността и сигурността;
(5)
прилагането на мерки за сигурност, имащи за цел смекчаване на рисковете за сигурността и разработване и поддържане на подходяща КИС, която да покрива оперативните ѝ нужди, по-специално в областта на контрола на физическия достъп, администрирането на разрешенията за достъп и обработката на чувствителна информация и класифицирана информация на ЕС;
(6)
повишаването на осведомеността, организирането на учения и тренировки, и предоставянето на обучения и консултации по всички въпроси, свързани със сигурността в Комисията, с цел да се насърчи развитието на култура на сигурност и да се създаде резерв от служители, които да са подходящо обучени по въпросите на сигурността.
2. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ поддържа, без да засяга компетентността и отговорностите на другите служби на Комисията, външните връзки:
(1)
със службите за сигурност на другите институции, агенции и органи на Съюза по въпроси, свързани със сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията;
(2)
със службите за сигурност, разузнаване и оценка на заплахите, включително националните органи за сигурност на държавите членки или на трети държави, международните организации и органи по въпроси, засягащи сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията;
(3)
с полицията и други служби за спешно реагиране по всички рутинни и извънредни въпроси, засягащи сигурността в Комисията;
(4)
с органите за сигурност на другите институции, агенции и органи на Съюза, на държавите членки и на трети държави в областта на реагирането на кибератаки с потенциално въздействие върху сигурността в Комисията;
(5)
във връзка с получаването, оценката и разпространението на разузнавателна информация относно заплахи, произтичащи от терористична дейност и шпионаж, засягащи сигурността в Комисията;
(6)
по въпроси, свързани с класифицираната информацията, както е посочено по-нататък в Решение (ЕС, Евратом) 2015/444 на Комисията (14).
3. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за сигурния пренос на информация, извършван съгласно настоящия член, включително за преноса на лични данни.
Член 19
Експертна група за сигурността в Комисията (ComSEG)
Създава се експертна група за сигурността в Комисията, натоварена със задачата да съветва Комисията, когато е целесъобразно, по въпроси, свързани с нейната политика за вътрешна сигурност и по-конкретно със защитата на класифицирана информация на ЕС.
Член 20
Местни служители по сигурността (LSO)
1. Всеки отдел или кабинет на Комисията назначава местен служител по сигурността (LSO), който изпълнява ролята на основно звено за контакт между своята служба и генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ по всички въпроси, свързани със сигурността в Комисията. Когато е целесъобразно, могат да се назначат един или повече заместници на LSO. LSO е длъжностно лице или срочно нает служител.
2. Като основно звено за контакт по въпросите на сигурността в своя отдел или кабинет на Комисията, LSO докладва редовно на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ и на своите началници за въпроси, свързани със сигурността в неговия отдел на Комисията, и докладва незабавно за всякакви инциденти, свързани със сигурността, включително когато може да е била компрометирана КИЕС или чувствителна некласифицирана информация.
3. По въпроси, свързани със сигурността на комуникационните и информационни системи, LSO осъществява връзка със завеждащия сигурността на информацията на местно ниво (LISO) в своя отдел на Комисията, чиято роля и отговорности са определени в Решение C(2006) 3602.
4. Той допринася към дейностите за обучение и повишаване на осведомеността по въпросите на сигурността, насочени към специфичните нужди на персонала, подизпълнителите и други лица, работещи под ръководството на неговия отдел на Комисията.
5. По искане на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на LSO могат да бъдат възложени специфични задачи в случай на сериозни или непосредствени рискове за сигурността или на извънредни ситуации. Генералният директор или директорът, отговарящ за човешките ресурси, на местната генерална дирекция на LSO бива информиран за тези специфични задачи от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“.
6. Отговорностите на LSO не засягат ролята и отговорностите, възложени на завеждащите сигурността на информацията на местно ниво (LISO), служителите, отговарящи за здравословните и безопасни условия на труд, служителите за надзор на регистъра (RCO) или на всеки друг служител, чиито функции са в областта на сигурността или са свързани с нея. LSO осъществява връзка с тях, за да гарантира последователен и съгласуван подход към сигурността и ефективен поток на информацията по въпроси, свързани със сигурността в Комисията.
7. LSO има пряк достъп до генералния директор или ръководителя на отдела си, когато трябва да информира преките си началници. Той има разрешение за достъп до КИЕС на ниво най-малко SECRET UE/EU SECRET.
8. С цел да насърчи обмена на информация и най-добрите практики, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ организира поне два пъти годишно конференция на LSO. Присъствието на LSO на тези конференции е задължително.
ГЛАВА 5
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Правила за прилагане и известия по въпросите на сигурността
1. Както е необходимо, приемането на правилата за прилагане на настоящото решение ще е предмет на отделно решение на Комисията за оправомощаване на члена на Комисията, отговарящ за сигурността, в пълно съответствие с вътрешния процедурен правилник.
2. След като бъде оправомощен по силата на гореспоменатото решение на Комисията, членът на Комисията, отговарящ за сигурността, може да изготвя известия по въпросите на сигурността, съдържащи насоки и най-добри практики в тази сфера, в обхвата на настоящото решение и правилата за неговото прилагане.
3. Комисията може да възложи задачите, посочени в първия и втория параграф на настоящия член, на генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ чрез отделно решение за възлагане, в пълно съответствие с вътрешния процедурен правилник.
ГЛАВА 6
РАЗНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Обработка на лични данни
1. Комисията обработва личните данни, необходими за изпълнението на настоящото решение в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
2. Независимо от мерките, които вече са въведени към момента на приемане на настоящото решение и са нотифицирани на Европейския надзорен орган по защита на данните (15), всяка мярка в съответствие с настоящото решение, включваща обработка на лични данни, като например данни от регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане, записите от системата за видеонаблюдение, записите на телефонните обаждания до дежурните звена или диспечерските центрове, и други подобни данни, изисквани от съображения за сигурност или за реакция при кризи, е предмет на правилата за прилагане съгласно член 21, който установява подходящи гаранции за субектите на данни.
3. Генералният директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за сигурността на всяка обработка на лични данни, извършена в контекста на настоящото решение.
4. Тези правила и процедури за прилагане се приемат след консултация с длъжностното лице за защита на данните и Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 23
Прозрачност
Настоящото решение и правилата за неговото прилагане се свеждат до знанието на персонала на Комисията и на всички лица, спрямо които се прилагат.
Член 24
Отмяна на предходни решения
Решение (94) 2129 се отменя.
Член 25
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 13 март 2015 година.
DECIZIA (UE, Euratom) 2015/443 A COMISIEI
din 13 martie 2015
privind securitatea în cadrul Comisiei
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 249,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,
având în vedere Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, anexat la tratate, în special articolul 18,
întrucât:
(1)
Obiectivul de securitate în cadrul Comisiei constă în a permite Comisiei să își desfășoare activitatea într-un mediu de siguranță și securitate prin stabilirea unei abordări coerente și integrate cu privire la securitatea sa, asigurând niveluri adecvate de protecție a persoanelor, activelor și informațiilor, proporțional cu riscurile identificate, precum și obținerea, în timp util, a unor rezultate eficiente în materie de securitate.
(2)
Comisia, la fel ca și alte organisme internaționale, se confruntă cu amenințări și provocări importante în domeniul securității, în special în ceea ce privește terorismul, atacurile cibernetice și spionajul politic și comercial.
(3)
Comisia Europeană a lansat, împreună cu guvernele Belgiei, Luxemburgului și Italiei (1), instrumente privind aspectele legate de securitate pentru principalele sale locații. Aceste instrumente confirmă faptul că Comisia este responsabilă pentru securitatea sa.
(4)
Pentru a asigura securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor, Comisia poate fi nevoită să ia măsuri în domenii protejate prin drepturile fundamentale astfel cum sunt consacrate în Carta drepturilor fundamentale și în Convenția europeană a drepturilor omului și astfel cum sunt recunoscute de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
(5)
Prin urmare, orice astfel de măsură ar trebui să fie justificată de importanța interesului pe care este menită să îl protejeze, să fie proporțională și să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale, în special a dreptului la viață privată și la protecția datelor.
(6)
În cadrul unui sistem care sprijină supremația legii și respectarea drepturilor fundamentale, Comisia trebuie să depună eforturi pentru asigurarea unui nivel corespunzător de securitate pentru personalul, activele și informațiile sale, care să îi permită să își desfășoare activitățile, fără limitarea drepturilor fundamentale mai mult decât este strict necesar.
(7)
Securitatea în cadrul Comisiei se bazează pe principiile legalității, transparenței, proporționalității și responsabilității.
(8)
Membrii personalului autorizat să ia măsuri de securitate nu ar trebui să fie dezavantajați sub nicio formă ca urmare a desfășurării acțiunilor, cu excepția cazului în care au acționat în afara domeniului de aplicare al mandatului lor sau au încălcat legislația și, prin urmare, în acest sens, prezenta decizie trebuie considerată drept regulament de serviciu în sensul Statutului funcționarilor.
(9)
Comisia ar trebui să ia inițiativele corespunzătoare pentru a-și încuraja și consolida propria cultură a securității, prin asigurarea unei implementări mai eficiente a securității, îmbunătățirea guvernanței în materie de siguranță, consolidarea în continuare a rețelelor și a cooperării cu autoritățile relevante la nivel internațional, european și național, și prin îmbunătățirea activităților de monitorizare și control privind punerea în aplicare a măsurilor de securitate.
(10)
Înființarea Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE), ca organ autonom din punct de vedere funcțional al Uniunii, a avut un impact semnificativ asupra intereselor în materie de securitate ale Comisiei și acest lucru impune, prin urmare, ca SEAE și Comisia să stabilească norme și proceduri de cooperare în ceea ce privește siguranța și securitatea, în special în ceea ce privește îndeplinirea de către Comisie a responsabilităților privind obligația de diligență față de personalul Comisiei din delegațiile Uniunii.
(11)
Politica de securitate a Comisiei ar trebui să fie pusă în aplicare într-un mod care să fie coerent cu alte procese și proceduri interne care pot implica elemente de securitate. Printre acestea se numără, în special, gestionarea continuității activității care are drept scop menținerea funcțiilor critice ale Comisiei în cazul unei întreruperi operaționale, precum și sistemul general de alertă rapidă ARGUS, pentru coordonarea crizelor multisectoriale.
(12)
În pofida măsurilor care sunt deja în vigoare la data adoptării prezentei decizii și au fost notificate Autorității Europene pentru Protecția Datelor (2), orice măsură adoptată în temeiul prezentei decizii care implică prelucrarea datelor cu caracter personal trebuie să facă obiectul unor norme de punere în aplicare în conformitate cu articolul 21, care stabilește garanții corespunzătoare pentru persoanele vizate.
(13)
Prin urmare, este necesar ca Comisia să revizuiască, să actualizeze și să consolideze baza de reglementare existentă privind securitatea din cadrul Comisiei.
(14)
Prin urmare, Decizia (94) 2129 a Comisiei (3) ar trebui abrogată.
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL 1
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
1.
„active” înseamnă toate bunurile mobile și imobile și proprietățile deținute de Comisie;
2.
„departament al Comisiei” înseamnă fie o direcție generală sau un serviciu al Comisiei, fie un cabinet al unui membru al Comisiei;
3.
„sistem informatic și de comunicații” sau „SIC” înseamnă orice sistem care permite manipularea informațiilor în format electronic, inclusiv toate activele necesare funcționării sale, precum și infrastructura, organizarea, personalul și resursele informaționale;
4.
„control al riscurilor” înseamnă orice măsură de securitate despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va controla în mod efectiv un risc la adresa securității prin prevenire, atenuare, evitare sau transfer;
5.
„situație de criză” înseamnă o situație, un eveniment, un incident sau o stare de urgență (sau o succesiune sau o combinație a acestora) care reprezintă o amenințare serioasă sau imediată la adresa securității în cadrul Comisiei, indiferent de originea lor;
6.
„date” înseamnă informații într-o formă care permite ca acestea să fie comunicate, înregistrate sau prelucrate;
7.
„membrul Comisiei responsabil de securitate” înseamnă un membru al Comisiei în subordinea căruia se află Direcția Generală Resurse Umane și Securitate;
8.
„date cu caracter personal” înseamnă datele cu caracter personal astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (4);
9.
„incinte” înseamnă orice bunuri imobile sau bunuri asimilate acestora și aflate în proprietatea Comisiei;
10.
„prevenirea riscurilor” înseamnă măsurile de securitate despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că vor împiedica, întârzia sau pune capăt unui risc care amenință securitatea.
11.
„risc la adresa securității” înseamnă combinația dintre nivelul de amenințare, nivelul de vulnerabilitate și impactul posibil al unui eveniment;
12.
„securitate în cadrul Comisiei” înseamnă securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor în cadrul Comisiei și, în special, integritatea fizică a persoanelor și a activelor, integritatea, confidențialitatea și disponibilitatea informațiilor și a sistemelor de comunicații și informații, precum și desfășurarea neobstrucționată a activităților Comisiei;
13.
„măsură de securitate” înseamnă orice măsură luată în conformitate cu prezenta decizie în scopul controlării riscurilor la adresa securității;
14.
„Statutul funcționarilor” înseamnă Statutul funcționarilor Uniunii Europene, prevăzut de Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului (5) și de actele de modificare a acestuia;
15.
„amenințare la adresa securității” înseamnă o împrejurare sau un agent despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va avea efecte negative asupra securității în cazul în care nu se iau măsuri de răspuns și control;
16.
„amenințare imediată la adresa securității” înseamnă o amenințare la adresa securității care apare fără vreo avertizare în acest sens sau în contextul unei avertizări cu foarte puțin timp înainte de apariție, și
17.
„amenințare majoră la adresa securității” înseamnă o amenințare la adresa securității despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va duce la pierderea de vieți omenești, vătămări sau lezări grave, daune semnificative aduse proprietății, compromiterea unor informații extrem de sensibile, perturbarea sistemelor informatice sau a capacităților operaționale esențiale ale Comisiei;
18.
„vulnerabilitate” înseamnă un punct slab de orice natură despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va avea efecte negative asupra securității în cadrul Comisiei în cazul în care este expus uneia sau mai multor amenințări.
Articolul 2
Obiectul
(1) Prezenta decizie stabilește obiectivele, principiile de bază, organizarea și responsabilitățile în materie de securitate în cadrul Comisiei.
(2) Prezenta decizie se aplică tuturor departamentelor Comisiei și în toate incintele acesteia. Personalul Comisiei din delegațiile Uniunii se va supune normelor de securitate pentru Serviciul European de Acțiune Externă (6).
(3) În pofida oricăror indicații specifice cu privire la anumite categorii de personal, prezenta decizie se aplică membrilor Comisiei, personalului Comisiei care intră sub incidența Statutului funcționarilor și condițiilor de angajare a altor agenți ai Uniunii Europene, experților naționali detașați (END) pe lângă Comisie, întreprinderilor prestatoare de servicii și angajaților acestora, stagiarilor și oricăror persoane cărora le este permis accesul în clădirile Comisiei sau la alte active ale acesteia ori la informațiile manipulate de Comisie.
(4) Dispozițiile prezentei decizii se aplică fără a aduce atingere Deciziei 2002/47/CE, CECO, Euratom a Comisiei (7) și Deciziei 2004/563/CE, Euratom a Comisiei (8), deciziilor C(2006) 1623 (9) și C(2006) 3602 (10) ale Comisiei.
CAPITOLUL 2
PRINCIPII
Articolul 3
Principii de securitate în cadrul Comisiei
(1) Punerea în aplicare a prezentei decizii de către Comisie se desfășoară în conformitate cu tratatele și îndeosebi cu Carta drepturilor fundamentale și Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, cu instrumentele la care se face referire în considerentul 2, cu toate normele de drept intern aplicabile, precum și cu condițiile prevăzute în prezenta decizie. În cazul în care este necesar, se va emite o notificare de securitate în sensul articolului 21 alineatul (2) care să ofere orientări în acest sens.
(2) Securitatea în cadrul Comisiei se bazează pe principiile legalității, transparenței, proporționalității și responsabilității.
(3) Principiul legalității se referă la necesitatea de a menține strict în cadrul juridic punerea în aplicare a prezentei decizii și de a respecta cerințele legale.
(4) Toate măsurile de securitate sunt luate într-un climat de deschidere, cu excepția cazului în care se poate presupune, în mod rezonabil, că acest lucru va compromite efectul măsurii în cauză. Destinatarii unei măsuri de securitate sunt informați în prealabil cu privire la motivele și impactul măsurii, cu excepția cazului în care se poate presupune, în mod rezonabil, că efectul măsurii va fi afectat de transmiterea acestor informații. În acest caz, informațiile respective sunt transmise destinatarului măsurii de securitate după încetarea riscului care amenință efectul măsurii de securitate.
(5) Departamentele Comisiei se asigură că aspectele de securitate sunt luate în considerare de la începutul elaborării și punerii în aplicare a politicilor, deciziilor, programelor, proiectelor și activităților Comisiei pentru care acestea sunt responsabile. Pentru a proceda astfel, vor fi implicați, încă din primele stadii ale preparativelor, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate, în ceea ce privește aspectele generale, și responsabilul principal cu securitatea informațiilor Comisiei, în ceea ce privește sistemele IT.
(6) Comisia urmărește, după caz, să coopereze cu autoritățile competente ale statului-gazdă, ale altor state membre și ale altor instituții, agenții sau organe ale UE, în cazul în care acest lucru este fezabil, ținând seama de măsurile luate sau planificate de autoritățile respective pentru a aborda riscurile de securitate în cauză.
Articolul 4
Obligația de conformitate
(1) Conformitatea cu dispozițiile prezentei decizii și normele sale de punere în aplicare, precum și cu măsurile și instrucțiunile de securitate furnizate de personalul autorizat este obligatorie.
(2) Nerespectarea normelor de securitate poate atrage răspunderea disciplinară, în conformitate cu tratatele, Statutul funcționarilor, sancțiunile contractuale și/sau acțiunile în justiție prevăzute de actele cu putere de lege și dispozițiile administrative naționale.
CAPITOLUL 3
ASIGURAREA SECURITĂȚII
Articolul 5
Personalul autorizat
(1) Numai personalului autorizat pe baza unui mandat nominativ, conferit de către directorul general al DG Resurse Umane și Securitate, având în vedere sarcinile care le revin, i se poate acorda competența de a adopta una sau mai multe dintre următoarele măsuri:
1.
portul armelor de mână;
2.
desfășurarea unor anchete de securitate, astfel cum se menționează la articolul 13;
3.
adoptarea unor măsuri de securitate, astfel cum se menționează la articolul 12, conform mandatului.
(2) Mandatele menționate la alineatul (1) se conferă pe o durată care nu depășește perioada în care persoana în cauză deține postul sau funcția pentru care i s-a acordat mandatul respectiv. Acestea se acordă în conformitate cu dispozițiile aplicabile prevăzute la articolul 3 alineatul (1).
(3) În ceea ce privește personalul autorizat, prezenta decizie constituie un regulament de serviciu în sensul articolului 21 din Statutul funcționarilor.
Articolul 6
Dispoziții generale privind măsurile de securitate
(1) Atunci când ia măsuri de securitate, Comisia se asigură, în special, în măsura în care acest lucru este posibil în mod rezonabil, că:
(a)
solicită sprijin sau asistență numai din partea statului implicat, cu condiția ca acesta să fie un stat membru al Uniunii Europene sau, în caz contrar, să fie parte la Convenția europeană a drepturilor omului sau să garanteze drepturi care să fie cel puțin echivalente cu drepturile garantate prin această convenție;
(b)
transferă informații cu privire la o persoană numai către acei destinatari, alții decât instituțiile și organele comunitare, care nu se supun legislației naționale adoptate în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11), în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 45/2001;
(c)
în cazul în care o persoană reprezintă o amenințare la adresa securității, orice măsură de securitate trebuie să fie îndreptată împotriva persoanei respective, căreia i se poate impune obligația de a suporta costurile aferente. Aceste măsuri de securitate pot fi îndreptate împotriva altor persoane numai în cazul în care este necesar să se țină sub control o amenințare imediată sau importantă la adresa securității și dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
nu este posibil să se ia măsurile preconizate împotriva persoanei care reprezintă o amenințare la adresa securității sau aceste măsuri riscă să nu fie eficace;
(b)
Comisia nu poate controla amenințarea la adresa securității prin propriile sale acțiuni sau nu pot face acest lucru în timp util;
(c)
măsura nu constituie un pericol disproporționat pentru alte persoane și drepturile lor.
(2) Direcția Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate elaborează o prezentare generală a măsurilor de securitate care pot presupune emiterea unui ordin judecătoresc, în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale statelor membre în care se află incinte ale Comisiei.
(3) Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate poate recurge la un contractant care să efectueze, sub conducerea și supravegherea Direcției de Securitate, sarcini legate de asigurarea securității.
Articolul 7
Măsuri de securitate cu privire la persoane
(1) Se asigură un nivel adecvat de protecție a persoanelor aflate în incintele Comisiei, ținându-se seama de cerințele de securitate și siguranță.
(2) În cazul existenței unor riscuri majore de securitate, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate oferă protecție personală membrilor Comisiei sau altor agenți în situația în care o evaluare a riscului a evidențiat că o astfel de protecție este necesară pentru a asigura siguranța și securitatea acestora.
(3) În cazul unor riscuri majore de securitate, Comisia poate dispune evacuarea incintelor sale.
(4) Victimele accidentelor sau atacurilor care au avut loc în incintele Comisiei beneficiază de asistență.
(5) Pentru a preveni și a controla riscurile la adresa securității, membrii personalului autorizat pot efectua verificări ale antecedentelor persoanelor cărora li se aplică prezenta decizie, pentru a stabili dacă faptul că acestor persoane li se permite accesul în incintele sau la informațiile Comisiei prezintă o amenințare la adresa securității. În acest scop și în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001 și dispozițiile la care se face referire în articolul 3 alineatul (1), membrii personalului autorizat pot:
(a)
utiliza orice sursă de informare de care dispune Comisia, ținând seama de fiabilitatea sursei de informare;
(b)
avea acces la dosarul de personal sau la datele personale de care dispune Comisia cu privire la persoanele pe care le-a angajat sau pe care intenționează să le angajeze sau referitoare la membrii personalului contractanților, atunci când acest lucru se justifică în mod corespunzător.
Articolul 8
Măsuri de securitate cu privire la securitatea fizică și activele fixe
(1) Securitatea activelor trebuie să fie asigurată prin aplicarea unor măsuri adecvate de protecție fizică și tehnică și a procedurilor corespunzătoare, denumite în continuare „securitate fizică”, creându-se un sistem organizat pe mai multe niveluri.
(2) În temeiul prezentului articol se pot adopta măsuri în vederea protejării persoanelor sau a informațiilor la nivelul Comisiei, precum și pentru protejarea activelor.
(3) Obiectivele securității fizice sunt următoarele:
-
prevenirea actelor de violență îndreptate împotriva membrilor Comisiei sau a persoanelor care intră sub incidența prezentei decizii;
-
prevenirea spionajului și a interceptării informațiilor sensibile sau clasificate;
-
prevenirea furturilor, a actelor de vandalism, sabotaj și a altor acțiuni violente care vizează vătămarea sau distrugerea clădirilor și activelor Comisiei;
-
să permită efectuarea unor investigații și anchete cu privire la incidentele de securitate, inclusiv prin controale vizând fișierele de control al intrărilor și ieșirilor, monitorizarea prin intermediul televiziunii cu circuit închis (CCTV), înregistrările convorbirilor telefonice și ale unor date similare, astfel cum se menționează la articolul 22 alineatul (2) de mai jos și alte surse de informații.
(4) Securitatea fizică trebuie să includă:
-
o politică de acces care se aplică tuturor persoanelor sau vehiculelor care solicită accesul la incintele Comisiei, inclusiv la locurile de parcare;
-
un sistem de control al accesului care să cuprindă agenți de securitate, echipament și măsuri tehnice, sisteme de informații sau o combinație a tuturor acestor elemente.
(5) Pentru a asigura securitatea fizică, pot fi întreprinse următoarele acțiuni:
-
înregistrarea persoanelor, a vehiculelor, a bunurilor și a echipamentelor care intră sau ies din incintele Comisiei;
-
efectuarea de controale de identitate în incintele Comisiei;
-
efectuarea de controale ale vehiculelor, bunurilor și echipamentelor cu ajutorul unor mijloace vizuale sau tehnice;
-
împiedicarea accesului persoanelor, vehiculelor și bunurilor neautorizate în incintele Comisiei.
Articolul 9
Măsuri de securitate cu privire la informații
(1) Securitatea informațiilor se referă la toate informațiile gestionate de Comisie.
(2) Securitatea informațiilor, indiferent de forma acestora, trebuie să se caracterizeze printr-un echilibru între transparență, proporționalitate, responsabilitate și eficiență, pe de o parte, și necesitatea de a proteja informațiile împotriva accesului, a utilizării, a divulgării, a modificării sau a distrugerii neautorizate, pe de altă parte.
(3) Securitatea informațiilor are ca scop protejarea confidențialității, a integrității și a disponibilității acestora.
(4) Prin urmare, trebuie să se utilizeze proceduri de management al riscurilor pentru a clasifica activele informaționale și a se elabora măsuri, proceduri și standarde de securitate proporționale,, inclusiv măsuri de atenuare.
(5) Aceste principii generale care stau la baza securității informațiilor se aplică în special în ceea ce privește:
(a)
„informațiile clasificate ale Uniunii Europene” (denumite în continuare IUEC), și anume orice informații sau materiale desemnate ca atare printr-o clasificare în materie de securitate a UE a căror divulgare neautorizată ar putea cauza prejudicii de diferite grade intereselor Uniunii Europene sau ale unora sau mai multor state membre;
(b)
„informațiile sensibile neclasificate”, și anume informațiile sau materialele pe care Comisia trebuie să le protejeze ca urmare a obligațiilor legale stabilite prin tratate sau prin actele adoptate pentru punerea în aplicare a acestora și/sau din cauza caracterului lor sensibil. Informațiile sensibile neclasificate includ, fără a se limita la acestea, informații sau materiale care fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional, astfel cum se menționează la articolul 339 din TFUE, informații care fac obiectul intereselor protejate, în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (12), coroborat cu jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene, sau date cu caracter personal care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
(6) Informațiile sensibile neclasificate fac obiectul normelor privind operațiunile de manipulare și păstrare a acestora. Aceste informații pot fi transmise numai acelor persoane cărora li se aplică principiul „necesității de a cunoaște”. Atunci când se consideră că acest lucru este necesar pentru protecția efectivă a caracterului lor confidențial, aceste informații trebuie să fie identificate printr-un marcaj de securitate și prin instrucțiuni de manipulare corespunzătoare, aprobate de directorul general al DG Resurse Umane și Securitate. Atunci când sunt gestionate sau păstrate în sisteme informatice și de comunicații, aceste informații trebuie să fie protejate, de asemenea, în conformitate cu Decizia (2006) 3602 a Comisiei, cu normele de aplicare a acesteia și cu standardele corespunzătoare.
(7) Orice persoană responsabilă de compromiterea sau pierderea IUEC sau a unor informații sensibile neclasificate, care sunt identificate ca atare în normele privind manipularea și păstrarea acestora, este pasibilă de măsuri disciplinare, în conformitate cu Statutul funcționarilor. Aceste măsuri disciplinare nu aduc atingere niciunei alte proceduri contencioase sau penale puse în aplicare de către autoritățile naționale competente ale statelor membre în conformitate cu actele cu putere de lege și normele lor administrative și nici căilor de atac contractuale.
Articolul 10
Măsuri de securitate cu privire la sistemele informatice și de comunicații
(1) Toate sistemele informatice și de comunicații („SIC”) utilizate de Comisie sunt conforme cu politica de securitate privind sistemele de informații ale Comisiei, prevăzută în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei, în normele de aplicare a acesteia și în standardele de securitate corespunzătoare.
(2) Serviciile Comisiei care dețin, gestionează sau utilizează SIC permit accesul instituțiilor, al agențiilor, al organelor Uniunii sau al altor organizații la aceste sisteme, numai cu condiția ca aceste instituții, agenții, organe ale Uniunii sau alte organizații să fie în măsură să ofere o asigurare rezonabilă că sistemele lor informatice sunt protejate la un nivel echivalent cu cel al politicii Comisiei privind securitatea sistemelor informatice, prevăzută în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei, în normele de aplicare a acesteia și în standardele de securitate corespunzătoare. Comisia monitorizează respectarea acestor cerințe, și, în caz de neconformitate gravă sau neconformare persistentă, are dreptul să interzică accesul.
Articolul 11
Analiza criminalistică în materie de securitate cibernetică
Direcției Generale Resurse Umane și Securitate îi revine în special responsabilitatea efectuării de analize criminalistice tehnice în cooperare cu departamentele competente ale Comisiei, în sprijinul anchetelor de securitate prevăzute la articolul 13, referitoare la contrainformații, scurgerea de date, atacuri cibernetice și securitatea sistemelor informatice.
Articolul 12
Măsuri de securitate cu privire la persoane și obiecte
(1) Pentru a asigura securitatea în cadrul Comisiei și pentru a preveni și a controla riscurile, membrii personalului autorizat în temeiul articolului 5 pot lua, în conformitate cu principiile prevăzute la articolul 3, printre altele, una sau mai multe dintre următoarele măsuri de securitate:
(a)
securizarea spațiilor și a probelor, inclusiv prin intermediul fișierelor-jurnal de control al accesului și ieșirilor și al imaginilor CCTV în cazul unor incidente sau comportamente care pot duce la proceduri administrative, disciplinare, civile sau penale;
(b)
un număr limitat de măsuri vizând persoanele care prezintă o amenințare la adresa securității, inclusiv să ordone persoanelor să părăsească incintele Comisiei, să însoțească persoanele atunci când părăsesc incintele Comisiei, să interzică persoanelor accesul în incintele Comisiei pe o perioadă de timp stabilită în conformitate cu criteriile care urmează a fi definite în normele de punere în aplicare;
(c)
un număr limitat de măsuri referitoare la obiecte care prezintă o amenințare la adresa securității, inclusiv eliminarea, confiscarea și distrugerea obiectelor;
(d)
efectuarea de percheziții în incintele Comisiei, inclusiv în birourile situate în aceste incinte;
(e)
efectuarea de controale având ca obiect sistemele informatice și de comunicare și echipamentele, datele privind traficul telefonic și de telecomunicații, fișierele-jurnal, conturile de utilizator etc.;
(f)
alte măsuri de securitate specifice cu efect similar, în scopul de a preveni sau de a controla riscurile la adresa securității, în special în contextul drepturilor de care beneficiază Comisia în calitate de proprietar sau angajator, în conformitate cu legile naționale aplicabile.
(2) În situații excepționale, membrii personalului din Direcția Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, autorizați în conformitate cu articolul 5, pot lua orice măsuri urgente necesare, în strictă conformitate cu principiile stabilite la articolul 3. Cât mai curând posibil după luarea măsurilor respective, aceștia îl informează în acest sens pe directorul Direcției Securitate, care va solicita un mandat corespunzător din partea directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, confirmând măsurile adoptate și autorizând luarea oricăror altor acțiuni necesare, și cooperează, după caz, cu autoritățile naționale competente.
(3) Măsurile de securitate adoptate în temeiul prezentului articol trebuie consemnate în momentul adoptării sau, în cazul unui risc imediat sau al unei situații de criză, într-un termen rezonabil după adoptarea lor. În acest din urmă caz, documentația trebuie să includă, de asemenea, elementele care au stat la baza evaluării referitoare la existența unui risc imediat sau a unei situații de criză. Documentația poate fi concisă, dar ar trebui să fie întocmită într-un mod care să îi permită persoanei care face obiectul măsurii să își exercite dreptul la apărare și la protecția datelor cu caracter personal, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001, și care să permită efectuarea unui control cu privire la legalitatea măsurii. Nicio informație cu privire la măsurile de securitate specifice vizând un membru al personalului nu figurează în dosarul personal al persoanei în cauză.
(4) Atunci când ia măsuri de securitate în temeiul literei (b), Comisia se asigură, de asemenea, că persoana în cauză are posibilitatea de a contacta un avocat sau o persoană de încredere și că i se aduce la cunoștință faptul că are dreptul să se adreseze Autorității Europene pentru Protecția Datelor.
Articolul 13
Anchetele
(1) Fără a aduce atingere articolului 86 și anexei IX din Statutul funcționarilor sau oricăror acorduri speciale încheiate între Comisie și SEAE, precum acordul special privind obligația de diligență față de personalul Comisiei care își desfășoară activitatea în delegațiile Uniunii, încheiat la 28 mai 2014 între Direcția Generală Resurse Umane și Securitate a Comisiei Europene și Serviciul European de Acțiune Externă, pot fi efectuate anchete privind securitatea:
(a)
în cazul unor incidente care afectează securitatea la nivelul Comisiei, inclusiv în cazul unor presupuse infracțiuni;
(b)
în cazul unor eventuale scurgeri de informații, al utilizării necorespunzătoare sau al compromiterii informațiilor sensibile neclasificate, a informațiilor UE clasificate (IUEC) sau a datelor clasificate ale Euratom;
(c)
în contextul activităților de contrainformații și de contracarare a terorismului;
(d)
în cazul unor incidente cibernetice grave.
(2) Decizia de a desfășura o anchetă privind securitatea este luată de către directorul general al DG Resurse Umane și Securitate care este, de asemenea, destinatarul raportului de anchetă.
(3) Anchetele privind securitatea sunt efectuate numai de către membrii specializați ai personalului din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, autorizați în mod corespunzător în conformitate cu articolul 5.
(4) Personalul autorizat își exercită în mod independent atribuțiile cu privire la anchetele privind securitatea, astfel cum se specifică în mandat, și deține competențele enumerate la articolul 12.
(5) Membrii personalului autorizat care au competența de a desfășura anchete privind securitatea pot colecta informații din toate sursele disponibile referitoare la orice contravenții sau infracțiuni comise în incintele Comisiei sau în care sunt implicate persoanele menționate la articolul 2 alineatul (3), fie în calitate de victimă, fie ca autori ai unor astfel de infracțiuni.
(6) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate informează autoritățile competente din statul membru gazdă sau din oricare alt stat membru în cauză, dacă este cazul și, în special, dacă anchetele au oferit indicii cu privire la faptul că s-ar fi comis o infracțiune. În acest context, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate poate, în cazul în care este oportun sau necesar, să ofere sprijin autorităților din statul membru gazdă sau din oricare alt stat membru implicat.
(7) În cazul incidentelor cibernetice grave, Direcția Generală Informatică colaborează îndeaproape cu Direcția Generală Resurse Umane și Securitate pentru acordarea de sprijin privind toate aspectele tehnice. Direcția Generală Resurse Umane și Securitate decide, după consultarea Direcției Generale Informatică, să informeze, atunci când este oportun, autoritățile competente din țara gazdă sau din oricare alt stat membru implicat. Serviciile de coordonare a incidentelor din cadrul Centrului de răspuns la incidente de securitate cibernetică pentru instituțiile, organele și agențiile europene („CERT-UE”) sunt utilizate pentru acordarea de sprijin altor instituții și agenții ale UE care pot fi afectate.
(8) Anchetele privind securitatea sunt documentate.
Articolul 14
Delimitarea competențelor în ceea ce privește anchetele privind securitatea și alte tipuri de investigații
(1) În cazul în care Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate efectuează anchete privind securitatea, astfel cum se prevede la articolul 13, și dacă aceste anchete intră în sfera de competență a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) sau a Oficiului de investigație și de disciplină al Comisiei (IDOC), aceasta ia imediat legătura cu organismele respective, cu scopul, în special, de a nu compromite acțiunile ulterioare ale OLAF sau ale IDOC. După caz, Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate invită OLAF sau IDOC să participe la anchetă.
(2) Efectuarea anchetelor privind securitatea menționate la articolul 13 nu aduce atingere competențelor OLAF și IDOC, astfel cum sunt prevăzute în normele care reglementează aceste organisme. Direcției de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate i se poate solicita acordarea de asistență tehnică în cadrul anchetelor inițiate de OLAF sau de IDOC.
(3) Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate i se poate solicita acordarea de asistență agenților OLAF atunci când intră în incintele Comisiei, în conformitate cu articolul 3 alineatul (5) și cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13), pentru a le facilita sarcinile. Direcția Securitate aduce aceste cereri de asistență la cunoștința Secretarului General și a directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate sau, în cazul în care aceste anchete se desfășoară în spațiile Comisiei ocupate de membrii săi sau de către Secretarul General, a președintelui Comisiei Europene și a comisarului responsabil pentru resurse umane.
(4) Fără a aduce atingere articolului 22 litera (a) din Statutul funcționarilor, dacă un caz este susceptibil de a intra atât în competența Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, cât și în competența IDOC, în momentul în care aduce acest lucru la cunoștința directorului general al DG Resurse Umane, în conformitate cu articolul 13, Direcția Securitate examinează, în stadiul cel mai timpuriu posibil, dacă există motive care justifică sesizarea IDOC cu privire la această problemă. Se consideră că acest stadiu a fost atins atunci când o amenințare imediată la adresa securității a luat sfârșit. Directorul general al DG Resurse Umane și Securitate ia o decizie cu privire la această chestiune.
(5) În situația în care un caz un caz este susceptibil de a intra atât în competența Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, cât și în competența OLAF, Direcția Securitate aduce imediat acest lucru la cunoștința directorului general al DG Resurse Umane și Securitate și îl informează, în acest sens, în stadiul cel mai timpuriu posibil, pe directorul general al OLAF. Se consideră că acest stadiu a fost atins atunci când o amenințare imediată la adresa securității a luat sfârșit.
Articolul 15
Inspecții de securitate
(1) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate efectuează inspecții de securitate pentru a verifica respectarea de către serviciile Comisiei și de către cetățeni a prezentei decizii și a normelor de aplicare a acesteia și pentru a formula recomandări atunci când consideră că acest lucru este necesar.
(2) Atunci când este cazul, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate efectuează inspecții de securitate și vizite de monitorizare sau de evaluare a securității, pentru a verifica dacă securitatea personalului Comisiei, a bunurilor și a informațiilor care intră în sfera de responsabilitate a instituțiilor, a agențiilor sau a altor organisme ale Uniunii, a statelor membre, a țărilor terțe sau a organizațiilor internaționale sunt protejate în mod corespunzător, în conformitate cu norme, reglementări și standarde de securitate care sunt cel puțin echivalente cu cele ale Comisiei. Atunci când este oportun și în spiritul bunei cooperări între administrații, aceste inspecții de securitate includ, de asemenea, inspecțiile efectuate în contextul schimbului de informații clasificate cu alte instituții, organe și agenții ale Uniunii, cu statele membre, cu state terțe sau cu organizații internaționale.
(3) Prezentul articol se aplică, mutatis mutandis, personalului Comisiei din delegațiile Uniunii, fără a aduce atingere acordurilor speciale încheiate între Comisie și SEAE, precum acordul special privind obligația de diligență față de personalul Comisiei care își desfășoară activitatea în delegațiile Uniunii, încheiat la 28 mai 2014 între Direcția Generală Resurse Umane și Securitate a Comisiei Europene și Serviciul European de Acțiune Externă.
Articolul 16
Niveluri de alertă și gestionarea situațiilor de criză
(1) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este responsabilă atât pentru punerea în aplicare a unor măsuri adecvate pentru nivelurile de alertă, pentru a anticipa sau a răspunde amenințărilor și incidentelor care afectează securitatea în spațiile Comisiei, cât și pentru măsurile necesare pentru gestionarea situațiilor de criză.
(2) Măsurile corespunzătoare nivelurilor de alertă menționate la alineatul (1) sunt proporționale cu nivelul de amenințare la adresa securității. Nivelurile de alertă trebuie să fie definite în strânsă colaborare cu serviciile competente ale celorlalte instituții, agenții și organe ale Uniunii și ale statului membru sau statelor membre în care sunt situate sediile Comisiei.
(3) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este punctul de contact pentru nivelurile de alertă și gestionarea situațiilor de criză.
CAPITOLUL 4
ORGANIZARE
Articolul 17
Responsabilitățile generale ale serviciilor Comisiei
(1) Responsabilitățile Comisiei menționate în prezenta decizie sunt exercitate de Direcția Generală Resurse Umane și Securitate, sub autoritatea și responsabilitatea membrului Comisiei responsabil de securitate.
(2) Acordurile specifice în ceea ce privește securitatea cibernetică sunt definite în Decizia (2006) 3602.
(3) Responsabilitățile privind punerea în aplicare a prezentei decizii și normele de punere în aplicare a acesteia, precum și asigurarea respectării zilnice a acestora pot fi delegate altor departamente ale Comisiei, ori de câte ori asigurarea descentralizată a serviciilor de securitate oferă câștiguri importante în materie de eficiență, resurse sau timp, de exemplu datorită localizării geografice a serviciilor în cauză.
(4) În cazul în care se aplică alineatul (3), Direcția Generală Resurse Umane și Securitate și, după caz, directorul general al DG Informatică încheie acorduri cu anumite departamente din cadrul Comisiei, care stabilesc roluri și responsabilități clare privind punerea în aplicare și monitorizarea politicilor de securitate.
Articolul 18
Direcția Generală Resurse Umane și Securitate
(1) Direcției Generale Resurse Umane și Securitate îi revin, în special, următoarele responsabilități:
1.
elaborarea politicii de securitate a Comisiei, a normelor de punere în aplicare și a notificărilor de securitate;
2.
colectarea de informații în vederea evaluării amenințărilor și a riscurilor la adresa securității și cu privire la toate problemele care pot afecta securitatea în spațiile Comisiei;
3.
furnizarea de supraveghere electronică și protecție în toate spațiile de lucru ale Comisiei, ținând seama în mod corespunzător de evaluările amenințărilor și dovezile privind desfășurarea unor activități neautorizate care deservesc interesele Comisiei;
4.
punerea la dispoziția serviciilor și a personalului Comisiei a unui serviciu de urgență permanent (24 de ore/7 zile) pentru toate aspectele legate de siguranță și securitate;
5.
punerea în aplicare a măsurilor de securitate menite să reducă riscurile la adresa securității și dezvoltarea și menținerea unui sistem informatic și de comunicații adecvat pentru a acoperi necesitățile operaționale ale acesteia, în special în domeniile controlului accesului fizic, al administrării autorizațiilor de securitate și al manipulării informațiilor sensibile și clasificate ale UE;
6.
acțiuni de conștientizare, organizarea de exerciții și antrenamente și oferirea de cursuri de pregătire și de servicii de consiliere cu privire la toate aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei, în vederea promovării unei culturi a securității și a creării unei echipe de membri ai personalului pregătiți în mod corespunzător în materie de securitate.
(2) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate asigură, fără a aduce atingere competențelor și responsabilităților altor servicii ale Comisiei, legătura cu următoarele servicii externe:
1.
serviciile de securitate ale celorlalte instituții, agenții și organe ale Uniunii, cu privire la chestiuni legate de securitatea persoanelor, a bunurilor și a informațiilor în spațiile Comisiei;
2.
serviciile de securitate, de informații și de evaluare a amenințărilor, inclusiv cu autoritățile naționale de securitate, din state membre, țări terțe și din cadrul unor organizații sau instituții internaționale, cu privire la chestiuni care afectează securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor în spațiile Comisiei;
3.
poliția și alte servicii de urgență, cu privire la toate chestiunile obișnuite și urgente care afectează securitatea Comisiei;
4.
autoritățile responsabile cu securitatea din cadrul altor instituții, agenții și organe ale Uniunii, din state membre și țări terțe, în domeniul combaterii atacurilor cibernetice cu un impact potențial asupra securității Comisiei;
5.
în ceea ce privește primirea, evaluarea și difuzarea de informații referitoare la amenințările reprezentate de terorism și de activitățile de spionaj care afectează securitatea Comisiei;
6.
în ceea ce privește aspectele referitoare la informații clasificate, astfel cum se specifică în continuare în Decizia (UE, Euratom) 2015/444 a Comisiei (14).
(3) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este responsabilă pentru securitatea transmiterii informațiilor efectuate în temeiul prezentului articol, inclusiv pentru transmiterea de date cu caracter personal.
Articolul 19
Grupul de experți pe probleme de securitate din cadrul Comisiei (ComSEG)
Se înființează Grupul de experți pe probleme de securitate din cadrul Comisiei, având drept mandat consilierea Comisiei, după caz, cu privire la chestiuni legate de politica de securitate internă și, în special, cu privire la protejarea informațiilor clasificate ale UE.
Articolul 20
Ofițeri locali de securitate (LSO)
(1) Fiecare departament sau cabinet al Comisiei numește un ofițer local de securitate (LSO), care acționează ca principal punct de contact între serviciul său și Direcția Generală Resurse Umane și Securitate cu privire la toate aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei. Dacă este necesar, pot fi numiți unul sau mai mulți adjuncți ai LSO. Funcția de LSO est îndeplinită de un funcționar sau un agent temporar.
(2) În calitate de principal punct de contact privind securitatea în departamentul sau cabinetul Comisiei pe care îl reprezintă, LSO raportează periodic Direcției Generale Resurse Umane și Securitate și superiorilor săi ierarhici cu privire la problemele de securitate cu care se confruntă departamentul Comisiei din care face parte și aduce imediat la cunoștința acestora orice incidente legate de securitate, inclusiv pe cele care ar putea compromite informațiile IUEC sau informațiile sensibile neclasificate.
(3) În ceea ce privește aspectele legate de securitatea sistemelor informatice și de comunicații, LSO ține legătura cu ofițerii locali de securitate informatică (LISO) din cadrul departamentului Comisiei pe care îl reprezintă, ale cărui rol și responsabilități sunt prevăzute în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei.
(4) Acesta contribuie la activitățile de formare și conștientizare în domeniul securității care răspund nevoilor specifice ale personalului, ale contractanților și ale altor persoane care acționează sub autoritatea departamentului Comisiei din care acesta face parte.
(5) La cererea Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, în cazul apariției unor riscuri majore care amenință securitatea sau în situații de urgență, ofițerului local de securitate LSO i se pot atribui sarcini specifice. Directorul general sau directorul de resurse umane din cadrul Direcției Generale din care face parte LSO este informat cu privire la aceste sarcini specifice de către Direcția Generală Resurse Umane și Securitate.
(6) Responsabilitățile LSO nu aduc atingere rolului și responsabilităților atribuite ofițerilor locali de securitate informatică (LISO), responsabililor cu sănătatea și securitatea, ofițerilor de control ai registraturii (RCO) sau oricărei alte funcții care implică responsabilități în materie de securitate sau siguranță. LSO ține legătura cu persoanele menționate pentru a asigura o abordare coerentă și consecventă a politicii de securitate și un flux eficient de informații cu privire la aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei.
(7) Atunci când LSO transmite informații superiorilor săi imediați, acesta are acces direct la directorul său general sau la șeful său de serviciu. LSO deține un certificat de securitate care să îi permite accesul la informațiile UE clasificate, cel puțin până la nivelul SECRET UE/EU SECRET.
(8) În vederea promovării schimbului de informații și a celor mai bune practici, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate organizează, cel puțin de două ori pe an, o conferință a LSO. Participarea LSO la aceste conferințe este obligatorie.
CAPITOLUL 5
PUNEREA ÎN APLICARE
Articolul 21
Norme de punere în aplicare și notificări în materie de securitate
(1) Dacă este necesar, adoptarea normelor de punere în aplicare a prezentei decizii face obiectul unei decizii separate a Comisiei prin care este abilitat, în deplină conformitate cu regulamentul intern de procedură, membrul Comisiei însărcinat cu probleme de securitate.
(2) După abilitarea sa, în urma deciziei susmenționate a Comisiei, membrul Comisiei însărcinat cu probleme de securitate poate elabora notificări în materie de securitate care să stabilească orientări în materie de securitate și cele mai bune practici din domeniul de aplicare al prezentei decizii și al normelor de punere în aplicare a acesteia.
(3) Comisia poate delega directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, pe baza unei decizii de delegare separate, în deplină conformitate cu regulamentul intern de procedură, sarcinile menționate la primul și al doilea alineat din prezentul articol.
CAPITOLUL 6
DISPOZIȚII DIVERSE ȘI DISPOZIȚII FINALE
Articolul 22
Prelucrarea datelor cu caracter personal
(1) Comisia prelucrează datele cu caracter personal necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
(2) În pofida măsurilor deja în vigoare la data adoptării prezentei decizii, notificate Autorității Europene pentru Protecția Datelor (15), orice măsură adoptată în temeiul prezentei decizii care implică prelucrarea de date cu caracter personal, de exemplu date referitoare la fișierele privind intrările și ieșirile, înregistrări TVCI, înregistrări ale unor convorbiri telefonice cu serviciile de permanență sau centrele de expediere și date similare, care sunt necesare din motive de securitate sau pentru a interveni în situații de criză, trebuie să facă obiectul unor norme de punere în aplicare în conformitate cu articolul 21, care să stabilească garanții corespunzătoare pentru persoanele vizate.
(3) Directorul general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate este responsabil pentru securitatea oricărei operațiuni de prelucrare a datelor cu caracter personal efectuate în cadrul prezentei decizii.
(4) Normele și procedurile de punere în aplicare menționate se adoptă după consultarea responsabilului cu protecția datelor și a Autorității Europene pentru Protecția Datelor, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
Articolul 23
Transparență
Prezenta decizie și normele de punere în aplicare a acesteia sunt aduse la cunoștința personalului Comisiei și a tuturor persoanelor cărora li se aplică aceste dispoziții.
Articolul 24
Abrogarea deciziilor anterioare
Decizia (94) 2129 se abrogă.
Articolul 25
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 13 martie 2015.