РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2014 година
относно еквивалентността на регулаторната рамка на Австралия по отношение на централните контрагенти с изискванията на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции
(2014/755/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (1), и по-специално член 25, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Целта на определената в член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета процедура по признаване на централните контрагенти („ЦК“), установени в трети държави, е да се позволи на ЦК, установени и получили разрешение в трети държави, чиито регулаторни стандарти са еквивалентни на предвидените в същия регламент, да предоставят клирингови услуги на клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза. Тази процедура по признаване и предвиденото в нея решение относно еквивалентността следователно допринасят за постигане на общата цел на Регламент (ЕС) № 648/2012 за намаляване на системния риск чрез по-широко използване на сигурни и стабилни ЦК и по отношение на клиринга на договорите за извънборсови деривати, включително когато тези ЦК са установени и получили разрешение в трета държава.
(2)
Правният режим на трета държава се счита за еквивалентен на правния режим на Съюза по отношение на ЦК, когато по същество значителен дял от приложимата правна и надзорна уредба е еквивалентен на изискванията на Съюза по отношение на постиганите регулаторни цели. Целта на настоящата оценка на еквивалентността е да се провери дали правната и надзорната уредба на Австралия гарантира, че установените и получили разрешение там ЦК не излагат клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза, на по-високо равнище на риск, отколкото те биха могли да бъдат изложени от ЦК, получили разрешение в Съюза, и следователно не създават неприемливи равнища на системен риск в Съюза.
(3)
На 1 септември 2013 г. Комисията получи техническото становище на Европейския орган за ценни книжа и пазари („ЕОЦКП“) относно правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ЦК, получили разрешение в Австралия. В техническото становище се стига до заключението, че всички разпоредби на дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 са възпроизведени от съответните правно обвързващи изисквания, които са приложими в рамките на националната юрисдикция по отношение на ЦК, получили разрешение в Австралия.
(4)
В съответствие с член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, за да бъде установено, че правната и надзорната уредба на трета държава по отношение на получилите разрешение там ЦК е еквивалентна на предвидената в същия регламент, трябва да бъдат удовлетворени три условия.
(5)
Според първото условие ЦК, получили разрешение в трета държава, трябва да спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(6)
Правно обвързващите изисквания на Австралия по отношение на получилите разрешение там ЦК обхващат Корпоративния закон от 2001 г., който заедно с Корпоративните наредби от 2001 г. установява правната рамка за системите за клиринг и сетълмент („СКС“). Част 7.3 от Корпоративния закон постановява, че преди предоставянето на лиценз за осъществяване на дейности по клиринг или сетълмент министърът трябва да се увери, наред с другото, че съответният ЦК разполага с подходящи оперативни правила и процедури, които са в съответствие с действащите законови и подзаконови актове, за да бъде гарантирано, доколкото е практически осъществимо, че системният риск е намален и че ЦК е управляван по честен и ефективен начин. ЦК трябва също да разполага с подходящи механизми за разрешаване на конфликти на интереси и прилагане на своите вътрешни правила и процедури. Австралийската комисия за ценни книжа и инвестиции („АКЦКИ“) и Централната банка на Австралия („ЦБА“) консултират министъра по въпросите, свързани с издаването на лицензи на СКС и промените на техните вътрешни правила, и отговарят за оценката на спазването на задълженията на ЦК по Корпоративния закон, като АКЦКИ разполага и със съответните правоприлагащи правомощия.
(7)
АКЦКИ предоставя регулаторни насоки на поднадзорните лица, с които разяснява специфични, вече обхванати от законодателството въпроси. По-специално, през декември 2012 г. АКЦКИ преразгледа своите регулаторни насоки относно лицензирането и надзора на СКС чрез приемането на актуализирани Регулаторни насоки 211 „Системи за клиринг и сетълмент: австралийски и чуждестранни оператори“ („РН 211“). С тези насоки АКЦКИ прилага принципите за инфраструктурите на финансовия пазар (PFMIs), издадени през април 2012 г. от Комитета по платежни и сетълмент системи (2) (CPSS) и Международната организация на комисиите по ценни книжа (IOSCO), отнасящи се до изложените в Корпоративния закон задължения, и дава насоки на ЦК във връзка със спазването на техните задължения по Корпоративния закон. Следователно неспазването на Корпоративния закон и на неговите разяснения в РН 211 би могло да доведе до налагане на правоприлагащи и наказателни мерки.
(8)
По силата на Корпоративния закон Централната банка на Австралия разполага с правомощия да определя стандарти за финансова стабилност, с които да се гарантира, че ЦК действат по начин, който подкрепя или допринася за цялостната стабилност на австралийската финансова система. По-специално, през ноември 2012 г. Съветът по платежната система към ЦБА одобри установяването на нови стандарти за финансова стабилност - Стандарти за финансова стабилност на централните контрагенти („СФФ“), обхващащи 21 стандарта за ЦК и придружаващите ги подстандарти и насоки. СФФ влязоха в сила през март 2013 г., с изключение на някои подстандарти, които влязоха в сила на 31 март 2014 г. СФФ трябва да бъдат спазвани от всички лицензирани ЦК.
(9)
Основните принципи по отношение на СКС, установени в част 7.3 от Корпоративния закон и в Корпоративните наредби, разяснени от АКЦКИ чрез РН 211, както и СФФ, определени от Централната банка на Австралия, формират заедно т.нар. „основни правила“, налагащи високи стандарти, на които ЦК трябва да отговарят, за да получат разрешение да предоставят клирингови услуги в Австралия. Тези основни правила представляват първия стълб на правно обвързващите изисквания в Австралия. С цел да се съобразят с основните правила, ЦК приемат допълнително свои вътрешни правила и процедури, които трябва да отговарят на специфичните изисквания, определени в Корпоративния закон и в Корпоративните наредби, разяснени чрез РН 211, и в СФФ, които се представят на министъра преди издаването на разрешение за извършване на дейност като СКС. Промените на вътрешните правила и процедури на ЦК трябва да бъдат съобщени на министъра. Министърът може да не разреши въвеждането на промени във вътрешните правила и процедури на ЦК. Вътрешните правила и процедури на ЦК имат характеристиките на договора и са правно обвързващи за ЦК и съответните участници в тях.
(10)
Вследствие на правно обвързващите изисквания, определени в основните правила, приложими за ЦК, получили разрешение в Австралия, се постигат съществени резултати, еквивалентни на тези от изискванията, определени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(11)
Поради това Комисията стига до заключението, че австралийската правна и надзорна уредба гарантира, че ЦК, получили разрешение в Австралия, спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(12)
Според второто условие по член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Австралия по отношение на ЦК, получили разрешение там, трябва да предвижда, че тези ЦК подлежат на текущ ефективен надзор и правоприлагане.
(13)
Текущият надзор и контрол по отношение на ЦК, получили разрешение в Австралия, се осъществява от АКЦКИ и ЦБА. АКЦКИ осигурява спазването на задълженията, наложени на ЦК по силата на Корпоративния закон, и в тази връзка оценява периодично спазването от страна на ЦК на задълженията, свързани с получения от тях лиценз, различни от задълженията им, свързани със СФФ и намаляване на системния риск, и конкретно на задължението им да действат по справедлив и ефективен начин, доколкото е практически осъществимо, като представя доклад до министъра, който се публикува. ЦБА следи за спазването на задълженията, поети от ЦК по силата на предоставените им лицензи и свързани с финансовата стабилност и намаляване на системния риск, извършва периодични оценки на спазването на СФФ от всеки ЦК и представя доклад до министъра, който също се публикува. ЦК, които са получили разрешение в Австралия, може да получават писмени указания от министъра и от АКЦКИ. Когато ЦК не спази писмено указание, АКЦКИ може да сезира съда, който може да нареди на ЦК да спази съответното указание.
(14)
Поради това Комисията стига до заключението, че австралийската правна и надзорна уредба по отношение на ЦК, получили разрешение в Австралия, осигурява текущ ефективен надзор и правоприлагане.
(15)
Според третото условие по член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Австралия трябва да включва ефективна еквивалентна система за признаването на ЦК, получили разрешение по силата на правен режим на трета държава („ЦК от трета държава“).
(16)
ЦК от трета държава може да кандидатстват за лиценз за чуждестранни системи за клиринг и сетълмент („лиценз за чуждестранен ЦК“), позволяващ им да предоставят в Австралия част или всички клирингови услуги, които могат да предоставят по силата на получено разрешение в собствената си държава.
(17)
Критериите, прилагани спрямо ЦК от трети държави, кандидатстващи в Австралия за лиценз за чуждестранен ЦК, са сравними с предвидените за ЦК от трета държава, кандидатстващи за признаване по член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012. За да бъде признат, регулаторният режим на третата държава, в която ЦК е получил разрешение, трябва да се счита - според установените при него степен на защита от системен риск и равнище на ефективност и справедливост на предлаганите услуги - за „достатъчно еквивалентен“ на регулаторния режим, приложим в Австралия спрямо подобни местни ЦК. При оценяването на „достатъчната еквивалентност“ се вземат предвид съображения, подобни на оценяваните в рамките на Регламент (ЕС) № 648/2012. За да бъде издаден лиценз за чуждестранен ЦК, е необходимо също да съществуват установени договорености за сътрудничество между австралийските органи и съответните чуждестранни надзорни органи.
(18)
Поради това следва да се счита, че правната и надзорната уредба на Австралия осигурява ефективна еквивалентна система за признаване на ЦК от трета държава.
(19)
Следователно може да се счита, че австралийската правна и надзорна уредба изпълнява условията, посочени в член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, по отношение на ЦК, получили разрешение в Австралия, и тази уредба следва да се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012. Комисията, с помощта на предоставената от ЕОЦКП информация, следва да продължи да наблюдава развитието на австралийската правна и надзорна уредба за ЦК и изпълнението на условията, въз основа на които е взето настоящото решение.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
За целите на член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Австралия по отношение на ЦК, получили разрешение там, обхващаща част 7.3 от Корпоративния закон от 2001 г. и Корпоративните наредби от 2001 г., разяснени чрез Регулаторни насоки 211 „Системи за клиринг и сетълмент: австралийски и чуждестранни оператори“, и Стандартите за финансова стабилност на централните контрагенти, се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2014 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 30 octombrie 2014
privind echivalența dintre cadrul de reglementare din Australia pentru contrapărțile centrale și cerințele din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții
(2014/755/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții (1), în special articolul 25 alineatul (6),
întrucât:
(1)
Procedura de recunoaștere a contrapărților centrale (CPC) stabilite în țări terțe prevăzută la articolul 25 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 este menită să permită CPC stabilite și autorizate în țări terțe ale căror standarde de reglementare sunt echivalente cu cele prevăzute în respectivul regulament să presteze servicii de compensare unor membri compensatori sau locuri de tranzacționare stabiliți în Uniune. Această procedură de recunoaștere și decizia privind echivalența prevăzută la articolul menționat contribuie astfel la realizarea obiectivului general al Regulamentului (UE) nr. 648/2012, acela de a reduce riscul sistemic prin extinderea utilizării unor CPC sigure și solide pentru a compensa contractele derivate extrabursiere (over-the-counter, OTC), inclusiv atunci când aceste CPC sunt stabilite și autorizate într-o țară terță.
(2)
Pentru ca regimul juridic al unei țări terțe să fie considerat echivalent cu regimul juridic al Uniunii în ceea ce privește CPC, rezultatele substanțiale ale dispozițiilor juridice și mecanismelor de supraveghere aplicabile ar trebui să fie echivalente cu cerințele Uniunii în ceea ce privește obiectivele de reglementare pe care acestea le ating. Prin urmare, scopul acestei evaluări a echivalenței este acela de a verifica dacă dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia asigură că CPC stabilite și autorizate în această țară nu expun membrii compensatori și locurile de tranzacționare stabiliți în Uniune unui nivel de risc mai mare decât cel la care aceștia ar putea fi expuși de către CPC autorizate în Uniune și, în consecință, nu generează niveluri inacceptabile de riscuri sistemice în Uniune.
(3)
La 1 septembrie 2013, Comisia a primit avizul tehnic al Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) privind dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere aplicabile CPC autorizate în Australia. Avizul tehnic concluzionează că toate dispozițiile din titlul IV din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 sunt reproduse prin cerințe legale obligatorii corespunzătoare care sunt aplicabile, la nivel jurisdicțional, CPC autorizate în Australia.
(4)
În conformitate cu articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, trei condiții trebuie să fie îndeplinite pentru a stabili faptul că dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere ale unei țări terțe cu privire la CPC autorizate de aceasta sunt echivalente cu cele prevăzute în regulamentul respectiv.
(5)
Conform primei condiții, CPC autorizate într-o țară terță trebuie să respecte cerințe legale obligatorii echivalente cu cerințele stabilite în titlul IV din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.
(6)
Cerințele legale obligatorii din Australia pentru CPC autorizate în această țară constau în Legea privind societățile comerciale din 2001 („Legea privind societățile comerciale”) care, împreună cu reglementările privind societățile comerciale din 2001 („reglementările privind societățile comerciale”), instituie cadrul juridic pentru sistemele de compensare și decontare. Partea 7.3 din Legea privind societățile comerciale prevede că, înainte de acordarea unei licențe pentru desfășurarea activităților de compensare sau decontare, ministrul trebuie să se asigure, printre altele, că CPC vizată dispune de norme și proceduri de operare corespunzătoare care sunt conforme cu actele cu putere de lege aplicabile, pentru a garanta, în măsura în care este acest lucru este rezonabil din punct de vedere practic, că riscul sistemic este redus și că CPC este gestionată în mod echitabil și eficace. CPC trebuie să dispună, de asemenea, de mecanisme adecvate pentru gestionarea conflictelor de interese și pentru asigurarea respectării normelor și procedurilor sale interne. Comisia australiană pentru valori mobiliare și investiții (Australian Securities and Investments Commission, ASIC) și Banca de Rezerve a Australiei (Reserve Bank of Australia, RBA) oferă consiliere ministrului în ceea ce privește acordarea de licențe pentru sistemele de compensare și decontare și modificările normelor și procedurilor interne și au responsabilitatea de a evalua modul în care CPC respectă obligațiile care le revin în temeiul Legii privind societățile comerciale, ASIC având în plus responsabilitatea de a asigura respectarea acestor obligații.
(7)
ASIC oferă orientări în materie de reglementare entităților reglementate pentru a explica anumite aspecte aflate deja sub incidența legislației. Mai precis, ASIC și-a revizuit în decembrie 2012 orientările în materie de reglementare privind acordarea de licențe și supravegherea licențelor pentru sistemele de compensare și decontare prin prisma Ghidului de reglementare 211 actualizat, „Sistemele de compensare și decontare: operatorii din Australia și de peste mări”. Ghidul de reglementare 211 al ASIC pune în aplicare principiile pentru infrastructurile pieței financiare publicate în aprilie 2012 de către Comitetul pentru sisteme de plăți și de decontare (2) (CPSS) și de Organizația Internațională a Comisiilor de Valori Mobiliare (IOSCO), care sunt relevante pentru obligațiile stabilite în Legea privind societățile comerciale, și oferă îndrumări CPC privind modul de îndeplinire a obligațiilor ce le revin în temeiul Legii privind societățile comerciale. Prin urmare, nerespectarea Legii privind societățile comerciale, astfel cum se explică în Ghidul de reglementare 211, ar putea atrage după sine măsuri de asigurare a respectării legislației și măsuri de sancționare.
(8)
RBA are competența, în temeiul Legii privind societățile comerciale, de a stabili standardele de stabilitate financiară pentru a se asigura că CPC funcționează într-un mod care atrage sau promovează stabilitatea generală a sistemului financiar australian. Mai precis, în noiembrie 2012, Consiliul privind sistemul de plăți al RBA a aprobat stabilirea de noi standarde de stabilitate financiară, standardele de stabilitate financiară pentru contrapărțile centrale (SSF), care cuprind 21 de standarde pentru CPC, însoțite de substandarde și orientări. În afară de anumite substandarde care au intrat în vigoare la 31 martie 2014, SSF au intrat în vigoare în martie 2013. SSF trebuie respectate de către toate CPC care dispun de licență.
(9)
Principiile de bază pentru sistemele de compensare și decontare prevăzute în partea 7.3 din Legea privind societățile comerciale și din reglementările privind societățile comerciale, astfel cum sunt explicate în Ghidul de reglementare 211 al ASIC, și SSF determinate de RBA (denumite împreună „normele primare”) stabilesc standarde înalte pe care CPC trebuie să le respecte pentru a obține o autorizație de a furniza servicii de compensare în Australia. Aceste norme primare cuprind primul nivel al cerințelor legale obligatorii din Australia. Pentru a respecta normele primare, CPC adoptă în plus norme și proceduri interne proprii care trebuie să fie conforme atât cu cerințele specifice prevăzute în Legea privind societățile comerciale și în reglementările privind societățile comerciale, astfel cum sunt explicate în Ghidul de reglementare 211, cât și cu SSF, norme care sunt înaintate ministrului înainte ca CPC să fie autorizate ca sisteme de compensare și decontare. Modificările normelor și procedurilor interne ale CPC trebuie notificate ministrului. Ministrul poate respinge modificările normelor și procedurilor interne ale CPC. Normele și procedurile interne ale CPC au efectul unui contract și sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru CPC și pentru participanții la acestea.
(10)
Cerințele legale obligatorii stabilite în normele primare aplicabile CPC autorizate în Australia produc rezultate substanțiale echivalente cu cele produse de cerințele prevăzute în titlul IV din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.
(11)
Prin urmare, Comisia concluzionează că dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia asigură respectarea de către CPC autorizate în această țară a cerințelor legale obligatorii echivalente cu cerințele stabilite în titlul IV din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.
(12)
Conform celei de a doua condiții prevăzute la articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia trebuie să prevadă, în ceea ce privește CPC autorizate în această țară, că respectivele CPC fac obiectul unei supravegheri și al unui control al aplicării normelor eficace și continue.
(13)
CPC autorizate în Australia fac obiectul unei supravegheri și monitorizări continue de către ASIC și RBA. ASIC are responsabilitatea asigurării respectării de către CPC a obligațiilor care le revin în temeiul Legii privind societățile comerciale și, în acest sens, efectuează evaluări periodice ale modului în care CPC își respectă obligațiile privind licențele, altele decât obligațiile aferente SSF și reducerii riscului sistemic, și în special obligația de a funcționa în mod echitabil și eficace, în măsura în care acest lucru este rezonabil, și prezintă un raport ministrului, raport care este publicat. RBA monitorizează respectarea de către CPC a obligațiilor care le revin în temeiul licențelor lor și care sunt legate de stabilitatea financiară și de reducerea riscului sistemic, realizează evaluări periodice ale respectării SSF de către fiecare CPC și înaintează ministrului un raport care este, de asemenea, publicat. CPC autorizate în Australia pot primi instrucțiuni scrise din partea ministrului și a ASIC. În cazul în care o CPC nu respectă o instrucțiune scrisă, ASIC poate sesiza instanțele care pot ordona CPC să se conformeze instrucțiunii scrise.
(14)
Prin urmare, Comisia concluzionează că dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere ale Australiei în ceea ce privește CPC autorizate în această țară prevăd o supraveghere și un control al aplicării normelor eficace și continue.
(15)
Conform celei de a treia condiții, în conformitate cu articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia trebuie să includă un sistem echivalent eficace pentru recunoașterea CPC autorizate conform regimurilor juridice ale unor țări terțe („CPC din țări terțe”).
(16)
CPC din țări terțe pot solicita o licență pentru a funcționa ca sisteme de compensare și decontare de peste mări („licență pentru CPC de peste mări”), care să le permită să furnizeze în Australia o parte din serviciile sau toate serviciile de compensare pe care sunt autorizate să le furnizeze în țara lor de origine.
(17)
Criteriile aplicate CPC din țări terțe care solicită în Australia o licență pentru CPC de peste mări sunt comparabile celor prevăzute pentru CPC din țări terțe care solicită recunoașterea în temeiul articolului 25 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012. Ca o condiție prealabilă pentru recunoaștere, regimul de reglementare al țării terțe în care CPC este autorizată trebuie să fie considerat „echivalent într-o măsură suficientă”, în ceea ce privește gradul de protecție împotriva riscurilor sistemice și nivelul de eficacitate și echitate a serviciilor pe care le realizează, în raport cu regimul de reglementare australian privind CPC naționale comparabile. Evaluarea „echivalenței într-o măsură suficientă” presupune considerații similare celor evaluate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 648/2012. Instituirea unor mecanisme de cooperare între autoritățile australiene și autoritățile de supraveghere străine relevante este, de asemenea, obligatorie înainte de acordarea unei licențe pentru CPC de peste mări.
(18)
Ar trebui să se considere așadar că dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia prevăd un sistem echivalent eficace pentru recunoașterea CPC din țări terțe.
(19)
Prin urmare, se poate considera că dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 cu privire la CPC autorizate în această țară, respectivele dispoziții juridice și mecanisme de supraveghere trebuind să fie considerate a fi echivalente cu cerințele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 648/2012. Comisia, primind informații de la ESMA, ar trebui să continue să monitorizeze evoluția cadrului juridic și de supraveghere al Australiei pentru CPC și îndeplinirea condițiilor pe baza cărora a fost luată prezenta decizie.
(20)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului european pentru valori mobiliare,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În sensul articolului 25 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, dispozițiile juridice și mecanismele de supraveghere din Australia aplicabile CPC autorizate în această țară, constând în partea 7.3 din Legea privind societățile comerciale din 2001 și din reglementările privind societățile comerciale din 2001, astfel cum sunt explicate în Ghidul de reglementare 211, „Sistemele de compensare și decontare: operatorii din Australia și de peste mări”, precum și standardele de stabilitate financiară pentru contrapărțile centrale sunt considerate a fi echivalente cu cerințele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 648/2012.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 30 octombrie 2014.