РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 233/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на финансов инструмент за сътрудничество за развитие за периода 2014-2020 г.
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява част от политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и представлява един от инструментите, които подпомагат външните политики на Съюза. Той заменя Регламент (EО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Борбата с бедността остава главна цел на политиката на Съюза за развитие, определена в дял V, глава 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и част пета, дял III, глава 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), в съответствие с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) и други международно договорени ангажименти и цели по отношение на развитието, одобрени от Съюза и държавите членки в контекста на Организацията на обединените нации (ООН) и други компетентни международни форуми.
(3)
Съвместната декларация на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, Европейския парламент и Комисията, относно политиката на Европейския съюз за развитие (4)„Европейския консенсус“, и договорените изменения към него, осигурява общата политическа рамка, насоките и фокуса, които ръководят прилагането на настоящия регламент.
(4)
С течение на времето помощта от Съюза следва да допринася за намаляване на зависимостта от помощи.
(5)
Дейността на Съюза на международната сцена се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване, които той цели да насърчава в останалата част от света, а именно демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на Обединените нации и на международното право. Съюзът трябва да развие и консолидира зачитането на тези принципи в партньорските държави, територии и региони чрез диалог и сътрудничество. Като зачита тези принципи, Съюзът доказва своята добавена стойност в качеството си на участник в политиките за развитие.
(6)
При прилагането на настоящия регламент и по-специално по време на процеса на програмиране, Съюзът следва да взема надлежно предвид приоритетите, целите и показателите в областта на правата на човека и демокрацията, установени от Съюза за партньорските държави, по-специално неговите стратегии за правата на човека по държави.
(7)
Зачитането на правата на човека, основните свободи, насърчаването на правовата държава, демократичните принципи, прозрачността, доброто управление, мира и стабилността и равенството между половете е от основно значение за развитието на партньорските държави и тези въпроси следва да бъдат включени в политиката за развитие на Съюза, и по-специално в процеса на програмиране и в споразуменията с партньорските държави.
(8)
Ефективността на помощта, повишаването на прозрачността и задълбочаването на сътрудничеството, допълването и по-високата степен на хармонизиране, съгласуването с партньорските държави и координирането на процедурите както между Съюза и държавите членки, така и във връзка с други донори и участници в областта на развитието, са от основно значение за гарантиране на съгласуваност и уместност на помощта, като същевременно се намаляват разходите, които се понасят от партньорските държави. Чрез своята политика за развитие Съюзът се ангажира да прилага заключенията на Декларацията за ефективност на помощта, приета от Форума на високо равнище за ефективността на помощта, състоял се в Париж на 2 март 2005 г., Програмата за действие от Акра, приета на 4 септември 2008 г. и последващата декларация, приета в Пусан на 1 декември 2011 г. Тези ангажименти доведоха до редица заключения на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, например Кодекса на ЕС за поведение за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие и оперативната рамка за ефективността на помощта. Следва да се укрепят усилията и процедурите за постигане на съвместно програмиране.
(9)
Помощта на Съюза следва да е насочена към подпомагане на съвместната стратегия Африка-ЕС, приета по време на срещата на върха ЕС-Африка, проведена на 8-9 декември 2007 г. в Лисабон, и последващите изменения и допълнения към нея, въз основа на общата визия, принципи и цели в подкрепа на стратегическото партньорство Африка-ЕС.
(10)
Съюзът и държавите членки следва да подобрят съгласуваността, координацията и взаимното допълване на съответните си политики за сътрудничество за развитие, по-специално като отговорят на приоритетите на партньорските държави и региони на държавно и регионално равнище. С оглед да се гарантира, че политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и тази на държавите членки се допълват и укрепват взаимно, а също така за да се гарантира рентабилното предоставяне на помощ, като се избягват припокривания и празноти, е едновременно неотложно и подходящо да се предвидят съвместни процедури за програмиране, които трябва да се следват, когато е възможно и уместно.
(11)
Политиката на Съюза и международните действия за сътрудничество за развитие се ръководят от ЦХР, като например премахването на крайната бедност и глада, включително последващите изменения към тези цели, и от целите, принципите и ангажиментите за развитие, одобрени от Съюза и държавите членки, включително в контекста на тяхното сътрудничество в рамките на ООН и други компетентни международни форуми в областта на сътрудничеството за развитие. Политиката и международната дейност на Съюза се направляват също така от неговите ангажименти и задължения по отношение на правата на човека и развитието, включително от Всеобщата декларация за правата на човека, Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Конвенцията на ООН за правата на детето и Декларацията на ООН относно правото на развитие.
(12)
Съюзът е силно ангажиран с равенството между половете като право на човека, въпрос на социална справедливост и основна ценност на политиката за развитие на Съюза. Равенството между половете е централно за постигането на всички ЦХР. На 14 юни 2010 г. Съветът одобри Плана за действие на ЕС 2010-2015 г. относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие.
(13)
Съюзът следва, като въпрос от първостепенна важност, да насърчава цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход и след кризи. Като основа следва по-специално да се използват заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговор на ЕС за справяне със ситуации на несигурност и заключенията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно сигурността и развитието, както и на заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяването на конфликти, както и всички други относими последващи заключения.
(14)
По-специално в тези ситуации, в които нуждите са изключително неотложни и в които бедността е едновременно широко разпространена и дълбоко вкоренена, подкрепата на Съюза следва да бъде насочена към укрепване на издръжливостта на държавите и тяхното население към неблагоприятни събития. Това следва да се постигне чрез подходящото съчетание от подходи, реакции и инструменти, по-специално като се гарантира, че насочените към сигурност, оказване на хуманитарна помощ и развитие подходи са балансирани, последователни и ефективно координирани, като по този начин се осъществява връзката между помощи, възстановяване и развитие.
(15)
Помощта на Съюза следва да е насочена там, където ще окаже повече въздействие, като се взема предвид капацитетът на Съюза да действа в глобален мащаб и да отговаря на глобални предизвикателства като премахването на бедността, устойчивото и приобщаващо развитие и насърчаването на демокрацията в световен мащаб, доброто управление, правата на човека и правовата държава, неговия дългосрочен и предвидим ангажимент за помощ за развитие и неговата роля за координация с държавите членки. С оглед да се гарантира такова въздействие, принципът на диференциация следва да се прилага не само на равнище разпределение на средства, но и на равнище програмиране, за да се гарантира, че двустранното сътрудничество за развитие е насочено към партньорските държави, които най-много се нуждаят от него, включително нестабилните държави, и които разполагат с ограничен капацитет за достъп до други източници на финансиране за подпомагане на своето собствено развитие. Съюзът следва да се ангажира в нови партньорства с държави, които приключват двустранни програми за помощ, а именно въз основа на регионални и тематични програми в рамките на настоящия инструмент и други тематични инструменти на Съюза за финансиране на външни действия, по-специално Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5) („Инструмента за партньорство“).
(16)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато посредством цялостен подход за всяка държава, който се основава на съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия инструмент, други инструменти за финансиране на външна дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработвани в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност. Докато се стреми към цялостна последователност във външната си дейност в съответствие с член 21 от ДЕС, Съюзът трябва да гарантира съгласуваност на политиките за развитие съгласно член 208 от ДФЕС.
(17)
Като зачита съгласуваността на политиките за развитие, настоящият регламент следва да създава условия за подобрена съгласуваност между политиките на Съюза. Той следва да осигури възможност за пълно съгласуване с партньорските държави и региони, като използва като база за програмиране на действията на Съюза, където е възможно, националните планове за развитие или подобни документи за цялостно развитие, приети с участието на съответните национални и регионални органи. Негова цел следва също така да бъде подобряване на координацията между донорите, по-специално между Съюза и държавите членки чрез съвместно програмиране.
(18)
В условията на глобализирания свят различни вътрешни политики на Съюза като околна среда, изменение на климата, насърчаване на енергията от възобновяеми източници, заетост (включително достоен труд за всички), равенство между половете, енергия, води, транспорт, здравеопазване, образование, правосъдие и сигурност, култура, научноизследователска дейност и иновации, информационно общество, миграция, селско стопанство и рибарство, все повече стават част от външната дейност на Съюза.
(19)
Стратегията за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, включваща модели на растеж, които засилват социалното, икономическото и териториалното сближаване и дават възможност на бедните да увеличават своя дял в националното богатство и да се възползват от него, подчертава ангажимента на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики, като обединява три стълба: икономически, социален и екологичен.
(20)
Борбата с изменението на климата, както и опазването на околната среда са сред най-големите предизвикателства, пред които са изправени Съюзът и развиващите се държави и при които има спешна нужда от действия на национално и международно равнище. Ето защо настоящият регламент следва да допринесе към целта най-малко 20 % от бюджета на Съюза да бъдат насочени към създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията в климата общество, а най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства, предвидена в настоящия регламент, следва да се използват за аспекти на развитието, свързани с околната среда и изменението на климата. Дейностите в тези области следва, където е възможно, да се подкрепят взаимно, за да се засили тяхното въздействие.
(21)
Настоящият регламент следва да даде възможност на Съюза да спомогне за изпълнението на общия за Съюза ангажимент да осигурява непрекъсната помощ за човешко развитие, за да се подобри животът на хората. С оглед да се допринесе за тази цел, най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства следва да бъдат насочени към подпомагане на тази област на развитие.
(22)
Най-малко 20 % от помощта съгласно настоящия регламент следва да бъде предназначена за основни социални услуги, с акцент върху здравеопазването и образованието, както и средното образование, като се отчита, че трябва да се прилага определена степен на гъвкавост, например в случаи на оказана извънредна помощ. Данните относно съответствието с това изискване следва да бъдат включени в годишния доклад, посочен в Регламент (EС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(23)
В Програмата за действие на ООН от Истанбул за най-слабо развитите държави за десетилетието 2011-2020 г. най-слабо развитите държави се ангажираха да включат в националните си стратегии за развитие политиките за търговия и за изграждане на капацитет в областта на търговията. Освен това, на Осмата министерска конференция на Световната търговска организация, проведена в Женева на 15-17 декември 2011 г., министрите постигнаха съгласие да поддържат и след 2011 г. нива на помощта за търговията, отразяващи най-малко средните равнища от периода 2006-2008 г. Тези усилия трябва да бъдат придружени от по-добри и по-целеви помощи за търговията и от търговски облекчения.
(24)
Докато тематичните програми следва да подкрепят на първо място развиващите се държави, някои държави бенефициери и отвъдморски страни и територии (ОСТ), чиито особености не отговарят на изискванията за определянето им като получатели на Официална помощ за развитие (ОПР) от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР/КПР), но попадат в приложното поле на член 1, параграф 1, буква б), следва също да бъдат допустими до тематични програми при условията, предвидени в настоящия регламент.
(25)
Подробностите на областите на сътрудничество, както и корекциите на разпределението на финансови средства по географска зона и област на сътрудничество представляват несъществени елементи от настоящия регламент. Ето защо правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС следва да се делегира на Комисията за актуализиране на елементи от приложенията към настоящия регламент, които включват подробности на областите на сътрудничество по географски и тематични програми и индикативно финансово разпределение на средствата по географска зона и област на сътрудничество. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка със стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в настоящия регламент. Тези правомощия следва да се бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(27)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално тяхната политическа ориентация и тяхното отражение върху бюджета, за тяхното приемане по принцип следва да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(28)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърз отговор от страна на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(29)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност са определени в Регламент (ЕС) № 236/2014.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (8),
(31)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, но могат поради мащаба на действията да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(32)
В настоящия регламент се определя финансов пакет за срока на неговото прилагане, като този пакет представлява за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (9).
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се създава инструмент („инструмент за сътрудничество за развитие“ или „ИСР“), чрез който Съюзът може да финансира:
а)
географски програми, насочени към подкрепа на сътрудничеството за развитие с развиващи се държави, които са включени в списъка на получателите на ОПР, определен от ОИСР/КПР, с изключение на:
i)
държавите, които са страни по Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (11), с изключение на Южна Африка;
ii)
държавите, които отговарят на условията за подпомагане от Европейския фонд за развитие;
iii)
държавите, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Европейския инструмент за съседство създаден с Регламент (EС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12) („Европейския инструмент за съседство“);
iv)
бенефициери, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Инструмента за предприсъединителна помощ, създаден с Регламент (EС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (13) („Инструмента за предприсъединителна помощ“).
б)
тематични програми, насочени към глобални обществени блага и предизвикателства, свързани с развитието, и към подпомагане на организациите на гражданското общество и местните органи в партньорски държави съгласно буква а) от настоящия параграф и в държави, отговарящи на условията за финансиране от Съюза по посочените в буква а), подточки i)-iii) от настоящия параграф инструменти, както и в страни и територии, които са обхванати от решението на Съвета 2013/755/ЕС (14).
в)
Панафриканска програма в подкрепа на стратегическото партньорство между Африка и Съюза и последващите промени и допълнения към нея, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. За целите на настоящия регламент регионът е географска единица, която включва повече от една развиваща се държава.
3. Държавите и териториите, посочени в параграф 1, се наричат в настоящия регламент „партньорски държави“ или „партньорски региони“ според случая, съгласно съответната географска, тематична или Панафриканска програма.
Член 2
Цели и критерии за допустимост
1. В рамките на принципите и целите на външната дейност на Съюза и на Европейския консенсус и договорените изменения към него:
а)
основната цел на сътрудничеството съгласно настоящия регламент е намаляване и в крайна сметка премахване на бедността;
б)
в съответствие с основната цел, посочена в буква а) сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за:
i)
насърчаването на устойчиво икономическо, социално и екологично развитие, и
ii)
консолидирането и подпомагането на демокрацията, върховенството на закона, доброто управление, правата на човека и съответните принципи на международното право.
Постигането на посочените в първа алинея цели се измерва чрез съответните показатели, включително показателите за човешко развитие, по-специално ЦХР 1 за буква a) и ЦХР 1-8 за буква б), а след 2015 г. и с други показатели, договорени на международно равнище от Съюза и държавите членки.
2. Сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за постигането на международните ангажименти и цели в областта на политиката за развитие, към които Съюзът се е присъединил, по-специално ЦХР и новите цели за развитие след 2015 г.
3. Действията по географските програми се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР.
Действията по и тематичните програми и Панафриканската програма се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР, освен ако:
а)
действията се отнасят за държава или територия бенефициер, която не отговаря на изискванията за страна или територия получател на ОПР съгласно критериите на ОИСР/КПР; или
б)
с действието се осъществява глобална инициатива, приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, посочени в член 6, параграф 2, букви б) и д), и това действие не притежава необходимите характеристики, за да отговаря на критериите за ОПР.
4. Без да се засяга параграф 3, буква а), най-малко 95 % от разходите, предвидени по тематичните програми и най-малко 90 % от разходите, предвидени по Панафриканската програма, трябва да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР,.
5. Действията, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (15), които отговарят на условията за финансиране по посочения регламент не се финансират по настоящия регламент, с изключение на случаите, когато е необходимо да се гарантира продължаване на сътрудничеството в процеса на преход от криза към стабилни условия за развитие. В тези случаи специално внимание се обръща на осигуряването на ефективна връзка между хуманитарната помощ и помощта за възстановяване и развитие.
Член 3
Общи принципи
1. Съюзът се стреми да насърчава, развива и консолидира принципите на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека и основните свободи, върху които е основан, чрез диалог и сътрудничество с партньорските държави и региони.
2. При прилагането на настоящия регламент се преследва диференциран подход спрямо партньорските държави, така че да им се предоставя конкретно, индивидуализирано сътрудничество, въз основа на:
а)
техните нужди, основаващи се на критерии като население, доход на глава от населението, и размер на бедността, разпределение на приходите и ниво на човешко развитие;
б)
техния капацитет за генериране на финансови ресурси и достъп до тях и капацитет за тяхното усвояване;
в)
техните ангажименти и резултати, въз основа на критерии и показатели като политическия, икономическия и социалния напредък, равенството между половете, напредъка по отношение на доброто управление и правата на човека, както и ефективното използване на помощта, по-специално начина, по който една държава използва оскъдни ресурси за развитие, като започва със собствените си ресурси; и
г)
потенциалното въздействие на помощта от Съюза в партньорските държави.
В процеса на разпределение на ресурсите се дава приоритет на най-нуждаещите се държави, по-специално най-слабо развитите държави, държавите с ниски доходи и държавите в кризисни и следкризисни ситуации, нестабилните държави и тези в уязвимо положение.
За подпомагане на анализа и определянето на най-нуждаещите се държави се вземат предвид критерии като индекса на човешкото развитие, индекса за икономическа уязвимост и други подходящи индекси, включително с цел измерване на бедността и неравенството в рамките на страната.
3. В рамките на всички програми са интегрирани взаимосвързаните въпроси, определени в Европейския консенсус. Когато е целесъобразно, се интегрират освен това въпроси, свързани с предотвратяването на конфликти, достойния труд и изменението на климата.
Приема се, че посочените в първа алинея взаимосвързани въпроси обхващат следните измерения, на които се обръща специално внимание, когато го налагат обстоятелствата: недискриминация, правата на лица, които принадлежат към малцинства, правата на лица с увреждания, правата на лица с животозастрашаващи заболявания и други уязвими групи, основни права на труда и социално приобщаване, повишаване на ролята на жените, принципи на правовата държава, изграждане на капацитет за парламенти и на гражданско общество, насърчаване на диалога, участието и помирението, както и изграждане на институции, включително на местно и регионално равнище.
4. При прилагането на настоящия регламент се гарантират съгласуваност на политиката за развитие и последователност с други области на външната дейност на Съюза и други политики на Съюза в тази сфера, в съответствие с член 208 от ДФЕС.
Във връзка с това мерките, финансирани съгласно настоящия регламент, включително управляваните от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) мерки, се основават на политиките в областта на сътрудничеството за развитие, определени в инструменти като споразумения, декларации и планове за действие между Съюза и съответните партньорските държави и региони, както и на съответните решения, специфични интереси, политически приоритети и стратегии на Съюза.
5. Съюзът и държавите членки се стремят към редовен и чест обмен на информация, включително с други донори, и насърчават по-добрата координация и взаимно допълване с донорите, като работят за постигане на съвместно многогодишно програмиране на основата на стратегиите на партньорските държави за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии за развитие. Те могат да предприемат съвместни действия, включително съвместен анализ и съвместен отговор на тези стратегии, като определят приоритетни сектори за интервенция и разделение на труда в рамките на страната, посредством съвместни мисии на всички донори и използване на механизми за съвместно финансиране и делегирано сътрудничество.
6. Съюзът насърчава многостранния подход към глобалните предизвикателства и си сътрудничи с държавите членки в това отношение. Съюзът насърчава по целесъобразност сътрудничеството с международни организации и органи и с други двустранни донори.
7. Отношенията между Съюза и държавите членки, от една страна, и партньорските държави, от друга страна, се основават на споделени ценности като правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава, както и принципите на ангажираност и взаимна отчетност, и утвърждават тези ценности.
Освен това в отношенията с партньорските държави се отчитат ангажиментът и резултатите на тези държави при изпълнението на международните споразумения и договореностите със Съюза.
8. Съюзът насърчава ефективното сътрудничество с партньорските държави и региони в съответствие с най-добрите международни практики. Той съгласува подкрепата си с техните национални и регионални стратегии за развитие на, с техните политики и процедури за реформи винаги когато това е възможно, и подпомага демократичната ангажираност, както и вътрешната и взаимна отчетност. За тази цел Съюзът насърчава:
а)
процес на развитие, който е прозрачен и се ръководи от партньорската държава или регион и за който тази държава или регион са поели инициатива, включително насърчаването на местния експертен опит;
б)
подход, основан на зачитане на правата и обхващащ всички права на човека, независимо дали става въпрос за граждански и политически или икономически, социални и културни права, за да се включат принципите на правата на човека в процеса на прилагане на настоящия регламент, с оглед подпомагане на партньорските държави в изпълнението на международните им задължения по отношение на правата на човека, както и подпомагане на притежателите на права, с акцент върху бедните и уязвимите групи, да предявяват своите права;
в)
предоставянето на права и възможности на населението на държавите партньори, възприемането на приобщаващи и отворени за участие подходи към развитието и широко участие на всички сегменти на обществото в процеса на развитие и в диалога на национално и регионално равнище, включително политическия диалог. Особено внимание се отделя на ролята съответно на парламентите, местните органи и гражданското общество, включително по отношение на участието, надзора и отчетността;
г)
методи и инструменти на ефективно сътрудничество, както е изложено в член 4 от Регламент (EС) № 236/2014 в съответствие с най-добрите практики на ОИСР/КПР включително използването на новаторски инструменти като комбиниране на безвъзмездни помощи и заеми и други механизми за поделяне на риска в избрани сектори и държави и участие на частния сектор, като се отделя нужното внимание на въпросите за устойчивостта на обслужването на дълга, броя на подобни механизми и изискването за систематична оценка на въздействието в съответствие с целите на настоящия регламент, по-специално намаляване на бедността.
Всички програми, интервенции и методи и инструменти на сътрудничество се адаптират към конкретните обстоятелства във всяка партньорска държава или регион, като акцентът се поставя върху основаните на програми подходи, предоставянето на предсказуемо финансиране на помощта, мобилизирането на частни ресурси, включително от местния частен сектор, всеобщия и недискриминационен достъп до основни услуги, както и разработването и използването на национални системи;
д)
мобилизирането на национални приходи посредством укрепването на фискалната политика на държавите партньори с цел намаляване на бедността и на зависимостта от помощи;
е)
подобряване на въздействието на политиките и програмирането чрез координация, съгласуваност и хармонизация между донорите с цел да се създадат полезни взаимодействия и да се избегнат припокриване и дублиране, да се увеличи степента на взаимно допълване и да се подкрепят инициативите, в които участват всички донори;
ж)
координация в партньорските държави и региони, като се използват съгласувани насоки и принципи на добрите практики относно координацията и ефективността на помощта;
з)
ориентирани към резултатите подходи към развитието, включително чрез използването на прозрачни рамки за резултатите на равнище държави, които се основават - там, където това е уместно - на цели и показатели, договорени на международно равнище, като например тези на ЦХР, с цел оценяване и съобщаване на резултатите, в това число крайните продукти, последиците и въздействието от помощта за развитие.
9. Съюзът подкрепя, когато това е целесъобразно, осъществяването на двустранно, регионално и многостранно сътрудничество и диалог, свързаното с развитието измерение на споразуменията за партньорство и тристранното сътрудничество. Съюзът насърчава сътрудничеството Юг-Юг.
10. Комисията информира Европейския парламент и провежда редовен обмен на мнения с него.
11. Комисията провежда редовен обмен на информация с гражданското общество и местните органи.
12. При своите дейности за сътрудничество за развитие Съюзът по целесъобразност се позовава на опита на държавите членки от процесите на реформа и преход, споделя и обменя извлечените поуки.
13. Помощта на Съюза по настоящия регламент не се използва за финансиране на закупуването на въоръжение или амуниции или на операции с военни или отбранителни цели.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИ
Член 4
Прилагане на помощта на Съюза
Помощта от Съюза се прилага в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014 посредством:
а)
географски програми;
б)
тематични програми, които се състоят от:
(i)
програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, и
(ii)
програма „Организации на гражданското общество и местни органи“, и
в)
Панафриканска програма.
Член 5
Географски програми
1. Дейностите на Съюза за сътрудничество съгласно настоящия член се прилагат по отношение на дейности от национално, регионално, трансрегионално и континентално естество.
2. Дадена географска програма обхваща сътрудничеството в подходящи области на дейност:
а)
на регионално равнище с партньорските държави, посочени в член 1, параграф 1, буква а), по-специално с оглед облекчаване на последиците от приключването на програмата в партньорските държави, в които е налице сериозно и нарастващо неравенство или
б)
на двустранна основа:
(i)
с партньорските държави, които не са с по-висок среден доход според списъка на ОИСР/КПР на развиващите се държави или които нямат брутен вътрешен продукт, по-голям от 1 % от световния брутен вътрешен продукт, и
(ii)
в изключителни случаи, включително с оглед на постепенното преустановяване на безвъзмездните помощи за развитие, двустранно сътрудничество може да се предприема също с ограничен брой партньорски държави, когато това е надлежно обосновано в съответствие с член 3, параграф 2. Това постепенно преустановяване се осъществява в тясна координация с други донори. Приключването на този вид сътрудничество, където това е уместно, се придружава от политически диалог със съответните държави, като вниманието се насочи към потребностите на най-бедните и най-уязвимите групи.
3. С оглед постигането на целите, предвидени в член 2, параграф 1, географските програми се основават на областите на сътрудничество, които се съдържат в Европейския консенсус и последващите договорени изменения към него, както и на следните области на сътрудничество,:
a)
Права на човека, демокрация и добро управление:
i)
права на човека, демокрация и правова държава;
ii)
равенство между половете, повишаване на ролята на жените и равни възможности за тях;
iii)
управление на публичния сектор на централно и местно равнище;
iv)
данъчна политика и администрация;
v)
борба с корупцията;
vi)
гражданско общество и местни органи;
vii)
Утвърждаване и защита на правата на децата;
б)
Приобщаващ и устойчив растеж за човешко развитие:
i)
здравеопазване, образование, социална закрила, заетост и култура;
ii)
бизнес среда, регионална интеграция и световни пазари;
iii)
устойчиво селско стопанство; продоволствена и хранителна сигурност;
iv)
устойчива енергия;
v)
управление на природните ресурси, включително земята, горите и водите;
vi)
изменение на климата и околна среда;
в)
Други области от значение за развитието:
i)
миграция и убежище;
ii)
свързване на хуманитарната помощ със сътрудничеството за развитие;
iii)
устойчивост и намаляване на риска от бедствия;
iv)
развитие и сигурност, включително предотвратяване на конфликти.
4. Повече подробности за посочените в параграф 3 области на сътрудничество са предвидени в приложение I.
5. В рамките на всяка двустранна програма Съюзът по принцип концентрира помощта си най-много в три сектора, които се съгласуват със съответната партньорска държава, когато това е възможно.
Член 6
Тематични програми
1. Действията, предприети посредством тематични програми, добавят стойност и допълват, както и са съгласувани с действията, финансирани по географските програми.
2. По отношение на програмирането на тематични действия се прилага най-малко едно от следните условия:
а)
целите на политиките на Съюза съгласно настоящия регламент не могат да бъдат постигнати по подходящ и ефективен начин посредством географски програми, включително, според случая когато такава програма не съществува или е била спряна, или когато няма споразумение със съответната партньорска държава по дадено действие;
б)
действията са насочени към глобални инициативи в подкрепа на договорени на международно равнище цели за развитие или глобални обществени блага и предизвикателства;
в)
действията имат мултирегионален, многонационален и/или междусекторен характер;
г)
чрез действията се прилагат новаторски политики или инициативи с цел да залегнат в основата на бъдещи действия;
д)
действията отразяват приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, които имат отношение към сътрудничеството за развитие.
3. Освен ако в настоящия регламент не е изрично предвидено друго, от тематичните действия пряко се възползват държавите или териториите, определени в член 1, параграф 1, буква б), и действията се осъществяват в тези държави или територии. Тези действия могат да бъдат осъществявани и извън тези държави или територии, ако това е най-ефективният начин за постигане на целите на съответната програма.
Член 7
Глобални обществени блага и предизвикателства
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“ е да се подпомогнат действия в области, които се основават на:
а)
околната среда и изменението на климата;
б)
устойчивата енергия;
в)
човешкото развитие, включително достойния труд, социалната справедливост и културата;
г)
сигурността в областта на продоволствието и изхранването и устойчивото селско стопанство; и
д)
миграцията и убежището.
2. Повече подробности във връзка с посочените в параграф 1 области на сътрудничество се съдържат в приложение II, част А.
Член 8
Организации на гражданското общество и местни органи
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Организации на гражданското общество и местни органи“ е да се укрепят организациите на гражданското общество и местните органи в партньорските държави, а когато е предвидено в настоящия регламент, и в Съюза и бенефициерите, отговарящи на изискванията за допустимост съгласно Регламент (EС) № 231/2014.
Подлежащите на финансиране действия се осъществяват основно от организациите на гражданското общество и местните органи. За да се осигури ефективността на тези действия, когато е уместно, те може да се осъществяват от други участници в полза на съответните организации на гражданското общество и местни органи.
2. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение II, част Б.
Член 9
Панафриканска програма
1. Целта на помощта от Съюза по Панафриканската програма е да се подпомогне стратегическото партньорство между Африка и Съюза, и последващите изменения и допълнения към него, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. Панафриканската програма допълва и е съгласувана с други програми в рамките на настоящия регламент, както и с други инструменти на Съюза или финансиране за външната дейност на Съюза, по-специално Европейския фонд за развитие и Европейския инструмент за съседство.
3. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение III.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 10
Обща рамка
1. Що се отнася до географските програми, многогодишните индикативни програми за партньорските държави и региони се изготвят въз основа на стратегически документ, както е предвидено в член 11.
Що се отнася до тематичните програми, многогодишните индикативни програми се изготвят, както е предвидено в член 13.
Панафриканската многогодишна индикативна програма се изготвя, както е предвидено в член 14.
2. Комисията приема мерките за изпълнение, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014 въз основа на програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент.
3. Помощта от Съюза може да бъде под формата на мерки, които не са обхванати в програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, както е предвидено в член 2 от Регламент (EС) № 236/2014.
4. Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап и през целия процес на програмиране, за да се насърчи последователността, взаимното допълване и съгласуваността на действията им за сътрудничество. Тези консултации могат да доведат до съвместно програмиране между Съюза и държавите членки. Съюзът провежда консултации и с други донори и участници в сферата на развитието, в т.ч. представители на гражданското общество, местни органи и други изпълнителни органи. Информира се Европейският парламент.
5. Програмирането съгласно настоящия регламент надлежно отчита правата на човека и демокрацията в партньорските държави.
6. Предвидените с настоящия регламент средства могат да останат неразпределени, за да се осигури подходяща реакция на Съюза при непредвидени обстоятелства, по-специално в нестабилни, кризисни и следкризисни ситуации, както и да се даде възможност за синхронизиране с цикъла на изпълнение на стратегиите в партньорските държави и за адаптиране на индикативното финансово разпределение в резултат на прегледите, извършвани съгласно член 11, параграф 5, член 13, параграф 2 и член 14, параграф 3. При условие на последващото разпределение или преразпределение на средствата в съответствие с процедурите, предвидени в член 15, решението за използването на тези средства се взема на по-късен етап в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014.
Делът на неразпределените средства за всеки вид програма не надхвърля 5 %, освен за целите на синхронизирането и за държавите, посочени в член 12, параграф 1.
7. Без да се засяга член 2, параграф 3, Комисията може да включи специално разпределение на финансовите средства с цел да подпомогне партньорските държави да укрепят сътрудничеството си със съседните най-отдалечени региони на Съюза.
8. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за преглед по член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
Член 11
Програмни документи за географските програми
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на всички програмни документи съгласно настоящия член се спазват принципите за съгласуваност на политиките за развитие и за ефективност на помощта, а именно демократична ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съответствие със системите на партньорската държава или регион, прозрачност, взаимна отчетност и ориентация към постигането на резултати, установени в член 3, параграфи 4-8. Когато е възможно, периодът на програмиране се синхронизира с циклите на изпълнение на стратегиите в партньорските държави.
Програмните документи за географските програми, включително съвместните документи за програмиране, се основават, доколкото е възможно, на диалог между Съюза, държавите членки и съответната партньорска държава или регион, включително националните и регионалните парламенти, като включват гражданското общество, местните органи и други страни, така че да се засили ангажираността с процеса и да се насърчи подкрепата за националните стратегии за развитие, по-специално тези за намаляване на бедността.
2. Стратегическите документи се изготвят от Съюза за съответната партньорска държава или регион с цел да осигури съгласувана рамка за сътрудничество за развитие между Съюза и тази партньорска държава или регион и които са съгласувани с общата цел и обхват, задачи, принципи и разпоредби за политиката съгласно настоящия регламент.
3. Не се изисква стратегически документ за:
а)
държави, които разполагат с национална стратегия за развитие под формата на национален план за развитие или подобен документ за развитие, приет от Комисията като основа за съответната многогодишна индикативна програма, при приемането на този документ;
б)
държави от региони, за които вече е изготвен съвместен рамков документ, в който се определя цялостна стратегия на Съюза, включително отделна глава за политиката в областта на развитието;
в)
държави или региони, за които е договорен съвместен документ за многогодишно програмиране между Съюза и държавите членки;
г)
региони, които разполагат със съвместно договорена стратегия със Съюза;
д)
държави, в които Съюзът има намерение да синхронизира стратегията си с нов национален цикъл, започващ преди 1 януари 2017 г.; в такива случаи многогодишната индикативна програма за междинния период между 1 януари 2014 г. и започването на новия национален цикъл съдържа отговора на Съюза за тази държава.
е)
държави или региони, получаващи разпределени финансови средства от Съюза съгласно настоящия регламент в размер, който не надвишава 50 000 000 EUR за периода 2014-2020 г.;
В случаите, посочени в първа алинея, букви б) и е), многогодишната индикативна програма за съответната държава или регион съдържа стратегията на Съюза за развитие по отношение на въпросната държава или регион.
4. Стратегическите документи се преразглеждат в средата на срока или ad hoc при необходимост, в съответствие по целесъобразност с принципите и процедурите, определени в споразуменията за партньорство и сътрудничество, сключени със съответните партньорски държави или региони.
5. Изготвят се многогодишни индикативни програми за географски програми за всяка държава или регион, които получават индикативно разпределени финансови средства на Съюза съгласно настоящия регламент. Освен за държавите или регионите, посочени в параграф 3, първа алинея, букви д) и е), тези документи се изготвят въз основа на стратегическите документи или равностойни документи съгласно посоченото в параграф 3.
За целите на настоящия регламент съвместният документ за многогодишно програмиране, предвиден в параграф 3, първа алинея, буква в) от настоящия член, може да бъде считан за многогодишната индикативна програма, ако отговаря на принципите и условията в настоящия параграф, включително индикативно разпределение на средствата, и процедурите, предвидени в член 15.
В многогодишните индикативни програми за географски програми се излагат приоритетните области, избрани за финансиране на Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и индикативното разпределение на финансови средства както общо, така и по приоритетни области, и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Комисията приема многогодишното индикативно разпределение на финансови средства в рамките на всяка географска програма в съответствие с общите принципи на настоящия регламент, въз основа на критериите по член 3, параграф 2, и като взема под внимание, успоредно със спецификата на различните програми, конкретните трудности, пред които са изправени държавите или регионите в ситуация на криза, уязвимост, нестабилност, конфликт или предразположени към бедствия.
Където е подходящо, разпределението на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени. Не може да се предвиждат разпределения на финансови средства след периода 2014-2020 г., освен ако не са изрично обвързани с наличието на ресурси след този период.
Многогодишните индикативни програми за географски програми могат да се преразглеждат при необходимост, включително по отношение на ефективността на изпълнението, като се вземат предвид междинните прегледи или прегледите ad hoc на стратегическия документ, на който се основават.
Индикативните разпределения на финансови средства, приоритетите, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите, по-специално вследствие на кризисни или следкризисни ситуации.
Такива прегледи следва да обхващат нуждите, както и ангажиментите и напредъка по отношение на договорените цели за развитие, включително тези, отнасящи се до правата на човека, демокрацията, правовата държава и доброто управление.
6. Комисията прави отчет за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, и отправя препоръки, в случаите когато съвместното програмиране не е постигнато изцяло.
Член 12
Програмиране за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност
1. При изготвянето на програмните документи за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия надлежно се вземат предвид уязвимостта, специалните нужди и обстоятелства на съответните държави или региони.
Следва да се отделя достатъчно внимание на мерките за предотвратяване на конфликти, държавното изграждане и изграждането на мира, помиряване на народите след приключването на конфликтите и възстановяване, както и на ролята на жените и правата на децата в тези процеси.
Когато партньорските държави или региони пряко участват или са засегнати от кризисна, следкризисна ситуация или ситуация на нестабилност, се обръща специално внимание на засилването на координацията между помощта, възстановяването и развитието сред всички съответни участници, с цел да се подпомогне преходът от извънредна ситуация към фаза на развитие.
В програмните документи за държави и региони в ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия, се предвиждат превенция и готовност за справяне с бедствия и управление на последиците от такива бедствия и справяне с уязвимостта от сътресения и укрепване на устойчивостта.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014 за промяна на стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в член 11 от настоящия регламент.
Такива прегледи може да имат за резултат специфична и адаптирана стратегия, за да се гарантира преходът към дълготрайно сътрудничество и развитие, като се насърчава по-добра координация и преход между хуманитарните инструменти и инструментите на политиката за развитие.
Член 13
Програмни документи за тематичните програми
1. В многогодишните индикативни програми за тематичните програми се излага стратегията на Съюза за съответната тема, а по отношение на програмата „Глобални обществени блага и предизвикателства“ - за всяка област на сътрудничество се посочват избраните за финансиране от Съюза приоритети, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение, международната ситуация и дейностите на основните партньори и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
По целесъобразност се определят приоритетите по отношение на ресурсите и интервенциите с цел участие в глобални инициативи.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми допълват географските програми и са съгласувани със стратегическите документи, посочени в член 11, параграф 2.
2. В многогодишните индикативни програми за тематични програми се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на сътрудничество и по приоритети. Където е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми се преразглеждат, когато е необходимо за ефективното им изпълнение, като се вземат предвид всички междинни прегледи или прегледи ad hoc.
Индикативните разпределения на финансови средства, специфичните приоритети, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите.
Член 14
Програмни документи за Панафриканската програма
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на програмните документи за Панафриканската програма се спазват принципите за ефективност на помощта, установени в член 3, параграфи 4-8.
Програмните документи за Панафриканската програма се основава на диалог с всички заинтересовани страни, като например Панафриканския парламент.
2. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се излагат приоритетните области, избрани за финансиране, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма е съгласувана с географските и тематичните програми съгласно настоящия регламент.
3. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на действие и по приоритети. Ако е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се направи под формата на интервал.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма може да се преразглежда при необходимост, за да се отговори на непредвидени предизвикателства или проблеми с изпълнението, както и да се вземе предвид евентуален преглед на стратегическото партньорство.
Член 15
Одобрение на стратегически документи и приемане на многогодишни индикативни програми
1. Чрез актове за изпълнение Комисията одобрява стратегическите документи, посочени в член 11, и приема многогодишните индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази процедура се прилага и по отношение на прегледи, които са в състояние значително да изменят стратегията или нейното програмиране.
2. При надлежно обосновани наложителни причини за спешност,, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да извършва преглед на стратегически документи, посочени в член 11 от настоящия регламент, и многогодишни индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Участие на трета държава, която не отговаря на критериите за финансиране съгласно настоящия регламент
При извънредни и надлежно обосновани обстоятелства и без да се засяга член 2, параграф 3 от настоящия регламент, с оглед да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество Комисията може да реши, в рамките на многогодишните индикативни програми съгласно член 15 от настоящия регламент или съответните мерки за изпълнение съгласно член 2 от Регламент (EС) № 236/2014, да разшири допустимостта на действията, така че да бъдат обхванати държави и територии, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране в съответствие с член 1 от настоящия регламент, когато действието, което трябва да се изпълни, е с глобален, регионален, трансрегионален или трансграничен характер.
Член 17
Делегиране на правомощия на Комисията
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18, с които се изменят:
а)
подробностите за областите на сътрудничество, посочени в:
i)
член 5, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение I, части А и Б;
ii)
член 7, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част А;
iii)
член 8, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част Б;
iv)
член 9, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение III, по-специално като последващи действия във връзка със срещите на високо равнище Африка-ЕС;
б)
индикативното разпределение на финансови средства по географските програми и по тематична програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, както е посочено в приложение IV. Измененията не водят до намаляване на първоначалната сума с повече от 5 % освен за разпределения съгласно приложение IV, точка 1, буква б).
2. По-специално, след публикуването на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014 и въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегираните актове, посочени в параграф 1 от настоящия член, до 31 март 2018 г.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 17, се предоставя на Комисията за срока на действие на настоящия регламент.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 17 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран, приет съгласно член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет („Комитета за ИСР“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. Наблюдател от ЕИБ участва в работата на Комитета за ИСР по въпросите, отнасящи се до ЕИБ.
Член 20
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода 2014-2020 г. е в размер на 19 661 639 000 EUR.
Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
2. Индикативните суми, разпределени за всяка програма, посочена в членове 5-9 за периода 2014-2020 г., са определени в приложение IV.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (EС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16) индикативна сума в размер на 1 680 000 000 EUR се отпуска от различните инструменти за финансиране на външна дейност -(Инструмента за сътрудничество за развитие, Европейския инструмент за съседство, Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави и Инструмента за предприсъединителна помощ) за действия във връзка с образователната мобилност към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави.
Регламента (EС) № 1288/2013 се прилага за използването на тези средства.
Финансирането ще бъде предоставено чрез два многогодишни транша, покриващи съответно само първите четири години и останалите три години. Това финансиране ще бъде отразено в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с идентифицираните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или важни политически промени в съответствие с външните приоритети на ЕС.
4. Финансирането по настоящия регламент за действия, посочени в параграф 3, не надхвърля 707 000 000 EUR. Средствата се осигуряват от финансовите средства, отпуснати за географските програми, и се посочват очакваните регионални разпределения и видовете дейности. Финансирането по настоящия регламент за целите на финансирането на дейности, попадащи в обхвата на Регламент (EС) № 1288/2013, се използват за действия в полза на партньорските държави, обхванати от настоящия регламент, като се обръща специално внимание на най-бедните държави. Действията относно мобилността на студенти и персонал, финансирани чрез разпределените средства от настоящия регламент, акцентира върху области, които са свързани с приобщаващото и устойчиво развитие на развиващите се страни.
5. Комисията включва в своя годишен доклад относно изпълнението на настоящия регламент, както е предвидено в член 13 от Регламент (ЕС) № 236/2014 списък на всички действия, посочени в параграф 3 от настоящия член, финансирани със средства по настоящия регламент, включително тяхното съответствие с целите и принципите, установени в членове 2 и 3 от настоящия регламент.
Член 21
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 22
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 233/2014 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 11 martie 2014
de instituire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare în perioada 2014-2020
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 209 alineatul (1) și articolul 212 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Prezentul regulament se încadrează în politica de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii și constituie unul din instrumentele care susțin politicile externe ale Uniunii. Acesta înlocuiește Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (3), care expiră la 31 decembrie 2013.
(2)
Combaterea sărăciei rămâne obiectivul principal al politicii de dezvoltare a Uniunii, astfel cum este prevăzut la titlul V capitolul 1 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și la titlul III capitolul 1 din partea a cincea a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în acord cu Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM) și cu alte angajamente și obiective de dezvoltare convenite la nivel internațional și aprobate de Uniune și de statele sale membre în cadrul Organizației Națiunilor Unite (ONU) și al altor foruri internaționale competente.
(3)
Declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: „Consensul european” (4) („Consensul european”), cu modificările convenite, asigură cadrul general al politicilor, orientările și punctul focal pentru ghidarea punerii în aplicare a prezentului regulament.
(4)
În timp, asistența din partea Uniunii ar trebui să contribuie la reducerea dependenței de ajutor.
(5)
Acțiunea Uniunii pe scena internațională se orientează după principiile care au inspirat crearea, dezvoltarea și extinderea sa și pe care intenționează să le promoveze în lumea întreagă și anume democrația, statul de drept, universalitatea, indivizibilitatea și drepturile omului și libertățile fundamentale, respectarea demnității umane, principiile egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional. Uniunea urmărește să dezvolte și să consolideze angajamentul față de principiile menționate în țările, teritoriile și regiunile partenere, prin dialog și cooperare. În realizarea acestor principii, Uniunea își dovedește plus-valoarea ca actor în politicile de dezvoltare.
(6)
În punerea în aplicare a prezentului regulament și în mod special pe parcursul procesului de programare, Uniunea ar trebui să acorde o atenție corespunzătoare priorităților, obiectivelor și reperelor în drepturile omului și democrație stabilite de Uniune pentru țările partenere, mai ales strategiilor sale de țară în domeniul drepturilor omului.
(7)
Respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, promovarea statului de drept, a principiilor democratice, a transparenței, bunei guvernanțe, păcii și stabilității și a egalității de gen sunt esențiale pentru dezvoltarea țărilor partenere și aceste aspecte ar trebui integrate în politica de dezvoltare a Uniunii, în special în etapa de programare și în acordurile cu țările partenere.
(8)
Eficacitatea ajutorului, o mai mare transparență, cooperare și complementaritate și o mai bună armonizare, alinierea cu țările partenere, precum și coordonarea procedurilor, atât între Uniune și statele membre, cât și în relațiile cu alți donatori și actori din domeniul dezvoltării, sunt esențiale pentru a asigura coerența și relevanța ajutorului, reducând în același timp costurile suportate de țările partenere. Prin politica sa de dezvoltare, Uniunea și-a asumat angajamentul de a pune în aplicare concluziile Declarației privind eficacitatea ajutorului adoptate de Forumul la nivel înalt privind eficacitatea ajutorului, organizat la Paris, la 2 martie 2005, ale Agendei pentru acțiune de la Accra adoptate la 4 septembrie 2008 și ale declarației ulterioare acestora, adoptată la Busan la 1 decembrie 2011. Aceste angajamente au condus la o serie de concluzii ale Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, cum ar fi Codul de conduită al UE privind complementaritatea și diviziunea muncii în politica de dezvoltare, și Cadrul operațional privind eficacitatea ajutorului. Acțiunile și procedurile care vizează realizarea unei programări în comun ar trebui susținute.
(9)
Asistența Uniunii ar trebui să sprijine Strategia comună Africa-UE, adoptată la reuniunea la nivel înalt UE-Africa de la Lisabona din 8-9 decembrie 2007 cu modificările și completările sale ulterioare, pe baza viziunii, principiilor și obiectivelor împărtășite pe care se bazează Parteneriatul strategic Africa-UE.
(10)
Uniunea și statele membre ar trebui să îmbunătățească coerența, coordonarea și complementaritatea politicilor lor de cooperare pentru dezvoltare, răspunzând în special priorităților țărilor și regiunilor partenere la nivel național și regional. Pentru a asigura că politica de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii și politicile statelor membre se completează și se susțin reciproc, precum și pentru a asigura o furnizare a ajutorului eficientă în privința costurilor, evitând totodată suprapunerile și lacunele, este atât urgent, cât și adecvat să se prevadă proceduri de programare în comun care ar trebui puse în aplicare ori de câte ori este posibil și prezintă relevanță.
(11)
Politica Uniunii și acțiunea internațională în domeniul cooperării pentru dezvoltare sunt ghidate de ODM, cum ar fi eradicarea sărăciei extreme și a foametei, inclusiv orice modificare ulterioară a acestora, precum și de obiectivele, principiile și angajamentele de dezvoltare aprobate de Uniune și de statele membre, inclusiv în contextul cooperării acestora în cadrul ONU și al altor foruri internaționale competente în domeniul cooperării pentru dezvoltare. Politica Uniunii și acțiunea internațională sunt orientate, de asemenea, de angajamentele și obligațiile sale în materie de drepturile omului și de dezvoltare, inclusiv, printre altele, Declarația universală a drepturilor omului, Pactul internațional privind drepturile civile și politice, Pactul internațional privind drepturile economice, sociale și culturale, Convenția privind eliminarea tuturor formelor de discriminare împotriva femeilor, Convenția ONU privind drepturile copilului și Declarația ONU privind dreptul la dezvoltare.
(12)
Uniunea și-a asumat un angajament puternic față de egalitatea de gen ca și componentă a drepturilor omului, chestiune de justiție socială și valoare fundamentală a politicii de dezvoltare a Uniunii, egalitatea de gen fiind fundamentală pentru atingerea tuturor ODM. La 14 iunie 2010, Consiliul a adoptat Planul de acțiune al UE în perioada 2010-2015 privind egalitatea de șanse între femei și bărbați și emanciparea femeilor în contextul dezvoltării.
(13)
Uniunea ar trebui, ca prioritate de prim ordin, să promoveze o abordare cuprinzătoare drept răspuns la crize și dezastre și la situațiile afectate de conflicte și de fragilitate, inclusiv la cele de tranziție și post-criză. Acest lucru ar trebui să se bazeze în special pe concluziile Consiliului din 19 noiembrie 2007 privind un răspuns al UE la situațiile de fragilitate și Concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului la 19 noiembrie 2007 privind securitatea și dezvoltarea, pe Concluziile Consiliului din 20 iunie 2011 privind prevenirea conflictelor, precum și orice concluzii ulterioare relevante.
(14)
În mod special în situațiile în care nevoile sunt stringente și sărăcia este atât cea mai răspândită, cât și cea mai profundă, sprijinul Uniunii ar trebui să fie calibrat către creșterea rezilienței țărilor și populațiilor acestora în cazul unor evenimente defavorabile. Aceasta ar trebui să se realizeze printr-o configurație adecvată de moduri de abordare, reacții și instrumente, și în special prin asigurarea echilibrului, coerenței și coordonării efective între demersurile orientate spre securitate, cele umanitare și cele legate de dezvoltare, creând astfel o legătură între ajutorul de urgență, reabilitare și dezvoltare.
(15)
Asistența Uniunii ar trebui să se orienteze spre zonele în care are un impact mai mare, având în vedere capacitatea sa de a acționa la scară globală și de a răspunde provocărilor globale, precum eradicarea sărăciei, dezvoltarea durabilă și favorabilă incluziunii și promovarea la nivel mondial a democrației, bunei guvernanțe, drepturilor omului și statului de drept, angajamentul său predictibil pe termen lung față de asistența pentru dezvoltare și rolul său în coordonarea cu statele sale membre. În vederea asigurării unui astfel de impact, ar trebui să se aplice principiul diferențierii nu doar la nivelul alocării fondurilor, ci și la nivelul programării, pentru a garanta că procesul de cooperare bilaterală pentru dezvoltare vizează țările partenere care au cea mai mare nevoie, inclusiv statele fragile și statele cu grad ridicat de vulnerabilitate și cu capacitate limitată de acces la alte surse de finanțare pentru sprijinirea propriei dezvoltări. Uniunea ar trebui să se angajeze în noi parteneriate cu țări care ies din programele de ajutor bilaterale, în special pe baza programelor regionale și tematice din cadrul acestor instrumente și al altor instrumente tematice ale Uniunii pentru finanțarea acțiunii externe, mai ales Instrumentul de parteneriat pentru cooperarea cu țările terțe instituit prin Regulamentul (UE) nr. 234/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (5) („instrumentul de parteneriat”).
(16)
Uniunea ar trebui să urmărească un nivel maxim de eficiență în utilizarea resurselor disponibile, pentru a optimiza impactul acțiunii sale externe. Acest aspect ar trebui să fie realizat prin intermediul unei abordări cuprinzătoare pentru fiecare țară, care să se bazeze pe coerența și complementaritatea instrumentelor Uniunii pentru acțiune externă, precum și prin crearea unor sinergii între prezentul instrument, alte instrumente ale Uniunii pentru finanțarea acțiunii externe și alte politici ale Uniunii. Aceasta ar trebui să conducă la consolidarea reciprocă a programelor concepute în temeiul instrumentelor pentru finanțarea acțiunii externe. Străduindu-se să asigure coerența generală a acțiunii externe a Uniunii în conformitate cu articolul 21 din TUE, Uniunea trebuie să asigure coerența politicii sale pentru dezvoltare în conformitate cu articolul 208 din TFUE.
(17)
Prezentul regulament ar trebui să facă posibilă o coordonare sporită între politicile Uniunii, respectând totodată principiul coerenței politicilor de dezvoltare. Acesta ar trebui să permită și alinierea deplină cu țările și regiunile partenere, utilizând ca bază de programare a acțiunii Uniunii, dacă este posibil, planuri naționale de dezvoltare sau documente de dezvoltare cuprinzătoare similare adoptate prin implicarea organismelor naționale și regionale vizate. De asemenea, prezentul regulament ar trebui să urmărească o mai bună coordonare între donatori, în special între Uniune și statele sale membre, prin programare în comun.
(18)
Într-o lume globalizată, diferite politici interne ale Uniunii, precum cele privind mediul, schimbările climatice, promovarea surselor regenerabile de energie, ocuparea forței de muncă (inclusiv munca decentă pentru toți), egalitatea de gen, energia, apa, transporturile, sănătatea, educația, justiția și securitatea, cultura, cercetarea și inovația, societatea informațională, migrația, agricultura și pescuitul, devin tot mai mult o parte a acțiunii externe a Uniunii.
(19)
O strategie pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii, respectiv modele de creștere care îmbunătățesc coeziunea socială, economică și teritorială și permit persoanelor sărace atât să își sporească contribuția la bunăstarea națională, cât și să beneficieze de aceasta, subliniază angajamentul Uniunii de a promova în cadrul politicilor sale interne și externe o creștere inteligentă, favorabilă incluziunii și durabilă reunind trei piloni: economic, social și de mediu.
(20)
Combaterea schimbărilor climatice și protejarea mediului se numără printre marile provocări cu care se confruntă Uniunea și țările în curs de dezvoltare și în care este urgentă necesitatea unei acțiuni naționale și internaționale. Prezentul regulament ar trebui, prin urmare, să contribuie la obiectivul direcționării a cel puțin 20 % din bugetul Uniunii către o societate cu emisii reduse de dioxid de carbon și rezistentă la schimbările climatice, iar programul privind bunurile publice globale și provocările globale prevăzut de prezentul regulament ar trebui să utilizeze cel puțin 25 % din fondurile sale pentru a acoperi aspecte legate de mediu și schimbări climatice. Acțiunile din aceste domenii ar trebui, acolo unde este posibil, să se susțină reciproc, pentru a își consolida impactul.
(21)
Prezentul regulament ar trebui să permită Uniunii să avanseze în direcția îndeplinirii angajamentului său comun de a oferi un sprijin continuu pentru dezvoltarea umană, în vederea îmbunătățirii vieții oamenilor. În acest scop, cel puțin 25 % din programul privind bunurile publice globale și provocările globale ar trebui să susțină acest domeniu al dezvoltării.
(22)
Cel puțin 20 % din asistența prevăzută de prezentul regulament ar trebui să fie repartizată serviciilor sociale de bază, cu accent pe sănătate și educație, precum și învățământului secundar, recunoscând că trebuie să existe un anumit grad de flexibilitate, de exemplu în cazurile în care este vorba despre asistență excepțională. Informațiile referitoare la respectarea cerinței menționate ar trebui să fie cuprinse în raportul anual menționat în Regulamentul (UE) nr. 236/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6).
(23)
În Programul de acțiune pentru țările cel mai puțin dezvoltate în deceniul 2011-2020 de la Istanbul al ONU, țările cel mai puțin dezvoltate s-au angajat să integreze politicile comerciale și de dezvoltare a capacității comerciale în strategiile naționale de dezvoltare. În plus, în cadrul celei de a 8-a conferințe ministeriale a Organizației Mondiale a Comerțului reunite la Geneva la 15-17 decembrie 2011, miniștrii au convenit să mențină ulterior anului 2011 nivelurile de ajutor pentru comerț care reflectă cel puțin media perioadei 2006-2008. Aceste eforturi trebuie să fie însoțite de o acțiune „Ajutor pentru comerț” și de facilitări ale comerțului mai bune și mai bine orientate.
(24)
Deși programele tematice ar trebui să sprijine în primul rând țările în curs de dezvoltare, ar trebui să aibă acces la aceste programe, în condițiile stabilite prin prezentul regulament, și unele țări beneficiare, precum și țările și teritoriile de peste mări, ale căror caracteristici nu îndeplinesc criteriile pentru a putea fi definite ca beneficiare ale asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD) prevăzute de Comitetul de asistență pentru dezvoltare al Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE/CAD), dar care intră sub incidența articolului 1 alineatul (1) litera (b).
(25)
Detaliile privind domeniile de cooperare și ajustările alocațiilor financiare pe zone geografice și domenii de cooperare constituie elemente neesențiale ale prezentului regulament. În consecință, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE pentru actualizarea acelor elemente din anexele la prezentul regulament care stabilesc detaliile domeniilor de cooperare în cadrul programelor geografice și tematice și alocările financiare orientative pe zone geografice și domenii de cooperare. Este deosebit de important ca, în timpul activităților pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure, de asemenea, transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(26)
Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui să se confere Comisiei competențe de executare în ceea ce privește documentele de strategie și programele orientative multianuale menționate în prezentul regulament. Respectivele competențe de executare ar trebui să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (7).
(27)
Luând în considerare natura respectivelor acte de punere în aplicare, în special caracterul de orientare spre politică și implicațiile lor bugetare, ar trebui să se utilizeze, în principiu, procedura de examinare pentru adoptarea acestora, exceptând măsurile la scară financiară redusă.
(28)
Comisia ar trebui să adopte acte de punere în aplicare imediat aplicabile, în cazurile justificate legate de necesitatea unui răspuns rapid din partea Uniunii, în care motive imperative impun acest lucru de urgență.
(29)
Normele și procedurile comune de punere în aplicare a instrumentelor Uniunii pentru finanțarea acțiunii externe sunt stabilite în Regulamentul (UE) nr. 236/2014.
(30)
Organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă sunt stabilite prin Decizia 2010/427/UE a Consiliului (8).
(31)
Deoarece obiectivele prezentului regulament nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre dar, având în vedere amploarea acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este definit la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate.
(32)
Prezentul regulament stabilește un pachet financiar aferent întregii durate de aplicare, acesta urmând să constituie suma de referință primară pentru Parlamentul European și Consiliu în cadrul procedurii bugetare anuale, în sensul punctului 17 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (9).
(33)
Se impune alinierea duratei de aplicare a prezentului regulament la durata de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului (10). În consecință, prezentul regulament ar trebui să se aplice de la 1 ianuarie 2014 până la 31 decembrie 2020,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament instituie un instrument (instrumentul de cooperare pentru dezvoltare sau IDC), în cadrul căruia Uniunea poate finanța:
(a)
programe geografice destinate sprijinirii cooperării pentru dezvoltare cu țările în curs de dezvoltare incluse pe lista beneficiarilor asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD) a CAD al OCDE, cu excepția:
(i)
țărilor semnatare ale Acordului de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (11), cu excepția Africii de Sud;
(ii)
țărilor eligibile pentru Fondul european de dezvoltare;
(iii)
țărilor eligibile pentru finanțare din partea Uniunii în cadrul instrumentului instituit prin Regulamentul (UE) nr. 232/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (12) („instrumentul european de vecinătate”);
(iv)
beneficiarilor eligibili pentru finanțare din partea Uniunii în cadrul Instrumentului de asistență pentru preaderare instituit prin Regulamentul (UE) nr. 231/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (13) („instrumentul de asistență pentru preaderare”);
(b)
programe tematice care abordează bunurile publice globale și provocările globale legate de dezvoltare și susțin organizațiile societății civile și autoritățile locale din țările partenere în temeiul literei (a) din prezentul alineat și din țările eligibile pentru finanțare din partea Uniunii în temeiul instrumentelor menționate la litera (a) punctele (i)-(iii) din prezentul alineat, precum și din țările și teritoriile care intră sub incidența Deciziei 2013/755/UE a Consiliului (14);
(c)
un program pan-african de sprijinire a parteneriatului strategic dintre Africa și Uniune și a modificărilor și adăugirilor ulterioare la acesta pentru a include activitățile cu caracter transregional, continental sau global din și în colaborare cu Africa.
(2) În temeiul prezentului regulament, regiune înseamnă o entitate geografică ce cuprinde mai mult de o țară în curs de dezvoltare.
(3) Țările și teritoriile menționate la alineatul (1) sunt menționate în prezentul regulament ca „țări partenere” sau „regiuni partenere”, după caz, în cadrul programului lor geografic, tematic sau pan-african relevant.
Articolul 2
Obiective și criterii de eligibilitate
(1) În cadrul principiilor și obiectivelor acțiunii externe a Uniunii și al Consensului european privind dezvoltarea, precum și a modificărilor convenite cu privire la acestea:
(a)
obiectivul principal al cooperării în temeiul prezentului regulament îl constituie reducerea și, pe termen lung, eradicarea sărăciei;
(b)
în coerență cu acest obiectiv principal menționat la litera (a), cooperarea în temeiul prezentului regulament contribuie, de asemenea, la:
(i)
încurajarea unei dezvoltării economice, sociale și de mediu durabile și
(ii)
consolidarea și sprijinirea democrației, a statului de drept, a bunei guvernanțe, a drepturilor omului și a principiilor relevante din dreptul internațional.
Realizarea obiectivelor menționate la primul paragraf se măsoară pe baza indicatorilor relevanți, printre care indicatori de dezvoltare umană, în special ODM 1 în ceea ce privește litera (a) și ODM 1-8 în ceea ce privește litera (b), iar ulterior anului 2015, pe baza altor indicatori stabiliți de comun acord la nivel internațional de Uniune și statele membre.
(2) Cooperarea în temeiul prezentului regulament contribuie la îndeplinirea angajamentelor și obiectivelor internaționale în domeniul dezvoltării la care a aderat Uniunea, în mod special a ODM și a noilor ținte post-2015.
(3) Acțiunile din cadrul programelor geografice sunt concepute astfel încât să îndeplinească criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE.
Acțiunile din cadrul programelor tematice și al programului pan-african sunt concepute astfel încât să îndeplinească criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE, cu următoarele excepții:
(a)
acțiunea se aplică țărilor sau teritoriilor beneficiare care nu se încadrează în categoria țărilor sau teritoriilor beneficiare ale AOD în conformitate cu CAD al OCDE; sau
(b)
atunci când acțiunea pune în aplicare o inițiativă globală, o prioritate a politicii Uniunii sau o obligație sau un angajament internațional al Uniunii, astfel cum sunt definite la articolul 6 alineatul (2) literele (b) și (e), iar acțiunea nu este de natură să îndeplinească criteriile aplicabile AOD.
(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (3) litera (a), cel puțin 95 % din cheltuielile preconizate în cadrul programelor tematice și cel puțin 90 % din cheltuielile prevăzute în cadrul programului pan-african îndeplinesc criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE.
(5) Acțiunile care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1257/96 al Consiliului (15) și care sunt eligibile pentru finanțare în temeiul regulamentului respectiv nu beneficiază, în principiu, de finanțare în temeiul prezentului regulament, decât dacă este necesar să se asigure continuitatea cooperării între o situație de criză și restabilirea condițiilor de dezvoltare. În astfel de cazuri, se acordă o atenție specială asigurării unei legături efective între ajutorul umanitar, reabilitare și asistența pentru dezvoltare.
Articolul 3
Principii generale
(1) Uniunea urmărește să promoveze, să dezvolte și să consolideze principiile democrației, statului de drept și respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale pe care este fondată, prin dialog și cooperare cu țările și regiunile partenere.
(2) În punerea în aplicare a prezentului regulament, se adoptă o abordare diferențiată între țările partenere, pentru a garanta că acestea beneficiază de cooperare specifică și adaptată în funcție de:
(a)
necesitățile acestora, pe baza unor criterii precum populația, venitul pe cap de locuitor, amploarea sărăciei, distribuția veniturilor și nivelul de dezvoltare umană;
(b)
capacitățile acestora de a genera și accesa resurse financiare și de capacitățile de absorbție;
(c)
angajamentele și performanțele acestora, pe baza unor criterii și indicatori precum progresele politice, economice și sociale, egalitatea de gen, progresul în materie de bună guvernare și drepturile omului și utilizarea eficientă a ajutorului și, în special, modul în care o țară utilizează resursele limitate pentru dezvoltare, începând cu propriile resurse; și
(d)
impactul potențial al asistenței din partea Uniunii pentru țările partenere.
Țările cu cea mai mare nevoie de asistență, în special țările cel mai puțin dezvoltate, țările cu venituri mici și țările aflate în situații de criză, post-criză, de fragilitate și de vulnerabilitate, au prioritate în procesul de alocare a resurselor.
Se ține cont de criterii precum indicele dezvoltării umane, indicele vulnerabilității economice și alți indici relevanți, inclusiv pentru măsurarea sărăciei și inegalității la nivel național, pentru a se fundamenta analiza și identificarea țărilor cu cele mai mari necesități.
(3) Aspectele transversale, astfel cum sunt definite în Consensul european, se integrează în toate programele. În plus, se integrează, după caz, prevenirea conflictelor, munca decentă și schimbările climatice.
Aspectele transversale menționate la primul paragraf se înțeleg ca incluzând următoarele dimensiuni cărora li se acordă o atenție specială atunci când circumstanțele o cer: nediscriminarea, drepturile persoanelor aparținând unor minorități, drepturile persoanelor cu handicap, drepturile persoanelor cu boli potențial mortale și ale altor grupuri vulnerabile, drepturile de bază ale muncii și incluziunea socială, emanciparea femeilor, statul de drept, consolidarea capacităților pentru parlamente și societatea civilă și promovarea dialogului, a participării și a reconcilierii, precum și consolidarea instituțională, inclusiv la nivel local și regional.
(4) În procesul de punere în aplicare a prezentului regulament se asigură coerența politicilor de dezvoltare și consecvența cu alte domenii ale acțiunii externe a Uniunii și cu alte politici relevante ale Uniunii, în conformitate cu articolul 208 din TFUE.
În această privință, măsurile finanțate în temeiul prezentului regulament, inclusiv cele gestionate de Banca Europeană de Investiții (BEI), se bazează pe politicile de cooperare pentru dezvoltare prevăzute în instrumente precum acorduri, declarații și planuri de acțiune încheiate între Uniune și țările și regiunile partenere în cauză, precum și pe deciziile, interesele specifice, prioritățile de politică și strategiile relevante ale Uniunii.
(5) Uniunea și statele membre urmăresc să efectueze schimburi periodice și frecvente de informații, inclusiv cu alți donatori, și să promoveze o mai bună coordonare și complementaritate între donatori prin eforturile depuse în direcția programării multianuale comune pe baza reducerii sărăciei din țările partenere sau a unor strategii de dezvoltare echivalente. Acestea pot întreprinde acțiuni comune, care să cuprindă analizarea în comun și reacția la aceste strategii, identificând sectoare prioritare de intervenție și diviziunea internă a muncii prin intermediul unor misiuni comune deschise tuturor donatorilor și prin cofinanțare și acorduri de cooperare delegată.
(6) Uniunea promovează o abordare multilaterală a provocărilor globale și cooperează în acest sens cu statele membre. Aceasta stimulează, atunci când este cazul, cooperarea cu organizațiile și organismele internaționale și cu alți donatori bilaterali.
(7) Relațiile dintre Uniune și statele membre, pe de o parte, și țările partenere, pe de altă parte, promovează și se bazează pe valorile comune ale drepturilor omului, democrației și statului de drept, precum și pe principiile asumării responsabilității și răspunderii reciproce.
Mai mult, relațiile cu țările partenere țin seama de angajamentul și de experiența acestora în privința punerii în aplicare a acordurilor internaționale și a relațiilor contractuale cu Uniunea.
(8) Uniunea promovează cooperarea efectivă cu țările și regiunile partenere, în conformitate cu cele mai bune practici internaționale. Aceasta își aliniază sprijinul la strategiile de dezvoltare naționale sau regionale respective, la politicile și procedurile de reformă ale partenerilor atunci când acest lucru este posibil și sprijină răspunderea democratică, precum și responsabilitatea internă și reciprocă. În acest scop, Uniunea promovează:
(a)
un proces de dezvoltare transparent și care este condus și asumat de țara sau regiunea parteneră, inclusiv promovarea expertizei locale;
(b)
o abordare bazată pe drepturi, incluzând toate drepturile omului, fie ele civile sau politice sau economice, sociale și culturale, pentru a integra principiile drepturilor omului în punerea în aplicare a prezentului regulament, pentru a sprijini țările partenere în punerea în aplicare a obligațiilor lor internaționale privind drepturile omului și pentru a-i sprijini pe deținătorii de drepturi, cu accent pe persoanele sărace și pe grupurile vulnerabile, să își revendice drepturile;
(c)
emanciparea populației din țările partenere, abordări în materie de dezvoltare deschise tuturor actorilor și participative și o implicare largă a tuturor segmentelor societății în procesul de dezvoltare și în dialogul la nivel național și regional, inclusiv în dialogul politic. Se acordă o atenție deosebită rolurilor care revin parlamentelor, autorităților locale și, respectiv, societății civile, între altele în ceea ce privește participarea, supravegherea și răspunderea;
(d)
modalitățile și instrumentele de cooperare efective prevăzute la articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014 și în conformitate cu bunele practici ale CAD al OCDE, inclusiv utilizarea unor instrumente inovatoare cum ar fi combinarea granturilor și împrumuturilor și alte mecanisme de repartizare a riscurilor în sectoarele și țările selectate, precum și implicarea sectorului privat, luându-se în considerare în mod corespunzător aspectele privind sustenabilitatea datoriei, numărul acestor mecanisme și cerința unei evaluări sistematice a impactului în conformitate cu obiectivele prezentului regulament, în special reducerea sărăciei.
Toate programele, intervențiile și respectiv modalitățile și instrumentele de cooperare se adaptează la situația specifică a fiecărei țări sau regiuni partenere, cu accent pe abordările care au la bază programe, pe furnizarea unei finanțări previzibile a ajutorului, pe mobilizarea resurselor private, inclusiv din sectorul privat local, pe accesul universal și nediscriminatoriu la serviciile de bază și pe dezvoltarea și utilizarea sistemelor naționale;
(e)
mobilizarea venitului intern prin consolidarea politicii fiscale a țărilor partenere, cu scopul reducerii sărăciei și a dependenței de ajutor;
(f)
un impact îmbunătățit al politicilor și programării prin coordonare, coerență și armonizare între donatori în scopul creării de sinergii, al evitării suprapunerilor și duplicărilor, al îmbunătățirii complementarității și al susținerii inițiativelor la nivelul tuturor donatorilor;
(g)
coordonarea în țările și în regiunile partenere în baza orientărilor și principiilor celor mai bune practici convenite în domeniul coordonării și al eficacității ajutorului;
(h)
abordările bazate pe rezultate în materie de dezvoltare, inclusiv prin intermediul unor cadre de rezultate transparente la nivel de țară, bazate, după caz, pe obiective și indicatori stabiliți la nivel internațional, cum ar fi cei ai ODM, pentru a evalua și a comunica rezultatele, inclusiv realizările, consecințele și impactul ajutorului pentru dezvoltare.
(9) Uniunea sprijină, după caz, punerea în aplicare a cooperării și dialogului la nivel bilateral, regional și multilateral, dimensiunea de dezvoltare a acordurilor de parteneriat și cooperarea tripartită. De asemenea, Uniunea promovează cooperarea între țări și regiuni sudice.
(10) Comisia informează Parlamentul European și realizează schimburi periodice de opinii cu acesta.
(11) Comisia realizează schimburi periodice de informații cu societatea civilă și cu autoritățile locale.
(12) În activitățile sale de cooperare în vederea dezvoltării, Uniunea valorifică și împărtășește, după caz, experiențele și învățămintele statelor membre în privința reformei și a tranziției.
(13) Asistența Uniunii acordată în temeiul prezentului regulament nu se utilizează pentru finanțarea achiziționării de arme sau muniții sau a operațiunilor cu scop militar sau de apărare.
TITLUL II
PROGRAME
Articolul 4
Punerea în aplicare a asistenței din partea Uniunii
Asistența Uniunii este pusă în aplicare în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 236/2014 prin intermediul:
(a)
programelor geografice;
(b)
programelor tematice constând în:
(i)
programul „Bunuri publice globale și provocări globale” și
(ii)
programul „Organizații ale societății civile și autoritățile locale”; și
(c)
programului pan-african.
Articolul 5
Programe geografice
(1) Activitățile de cooperare ale Uniunii desfășurate în temeiul prezentului articol sunt puse în aplicare pentru activități cu caracter național, regional, transregional și continental.
(2) Un program geografic cuprinde cooperarea în domenii adecvate de activitate:
(a)
la scară regională cu țările partenere menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (a), mai ales pentru reducerea impactului trecerii de la o categorie la alta în țările partenere care prezintă inegalități mari și în creștere; sau
(b)
în regim bilateral:
(i)
cu țările partenere care nu sunt țări cu venituri medii din tranșa superioară pe lista CAD al OCDE cu țări în curs de dezvoltare sau au un produs intern brut de maximum un procent din produsul intern brut global; și
(ii)
în cazuri excepționale, inclusiv în vederea eliminării treptate a ajutorului pentru dezvoltare, cooperarea bilaterală poate fi întreprinsă și cu un număr limitat de țări partenere atunci când se justifică în mod corespunzător în conformitate cu articolul 3 alineatul (2). Eliminarea treptată se desfășoară în strânsă coordonare cu alți donatori. Încheierea acestui tip de cooperare este însoțită, ori de câte ori este necesar, de un dialog politic cu țările respective cu privire la nevoile grupurilor celor mai sărace și mai vulnerabile.
(3) În vederea realizării obiectivelor prevăzute la articolul 2, programele geografice se preiau din domeniile de cooperare prevăzute în Consensul european cu modificările ulterioare convenite dar și din următoarele domenii de cooperare:
(a)
drepturile omului, democrația și buna guvernanță:
(i)
drepturile omului, democrația și statul de drept;
(ii)
egalitatea de gen, emanciparea și șanse egale pentru femei;
(iii)
gestionarea sectorului public la nivel central și local;
(iv)
politica și administrarea fiscală;
(v)
combaterea corupției;
(vi)
societatea civilă și autoritățile locale;
(vii)
promovarea și protejarea drepturilor copiilor;
(b)
creșterea durabilă și favorabilă incluziunii pentru dezvoltare umană:
(i)
sănătate, educație, protecție socială, ocuparea forței de muncă și cultură;
(ii)
mediul de afaceri, integrarea regională și piețele mondiale;
(iii)
agricultura durabilă și securitatea alimentară și nutrițională;
(iv)
energia durabilă;
(v)
gestionarea resurselor naturale, inclusiv a terenurilor, pădurilor și apelor;
(vi)
schimbările climatice și mediul;
(c)
Alte domenii de importanță pentru dezvoltare:
(i)
migrația și azilul;
(ii)
crearea legăturii dintre ajutorul umanitar și cooperarea pentru dezvoltare;
(iii)
rezistența și reducerea riscurilor de dezastre;
(iv)
dezvoltarea și securitatea, inclusiv prevenirea conflictelor.
(4) Mai multe detalii cu privire la domeniile de cooperare menționate la alineatul (3) sunt prezentate în anexa I.
(5) În cadrul fiecărui program bilateral, Uniunea își concentrează, în principiu, asistența asupra a maximum trei sectoare, care urmează să fie stabilite de comun acord cu țara parteneră interesată, acolo unde este posibil.
Articolul 6
Programe tematice
(1) Acțiunile întreprinse prin intermediul programelor tematice adaugă valoare acțiunilor finanțate în cadrul programelor geografice, și sunt complementare și în concordanță cu aceste acțiuni.
(2) Pentru programarea acțiunilor tematice se aplică cel puțin una dintre următoarele condiții:
(a)
obiectivele de politică ale Uniunii urmărite de prezentul regulament nu pot fi îndeplinite în mod corespunzător sau eficace prin intermediul programelor geografice și nici, după caz, prin intermediul unor acțiuni întreprinse în lipsa unui program geografic sau în cazul suspendării unui astfel de program sau în cazul în care nu există un acord privind aceste acțiuni cu țara parteneră respectivă;
(b)
acțiunile vizează inițiative globale de sprijinire a obiectivelor de dezvoltare stabilite la nivel internațional sau bunuri publice globale și provocări globale;
(c)
acțiunile au un caracter multiregional, multistatal și/sau transversal;
(d)
acțiunile pun în aplicare politici sau inițiative inovatoare cu obiectivul de a ghida viitoarele acțiuni;
(e)
acțiunile reflectă o prioritate de politică a Uniunii, o obligație internațională sau un angajament internațional al Uniunii, relevante în domeniul cooperării pentru dezvoltare.
(3) În absența unei dispoziții contrare în prezentul regulament, acțiunile tematice au drept beneficiari direcți țările sau teritoriile menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (b) și se desfășoară în aceste țări sau teritorii. Acțiunile respective se pot desfășura în afara țărilor sau teritoriilor respective în cazul în care aceasta este cea mai eficientă modalitate de realizare a obiectivelor programului în cauză.
Articolul 7
Bunuri publice globale și provocări globale
(1) Obiectivul asistenței Uniunii în temeiul programului „Bunuri publice globale și provocări globale” este acela de a sprijini acțiuni în următoarele domenii:
(a)
mediul și schimbările climatice;
(b)
energia durabilă;
(c)
dezvoltarea umană, inclusiv munca decentă, justiția socială și cultura;
(d)
securitatea alimentară și nutrițională și agricultura durabilă; precum și
(e)
migrația și azilul.
(2) Mai multe detalii cu privire la domeniile de cooperare menționate la alineatul (1) sunt prezentate în anexa II partea A.
Articolul 8
Organizații ale societății civile și autorități locale
(1) Obiectivul asistenței din partea Uniunii în temeiul programului „Organizații ale societății civile și autorități locale” este de a consolida organizațiile societății civile și autoritățile locale din țările partenere și, în cazurile prevăzute în prezentul regulament, cele din Uniune și din beneficiarii eligibili în temeiul Regulamentului (UE) nr. 231/2014.
Acțiunile care primesc finanțare sunt realizate în principal de organizațiile societății civile și de autoritățile locale. Acolo unde este cazul, pentru a asigura eficacitatea acestora, acțiunile pot fi realizate de alți actori în beneficiul organizațiilor societății civile și al autorităților locale respective.
(2) Mai multe detalii cu privire la domeniile de cooperare menționate în prezentul articol sunt prezentate în anexa II partea B.
Articolul 9
Programul pan-african
(1) Obiectivul asistenței din partea Uniunii în temeiul programului pan-african este să sprijine parteneriatul strategic între Africa și Uniune, cu modificările și completările ulterioare, pentru a include activitățile cu caracter transregional, continental sau global de pe teritoriul Africii și în colaborare cu Africa.
(2) Programul pan-african asigură complementaritatea și coerența cu alte programe din cadrul prezentului regulament și cu alte instrumente ale Uniunii de finanțare a acțiunii externe a Uniunii, în special Fondul european de dezvoltare și Instrumentul european de vecinătate.
(3) Mai multe detalii cu privire la domeniile de cooperare menționate în prezentul articol sunt prezentate în anexa III.
TITLUL III
PROGRAMAREA ȘI ALOCAREA FONDURILOR
Articolul 10
Cadrul general
(1) Pentru programele geografice, programele orientative multianuale pentru țările și regiunile partenere se întocmesc pe baza unui document strategic, astfel cum se prevede la articolul 11.
Pentru programele tematice, programele orientative multianuale se întocmesc astfel cum se prevede la articolul 13.
Programul orientativ multianual pan-african se întocmește astfel cum se prevede la articolul 14.
(2) Comisia adoptă măsurile de punere în aplicare menționate la articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014 pe baza documentelor de programare menționate la articolele 11, 13 și 14 din prezentul regulament.
(3) Sprijinul din partea Uniunii poate lua, de asemenea, forma unor măsuri nereglementate de documentele de programare menționate la articolele 11, 13 și 14 din prezentul regulament, astfel cum se prevede la articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014.
(4) Uniunea și statele membre se consultă reciproc atât în primele etape ale procesului de programare, cât și în cursul acestuia, pentru a promova coerența, complementaritatea și consecvența activităților lor de cooperare. Respectiva consultare poate conduce la programare în comun, realizată de Uniune împreună cu statele sale membre. Uniunea se consultă și cu alți donatori și actori în domeniul dezvoltării, inclusiv cu reprezentanți ai societății civile, cu autoritățile locale și cu alte organisme de punere în aplicare. Se asigură informarea Parlamentului European.
(5) Programarea în temeiul prezentului regulament se face cu respectarea corespunzătoare a drepturilor omului și a democrației în țările partenere.
(6) Este permisă nealocarea fondurilor prevăzute de prezentul regulament, în scopul de a asigura o reacție adecvată a Uniunii în situații neprevăzute, în special de fragilitate, de criză și de post-criză, precum și de a permite sincronizarea cu ciclurile strategice ale țărilor partenere și modificarea alocărilor orientative a fondurilor în urma revizuirilor efectuate în temeiul articolului 11 alineatul (5), al articolului 13 alineatul (2) și al articolului 14 alineatul (3). Sub rezerva alocării sau realocării ulterioare, în conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 15, utilizarea acestor fonduri se decide ulterior în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 236/2014.
La nivelul fiecărui tip de program, partea de fonduri rămasă nealocată nu depășește 5 %, cu excepția utilizării pentru sincronizare și pentru țările menționate la articolul 12 alineatul (1).
(7) Fără a aduce atingere articolului 2 alineatul (3), Comisia poate include o alocare financiară specifică pentru a asista țările și regiunile partenere în vederea consolidării cooperării lor cu regiunile ultraperiferice ale Uniunii cu care se învecinează.
(8) Orice programare sau revizuire a programelor care are loc ulterior publicării raportului intermediar de evaluare prevăzut la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014 ține seama de rezultatele, constatările și concluziile raportului menționat.
Articolul 11
Documente de programare pentru programe geografice
(1) La pregătirea, punerea în aplicare și revizuirea tuturor documentelor de programare în temeiul prezentului articol se respectă principiile de coerență a politicilor pentru dezvoltare și de eficacitate a ajutorului și anume asumarea democratică a responsabilității, parteneriat, coordonare, armonizare, aliniere la sistemele țării partenere sau la cele regionale, transparență, responsabilizarea reciprocă și orientarea spre rezultate, astfel cum sunt prevăzute la articolul 3 alineatele (4)-(8). Atunci când este posibil, perioada de programare se sincronizează cu ciclurile strategice ale țării partenere.
Documentele de programare pentru programele geografice, inclusiv documentele de programare comune, se bazează, în măsura posibilului, pe un dialog între Uniune, statele membre și țara sau regiunea parteneră în cauză, incluzând parlamentele naționale și regionale și implică societatea civilă, autoritățile locale și alte părți, astfel încât să se accentueze asumarea în comun a responsabilității pentru acest proces și să se încurajeze susținerea strategiilor naționale de dezvoltare, în special a celor destinate reducerii sărăciei.
(2) Uniunea elaborează documente de strategie pentru a țara sau regiunea parteneră în cauză în vederea asigurării unui cadru coerent pentru cooperarea în domeniul dezvoltării dintre Uniune și țara sau regiunea parteneră în cauză, consecvent scopului general și domeniului de aplicare, obiectivelor, principiilor și dispozițiilor de politică prevăzute în prezentul regulament.
(3) Nu este necesar niciun document strategic pentru:
(a)
țările care au o strategie națională de dezvoltare sub forma unui plan național de dezvoltare sau a unui document de dezvoltare similar, acceptată de Comisie ca bază pentru programul orientativ multianual corespunzător, la data adoptării acestuia din urmă;
(b)
țările sau regiunile pentru care a fost întocmit un document-cadru comun care cuprinde o strategie cuprinzătoare a Uniunii, inclusiv un capitol specific privind politica pentru dezvoltare;
(c)
țările sau regiunile pentru care Uniunea și statele membre au convenit asupra unui document comun de programare multianuală;
(d)
regiunile care au o strategie convenită de comun acord cu Uniunea;
(e)
țările în care Uniunea intenționează să își sincronizeze strategia cu un nou ciclu național, începând înainte de 1 ianuarie 2017; în astfel de cazuri, programul orientativ multianual pentru perioada interimară dintre 1 ianuarie 2014 și începutul noului ciclu național include reacția Uniunii cu privire la acea țară;
(f)
țările sau regiunile care beneficiază de o alocare a fondurilor Uniunii în temeiul prezentului regulament de cel mult 50 000 000 EUR pentru perioada 2014-2020.
În cazurile menționate la al doilea paragraf literele (b) și (f), programul orientativ multianual pentru țara sau regiunea respectivă include strategia pentru dezvoltare a Uniunii pentru țara sau regiunea respectivă.
(4) Documentele de strategie fac obiectul unei reexaminări intermediare sau a unei reexaminări ad-hoc, după necesități, în conformitate, după caz, cu principiile și procedurile prevăzute de acordurile de parteneriat și de cooperare încheiate cu țara sau regiunea respectivă.
(5) Pentru fiecare dintre țările sau regiunile care beneficiază de o alocare financiară orientativă a fondurilor Uniunii în temeiul prezentului regulament se întocmesc programe orientative multianuale pentru programele geografice. Cu excepția țărilor sau regiunilor menționate la alineatul (3) primul paragraf literele (e) și (f), documente respective se întocmesc pe baza documentelor de strategie sau a documentelor echivalente, după cum se menționează la alineatul (5).
În sensul prezentului regulament, documentul comun de programare multianuală prevăzut la alineatul (3) primul paragraf litera (c) din prezentul articol poate fi considerat drept programul orientativ multianual dacă respectă principiile și condițiile stabilite în prezentul alineat, incluzând o alocare orientativă de fonduri, precum și principiile stabilite la articolul 15.
Programele orientative multianuale pentru programe geografice stabilesc domeniile prioritare selectate pentru finanțare din partea Uniunii, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatori de performanță clari, specifici și transparenți, alocările financiare orientative, atât la nivel global, cât și per domeniu prioritar, precum și, după caz, modalitățile de acordare a ajutorului.
Comisia adoptă alocațiile financiare orientative multianuale din cadrul fiecărui program geografic în conformitate cu principiile generale ale prezentului regulament, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 3 alineatul (2) și luând în considerare, alături de specificitatea diferitelor programe, dificultățile specifice cu care se confruntă țările sau regiunile aflate în situații de criză, de vulnerabilitate, de fragilitate, de conflict sau de risc de dezastre.
După caz, alocările financiare se pot acorda sub forma unor limite de sume și/sau unele fonduri pot fi lăsate nealocate. Nicio alocare financiară orientativă nu poate fi prevăzută după încheierea perioadei 2014-2020, cu excepția cazurilor în care face în mod specific obiectul disponibilității resurselor după încheierea perioadei respective.
Programele orientative multianuale pentru programe geografice pot fi revizuite, atunci când este necesar, inclusiv în vederea unei puneri în aplicare eficace, luând în considerare revizuirile intermediare sau ad-hoc ale documentului strategic pe care se bazează.
Alocările financiare orientative, prioritățile, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatorii de performanță și, după caz, modalitățile de acordare a ajutorului pot fi, de asemenea, adaptate în urma revizuirilor, în special în urma unei situații de criză sau post-criză.
Astfel de revizuiri ar trebui să acopere necesitățile, angajamentul și progresele înregistrate cu privire la obiectivele convenite pentru dezvoltare, inclusiv cele referitoare la drepturile omului, democrație, statul de drept și buna guvernanță.
(6) În raportul intermediar menționat la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014, Comisia include aspectele programării comune cu statele membre, precum și recomandări în cazul în care programarea comună nu a dat pe deplin rezultate.
Articolul 12
Programare pentru țările și regiunile aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate
(1) La întocmirea documentelor de programare pentru țările și regiunile aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate sau risc de producere a unor dezastre naturale, se iau în considerare în mod corespunzător vulnerabilitatea, nevoile speciale și circumstanțele țărilor sau regiunilor în cauză.
Ar trebui să se acorde o atenție corespunzătoare măsurilor de prevenire a conflictelor, de consolidare a statului și a păcii, de reconciliere și de reconstrucție postconflict, precum și rolului femeilor și drepturilor copiilor în aceste procese.
În cazul în care țările sau regiunile partenere sunt direct implicate într-o situație de criză, post-criză sau de fragilitate sau sunt afectate de aceasta, se pune un accent special pe amplificarea coordonării dintre toți actorii relevanți în ceea ce privește acordarea de ajutor de urgență, reabilitarea și dezvoltarea, pentru a facilita tranziția de la o situație de urgență la faza de dezvoltare.
Documentele de programare pentru țările și regiunile aflate într-o situație de fragilitate sau expuse dezastrelor naturale prevăd măsuri de pregătire pentru dezastre și de prevenire a acestora, precum și de gestionare a consecințelor unor astfel de dezastre, abordează chestiunea vulnerabilității la șocuri și consolidează reziliența.
(2) În situațiile în care motive imperative și justificate în mod corespunzător impun acest lucru de urgență, cum ar fi crizele sau amenințările imediate la adresa democrației, a statului de drept, a drepturilor omului sau a libertăților fundamentale Comisia poate să adopte acte de punere în aplicare cu aplicabilitate imediată în conformitate cu procedura menționată la articolul 16 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 236/2014 pentru modificarea documentelor de strategie și a programelor orientative multianuale menționate la articolul 11 din prezentul regulament.
Revizuirile respective pot genera o strategie specifică și adaptată pentru a asigura trecerea la cooperare și dezvoltare pe termen lung, promovând o mai bună coordonare și tranziție între instrumentele de politică umanitară și cele de dezvoltare.
Articolul 13
Documente de programare pentru programe tematice
(1) Programele orientative multianuale pentru programele tematice stabilesc strategia Uniunii pentru tematica vizată și, în ceea ce privește programul „Bunuri publice globale și provocări globale”, pentru fiecare domeniu de cooperare, precum și prioritățile selectate pentru finanțare din partea Uniunii, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatori de performanță clari, specifici și transparenți, situația internațională, activitățile partenerilor principali și, după caz, modalitățile de acordare a ajutorului.
După caz, se definesc resurse și priorități de intervenție pentru participarea la inițiativele globale.
Programele orientative multianuale pentru programe tematice sunt complementare programelor geografice și coerente cu documentele de strategie menționate la articolul 11 alineatul (2).
(2) Programele orientative multianuale pentru programe tematice prevăd alocarea financiară orientativă la nivel global, pentru fiecare domeniu de cooperare și pentru fiecare prioritate. După caz, această alocare se poate acorda sub forma unor limite de sume, iar unele fonduri pot rămâne nealocate.
Programele orientative multianuale pentru programe tematice se revizuiesc în funcție de necesități, în vederea unei puneri în aplicare efective, luând în considerare reexaminările intermediare sau ad-hoc.
Alocările financiare orientative, prioritățile, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatorii de performanță și, după caz, modalitățile de acordare a ajutorului pot fi, de asemenea, adaptate în urma revizuirilor.
Articolul 14
Documente de programare pentru programul pan-african
(1) La elaborarea, punerea în aplicare și revizuirea documentelor de programare pentru programul pan-african se respectă principiile eficacității ajutorului, astfel cum sunt prevăzute la articolul 3 alineatele (4)-(8).
Documentele de programare pentru programul pan-african se bazează pe un dialog implicând toate părțile interesate relevante, cum ar fi Parlamentul pan-african.
(2) Programul orientativ multianual pentru programul pan-african stabilește prioritățile selectate pentru finanțare, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatori de performanță clari, specifici și transparenți și, după caz, modalitățile de acordare a ajutorului.
Se asigură coerența programului orientativ multianual pentru programul pan-african cu programele geografice și tematice din cadrul prezentului regulament.
(3) Programul orientativ multianual pentru programul pan-african prevede alocările financiare orientative la nivel global, pentru fiecare domeniu de activitate și pentru fiecare prioritate. Atunci când este cazul, alocarea financiară orientativă poate fi acordată sub forma unor limite de sume.
Programul orientativ multianual pentru programul pan-african poate fi revizuit atunci când este necesar, pentru a face față unor dificultăți neprevăzute sau unor probleme de implementare și pentru a ține seama de revizuirile Parteneriatului strategic.
Articolul 15
Aprobarea documentelor de strategie și adoptarea programelor orientative multianuale
(1) Comisia aprobă documentele de strategie menționate la articolul 11 și adoptă programele orientative multianuale menționate la articolele 11, 13 și 14 prin intermediul unor acte de punere în aplicare. Respectivele actele de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 16 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 236/2014. Procedura menționată se aplică, de asemenea, în cazul revizuirilor care conduc la o modificare semnificativă a strategiei sau a programării acesteia.
(2) În situațiile în care motive imperative și justificate în mod corespunzător impun acest lucru de urgență, cum ar fi crizele sau amenințările imediate la adresa democrației, a statului de drept, a drepturilor omului sau a libertăților fundamentale, Comisia poate să revizuiască documentele de strategie menționate la articolul 11 din prezentul regulament și programele orientative multianuale menționate la articolele 11, 13 și 14 din prezentul regulament în conformitate cu procedura menționată la articolul 16 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 236/2014.
TITLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 16
Participarea unei țări terțe neeligibile în temeiul prezentului regulament
În situații excepționale și justificate în mod corespunzător și fără a aduce atingere articolului 2 alineatul (3) din prezentul regulament, pentru a asigura coerența și eficacitatea finanțării Uniunii sau pentru a promova cooperarea regională sau transregională, Comisia poate decide ca, în cadrul programelor orientative multianuale în conformitate cu articolul 15 din prezentul regulament sau al măsurilor relevante de punere în aplicare în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014, să extindă eligibilitatea acțiunilor la țările și teritoriile care altfel nu ar fi eligibile pentru finanțare în temeiul articolului 1 din prezentul regulament, în cazul în care acțiunea care urmează a fi pusă în aplicare are un caracter global, regional, transregional sau transfrontalier.
Articolul 17
Delegarea de competențe Comisiei
(1) În conformitate cu articolul 18, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate pentru a modifica:
(a)
detaliile referitoare la domeniile de cooperare menționate la:
(i)
articolul 5 alineatul (3), conform dispozițiilor anexei I partea A și partea B;
(ii)
articolul 7 alineatul (2), conform dispozițiilor anexei II partea A;
(iii)
articolul 8 alineatul (2), conform dispozițiilor anexei II partea B;
(iv)
articolul 9 alineatul (3), conform dispozițiilor anexei III, în special pentru acțiunile ulterioare reuniunilor la nivel înalt Africa-UE;
(b)
alocările financiare orientative în temeiul programelor geografice și al programului tematic „Bunuri publice globale și provocări globale”, astfel cum este prevăzut în anexa IV. Modificările nu vor avea drept efect scăderea sumei inițiale cu mai mult de 5 %, cu excepția alocărilor în temeiul anexei IV punctul 1 litera (b).
(2) În special, în urma publicării raportului intermediar de evaluare menționat la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014, precum și pe baza recomandărilor din raportul menționat, Comisia adoptă actele delegate menționate la alineatul (1) din prezentul articol, până la 31 martie 2018.
Articolul 18
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate se conferă Comisiei sub rezerva condițiilor prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 17 se conferă Comisiei pe perioada în care prezentul regulament este în vigoare.
(3) Delegarea competențelor menționată la articolul 17 poate fi revocată în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe precizată în decizia respectivă. Decizia intră în vigoare în ziua următoare publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară, pe care o specifică. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 17 intră în vigoare numai dacă Parlamentul European sau Consiliul nu formulează obiecții în termen de 2 luni de la notificarea actului respectiv Parlamentului European sau Consiliului ori dacă, înainte de expirarea perioadei în cauză, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor prezenta obiecții. Acest termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 19
Comitetul
(1) Comisia este asistată de comitetul intitulat Comitetul ICD. Respectivul comitet reprezintă un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) Un observator din partea BEI participă la lucrările comitetului ICD referitoare la aspecte care implică BEI.
Articolul 20
Pachetul financiar
(1) Pachetul financiar pentru punerea în aplicare a prezentului regulament pentru perioada 2014-2020 este de 19 661 639 000 EUR.
Creditele anuale sunt autorizate de Parlamentul European și de Consiliu, în limitele stabilite în cadrul financiar multianual.
(2) Sumele orientative alocate în perioada 2014-2020 pentru fiecare program prevăzut la articolele 5-9 sunt prevăzute în anexa IV.
(3) În conformitate cu articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1288/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (16), pentru a promova dimensiunea internațională a învățământului superior, se alocă o sumă orientativă de 1 680 000 000 EUR din diferitele instrumente pentru finanțarea acțiunii externe, Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul de parteneriat și Instrumentul de asistență pentru preaderare), pentru acțiuni de mobilitate în scop educațional în și din țările partenere în înțelesul Regulamentului (UE) nr. 1288/2013 și pentru cooperare și dialog în materie de politici cu autorități, instituții și organizații din țările respective.
Pentru utilizarea respectivelor fonduri se aplică Regulamentul (UE) nr. 1288/2013.
Finanțarea va fi pusă la dispoziție prin două alocări multianuale care acoperă doar primii patru ani, respectiv ultimii trei ani. Această finanțare va fi reflectată în programarea orientativă multianuală prevăzută în prezentul regulament, în conformitate cu nevoile și prioritățile identificate ale țărilor vizate. Sumele alocate pot fi revizuite în caz de circumstanțe majore neprevăzute sau de schimbări politice importante, în conformitate cu prioritățile externe ale Uniunii.
(4) Finanțarea în temeiul prezentului regulament pentru acțiuni în temeiul alineatului (3) nu depășește 707 000 000 EUR. Fondurile provin din alocările financiare pentru programele geografice și se precizează distribuția regională preconizată și tipurile de acțiuni. Finanțarea în temeiul prezentului regulament pentru acțiunile care intră sub incidența Regulamentul (UE) nr. 1288/2013 este utilizată pentru acțiuni în beneficiul țărilor care intră sub incidența prezentului regulament partenere, acordându-se o atenție specială țărilor celor mai sărace. Acțiunile de mobilitate a studenților și a personalului, finanțate prin alocări în temeiul prezentului regulament, se axează pe domenii relevante pentru o dezvoltare durabilă și favorabilă incluziunii a țărilor în curs de dezvoltare.
(5) Comisia include în raportul său anual privind punerea în aplicare a prezentului regulament, prevăzut la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 236/2014, o listă cu toate acțiunile menționate la alineatul (3) din prezentul articol care sunt finanțate în temeiul prezentului regulament și analizează conformitatea acestora cu obiectivele și principiile stabilite la articolele 2 și 3 din prezentul regulament.
Articolul 21
Serviciul European de Acțiune Externă
Prezentul regulament se aplică în conformitate cu Decizia 2010/427/UE.
Articolul 22
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 1 ianuarie 2014 până la 31 decembrie 2020.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 11 martie 2014.