РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 4 декември 2014 година
за одобряване от името на Европейския съюз на Хагската конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избор на съд
(2014/887/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Европейският съюз работи за изграждане на общо съдебно пространство, основаващо се на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.
(2)
Конвенцията за споразуменията относно избор на съд, сключена на 30 юни 2005 г. в рамките на Хагската конференция по международно частно право („конвенцията“), допринася успешно за насърчаване на автономията на страните по международни търговски сделки и повишаване на предвидимостта при съдебното уреждане на спорове по такива сделки. По-специално конвенцията осигурява необходимата правна сигурност на страните, че тяхното споразумение за избор на съд ще бъде спазено и че съдебно решение, постановено от избрания съд, ще може да бъде признато и изпълнено при дела от международен характер.
(3)
Член 29 от конвенцията позволява на регионалните организации за икономическа интеграция, като Европейския съюз, да подписват, приемат, утвърждават или да се присъединяват към конвенцията. Съюзът подписа конвенцията на 1 април 2009 г. при условие за сключването ѝ на по-късна дата в съответствие с Решение 2009/397/ЕО на Съвета (1).
(4)
Конвенцията засяга вторичното законодателство на Съюза относно компетентността въз основа на избора на страните и относно признаването и прилагането на произтичащите съдебни решения, по-специално Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета (2), който трябва да бъде заменен, считано от 10 януари 2015 г., с Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
(5)
С приемането на Регламент (ЕС) № 1215/2012 Съюзът проправи пътя за одобряването на конвенцията, от името на Съюза, като осигури съгласуваност между правилата на Съюза относно избора на съд по граждански и търговски дела и правилата на конвенцията.
(6)
При подписването на конвенцията Съюзът направи декларация по член 30 от нея, че упражнява компетентност по всички въпроси, уредени от конвенцията. Следователно държавите членки са обвързани от конвенцията по силата на одобрението ѝ от Съюза.
(7)
Освен това при одобряването на конвенцията Съюзът следва да направи декларация по член 21, с която застрахователните договори по принцип да се изключат от приложното ѝ поле, като се запазят някои строго определени изключения. Целта на декларацията е да се запазят защитните правила за компетентност в полза на титуляря на полицата, застрахованото лице или трето ползващо се лице при дела, свързани със застраховане съгласно Регламент (ЕО) № 44/2001. Изключването следва да бъде ограничено до необходимото за защита на интересите на по-слабите страни по застрахователни договори. Ето защо то следва да не обхваща презастрахователните договори нито договорите за големи рискове. Същевременно Съюзът следва да направи едностранна декларация, в която да заяви, че на по-късен етап може да преразгледа необходимостта от поддържане на декларацията си по член 21 в зависимост от придобития опит от прилагането на конвенцията.
(8)
Обединеното кралство и Ирландия са обвързани от Регламент (ЕО) № 44/2001 и поради това участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(9)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Хагската конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избор на съд („конвенцията“) (4) се одобрява от името на Европейския съюз.
Член 2
Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето(ата), упълномощено(и) да депозира(т) от името на Съюза инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията.
Депозирането на посочения в първа алинея инструмент за утвърждаване се извършва в рамките на един месец, считано от 5 юни 2015 г. (5)
Член 3
1. При депозиране на инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията, Съюзът прави декларация, в съответствие с член 21 от конвенцията, относно застрахователните договори.
Текстът на тази декларация се съдържа в приложение I към настоящото решение.
2. При депозиране на инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията, Съюзът прави едностранна декларация.
Текстът на тази декларация се съдържа в приложение II към настоящото решение.
Член 4
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 4 декември 2014 година.
DECIZIA CONSILIULUI
din 4 decembrie 2014
cu privire la aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 30 iunie 2005 privind acordurile de alegere a forului
(2014/887/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (2) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere aprobarea Parlamentului European,
întrucât:
(1)
Uniunea Europeană acționează în vederea creării unui spațiu judiciar comun bazat pe principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești.
(2)
Convenția privind acordurile de alegere a forului încheiată la 30 iunie 2005 sub auspiciile Conferinței de la Haga de drept internațional privat (denumită în continuare „convenția”) reprezintă o contribuție valoroasă la promovarea autonomiei părților în cadrul tranzacțiilor comerciale internaționale și la sporirea previzibilității soluțiilor judiciare în cadrul unor asemenea tranzacții. În special, convenția garantează părților securitatea juridică necesară cu privire la faptul că acordurile acestora de alegere a forului vor fi respectate și că o hotărâre pronunțată de instanța aleasă va putea fi recunoscută și executată în cazuri internaționale.
(3)
Articolul 29 din convenție permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea Europeană, să semneze, să accepte, să aprobe sau să adere la convenție. Uniunea a semnat convenția la 1 aprilie 2009, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară, în conformitate cu Decizia 2009/397/CE a Consiliului (1).
(4)
Convenția are incidență asupra legislației secundare a Uniunii privind competența bazată pe alegerea părților, precum și recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești, în special Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului (2), care urmează să fie înlocuit, de la 10 ianuarie 2015, de Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (3).
(5)
Prin adoptarea Regulamentului (UE) nr. 1215/2012, Uniunea a deschis calea pentru aprobarea convenției, în numele Uniunii, prin asigurarea coerenței dintre normele Uniunii privind alegerea forului în materie civilă și comercială și normele din convenție.
(6)
La semnarea convenției, Uniunea Europeană a declarat, în conformitate cu articolul 30 din convenție, că are competență cu privire la toate aspectele reglementate de aceasta. Prin urmare, statele membre își vor asuma obligații în temeiul convenției ca urmare a aprobării acesteia de către Uniune.
(7)
Cu ocazia aprobării convenției, Uniunea ar trebui, în plus, să formuleze declarația permisă în temeiul articolului 21 excluzând din domeniul de aplicare al convenției contractele de asigurare în general, sub rezerva anumitor excepții bine definite. Obiectivul declarației este de a păstra normele privind competența în materie de protecție, de care se pot prevala deținătorul poliței de asigurare, partea asigurată sau un beneficiar, în materie de asigurări, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 44/2001. Excluderea ar trebui să se limiteze la ceea ce este necesar pentru a proteja interesele părților mai vulnerabile din cadrul contractelor de asigurare. Prin urmare, aceasta nu ar trebui să acopere nici contractele de reasigurare, nici contracte referitoare la riscuri mari. În același timp, Uniunea ar trebui să formuleze o declarație unilaterală prin care să afirme că, într-o etapă ulterioară, ținând seama de experiența dobândită în punerea în aplicare a convenției, aceasta poate reexamina necesitatea menținerii declarației sale în temeiul articolului 21.
(8)
Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 44/2001 și, în consecință, participă la adoptarea și aplicarea prezentei decizii.
(9)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Convenția de la Haga din 30 iunie 2005 privind acordurile de alegere a forului (denumită în continuare „convenția”) se aprobă în numele Uniunii Europene. (4)
Articolul 2
Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să depună, în numele Uniunii, instrumentul de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție.
Depunerea instrumentului de aprobare menționat la primul paragraf are loc în termen de o lună de la 5 iunie 2015 (5).
Articolul 3
(1) Cu ocazia depunerii instrumentului de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție, Uniunea, în conformitate cu articolul 21 din convenție, face o declarație referitoare la contractele de asigurare.
Textul declarației figurează în anexa I la prezenta decizie.
(2) Cu ocazia depunerii instrumentului de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție, Uniunea formulează o declarație unilaterală.
Textul declarației respective figurează în anexa II la prezenta decizie.
Articolul 4
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 4 decembrie 2014.