РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
DECIZIA (UE) 2015/162 A COMISIEI
din 9 iulie 2014
privind ajutorul de stat SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Letonia pentru Parex
[notificată cu numărul C(2014) 4550]
(Numai textul în limba engleză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispoziția (dispozițiile) menționată (menționate) mai sus (1),
întrucât:
1. PROCEDURĂ
1.1. Măsuri anterioare în favoarea Parex
(1)
La data de 10 noiembrie 2008, Letonia a notificat Comisia cu privire la un pachet de măsuri de ajutor de stat în favoarea AS Parex banka („Parex banka”), conceput în scopul susținerii stabilității sistemului financiar. La 24 noiembrie 2008, Comisia a aprobat temporar măsurile respective (2) („prima decizie de salvare”), pe baza angajamentului Letoniei de a prezenta un plan de restructurare pentru Parex banka în termen de șase luni.
(2)
În urma cererilor transmise de Letonia, Comisia a aprobat două seturi de modificări ale măsurilor de ajutor destinate Parex banka, prin deciziile din 11 februarie 2009 (3) („a doua decizie de salvare”) și 11 mai 2009 (4) („a treia decizie de salvare”).
(3)
La 11 mai 2009, Letonia a notificat un plan de restructurare pentru Parex banka. Prin decizia din 29 iunie 2009 (5), Comisia a ajuns la concluzia preliminară că măsurile de restructurare notificate constituie ajutor de stat acordat Parex banka și a exprimat îndoieli cu privire la compatibilitatea acestui ajutor cu piața internă. În consecință, Comisia a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din tratat și a solicitat Letoniei să furnizeze informațiile necesare pentru evaluarea compatibilității ajutorului.
(4)
În perioada cuprinsă între 11 mai 2009 și 15 septembrie 2010 au avut loc mai multe schimburi de informații și discuții între Letonia și Comisie cu privire la restructurarea Parex banka. Pe parcursul acestei perioade, Letonia a actualizat planul de restructurare a Parex banka de mai multe ori.
(5)
Planul de restructurare viza scindarea Parex banka într-o bancă nou înființată numită AS Citadele banka („Citadele”), așa-numita „bancă bună”, care urma să preia toate activele de bază și unele dintre activele neesențiale (6), și o așa-numită „bancă rea” („Reverta” (7)), care urma să păstreze activele neesențiale rămase și activele neperformante. Scindarea a avut loc la 1 august 2010.
(6)
Prin decizia din 15 septembrie 2010 (8) („decizia finală privind Parex”), Comisia a aprobat planul de restructurare a Parex banka, pe baza angajamentelor asumate de autoritățile letone și prezentate la 3 septembrie 2010.
(7)
Prin Decizia din 10 august 2012 („decizia de modificare”) (9), Comisia a aprobat modificarea a trei angajamente incluse în decizia finală privind Parex, în urma unei cereri depuse de Letonia. Prin aceste modificări: (1) s-a prelungit termenul-limită pentru vânzarea împrumuturilor CSI (10) până la 31 decembrie 2014; (2) s-a majorat limita cerințelor minime privind adecvarea capitalului admisă pentru Citadele la nivelul băncii și al grupului; și (3) s-a permis reportarea plafoanelor de credit neutilizate în anii anteriori, respectându-se, în același timp, plafoanele inițiale ale cotei de piață.
(8)
Comisia remarcă faptul că, la 5 iunie 2014, Letonia a acceptat, în mod excepțional, ca această decizie să fie adoptată în limba engleză.
1.2. Procedura oficială de investigare
(9)
La 1 octombrie 2013, Letonia a transmis o nouă cerere de modificare a Deciziei finale privind Parex, solicitând amânarea termenului-limită de cesionare a activității de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele (11). Pe parcursul evaluării acestei cereri de modificare, Comisia a constatat că Letonia a acordat ajutor de stat pentru Parex și Citadele, pe lângă măsurile de ajutor aprobate de Comisie.
(10)
În perioada cuprinsă între […] (12) și 4 martie 2014 au avut loc mai multe schimburi de informații între Letonia și Comisie cu privire la aceste măsuri de ajutor suplimentare. Letonia a transmis informații și documente la 30 octombrie 2013, 31 ianuarie 2014 și 4 martie 2014 (inclusiv un plan de restructurare revizuit pentru Parex banka).
(11)
Începând cu 11 noiembrie 2013, Comisia a primit, de asemenea, informări lunare referitoare la progresele înregistrate de Letonia în ceea ce privește vânzarea băncii Citadele, proces demarat în octombrie 2013.
(12)
Prin Decizia din 16 aprilie 2014 („decizia de deschidere”) (13), Comisia a informat Letonia că, după examinarea informațiilor furnizate de autoritățile letone, a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („tratatul”). În decizia de deschidere, Comisia a invitat, de asemenea, părțile interesate să prezinte observații privind ajutorul, iar ca răspuns a primit o singură observație, la 23 mai 2014.
(13)
Letonia a informat Comisia că, în mod excepțional, acceptă adoptarea prezentei decizii în limba engleză, din motive de urgență.
2. DESCRIERE
2.1. Întreprinderea implicată
(14)
Parex banka a fost a doua bancă din Letonia ca mărime, deținând active totale în valoare de 3,4 miliarde LVL (4,9 miliarde EUR) la 31 decembrie 2008. Parex banka a fost înființată în 1992. În luna noiembrie 2008, Letonia a achiziționat 84,83 % din capitalul băncii de la principalii doi acționari, la un preț total de achiziție simbolic de 2 LVL (aproximativ 3 EUR), măsură de ajutor de stat aprobată de Comisie prin prima și a doua decizie de salvare. După recapitalizarea aprobată prin deciziile de salvare, Letonia și-a majorat participația la Parex banka la aproximativ 95 % prin injectarea unei sume suplimentare de 140,75 milioane LVL, care a avut loc în luna mai 2009, măsură aprobată de Comisie prin a treia decizie de salvare.
(15)
În aprilie 2009, Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare (BERD) a achiziționat 25 % din capitalul Parex banka plus o acțiune. În urma scindării Parex banka, în 2010, într-o „bancă bună” și o „bancă rea” și după modificările ulterioare de la nivelul structurii acționariatului, acționarii Citadele sunt în prezent Letonia (75 %) și BERD (25 %), iar acționarii Reverta sunt Letonia (84,15 %), BERD (12,74 %) și alții (3,11 %).
(16)
O descriere detaliată a Parex banka până la momentul adoptării Deciziei finale privind Parex poate fi găsită în considerentele 11-15 din decizia respectivă.
2.2. Măsurile de ajutor aprobate pentru Citadele și Reverta
(17)
Parex banka a fost autorizată să primească o serie de măsuri de ajutor, aprobate de Comisie prin prima, a doua și a treia decizie de salvare („deciziile de salvare”), precum și prin decizia finală privind Parex.
(18)
Planul de restructurare aprobat de Comisie prin decizia finală privind Parex prevedea ca ajutorul pentru salvare aprobat anterior de Comisie să fie prelungit până la sfârșitul perioadei de restructurare și împărțit între Citadele și Reverta. Decizia finală privind Parex a aprobat și un ajutor de restructurare suplimentar pentru Reverta și Citadele. De asemenea, această decizie prevedea un mecanism de utilizare a ajutorului, aprobat provizoriu prin deciziile de salvare, după scindarea Parex banka, care presupunea:
(a)
sprijin pentru asigurarea lichidității sub forma unor depozite de stat atât pentru Citadele, cât și pentru Reverta (14);
(b)
garanții de stat pentru datoriile băncilor Citadele și Reverta (15);
(c)
o recapitalizare de stat pentru Reverta și Citadele (16); și
(d)
o măsură de salvare a activelor pentru Citadele (17).
3. MOTIVE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
3.1. Măsurile suplimentare puse în aplicare de Letonia pentru Parex banka, Citadele și Reverta
(19)
Din raportul prezentat la 29 august 2013 de mandatarul însărcinat cu monitorizarea (18) și din documentele și informațiile transmise de Letonia începând cu luna octombrie 2013 a rezultat că Letonia a pus în aplicare următoarele măsuri fără notificarea prealabilă a Comisiei:
(a)
la data de 22 mai 2009, Letonia a acordat Parex banka un împrumut subordonat în valoare de 50,27 milioane LVL (care corespunde unor fonduri proprii de nivel 2), cu o scadență de șapte ani, și anume până la 21 mai 2016 („prima măsură”). Scadența împrumutului subordonat depășește scadența maximă de cinci ani stabilită în prima decizie de salvare și confirmată în decizia finală privind Parex;
(b)
la data de 27 iunie 2013, Letonia a acordat băncii Citadele o prelungire suplimentară de 18 luni („a doua măsură”) a scadenței unor împrumuturi subordonate în valoare de 37 de milioane LVL (dintr-un total de 45 de milioane LVL deținute de Letonia la momentul respectiv) (19). Letonia nu a notificat Comisiei prelungirea scadenței împrumuturilor subordonate;
(c)
în plus, începând din 2011, Letonia a acordat băncii Reverta un sprijin pentru asigurarea lichidității care a depășit limitele maxime aprobate de Comisie în decizia finală privind Parex („a treia măsură”), atât pentru scenariul de referință, cât și pentru scenariul cel mai pesimist (20).
(20)
Luând în considerare informațiile referitoare la prima și la a doua măsură, de care dispunea la momentul adoptării deciziei de deschidere, Comisia a avut îndoieli serioase că acestea ar putea fi considerate compatibile cu piața internă, având în vedere următoarele:
(a)
în evaluarea inițială a compatibilității împrumuturilor subordonate acordate de Letonia se considerase că scadența de cinci ani reprezintă minimul necesar și, prin urmare, împrumuturile puteau fi declarate compatibile în baza acestui fapt; și
(b)
nu au fost prezentate argumente noi care să justifice motivele pentru care o scadență mai îndelungată ar fi reprezentat, de fapt, minimul strict necesar.
(21)
În mod similar, la momentul adoptării deciziei de deschidere nu fuseseră prezentate suficiente argumente care să demonstreze compatibilitatea celei de a treia măsuri.
(22)
Din motivele de mai sus, în temeiul articolului 13 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (21) Comisia a inițiat procedura oficială de investigare a ajutorului ilegal acordat prin prima, a doua și a treia măsură descrise la considerentul 19.
3.2. Încălcarea angajamentului de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele
(23)
Letonia nu și-a îndeplinit nici angajamentul prevăzut în decizia finală privind Parex de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele până la 30 iunie 2013 fără un mandatar însărcinat cu cesionarea sau până la 31 decembrie 2013 cu un mandatar însărcinat cu cesionarea („a patra măsură”) (22). Prin urmare, angajamentul de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele până la termenele-limită respective a fost încălcat.
(24)
În decizia de deschidere, Comisia a concluzionat că nerespectarea angajamentului descris în considerentul 21 constituie o utilizare abuzivă a ajutorului. Prin urmare, Comisia a decis să inițieze o procedură oficială de investigare privind utilizarea abuzivă a ajutorului, în temeiul articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
4. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(25)
După adoptarea deciziei de deschidere, Comisia a primit observații de la o singură persoană fizică, care nu a furnizat elemente care să demonstreze că are statutul de parte interesată, respectiv parte ale cărei interese proprii ar putea fi afectate de măsura în cauză (de exemplu concurenți sau asociații comerciale (23)) sau că acționează în numele unei părți interesate.
(26)
Observațiile primite vizau pretinse ilegalități în care ar fi fost implicată Parex banka, fără să se refere însă la prima, a doua sau a treia măsură pusă în aplicare de Letonia pentru Parex banka, Citadele sau Reverta, și nici la a patra măsură. În esență, observațiile făceau referire la fapte și informații care nu erau direct relevante pentru aplicarea normelor privind ajutorul de stat în cazul vizat. Prin urmare, pentru realizarea evaluării din prezenta decizie, acestea au fost înregistrate și avute în vedere ca informații generice de pe piață.
5. OBSERVAȚIILE TRANSMISE DE LETONIA CU PRIVIRE LA PROCEDURA OFICIALĂ DE INVESTIGARE
(27)
În urma adoptării deciziei de deschidere, la 26 mai 2014 Letonia a transmis observații menite să elimine îndoielile Comisiei cu privire la compatibilitatea primei, celei de a doua și celei de a treia măsuri, precum și cu privire la încălcarea angajamentului de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele.
(28)
La 30 mai 2014, Letonia a prezentat și un plan de restructurare actualizat, în care au fost incluse informațiile și măsurile compensatorii indicate în secțiunile 5.1-5.5 din prezenta decizie.
(29)
În urma unei cereri de informații transmise de către Comisie, Letonia a prezentat elemente suplimentare privind a doua măsură, la 23 iunie 2014.
5.1. Scadența inițială a împrumuturilor subordonate, care depășește condițiile din deciziile de salvare și decizia finală privind Parex (prima măsură)
(30)
În observațiile prezentate la 26 mai 2014, Letonia susține că adoptarea primei măsuri a fost necesară pentru a permite Parex banka să respecte cerințele normative aplicabile în materie de solvabilitate, prevenind astfel un colaps iremediabil al sistemului bancar fragil și în mare măsură interconectat și interdependent al Letoniei.
(31)
Letonia afirmă că, la momentul adoptării primei decizii de salvare, autoritățile letone dispuneau de informații limitate referitoare la situația financiară efectivă a Parex banka și la calitatea activelor acesteia. Prin urmare, în cererea inițială adresată Comisiei în vederea aprobării măsurilor de ajutor de stat, Letonia s-a angajat să acorde împrumuturi subordonate cu scadența de cinci ani, întrucât aceasta era scadența minimă necesară pentru ca împrumuturile subordonate să reprezinte fonduri proprii de nivel 2 în conformitate cu dispozițiile relevante ale legislației letone.
(32)
În continuare, Letonia susține că, pentru o mai bună evaluare a poziției financiare a Parex banka, a solicitat societății PricewaterhouseCoopers să efectueze un proces de diligență cu privire la Parex banka, care s-a finalizat la 26 ianuarie 2009, după adoptarea primei decizii de salvare.
(33)
În același timp, Letonia subliniază faptul că piața a fost foarte dinamică în perioada 2008-2009, iar calitatea împrumuturilor se deteriora mai rapid decât se estimase. Această situație în curs de deteriorare a determinat adoptarea de către Comisie a trei decizii de salvare vizând Parex banka și furnizarea de către Letonia a mai multor versiuni ale planului de restructurare pentru Parex banka, ultima dintre acestea fiind notificată la 11 mai 2009 („planul de restructurare din 2009”).
(34)
În acest context, Letonia argumentează că ipotezele și proiecțiile cuprinse în deciziile de salvare s-au perimat în scurt timp, din cauza schimbărilor rapide din mediul economic, generate în principal de criza financiară globală și de scăderea încrederii pieței în Parex banka. Astfel, Letonia a concluzionat că o scadență de cinci ani pentru împrumuturile subordonate pe care le-a acordat în favoarea Parex banka nu mai era suficientă pentru a stabiliza fragilul sistem bancar leton. Într-adevăr, s-a dovedit că Parex banka, o bancă sistemică la acea vreme, avea nevoie de împrumuturi subordonate cu o scadență de peste cinci ani pentru a îndeplini cerințele privind solvabilitatea și în special cerințele privind adecvarea capitalului.
(35)
Conform cadrului normativ (bazat pe standardele Basel II (24)) aplicabil în cazul Parex banka la momentul emiterii împrumuturilor subordonate, numai 80 % din împrumuturile cu scadența la cinci ani în valoare de 50,27 milioane LVL (adică doar 40,22 milioane LVL) s-ar fi calificat drept fonduri proprii de nivel 2. Mai exact, în scopuri de reglementare trebuia ca la valoarea împrumuturilor subordonate să se aplice anual un factor de actualizare (sau de amortizare) cumulat pentru a reflecta diminuarea valorii instrumentelor respective în calitate de componente pozitive ale capitalului reglementat. Ca urmare, din valoarea unui împrumut cu scadența la cinci ani, numai 80 % este eligibil la început pentru stabilirea adecvării capitalului; numai 60 % este eligibil la începutul celui de al doilea an și așa mai departe.
(36)
În sprijinul observațiilor transmise, Letonia a furnizat calcule comparative care arată că, dacă împrumuturile subordonate ar fi fost acordate de Letonia cu scadența la numai cinci ani, acestea nu ar fi fost pe deplin eligibile ca fonduri proprii de nivel 2 încă de la crearea lor.
(37)
Stabilirea scadenței împrumuturilor subordonate acordate de Letonia pentru Parex banka la șapte ani s-a dovedit necesară pentru ca întreaga sumă de 50,27 milioane LVL aferentă împrumuturilor subordonate acordate de stat să se încadreze la fonduri proprii de nivel 2 pe perioada 2009-2010, astfel încât Parex banka să își poată atinge ținta privind gradul de adecvare a capitalului. Tabelul 1 ilustrează valoarea fondurilor proprii de nivel 2 eligibile deținute de Parex banka la sfârșitul fiecărui an, pe baza scadenței împrumutului subordonat în valoare de 50,27 milioane LVL acordat în mai 2009.
Tabelul 1
Scadența împrumutului subordonat emis în luna mai 2009 și calificarea acestuia ca fonduri proprii de nivel 2 (milioane LVL)
Scadență
2009
2010
2011
Împrumut pe cinci ani
40,22
30,16
20,11
Împrumut pe șase ani
50,27
40,22
30,16
Împrumut pe șapte ani
50,27
50,27
40,22
Împrumut pe opt ani
50,27
50,27
50,27
(38)
Letonia precizează că, la 9 iunie 2009, Nomura International (desemnată de Letonia în martie 2009 pentru organizarea vânzării Parex banka) a prezentat autorităților letone o strategie de vânzare pentru Parex banka cu un calendar foarte agresiv, procesul de vânzare fiind planificat a se încheia în 2010. Prin urmare, era necesar ca Parex banka să respecte în continuare toate cerințele de capital aplicabile, cel puțin până la sfârșitul anului 2010.
(39)
În fine, Letonia susține că, dacă scadența împrumutului subordonat ar fi fost de numai cinci ani, planul de restructurare din 2009 ar fi trebuit să includă alte măsuri, menite să crească în alt mod gradul de adecvare a capitalului Parex banka (de exemplu, injecții de capital nou, prelungirea imediată a scadenței împrumuturilor subordonate etc.). În absența unor astfel de măsuri, deponenții ar fi rămas neprotejați, iar stabilitatea sistemului financiar leton ar fi fost amenințată în mod semnificativ.
5.2. Prelungirea nenotificată a scadenței împrumuturilor subordonate (a doua măsură)
(40)
În ceea ce privește a doua măsură, Letonia afirmă că prelungirea ulterioară a scadenței împrumutului subordonat a fost necesară din cauza modificărilor cu caracter normativ care au avut loc în 2013. Mai exact, la 1 martie 2013 Citadele a fost informată de Comisia Financiară și a Pieței de Capital (Financial and Capital Market Commission - FCMC) din Letonia că rata de adecvare a capitalului grupului trebuia să ajungă la un minim de 10 % în termeni absoluți până la sfârșitul anului 2013, iar rata recomandată pentru eliminarea riscurilor existente și a celor potențiale era de […]. Până în luna martie 2013, rata minimă impusă pentru adecvarea capitalului fusese de 8,4 %.
(41)
Letonia susține că a doua măsură a fost adoptată cu bunăcredință, întrucât autoritățile letone au considerat că măsura este conformă cu principiul investitorului în economia de piață și nu produce pierderi pecuniare pentru stat.
(42)
În continuare, Letonia declară că, la momentul adoptării celei de a doua măsuri, a considerat cu bună-credință, împreună cu Citadele, că posibilitatea prelungirii scadenței împrumutului subordonat în cauză fusese prevăzută în deciziile relevante ale Comisiei și în planul de restructurare.
(43)
Letonia susține că orice investitor de pe piață care s-ar fi aflat în poziția de acționar majoritar al băncii Citadele ar fi depus toate eforturile pentru a menține, în măsura posibilului, valoarea investiției sale și ar fi fost înclinat să adopte și să pună în aplicare măsurile necesare pentru a preveni diminuarea valorii contabile a participației sale ca urmare a nerespectării de către bancă a cerințelor de capital. În cazul în care Citadele nu ar fi respectat cerințele mai stricte privind adecvarea capitalului impuse de FCMC la acea vreme, stabilitatea, viabilitatea și vandabilitatea băncii ar fi fost periclitate, afectând, în ultimă instanță, posibilitatea unei vânzări în condiții financiare bune.
(44)
Letonia prezintă și un scenariu contrafactual, în care a doua măsură nu ar fi fost acordată. În scenariul contrafactual, rata de capital recomandată nu ar fi fost respectată, întrucât rata de adecvare a capitalului ar fi fost sub 9,3 % la 31 decembrie 2013, în timp ce nivelul minim solicitat era de 10 %.
(45)
Letonia susține, de asemenea, că măsurile alternative de creștere a gradului de adecvare a capitalului pentru Citadele (și anume o majorare a capitalului sau emiterea de noi împrumuturi subordonate) nu erau fezabile. Mai exact, Letonia afirmă că ar fi fost imposibil ca Citadele să obțină împrumuturi subordonate de la investitori terți în 2013, dat fiind angajamentul autorităților letone de a cesiona Citadele într-un termen scurt (până la 31 decembrie 2014). Incertitudinea legată de potențialul achizitor și de strategia viitoare a acestuia ar fi determinat furnizorii de împrumuturi subordonate să solicite o opțiune de vânzare pentru fiecare dintre împrumuturile subordonate pe care le-ar fi acordat băncii Citadele (clauza de transfer al controlului) (25). Aceasta ar fi însemnat efectiv că scadența reală a unor astfel de împrumuturi subordonate la emitere ar fi fost considerată a fi mai scurtă de cinci ani și, prin urmare, împrumuturile nu s-ar fi încadrat ca fonduri proprii de nivel 2.
(46)
Ca urmare a unei cereri de informații adresate de către Comisie, menită să clarifice dacă Letonia s-a adresat BERD cu privire la o eventuală prelungire de către aceasta a scadenței împrumuturilor subordonate acordate băncii Citadele, autoritățile letone au furnizat informații la 23 iunie 2014. Prin aceste informații, autoritățile letone confirmă că înainte de a acorda a doua măsură nu s-au adresat BERD pentru a-i propune să prelungească scadența împrumuturilor subordonate pe care le deține. În acest context, autoritățile letone reiterează faptul că a doua măsură trebuia să fie adoptată pentru a preveni încălcarea iminentă de către Citadele a noilor cerințe de capital mai stricte.
(47)
Letonia susține că a fost nevoită să prelungească fără întârziere scadența datoriei subordonate pe care o deținea în legătură cu Citadele și că nu a negociat o prelungire comparabilă pentru datoria subordonată deținută și de BERD.
(48)
Letonia afirmă că decizia sa în această privință a fost conturată de următoarele trei elemente:
(a)
necesitatea de a preveni în mod eficient încălcarea iminentă a noilor cerințe de capital: Citadele și-a calculat necesarul de fonduri proprii de nivel 2 și a concluzionat că, exceptând adoptarea celei de a doua măsuri, care implica prelungirea scadenței cu 18 luni, orice altă eventuală modificare a scadenței datoriei subordonate deținută în parte și de BERD ar fi necesitat o prelungire cu o perioadă considerabil mai îndelungată. Diferența se explica prin faptul că principalul împrumutului respectiv era mai scăzut și, prin urmare, impactul acestuia asupra poziției de capital a băncii Citadele ar fi fost semnificativ mai redus. De asemenea, Letonia afirmă că o prelungire a scadenței datoriei subordonate deținute de BERD ar fi presupus negocieri cu BERD în acest sens. În plus, având în vedere diferențele în ceea ce privește legea aplicabilă și structura juridică generală necesară care ar fi trebuit instituită, prelungirea scadenței împrumutului subordonat deținut în parte și de BERD simultan cu prelungirea scadenței pentru o parte din datoria subordonată deținută numai de Letonia ar fi necesitat aranjamente juridice complicate;
(b)
Letonia subliniază că, la momentul prelungirii, a ținut seama și de faptul că o prelungire a scadenței datoriei subordonate deținute de BERD ar fi îngreunat cesionarea Citadele, întrucât la momentul vânzării ar fi existat mai multe contracte corelate privind datoria subordonată. Letonia a considerat că o astfel de posibilitate ar fi complicat vânzarea Citadele, dat fiind că ar fi putut avea repercusiuni asupra condițiilor de vânzare relevante și ar fi putut determina o creștere a costurilor de tranzacționare relevante;
(c)
în plus, Letonia precizează că statutul BERD în raport cu Citadele ar fi putut spori complexitatea unei decizii BERD în favoarea prelungirii. În informațiile transmise la 23 iunie 2014, Letonia afirmă că a crezut cu tărie că, în principiu, BERD ar fi fost de acord cu prelungirea scadenței instrumentului relevant. Totuși, aceasta recunoaște că poziția BERD era diferită de a sa prin faptul că Letonia era acționarul majoritar al Citadele și, în această calitate, putea exercita o influență decisivă asupra procesului de vânzare și putea negocia cu ofertanții diverse opțiuni în legătură cu plata împrumuturilor subordonate. Prin urmare, Letonia a recunoscut faptul că lipsa controlului BERD în vânzarea Citadele ar fi putut constitui un factor cu efect de descurajare în ceea ce privește prelungirea scadenței respectivului împrumut sau, în orice caz, ar fi putut conduce la negocieri îndelungate.
5.3. Sprijinul nenotificat acordat băncii Reverta pentru asigurarea lichidității (a treia măsură)
(49)
Letonia și Reverta recunosc că, începând cu luna decembrie 2010, sprijinul pentru asigurarea lichidității acordat în favoarea Parex banka (și ulterior Reverta) de către Letonia a depășit plafonul de lichidități autorizat, stabilit în considerentul 55 din decizia finală privind Parex. Decizia de deschidere a indicat că, la data de 31 decembrie 2013, sprijinul în curs pentru asigurarea lichidității acordat în favoarea Reverta se ridica la 362,52 milioane LVL, depășind cu 55,52 milioane LVL plafonul de lichiditate de 307 milioane LVL stabilit în scenariul cel mai pesimist.
(50)
Letonia afirmă că inițial, în decizia finală privind Parex, Comisia autorizase conversia în capital a unui sprijin pentru asigurarea lichidității Parex banka în valoare de 218,7 milioane LVL. Suma care urma să fie convertită a fost ulterior redusă, în decizia de modificare, la 118,7 milioane LVL. În cazul în care sprijinul pentru asigurarea lichidității în valoare de 118,7 milioane LVL ar fi fost convertit în capital, sprijinul pentru asigurarea lichidității ar fi fost redus și s-ar fi încadrat în limitele autorizate. Însă au fost convertite în capital numai 49,5 milioane LVL din cele 118,7 milioane LVL aferente sprijinului pentru asigurarea lichidității. Letonia prezintă acest factor ca fiind cauza principală a nivelului excedentar de lichiditate.
(51)
În plus, Letonia afirmă că sprijinul excedentar a fost cauzat și de întârzierile înregistrate în generarea de numerar în raport cu ratele de generare de numerar preconizate la momentul adoptării Deciziei finale privind Parex. Din cauza unor creanțe incerte, plățile au întârziat și, în consecință, recuperarea numerarului a fost întârziată cu aproximativ doi ani. Letonia consideră că acest fenomen este temporar și estimează că sprijinul excedentar pentru asigurarea lichidității va dispărea în anii 2015-2016.
(52)
Cu toate acestea, Letonia și Reverta recunosc abaterea de la sumele autorizate pentru ajutor, generată de dificultățile întâmpinate în alocarea adecvată a ajutorului de stat între sprijinul autorizat pentru asigurarea lichidității și contribuțiile la capital, în urma adoptării deciziei de modificare.
(53)
În plus, autoritățile letone precizează că, în cazul în care ar fi fost menținută licența bancară a Parex banka (în prezent Reverta), Letonia ar fi trebuit să injecteze mai mult capital în Parex banka decât se preconizase inițial (într-adevăr, nivelul minim al capitalului necesar conform normelor privind solvabilitatea depășea nivelul maxim al sprijinului pentru capital în valoare de 218,7 milioane LVL autorizat prin decizia finală privind Parex). Pe baza planului de restructurare inițial transmis Comisiei, valoarea economică realizată din vânzarea de active și conversia sumei de 218,7 milioane LVL nu ar fi fost suficientă pentru ca Parex banka (Reverta) să respecte cerințele reglementare de adecvare a capitalului.
(54)
Prin urmare, dacă licența ar fi fost menținută, Parex banka (Reverta) ar fi avut nevoie de capital suplimentar. În urma retragerii licenței bancare, nivelul ajutorului suplimentar a fost limitat la suma necesară pentru procesul de lichidare.
(55)
Potrivit Letoniei, după data de 31 decembrie 2011 nu mai era necesară convertirea în capital a sprijinului pentru asigurarea lichidității, deoarece licența bancară a Reverta fusese retrasă. În timpul comunicărilor care au precedat adoptarea Deciziei de modificare, Letonia a informat Comisia cu privire la planul său de a nu converti în capital sprijinul pentru asigurarea lichidității după 31 decembrie 2011, deși nu și-a confirmat intenția de a pune efectiv în aplicare această măsură, nu a identificat consecințele tehnice ale renunțării la conversie și nici nu le-a comunicat în mod expres Comisiei. În special, Letonia nu a menționat faptul că, în urma renunțării la conversia în capital, fondurile care fuseseră deja acordate ca sprijin pentru asigurarea lichidității nu ar scădea atât de rapid cum impunea decizia finală privind Parex.
(56)
Întrucât până la 31 decembrie 2011 numai suma de 49,5 milioane LVL din sprijinul pentru asigurarea lichidității fusese convertită efectiv în capital, iar suma de 69,2 milioane LVL nu a fost convertită în capital, nivelul sprijinului pentru asigurarea lichidității s-a menținut la un nivel mai ridicat decât cel aprobat cu aproximativ aceeași sumă.
(57)
Potrivit Letoniei, păstrarea sprijinului pentru asigurarea lichidității și evitarea convertirii acestuia în capital au fost, așadar, măsurile cel mai puțin oneroase pentru autoritățile letone și de fapt au redus ajutorul de stat la minimul necesar.
(58)
Letonia și Reverta confirmă faptul că Reverta nu mai are nevoie de fonduri noi. Dată fiind valoarea mai redusă a sprijinului pentru asigurarea lichidității convertit în capital, Letonia estimează că Reverta va păstra [300-500] de milioane LVL din sprijinul pentru asigurarea lichidității până la sfârșitul anului 2014, [250-300] de milioane LVL până la sfârșitul anului 2015 și [200-250] de milioane LVL până la sfârșitul anilor 2016 și 2017 (la lichidarea Reverta). Prin urmare, potrivit Letoniei, sprijinul pentru asigurarea lichidității va depăși plafonul autorizat inițial, deoarece: (i) a fost convertită în capital o sumă mai mică din sprijinul pentru asigurarea lichidității; și (ii) se preconizează că lichidarea portofoliului Reverta va genera mai puține încasări în numerar decât se prevăzuse inițial.
(59)
În urma noii proiecții privind numerarul, care reflectă dificultățile întâmpinate în recuperarea activelor, Letonia estimează că Reverta va avea o poziție de capital negativă egală cu [250-300] de milioane LVL la sfârșitul procesului de lichidare (31 decembrie 2017).
5.4. Angajamentul de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu (a patra măsură)
(60)
Letonia a demarat procesul de vânzare a băncii Citadele în 2011, pentru a-și respecta angajamentele asumate și consemnate în decizia finală privind Parex. Prima încercare de vânzare a avut loc cu sprijinul Nomura International în calitate de consilier, dar, din cauza unor turbulențe semnificative în zona euro, generate de criza financiară și economică din Grecia, precum și de colapsul băncilor Snoras și Krajbanka în Lituania și Letonia, această încercare a eșuat.
(61)
În plus, în februarie 2013 Letonia a solicitat efectuarea unui studiu specific de către un expert independent […] privind, printre altele, impactul vânzării activității de gestionare de patrimoniu la data specificată în angajamente. Expertul a demonstrat că valoarea celor două entități separate (activitatea de gestionare de patrimoniu și partea rămasă din Citadele) era mai mică decât valoarea băncii Citadele ca întreg. În consecință, privarea Citadele de activitatea de gestionare de patrimoniu ar fi diminuat valoarea contabilă a băncii și ar fi afectat, astfel, valoarea pentru acționari. Prin diferite proiecții, expertul a demonstrat că, fără activitatea de gestionare de patrimoniu, „profitul din exploatare al băncii ar scădea”, […] iar […] acesteia s-ar deteriora.
(62)
Potrivit Letoniei, pe baza studiului expertului, cesionarea activității de gestionare de patrimoniu separat de restul băncii Citadele în 2013 ar fi afectat viabilitatea băncii și, prin urmare, vandabilitatea acesteia. Capacitatea băncii de a atrage actori privați care să investească în Citadele la un preț rezonabil ar fi fost semnificativ redusă. Prin urmare, în 2013 a început un al doilea proces de vânzare a băncii Citadele ca întreg, cu asistență din partea Société Générale și Linklaters LLP în calitate de consilieri externi. Cele două metode de vânzare avute în vedere în prezent sunt: fuziune și achiziție și ofertă publică inițială.
5.5. Măsuri compensatorii propuse de Letonia
(63)
Pentru a asigura compatibilitatea cu piața internă, în conformitate cu normele Uniunii privind ajutorul de stat, a măsurilor de ajutor suplimentare acordate de Letonia băncilor Parex banka, Citadele și Reverta prin intermediul primei, celei de a doua și celei de a treia măsuri, precum și a eșecului înregistrat în cesionarea activității de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele până la termenul-limită asumat (a patra măsură), Letonia a propus o serie de angajamente, care sunt prezentate în considerentele 64-73.
5.5.1. Termenul-limită pentru vânzarea Citadele și pentru cesionarea activității de gestionare de patrimoniu
(64)
Letonia și Citadele se angajează să depună toate eforturile necesare pentru a obține, cât mai curând și în orice caz înainte de […], oferte ferme pentru vânzarea întregii participații deținute de Republica Letonia în cadrul băncii Citadele (inclusiv activitatea de gestionare de patrimoniu). Vânzarea se va finaliza până la data de […] cel târziu. Republica Letonia (împreună cu consilierul acesteia) decide structura și modalitățile adecvate pentru operațiunea de vânzare (de exemplu, vânzare comercială sau ofertă publică inițială), cu condiția ca Republica Letonia să cesioneze, în cele din urmă, întreaga sa participație deținută în cadrul băncii Citadele până la […] cel târziu. În cazul unei oferte publice inițiale, Republica Letonia se angajează să convină cu FCMC până la data de […] asupra unui prospect ferm.
(65)
Letonia și Citadele se angajează, de asemenea, să numească un mandatar însărcinat cu cesionarea dacă până la data de […] nu se primesc oferte ferme de cumpărare sau, în cazul unei oferte publice inițiale cu același obiectiv, dacă nu se convine asupra unui prospect cu FCMC. În acest caz, Republica Letonia va întreprinde măsurile necesare pentru a asigura numirea și începerea activității mandatarului însărcinat cu cesionarea până la data de […]. Se înțelege că și consilierul financiar pentru vânzarea băncii Citadele ar putea fi numit mandatar însărcinat cu cesionarea începând cu […]. Dacă este numit un mandatar însărcinat cu cesionarea, Letonia și Citadele se angajează să primească oferte de cumpărare ferme și irevocabile pentru toate părțile până la […] și să încheie un acord obligatoriu și irevocabil pentru vânzarea întregii participații deținute de Republica Letonia în cadrul băncii Citadele până la […], care să fie semnat până la […] cel târziu.
(66)
În plus, Letonia și Citadele se angajează ca, începând cu […], Citadele să […] noua activitate, iar activitatea rămasă a băncii Citadele să […], dacă Republica Letonia nu a încheiat un acord obligatoriu și irevocabil până la […], care să prevadă finalizarea până la […] a vânzării întregii participații deținute de Republica Letonia în cadrul băncii Citadele, sau dacă oferta publică inițială nu permite Republicii Letonia să vândă întreaga participație pe care o deține în cadrul băncii Citadele până la […].
(67)
Letonia și Citadele se angajează să încheie tranzacția de vânzare-cumpărare pentru vânzarea întregii participații pe care Republica Letonia o deține în cadrul băncii Citadele până la […]. Dacă vânzarea respectivei participații nu se finalizează până la […], acestea se angajează ca Citadele să […] noua activitate, iar activitatea rămasă a băncii Citadele să fie […].
(68)
În cazul în care Citadele este […] în oricare dintre evenimentele menționate în considerentele 64-67, orice părți din activitatea băncii Citadele care prezintă interes pentru terți pot fi vândute și transferate de Republica Letonia și/sau de Citadele către acești terți (fără a aduce atingere principiilor […] și fără noi măsuri de ajutor de stat).
5.5.2. O nouă reducere a valorii aporturilor de capital autorizate
(69)
În ceea ce privește Reverta, decizia de modificare a autorizat conversia în capital a unor depozite de stat și dobânzi (sprijin pentru asigurarea lichidității) în valoare totală de 118,7 milioane LVL. Deoarece, până în prezent, au fost convertite în capital numai 49,5 milioane LVL din sprijinul pentru asigurarea lichidității, Letonia propune reducerea imediată și permanentă a valorii maxime totale a capitalului pe care Letonia îl poate acorda băncii Reverta, de la 118,7 milioane LVL la 49,5 milioane LVL.
5.5.3. Angajamentul de consolidare a măsurilor de repartizare a sarcinilor prin prevenirea ieșirilor de numerar către creditorii subordonați istorici ai băncii Reverta
(70)
Letonia recunoaște că, pentru a asigura compatibilitatea primei, a celei de a doua și a celei de a treia măsuri cu piața internă, sunt necesare măsuri consolidate de repartizare a sarcinilor. Aceste măsuri ar garanta, printre altele, că nici un terț nu beneficiază în mod necuvenit de ajutorul de stat suplimentar acordat băncilor Reverta și Citadele.
(71)
În acest scop, Letonia se angajează să consolideze angajamentele anterioare privind repartizarea sarcinilor, prin implicarea acționarilor majoritari anteriori ai Parex banka, a întreprinderilor afiliate acestora și a altor creditori („creditorii subordonați istorici”) care au acordat împrumuturi subordonate („împrumuturile subordonate istorice”).
(72)
Reverta a depășit sumele destinate asigurării lichidității autorizate în decizia finală privind Parex și din cauză că a plătit dobânzi la împrumuturile subordonate istorice. În cazul în care Reverta nu ar fi plătit aceste dobânzi sau dacă valoarea contabilă a împrumuturilor subordonate istorice ar fi fost redusă imediat după adoptarea Deciziei finale privind Parex, probabil că Letonia nu ar fi fost nevoită să pună în aplicare prima, a doua și a treia măsură în proporția în care acestea au fost aplicate efectiv.
(73)
Având în vedere cele de mai sus, Letonia se oferă să își clarifice și să își consolideze angajamentele în ceea ce privește principalul și dobânda aferente împrumuturilor subordonate istorice, după cum urmează:
(a)
Citadele și Reverta (anterior Parex banka), precum și întreprinderile afiliate acestora nu vor plăti dobânzi, dividende sau cupoane la instrumentele de capital existente (inclusiv la acțiunile preferențiale, acțiunile de clasă B și instrumentele de nivel 2 de rang superior și inferior) (datorate sau acumulate) și nu vor exercita niciun drept de cumpărare în legătură cu cele de mai sus față de niciun acționar sau titular de creanțe subordonate, cu excepția strictă a statului leton și a BERD, până la data și cu condiția rambursării integrale a ajutorului de stat acordat băncii Reverta și/sau băncii Citadele și numai dacă există o obligație legală în acest sens. În măsura în care există astfel de obligații legale, Letonia se obligă să le elimine cât mai curând posibil (în orice caz, nu mai târziu de 30 aprilie 2015);
(b)
Letonia se angajează, de asemenea, să nu ramburseze (până la data și cu condiția rambursării integrale a ajutorului de stat acordat băncii Reverta/Citadele) nicio sumă datorată (principal) din împrumuturile subordonate istorice care:
(i)
va face obiectul unui ordin obligatoriu conform căruia nicio plată aferentă împrumuturilor subordonate istorice nu devine scadentă și exigibilă; sau
(ii)
va fi convertită în fonduri proprii de nivel 1 fără drept de vot; sau
(iii)
va fi redusă,
în măsura necesară pentru acoperirea valorii negative a activelor nete ale băncii Reverta și cu condiția existenței unui temei juridic în acest sens;
(c)
Letonia va adopta toate măsurile necesare pentru a asigura introducerea tuturor dispozițiilor legale necesare pentru îndeplinirea angajamentelor de mai sus până la 30 aprilie 2015 cel târziu.
5.6. Răspunsul Letoniei la observațiile părții terțe
(74)
La 6 iunie 2014, Letonia a răspuns la observațiile părții terțe primite de Comisie. Letonia susține că afirmațiile conținute în observații sunt nefondate și irelevante în raport cu decizia de deschidere. Letonia respinge afirmațiile părții terțe și solicită Comisiei să nu le ia în considerare.
6. EVALUARE
6.1. Existența unui ajutor de stat în urma noilor măsuri
(75)
Conform articolului 107 alineatul (1) din tratat, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(76)
Calificarea unei măsuri drept ajutor de stat impune îndeplinirea cumulativă a următoarelor condiții: (a) măsura trebuie să fie finanțată prin intermediul resurselor de stat; (b) măsura trebuie să acorde un avantaj selectiv care ar putea favoriza anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri; (c) măsura trebuie să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența și să poată afecta schimburile comerciale dintre statele membre.
6.1.1. Prima măsură
(77)
Faptul că Letonia a acordat Parex banka împrumuturi subordonate care implicau ajutor de stat a fost stabilit în prima decizie de salvare, când Comisia a aprobat emiterea de împrumuturi subordonate cu scadența la cinci ani ca măsură de ajutor compatibilă. La momentul respectiv, Comisia a decis că un investitor în economia de piață nu ar fi acordat împrumuturi subordonate cu scadența la cinci ani (26).
(78)
Împrumuturile subordonate care au fost acordate efectiv de Letonia în favoarea Parex banka erau identice cu măsura care a fost aprobată de Comisie, cu excepția faptului că aveau o scadență mai îndelungată, ceea ce a generat un avantaj suplimentar pentru Parex banka.
(79)
Datoria subordonată cu scadența la șapte ani ar fi oferit debitorului un avantaj mai mare decât datoria subordonată cu scadența la cinci ani, întrucât la orice investiție riscul investitorului crește odată cu prelungirea scadenței investiției. La momentul la care a fost acordată datoria subordonată cu scadența la șapte ani, probabilitatea ca un investitor în economia de piață să acorde datoria respectivă în condiții de scadență prelungită ar fi fost și mai redusă decât în cazul unei scadențe la cinci ani. Din acest motiv, scadența mai îndelungată a datoriei subordonate a reprezentat un avantaj suplimentar pentru Parex banka față de forma datoriei subordonate aprobată în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex. Întrucât întrunirea tuturor celorlalte cerințe pentru existența ajutorului de stat a fost deja stabilită în prima decizie de salvare, prima măsură reprezintă ajutor de stat suplimentar.
6.1.2. A doua măsură
(80)
La data de 27 iunie 2013, Letonia a acordat băncii Citadele o prelungire suplimentară de 18 luni a scadenței pentru împrumuturi subordonate în valoare de 37 de milioane LVL (dintr-un total de 45 de milioane LVL deținut de Letonia la momentul respectiv).
(81)
În decizia de deschidere, în absența unor argumente noi, Comisia a apreciat că un investitor în economia de piață nu ar fi acordat o astfel de prelungire a scadenței, deoarece aceasta prezenta riscuri suplimentare față de forma anterioară a împrumuturilor subordonate. Prin urmare, Comisia a considerat că scadența mai îndelungată a datoriei subordonate reprezintă un avantaj suplimentar acordat băncii Citadele de către stat față de forma datoriei subordonate aprobată în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex, constituind, așadar, un ajutor suplimentar.
(82)
Letonia a susținut că un investitor de piață ar fi optat în mod rațional pentru măsuri specifice de menținere a gradului de adecvare a capitalului băncii pentru a menține valoarea investiției sale. Prin urmare, Letonia afirmă, în esență, că cea de a doua măsură nu a conferit băncii Citadele niciun avantaj, deoarece furnizarea de sprijin suplimentar a fost conformă cu principiul operatorului economic privat în economia de piață.
(83)
Comisia nu contestă faptul că principiul operatorului economic privat în economia de piață se aplică în cazul tranzacțiilor precum a doua măsură. Totuși, Comisia reamintește că instanțele judecătorești ale Uniunii au subliniat faptul că, dacă un stat membru invocă, în cursul procedurii administrative, criteriul respectiv, în caz de incertitudine, acestuia îi revine sarcina de a dovedi fără echivoc și pe baza unor elemente obiective și verificabile că măsura adoptată poate fi asociată statului care acționează ca acționar și că pot fi necesare, în această privință, în special elemente care să demonstreze că decizia respectivă este întemeiată pe evaluări economice comparabile cu evaluările pe care, în acele condiții, un investitor privat rațional aflat într-o situație cât mai apropiată de situația acestui stat membru le-ar fi efectuat înainte de a realiza investiția menționată, în scopul de a determina rentabilitatea viitoare a unei astfel de investiții (27).
(84)
În acest context, Comisia consideră că afirmația Letoniei potrivit căreia aceasta a acționat în conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață nu a fost susținută cu argumente și cu o analiză detaliată.
(85)
În primul rând, Comisiei nu i-a fost furnizat niciun element care să confirme că Letonia și-ar fi evaluat investiția în Citadele în perioada adoptării deciziei sale de punere în aplicare a celei de a doua măsuri. Un investitor de piață care ar fi acționat în calitate de acționar ar fi evaluat valoarea Citadele pentru a stabili valoarea actualizată a investiției sale în banca respectivă înainte (deci fără aplicarea celei de a doua măsuri) și după punerea în aplicare a celei de a doua măsuri și ar fi comparat cele două valori. Comisia consideră că un investitor de piață orientat către profit ar fi început prin a stabili valoarea actualizată a investiției sale în banca respectivă, iar apoi ar fi stabilit dacă valoarea curentă a investiției ar fi protejată în cazul prelungirii suplimentare a scadenței împrumuturilor subordonate. În cazul în care rezultatul analizei ar fi arătat că valoarea ar fi putut fi protejată sau chiar sporită, atunci, ca etapă ulterioară, un investitor de piață orientat către profit ar fi comparat costul de oportunitate al protejării (sau chiar al creșterii) valorii cu diferența de valoare.
(86)
Dacă ar fi efectuat o astfel de analiză, Letonia ar fi trebuit să demonstreze că acordarea unei scadențe prelungite era o măsură eficace cel puțin pentru a proteja valoarea investiției, iar apoi ar fi trebuit să arate că respectivul cost de oportunitate aferent aplicării unei astfel de măsuri era mai mic decât creșterea valorii. Numai dacă respectivele costuri de oportunitate aferente acordării unei scadențe suplimentare ar fi fost mai mici decât menținerea valorii care rezultă din cea de a doua măsură, Comisia ar putea accepta că Letonia a acționat în conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață. Totuși, Letonia nu a furnizat nici o evaluare curentă a valorii investiției, nici o analiză care să demonstreze că respectivele costuri de oportunitate aferente acordării unei scadențe suplimentare sunt mai mici decât menținerea valorii care rezultă din punerea în aplicare a celei de a doua măsuri.
(87)
Din acest motiv, Comisia apreciază că cea de a doua măsură nu poate fi considerată conformă cu comportamentul unui operator economic privat în economia de piață care s-ar afla într-o situație comparabilă cu cea a Letoniei din luna iunie 2013.
(88)
În al doilea rând și în orice caz, principiile stabilite pentru punerea în aplicare a principiului operatorului economic privat în economia de piață impun ca această comparație cu comportamentul unui investitor economic privat rațional să fie realizată într-o situație cât mai apropiată de cea în care se află statul membru (28). În consecință, la evaluarea valorii investiției sale în Citadele, Letonia ar fi trebuit să țină seama de angajamentele consemnate în decizia finală privind Parex cu privire la vânzarea băncii Citadele. În luna iunie 2013, când a fost pusă în aplicare a doua măsură, angajamentele respective includeau obligația de a cesiona Citadele până la 31 decembrie 2014, precum și obligația de a cesiona Citatele fără activitatea de gestionare de patrimoniu (întrucât activitatea de gestionare de patrimoniu trebuia cesionată separat dacă nu era vândută până la 30 iunie 2013). Având în vedere faptul că, la 27 iunie 2013, când a fost acordată prelungirea scadenței, nu se găsise niciun cumpărător pentru activitatea de gestionare de patrimoniu, concluzia unui investitor privat ar fi fost că nu era posibilă vânzarea activității de gestionare de patrimoniu împreună cu Citadele până la termenul de 30 iunie 2013 stabilit în decizia finală privind Parex și, prin urmare, cele două entități trebuiau vândute separat.
(89)
În plus, un acționar privat al băncii aflat într-o situație cât mai apropiată de cea a statului membru în cauză nu ar fi avut niciun motiv să presupună că îndeplinirea angajamentelor respective ar fi abandonată sau amânată, dat fiind că orice astfel de modificări necesită aprobarea Comisiei. Prin urmare, la stabilirea valorii investiției în iunie 2013, nu s-ar fi putut neglija importanța obligațiilor respective, întrucât nu se putea presupune că Comisia ar aproba o modificare a unei obligații anterior perioadei în care Letonia își asumase angajamentul de a le îndeplini.
(90)
În consecință, pentru a decide în favoarea sau în defavoarea acordării scadenței prelungite, printre parametrii de evaluare a valorii investiției Letoniei în Citadele în iunie 2013 trebuie să se numere și angajamentele consemnate în decizia finală privind Parex. Letonia nu a furnizat elemente care să dovedească faptul că a luat în considerare toți parametrii respectivi sau că valoarea investiției sale la acel moment, obținută prin luarea în considerare a parametrilor, este mai mare decât costul de oportunitate aferent acordării prelungirii scadenței. Inclusiv din acest motiv, Comisia apreciază că cea de a doua măsură nu poate fi considerată compatibilă cu comportamentul unui operator economic privat în economia de piață care s-ar afla într-o situație comparabilă cu cea a Letoniei în luna iunie 2013.
(91)
În al treilea rând, chiar dacă Letonia ar fi efectuat o analiză suficient de detaliată a celei de a doua măsuri ca mijloc de menținere a valorii investiției sale în Citadele astfel cum se prezenta aceasta în iunie 2013 și chiar dacă ar fi integrat în această analiză constrângerile generate de vânzarea iminentă a băncii Citadele și de cesionarea separată a activității de gestionare de patrimoniu, pe care un operator economic privat în economia de piață le-ar fi luat în considerare, afirmațiile Letoniei referitoare la costurile implicate de cea de a doua măsură și la valoarea investiției în Citadele, pe care măsura respectivă trebuia teoretic să o mențină, tot nu sunt plauzibile.
(92)
Pe de o parte, deși Letonia susține că cea de a doua măsură nu a implicat niciun cost pentru stat, această afirmație nu este susținută de informații suplimentare sau de probe privind evaluarea costurilor efectuată de Letonia la momentul acordării celei de a doua măsuri. O astfel de analiză a costurilor de oportunitate și a altor tipuri de costuri legate de a doua măsură ar fi fost o condiție prealabilă pentru un investitor privat care ar fi intenționat să ia o decizie rațională referitoare la prelungirea scadenței împrumutului subordonat. Absența unei evaluări a costurilor conduce Comisia la concluzia că un investitor privat nu ar fi putut evalua oportunitatea celei de a doua măsuri din punct de vedere al maximizării profitului.
(93)
Pe de altă parte, deși Letonia susține că cea de a doua măsură a menținut valoarea investiției sale în Citadele, această afirmație nu este susținută de caracteristicile pe care le prezenta investiția deținută de statul membru în Citadele în iunie 2013. Comisia remarcă faptul că, pentru un investitor orientat spre profit, valoarea curentă a unei investiții depinde de perspectiva unor fluxuri viitoare de venit pe care le-ar genera investiția respectivă (sub forma dividendelor, de exemplu), în combinație cu valoarea capitalului investiției la momentul respectiv (care poate fi derivată, de exemplu, din prețul pe care l-ar plăti un cumpărător pentru investiția acționarului la momentul respectiv sau din valoarea scontată în timp a prețului pe care l-ar plăti un cumpărător pentru investiția acționarului în viitor). Toți indicii de care dispune Comisia arată că investiția Letoniei în Citadele în iunie 2013 a avut o valoare scăzută, dacă nu chiar negativă.
(94)
În ceea ce privește posibilele fluxuri viitoare de venit din investiția Letoniei în Citadele, nu s-a furnizat nicio dovadă care să arate că, în iunie 2013, acționarii ar fi putut aștepta dividende din partea Citadele în vreun moment din viitorul apropiat. Orice evaluare efectuată de un acționar privat al băncii, aflat într-o situație cât mai apropiată de cea a statului membru în cauză, cu privire la veniturile preconizate rezultate din distribuirea de dividende ar fi fost legată de obligația de a cesiona Citadele până la 31 decembrie 2014. În plus, studiul descris în considerentul 61 a stabilit că, fără activitatea de gestionare de patrimoniu, Citadele ar fi început să producă pierderi, concluzie care ar fi redus și mai mult perspectiva obținerii unor beneficii din distribuția de dividende, dat fiind că, la 27 iunie 2013, un operator economic privat în economia de piață ar fi trebuit să presupună în mod necesar că Citadele și activitatea de gestionare de patrimoniu vor fi cesionate separat.
(95)
Ca atare, la acordarea prelungirii scadenței nu exista nicio dovadă că Citadele ar fi putut (având în vedere profiturile preconizate și rata capitalului) să distribuie dividende înainte de 31 decembrie 2014, întrucât rata capitalului de 10,3 % planificată a fi atinsă la 31 decembrie 2013 abia ar fi depășit rata capitalului minimă impusă de 10 % și ar fi fost cu mult sub rata capitalului de […] %, recomandată de FCMC pentru eliminarea riscurilor existente și potențiale ale Citadele. Prin urmare, un investitor privat ar fi luat în considerare faptul că, în iunie 2013, probabilitatea ca acționarii să aștepte distribuirea de dividende de la Citadele în viitorul apropiat era scăzută.
(96)
În ceea ce privește valoarea capitalului investiției Letoniei în Citadele în iunie 2013, studiul prezentat de autoritățile letone, descris în considerentul 61 și întocmit în februarie 2013, arată că Citadele ar fi fost afectată negativ de cesionarea separată a activității de gestionare de patrimoniu. Un investitor privat aflat într-o situație cât mai apropiată de cea a Letoniei din iunie 2013 ar fi ținut seama de faptul că, în urmă cu aproximativ patru luni, un expert independent stabilise că valoarea de vânzare a Citadele fără activitatea de gestionare de patrimoniu ar fi fost mai scăzută decât valoarea celor două entități combinate. În consecință, investitorul privat ar fi avut nevoie de motive convingătoare în ceea ce privește maximizarea randamentului ajustat în funcție de risc pentru a-și asuma riscuri suplimentare prin acordarea prelungirii scadenței împrumuturilor subordonate. Totuși, Letonia nu a furnizat nicio dovadă a motivelor convingătoare care ar fi convins un operator economic privat în economia de piață să își asume riscurile suplimentare respective la acel moment. Prin urmare, chiar dacă prelungirea scadenței ar fi fost acordată, nu existau dovezi care să arate că Citadele ar fi putut fi vândută fără activitatea de gestionare de patrimoniu la […], ceea ce conduce Comisia la concluzia că, în iunie 2013, Letonia nu avea […] în investiția sa care să fie menținută, care era […] pentru acordarea celei de a doua măsuri.
(97)
Și din aceste motive suplimentare, Comisia apreciază că cea de a doua măsură nu poate fi considerată compatibilă cu comportamentul unui operator economic privat în economia de piață care s-ar afla într-o situație comparabilă cu cea a Letoniei din luna iunie 2013.
(98)
În al patrulea și ultimul rând, Comisia remarcă și faptul că BERD, care în iunie 2013 era singurul acționar al Citadele în afară de statul leton, nu a prelungit scadența împrumutului său subordonat în curs acordat băncii Citadele, iar Letonia nu s-a adresat niciodată Băncii Europene pentru Reconstrucție și Dezvoltare pentru a discuta despre participarea acesteia în cadrul celei de a doua măsuri, astfel cum se precizează în considerentele 46-48. Absența oricărei încercări de a discuta despre repartizarea sarcinilor implicate de costul celei de a doua măsuri, dacă aceasta urma să fie un mijloc de menținere a valorii investițiilor în Citadele, reprezintă un indiciu suplimentar că cea de a doua măsură nu era conformă cu cerințele principiului operatorului economic privat în economia de piață.
(99)
În această privință, Comisia reamintește în primul rând faptul că, potrivit scrisorii FCMC, Citadele dispunea de 10 luni (1 martie-31 decembrie 2013) pentru a se conforma noilor cerințe privind rata de adecvare a capitalului. În acest context, Comisia consideră că un acționar majoritar ar fi exploatat întreaga perioadă de 10 luni pentru a identifica o soluție adecvată pentru a îndeplini noua cerință de capital cu minimizarea costurilor proprii. Prin urmare, argumentul Letoniei privind facilitarea vânzării Citadele nu explică motivul pentru care aceasta a adoptat cea de a doua măsură fără nicio încercare de a se adresa acționarului minoritar al băncii Citadele în termen de patru luni de la scrisoarea FCMC, în loc să exploateze în mai mare măsură perioada de până la zece luni care ar fi putut fi utilizată.
(100)
În plus, chiar dacă participarea BERD la prelungirea scadenței ar fi condus la o măsură cu alte caracteristici decât caracteristicile celei de a doua măsuri, Letonia nu furnizează dovezi care să arate că această altă măsură, luată cu implicarea BERD, ar fi fost mai puțin eficace decât cea de a doua măsură sau ar fi fost mai costisitoare pentru acționarul majoritar comparativ cu costurile implicate de a doua măsură.
(101)
În ceea ce privește argumentul Letoniei potrivit căruia prelungirea de către BERD a scadenței împrumutului său subordonat ar fi creat o sarcină suplimentară la momentul vânzării băncii Citadele, autoritățile letone nu au prezentat niciun element care să arate că o astfel de prelungire ar fi creat într-adevăr costuri suplimentare. Nu s-a efectuat niciun studiu specific privind costurile cesionării băncii Citadele după cea de a doua măsură comparativ cu costurile unei vânzări ipotetice a băncii Citadele după o prelungire la care ar fi luat parte și BERD, pentru a justifica afirmația Letoniei potrivit căreia ar fi existat o sarcină suplimentară. Comisia consideră că orice operator economic privat care ar analiza modalitățile de menținere a valorii investiției sale în Citadele ar putea, cel puțin, să facă trimitere la o evaluare realizată în aceeași perioadă cu privire la costurile alternative ale vânzării ulterioare, pe care le-ar fi generat prelungirea, de către acționarul minoritar al Citadele, a duratei împrumuturilor sale subordonate la banca respectivă.
(102)
În sfârșit, după cum s-a indicat la considerentul 48 litera (c), Letonia explică faptul că a crezut că BERD ar fi fost de acord să prelungească scadența împrumuturilor sale acordate băncii Citadele. În această situație, chiar dacă implicarea BERD ar fi complicat lucrurile, Comisia consideră că un acționar majoritar privat care ar fi analizat posibilitatea prelungirii scadenței datoriei subordonate proprii existente în favoarea Citadele s-ar fi adresat măcar acționarului minoritar, care deținea la rândul său o datorie subordonată la Citadele, pentru a vedea dacă acesta ar fi fost dispus: (i) să împartă costurile acordării unui sprijin suplimentar băncii Citadele prin prelungirea scadenței împrumuturilor sale; sau (ii) să încheie un acord alternativ direct cu acționarul majoritar pentru a acoperi costurile implicate de a doua măsură pentru acționarul majoritar. Aplicând principiul operatorului economic privat în economia de piață, Comisia consideră inacceptabil ca acționarul majoritar al unei întreprinderi să suporte toate costurile aferente protejării valorii tuturor investițiilor în întreprinderea respectivă, protejând astfel și valoarea investiției acționarului minoritar, fără ca măcar să se adreseze acestuia în vederea obținerii unei contribuții din partea sa.
(103)
Luând în considerare toți acești factori, absența oricărei încercări de a se adresa Băncii Europene pentru Reconstrucție și Dezvoltare în perioada 1 martie 2013-27 iunie 2013 reprezintă încă un indiciu că cea de a doua măsură nu a fost derulată în conformitate cu cerințele principiului operatorului economic privat în economia de piață.
(104)
Pentru fiecare dintre cele patru motive indicate în considerentele 85-103 se poate afirma că nu s-a stabilit fără echivoc și pe baza unor elemente obiective și verificabile că cea de a doua măsură poate fi atribuită unui stat membru care ar acționa în calitate de acționar privat. În această situație, Comisia nu poate accepta faptul că Citadele ar fi putut obține, în circumstanțe corespunzătoare unor condiții de piață normale, același avantaj precum cel care i-a fost pus la dispoziție prin intermediul resurselor de stat, sub forma celei de a doua măsuri.
(105)
Letonia a pus în aplicare cea de a doua măsură pentru banca Citadele, care este și va fi activă pe piețe deschise concurenței internaționale. Prin urmare, orice avantaj conferit din resurse de stat ar afecta concurența în sectorul bancar și ar avea un impact asupra comerțului din interiorul UE. În plus, această măsură este selectivă, întrucât numai Citadele beneficiază de ea. Măsura este finanțată prin intermediul resurselor de stat. Potrivit precizărilor Letoniei indicate în considerentul 45, în iunie 2013 un operator terț în economia de piață nu ar fi acordat o măsură similară celei de a doua măsuri în condiții comparabile. Prin urmare, Comisia confirmă evaluarea sa provizorie anterioară inclusă în decizia de deschidere, potrivit căreia cea de a doua măsură reprezintă ajutor de stat suplimentar.
6.1.3. A treia măsură
(106)
În ceea ce privește sprijinul pentru asigurarea lichidității acordat băncii Reverta, acesta a fost inițial aprobat în cadrul măsurilor de ajutor de stat compatibile, aprobate în prima decizie de salvare, și a avut forma unor depozite de stat. La momentul respectiv, Comisia a luat notă de faptul că Parex banka nu dispunea de garanții lichide și că Letonia depusese fondurile, ținând seama de nevoile de lichiditate ale băncii, într-un moment în care niciun investitor de piață nu dorea să furnizeze lichidități având în vedere situația fragilă a Parex banka (29).
(107)
În urma deciziei finale privind Parex (și a scindării într-o „bancă bună” și o „bancă rea”), ajutorul pentru asigurarea lichidității a fost transferat ulterior către Citadele și Reverta. Citadele a rambursat deja întreaga parte care i-a revenit din acest sprijin. Băncii Reverta i s-a solicitat să limiteze cuantumul sprijinului pentru asigurarea lichidității primit, astfel cum se indică la considerentul 19 litera (c). Totuși, cuantumul sprijinului pentru asigurarea lichidității acordat efectiv băncii Reverta depășește chiar și nivelurile prevăzute în scenariul cel mai pesimist care a fost aprobat în decizia finală privind Parex. Acest sprijin suplimentar pentru asigurarea lichidității oferă băncii Reverta un avantaj suplimentar față de ajutorul aprobat în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex. Letonia nu a susținut că ar fi acționat ca un creditor de pe piață atunci când a acordat această lichiditate și nici nu a prezentat elemente care ar permite Comisiei să concluzioneze că Reverta ar fi putut, în circumstanțe corespunzătoare unor condiții de piață normale, să obțină același avantaj precum cel care i-a fost pus la dispoziție prin intermediul resurselor de stat, sub forma celei de a treia măsuri. În afara cantității, niciuna dintre celelalte caracteristici ale sprijinului pentru asigurarea lichidității nu a fost modificată; prin urmare, Comisia concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(108)
Pe baza considerentelor 106 și 107, întrucât constituie în mod clar un avantaj suplimentar față de măsurile de ajutor aprobate, se concluzionează că majorarea sprijinului pentru asigurarea lichidității reprezintă ajutor suplimentar [dat fiind că toate celelalte criterii menționate la articolul 107 alineatul (1) din tratat sunt încă îndeplinite].
6.2. Temeiul juridic pentru evaluarea compatibilității noului ajutor suplimentar
(109)
Articolul 107 alineatul (3) litera (b) din tratat autorizează Comisia să constate că ajutorul este compatibil cu piața internă dacă este destinat să „remedieze perturbări grave ale economiei unui stat membru”.
(110)
Dată fiind importanța sistemică a Parex banka (care a fost una din principalele bănci ale Letoniei) și importanța activităților sale de creditare pentru economia letonă la momentul aprobării măsurilor de ajutor, Comisia a acceptat ideea că nesoluționarea dificultăților cu care se confrunta banca ar fi antrenat consecințe grave pentru economia letonă.
(111)
Prin urmare, în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex, măsurile de ajutor aprobate pentru Parex banka au fost evaluate în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (b) din tratat, precum și pe baza comunicărilor (30) adoptate în contextul crizei financiare care erau în vigoare la momentul acordării ajutorului.
(112)
Comisia consideră că ajutorului suplimentar acordat prin prima și cea de a doua măsură i se aplică același temei juridic, având în vedere calendarul punerii lor în aplicare și caracteristicile similare celor ale măsurilor de ajutor aprobate.
(113)
În ceea ce privește a treia măsură, evaluarea compatibilității trebuie efectuată de Comisie pe baza criteriilor actualizate stabilite în Comunicarea privind sectorul bancar (31), publicată în 2013. Într-adevăr, orice ajutor integral sau parțial acordat fără autorizarea Comisiei [și, prin urmare, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din tratat] după publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a Comunicării privind sectorul bancar din 2013 trebuie examinat pe baza respectivei comunicări. Întrucât cea de a treia măsură a fost aplicată neîntrerupt începând cu anul 2011 și până în prezent, se poate concluziona că ajutorul a fost acordat parțial după 1 august 2013, data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a Comunicării privind sectorul bancar din 2013.
6.3. Compatibilitatea ajutorului cu piața internă
6.3.1. Prima măsură
(114)
Împrumutul subordonat acordat Parex banka de către Letonia a avut, de la data emiterii sale (22 mai 2009), o scadență de șapte ani (și anume până la 21 mai 2016), depășind astfel scadența maximă de cinci ani stabilită în prima decizie de salvare și confirmată ulterior în decizia finală privind Parex. Măsura nu a fost notificată Comisiei.
(115)
În ceea ce privește această măsură de ajutor suplimentar, constând într-o scadență a împrumuturilor subordonate care depășește termenul stabilit în decizii, Comisia are îndoieli că a aceasta a fost menținută la nivelul minim necesar și, prin urmare, nu a putut concluziona că au fost îndeplinite toate criteriile privind compatibilitatea.
(116)
În decizia de deschidere, Comisia a reamintit că împrumutul subordonat aprobat pentru Parex banka cu o scadență de cinci ani fusese evaluat în deciziile de salvare ca fiind limitat la minimul necesar din punct de vedere al cuantumului și al scadenței. Pe baza acestei concluzii, împrumutul subordonat cu scadența la cinci ani fusese așadar calificat drept compatibil în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex.
(117)
Pe baza argumentelor prezentate în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex și în absența unor argumente noi, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la compatibilitatea scadenței extinse a împrumuturilor subordonate emise cu o scadență de șapte ani în loc de cinci ani, astfel cum se aprobase inițial.
(118)
În lumina noilor argumente prezentate de Letonia în urma adoptării deciziei de deschidere, prezentate în secțiunea 5.1, Comisia se află în situația de a reevalua dacă împrumuturile subordonate cu scadența la șapte ani acordate de Letonia pentru Parex banka îndeplinesc cerința de compatibilitate a ajutorului de stat în ceea ce privește limitarea la minimul necesar.
(119)
Conform Comunicării din 2008 privind sectorul bancar, o măsură de ajutor trebuie să fie, în suma și în forma sa, necesară îndeplinirii obiectivului urmărit. Aceasta înseamnă că injecția de capital trebuie să fie în cuantumul minim necesar pentru a îndeplini acest obiectiv. Obiectivul acordării către Parex banka a unui împrumut subordonat care să corespundă unor fonduri proprii de nivel 2 a fost acela de a ajuta banca să respecte în continuare cerințele privind rata de adecvare a capitalului și să se asigure că dispune de suficient capital pentru a rezista mai bine în cazul unor eventuale pierderi, astfel încât să se evite o perturbare gravă a economiei letone.
(120)
În prima decizie de salvare, cerințele minime luate în considerare de către Comisie pentru ca împrumuturile subordonate să fie eligibile ca fonduri proprii de nivel 2 pentru Parex banka s-au bazat pe legislația letonă aplicabilă, astfel cum a fost transmisă de Letonia (32). Astfel, s-a stabilit că scadența minimă pentru ca împrumutul subordonat să reprezinte fonduri proprii de nivel 2 era de cinci ani. Evaluarea respectivă nu a fost modificată prin nicio decizie ulterioară.
(121)
După ce a trecut în revistă informațiile suplimentare furnizate de Letonia și reflectate în considerentele 30-39, Comisia recunoaște că au existat constrângeri suplimentare care au modificat caracteristicile pe care trebuia să le aibă împrumuturile subordonate necesare pentru a fi pe deplin eligibile ca fonduri proprii de nivel 2 până în 2010.
(122)
Comisia remarcă mai ales faptul că impactul criteriilor din cadrul Basel II asupra cuantumului împrumuturilor subordonate primite de Parex banka în 2009, eligibile ca fonduri proprii de nivel 2, a reprezentat un element fundamental pentru stabilirea scadenței minime inițiale a împrumuturilor subordonate. Luarea în considerare în mod adecvat a factorului de amortizare din Basel II a fost necesară pentru atingerea obiectivului final al măsurii de ajutor, și anume acela de a asigura capitalizarea suficientă pentru Parex banka și de a evita o perturbare gravă a economiei letone la momentul acordării împrumutului subordonat inițial.
(123)
Comisia consideră că, dacă ipotezele și proiecțiile prezentate de Letonia la momentul adoptării deciziilor de salvare ar fi reflectat în mod adecvat și complet amortizarea datoriei subordonate în conformitate cu normele Basel II, astfel cum sunt prezentate în considerentul 37, acestea ar fi condus la o evaluare diferită a scadenței împrumuturilor subordonate și la concluzia că scadența de șapte ani reprezenta minimul necesar, și nu cea de cinci ani.
(124)
Comisia reamintește, de asemenea, faptul că evaluarea compatibilității ajutorului în cadrul celei de a treia decizii de salvare s-a bazat, printre altele, pe angajamentul autorităților letone de a vinde participația deținută în cadrul Parex banka cât mai curând posibil, dar nu mai târziu de trei ani de la acordarea primelor măsuri de salvare către Parex banka (33), adică nu mai târziu de 2011.
(125)
Având în vedere aceste circumstanțe, Comisia consideră că stabilirea scadenței inițiale la șapte ani poate fi considerată minimul necesar pentru a permite împrumuturilor subordonate furnizate de Letonia să se califice pe deplin ca fonduri proprii de nivel 2 și pentru a asigura atingerea de către Parex banka a ratei țintă de adecvare a capitalului, din motive legate de menținerea stabilității în sistemul bancar leton, precum și de respectarea angajamentului de a vinde banca.
6.3.2. Prelungirea nenotificată a scadenței împrumuturilor subordonate (a doua măsură)
(126)
În decizia de deschidere, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la faptul că ajutorul suplimentar reprezentat de prelungirea cu 18 luni a scadenței împrumuturilor subordonate ar putea fi considerat compatibil, deoarece evaluarea existentă indica faptul că o scadență de cinci ani a datoriei subordonate asigura limitarea la minimul necesar și deoarece nu au fost prezentate argumente noi pentru justificarea compatibilității.
(127)
Având în vedere informațiile prezentate de Letonia după adoptarea deciziei de deschidere, Comisia remarcă faptul că în 2013 au avut loc modificări cu caracter normativ (34) referitoare la cerințele minime de capital.
(128)
În această privință, Comisiei i s-a prezentat scrisoarea adresată băncii Citadele de către FCMC la 1 martie 2013. Scrisoarea reprezintă reacția organismului de reglementare bancară la un raport intern de evaluare a gradului de adecvare a capitalului pe care Citadele l-a transmis FCMC cu privire la situația sa financiară la data de 30 iunie 2012.
(129)
Scrisoarea din 1 martie 2013 atrage atenția în primul rând asupra faptului că, potrivit documentelor de politică ale FCMC, toate băncile trebuie să își mențină rata de adecvare a capitalului la peste 10 %. În continuare, în scrisoare se afirmă că, „dacă rata de adecvare a capitalului unei bănci și al unui grup de consolidare scade sub 10 %, se consideră că banca și grupul de consolidare nu sunt suficient capitalizate, iar FCMC poate impune măsuri corective, de exemplu restricționând operațiunile băncii”. În cazul băncii Citadele și al grupului său de consolidare, în scrisoare se adaugă că, pentru a acoperi riscurile existente și potențiale generate de operațiunile băncii Citadele, până la sfârșitul anului 2013 rata de adecvare a capitalului grupului trebuie să atingă […] %.
(130)
Pe baza acestei scrisori, Comisia acceptă faptul că Citadele trebuia să aibă la sfârșitul anului 2013 o rată de adecvare a capitalului de cel puțin peste 10 % pentru a-și continua operațiunile în întregime.
(131)
Comisia reamintește faptul că obiectivul final al acordării ajutorului de stat sub formă de împrumuturi subordonate, astfel cum se prevede în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex, era acela de a asigura o capitalizare suficientă a Parex banka (Citadele după 2010), pentru a evita o perturbare gravă a economiei letone.
(132)
Prin urmare, Comisia este de acord cu faptul că, în iunie 2013, Letonia a fost nevoită să adopte măsuri corective pentru a evita riscurile care ar fi fost generate de incapacitatea băncii Citadele de a se conforma creșterii neașteptate a cerințelor de supraveghere. Pentru a elimina eventualul deficit de capital în raport cu noile cerințe, singurele opțiuni posibile ar fi fost:
(a)
injectarea de fonduri suplimentare - fie ca fonduri proprii de nivel 1, fie ca fonduri proprii de nivel 2 (de exemplu, acordarea unor noi împrumuturi subordonate);
(b)
prelungirea scadenței împrumuturilor subordonate existente, pentru a modifica rata de amortizare a acestora și a permite contribuția la capitalul băncii a unui procent mai ridicat din împrumuturi.
(133)
Tabelul 2 ilustrează un scenariu comparativ între situațiile în care, toți ceilalți parametri rămânând egali, scadența împrumuturilor subordonate s-ar fi prelungit în 2013 (așa cum s-a întâmplat prin cea de a doua măsură) sau s-ar fi menținut în aceleași condiții în care împrumuturile au fost emise inițial. Pe baza calculului, Comisia constată că menținerea scadenței împrumuturilor subordonate ar fi determinat, în situația în care toți ceilalți factori s-ar fi menținut constanți, incapacitatea băncii Citadele de a ajunge la o rată de adecvare a capitalului de 10 % la sfârșitul anului 2013.
Tabelul 2
Comparație între nivelul ratei de adecvare a capitalului în cazul prelungirii scadenței și în cazul menținerii acesteia
Rata de adecvare a capitalului în %
31 decembrie 2013
Prognoze financiare înainte de prelungirea cu 18 luni a scadenței (stabilite în iunie 2013)
9,75
Cifre efective la 31 decembrie 2013, cu prelungirea scadenței
10,30 (35)
Pro forma pentru situația efectivă, fără prelungirea scadenței cu 18 luni
9,30
(134)
Dat fiind că:
(a)
noua cerință de capital trebuia respectată până la 31 decembrie 2013;
(b)
activitatea de gestionare de patrimoniu trebuia cesionată până la 31 decembrie 2013; și
(c)
amortizarea datoriei subordonate afectează în mod direct rata de adecvare a capitalului,
Comisia este de acord că cea de a doua măsură a reprezentat o soluție eficientă și eficace pentru îndeplinirea noilor cerințe privind adecvarea capitalului băncii Citadele și că prelungirea acordată reprezenta minimul necesar în vederea atingerii acestui obiectiv. Această soluție nu a implicat transferuri noi de numerar (dar a fost nevoie ca Letonia să se abțină de la a recupera fonduri care, în alte condiții, ar fi trebuit să i se ramburseze) și, în același timp, a răspuns cerinței în materie de supraveghere pe baza nevoii de protecție a stabilității financiare.
(135)
De asemenea, Comisia subliniază în mod pozitiv că, începând cu 31 decembrie 2013, rata de adecvare a capitalului băncii Citadele s-a situat ușor peste nivelul minim impus de 10 % (36), ceea ce confirmă opinia sa că prelungirea de 18 luni acordată a fost limitată la minimul necesar.
6.3.3. Sprijinul nenotificat acordat băncii Reverta pentru asigurarea lichidității (a treia măsură)
(136)
Începând din 2011, Letonia a acordat băncii Reverta un sprijin pentru asigurarea lichidității care a depășit limitele maxime aprobate de Comisie în decizia finală privind Parex, atât pentru scenariul de referință, cât și pentru scenariul cel mai pesimist. Aceste limite sunt reamintite în tabelul 3 (37). Cuantumurile efective ale sprijinului pentru asigurarea lichidității de care a beneficiat Reverta (comunicate de Letonia în planul de restructurare revizuit prezentat în luna ianuarie 2014), astfel cum sunt indicate în tabelul 4, au depășit în mod constant cuantumurile prevăzute în decizia finală privind Parex.
Tabelul 3
Plafoanele de lichiditate pentru Reverta indicate în decizia finală privind Parex
Milioane LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Scenariul de referință
458
446
419
349
315
Scenariul cel mai optimist
458
446
419
356
322
Scenariul cel mai pesimist
458
446
419
344
307
Tabelul 4
Cuantumurile efective ale lichidității de care a beneficiat Reverta
Milioane LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Sprijinul pentru asigurarea lichidității în curs
446
446
428
385
363
(137)
Sprijinul pentru asigurarea lichidității acordat băncii Reverta a fost inițial aprobat în cadrul măsurilor de ajutor de stat compatibile incluse în prima decizie de salvare, sub forma unor depozite de stat.
(138)
În urma adoptării Deciziei finale privind Parex (și a scindării Parex banka într-o „bancă bună” și o „bancă rea”), ajutorul pentru asigurarea lichidității a fost transferat către Citadele și Reverta. Citadele a rambursat deja întreaga cotă din sprijinul pentru asigurarea lichidității, în timp ce Reverta a fost nevoită să limiteze sumele aferente sprijinului pentru asigurarea lichidității pe care le-a primit. Totuși, cuantumul sprijinului pentru asigurarea lichidității acordat efectiv băncii Reverta depășește toate nivelurile aprobate în decizia finală privind Parex.
(139)
Evaluarea planului de restructurare din decizia finală privind Parex s-a bazat pe ipotezele prezentate la acel moment cu privire la intrările de lichiditate estimate pentru Reverta, care i-ar fi permis acesteia să înceapă să ramburseze sprijinul pentru asigurarea lichidității acordat sub forma depozitelor de stat până la nivelurile prestabilite în decizia finală privind Parex (38).
(140)
Sumele care se preconizează că vor rămâne neplătite, conform descrierii din decizia finală privind Parex, se situează între [0-100] milioane LVL (scenariul de referință) și [100-200] milioane LVL (scenariul cel mai pesimist). Totuși, potrivit celor mai recente proiecții privind fluxurile de numerar prezentate de Letonia, se estimează că sprijinul pentru asigurarea lichidității furnizat va depăși limita stabilită în decizia finală privind Parex până în 2017, astfel cum se prezintă în tabelul 5:
Tabelul 5
Lichiditatea excedentară acordată pentru Reverta în raport cu planul de restructurare din 2010
Milioane LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Scenariul cel mai pesimist (planul de restructurare inițial)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Sprijin pentru asigurarea lichidității estimat (actualizare 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Diferență
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Comisia înțelege că, având în vedere următoarele dificultăți:
(a)
calitatea și valoarea scăzute ale activelor comparativ cu ceea ce se stabilise în planul de restructurare; și
(b)
recuperările lente ale garanțiilor și litigiile cu debitorii,
numerarul a fost recuperat cu o întârziere de doi ani (potrivit considerentului 45), comparativ cu ceea ce se stabilise la momentul adoptării Deciziei finale privind Parex. Această întârziere a necesitat majorarea sprijinului acordat de stat.
(142)
Prin urmare, nevoia suplimentară de sprijin pentru asigurarea lichidității a fost generată de înrăutățirea situației financiare a Reverta, comparativ cu ceea ce se preconizase în decizia finală privind Parex. Comisia remarcă faptul că sprijinul furnizat pentru asigurarea lichidității a sporit treptat în ultimii ani, în paralel cu dificultățile întâmpinate de Reverta în recuperarea activelor.
(143)
Potrivit celor prezentate la considerentul 56, Letonia susține că, întrucât numai 49,5 milioane LVL din cele 118,7 milioane LVL aferente sprijinului pentru asigurarea lichidității au fost convertite în capital, restul de 69,2 milioane LVL au generat o depășire a sprijinului pentru asigurarea lichidității egală cu aproximativ aceeași sumă.
(144)
Totuși, Comisia reamintește faptul că, potrivit considerentului 63 litera (b) din decizia finală privind Parex, numai depozitele de stat pot fi convertite în capital. Așadar, potrivit Comisiei, convertirea în capital a unui nivel mai scăzut de lichiditate nu determină în mod automat un nivel excedentar al sprijinului pentru asigurarea lichidității.
(145)
Comisia observă în continuare faptul că băncii Reverta i se retrăsese licența bancară în 2011, ceea ce a exclus nevoia de a converti mai multe lichidități în capital pentru a respecta rata de solvabilitate prevăzută în norme. Comisia remarcă în consecință că încetarea aplicării cerințelor de capital (39) permitea Letoniei să acorde băncii Reverta un ajutor de recapitalizare mai mic decât suma maximă a recapitalizării aprobată în decizii.
(146)
Având în vedere dificultățile întâmpinate de Reverta în recuperarea activelor și suma limitată a capitalizării necesare în urma retragerii licenței bancare, Comisia concluzionează că sprijinul pentru asigurarea lichidității primit de Reverta s-a limitat la minimul necesar pentru gestionarea ordonată a procesului de lichidare a activelor.
(147)
Comisia concluzionează, de asemenea, că sprijinul suplimentar pentru asigurarea lichidității respectă cerința referitoare la repartizarea sarcinilor prevăzută în Comunicarea privind sectorul bancar din 2013. În special, Comisia remarcă faptul că, în conformitate cu punctul 77 din Comunicarea privind sectorul bancar din 2013, valoarea contabilă a capitalului propriu al foștilor acționari ai Parex banka a fost redusă integral și că, în prezent, Letonia s-a angajat să împiedice furnizarea unui alt ajutor suplimentar în favoarea titularilor datoriei subordonate.
6.3.4. Încălcarea angajamentului de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele (a patra măsură)
(148)
Autoritățile letone declară că, având în vedere condițiile de piață dificile din prezent, Letonia nu a putut găsi cumpărători interesați de activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele în termenul stabilit, situație care se va prelungi chiar și în orizontul de timp previzibil.
(149)
Autoritățile letone reamintesc faptul că vânzarea băncii Citadele a fost identificată, printre alte angajamente, ca măsură esențială în vederea soluționării situației de denaturare a concurenței create de măsurile de ajutor. Totuși, dată fiind înrăutățirea situației financiare a băncii Citadele în raport cu ceea ce se prevedea la momentul adoptării Deciziei finale privind Parex, cesionarea Citadele nu a putut fi realizată în termenul prevăzut.
(150)
În plus, Letonia susține că vânzarea activității de gestionare de patrimoniu împreună cu Citadele va spori interesul actorilor de pe piață față de Citadele și că prelungirea perioadei de cesionare va facilita reprivatizarea Citadele.
(151)
Comisia acceptă faptul că situația financiară a băncii Citadele este mai nefavorabilă decât se preconiza în planul de restructurare inițial. Această evaluare este, de asemenea, confirmată de mandatarul însărcinat cu monitorizarea (40) și este reflectată în indicatorii din tabelul 6:
Tabelul 6
Comparație a principalilor indicatori financiari în raport cu planul de restructurare
31.12.2013
Planul de restructurare
Efectiv
Cheltuieli de funcționare/venituri totale
[50-60]
57,0 %
Deprecieri ale activelor/credite nete
[0-5]
2,0 %
Venituri (pierderi) nete, în milioane LVL
[20-30]
10,8
Rentabilitatea capitalurilor proprii (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Capitaluri proprii/total active
[5-10]
6,9 %
Rata de adecvare a capitalului
[10-20]
11,7 %
Având în vedere nivelul mai scăzut al profitabilității băncii Citadele comparativ cu planul inițial de restructurare, Comisia înțelege dificultățile cesionării băncii Citadele într-un termen scurt.
(152)
Comisia reamintește faptul că angajamentul de vânzare a activității de gestionare de patrimoniu, împreună cu angajamentul de vânzare chiar a băncii Citadele, au fost incluse în decizia finală privind Parex pentru a se limita denaturarea concurenței, întrucât concurenții aveau posibilitatea să liciteze pentru ele. (41)
(153)
Comisia subliniază în mod pozitiv faptul că, în urma adoptării Deciziei finale privind Parex, Citadele a început un proces de vânzare pentru a testa interesul actorilor de pe piață și, de asemenea, a numit un expert independent care să elaboreze strategia optimă de vânzare, conform celor menționate la considerentele 61 și 62, prin aceasta încercând, cu bună-credință, să îndeplinească angajamentele respective.
(154)
Comisia ia notă de faptul că, în prezent, Letonia solicită o prelungire a termenului-limită pentru finalizarea vânzării activității de gestionare de patrimoniu față de termenele-limită pe care s-a angajat să le respecte în 2009. Letonia solicită modificarea Deciziei finale privind Parex astfel încât termenul-limită inițial al cesionării activității de gestionare de patrimoniu să fie amânat, în vederea vânzării acestei activități împreună cu Citadele, pe baza angajamentelor suplimentare stabilite în considerentele 64-68.
6.3.5. Măsuri compensatorii de atenuare a denaturării concurenței și de consolidare a repartizării sarcinii
(155)
În vederea aprobării de către Comisie a unor modificări la deciziile sale finale, modificările trebuie să se bazeze pe angajamente noi care pot fi considerate echivalente celor prevăzute inițial (42). În acest caz, măsurile de ajutor vor rămâne compatibile în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din tratat numai dacă echilibrul general al deciziei inițiale nu este afectat. Pentru a menține echilibrul inițial, angajamentele modificate nu ar trebui să afecteze negativ viabilitatea beneficiarului ajutorului, întregul set de angajamente rămânând cel puțin echivalent în ceea ce privește repartizarea sarcinii și măsurile compensatorii, ținând seama de cerințele comunicărilor aplicabile ale Comisiei.
(156)
În această privință, Comisia evaluează pozitiv setul de angajamente prezentat de Letonia și menționat în considerentele 64-73, întrucât acesta contribuie la combaterea eventualelor denaturări ale concurenței generate de prima, a doua, a treia și a patra măsură, precum și la asigurarea unei repartizări adecvate a sarcinii între părțile interesate ale beneficiarilor.
(157)
În secțiunea 4 din Comunicarea privind restructurarea se solicită aplicarea unor măsuri eficiente și proporționale care să limiteze denaturarea concurenței.
(158)
Decizia finală privind Parex a inclus mai multe măsuri de acest tip, printre care era esențial angajamentul Letoniei de a ceda sau de a asigura cesionarea băncii Citadele până la 31 decembrie 2015 (43). Comisia a considerat angajamentele de a vinde Citadele în termenul respectiv, împreună cu restructurarea generală și reducerea prezenței pe piață a Citadele, ca fiind suficiente și adecvate pentru evitarea denaturării concurenței care rezultă din ajutorul de stat acordat pentru Parex banka.
(159)
În decizia de deschidere, Comisia a considerat că atât scadența inițială mai îndelungată a datoriei subordonate, cât și prelungirea cu 18 luni a acesteia, pusă în aplicare în 2013, au reprezentat avantaje suplimentare pentru Parex banka, comparativ cu forma datoriei subordonate aprobate în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex.
(160)
În acest context, Comisia salută angajamentul Letoniei de a devansa termenul-limită pentru finalizarea vânzării băncii Citadele de la 31 decembrie 2015 la […], ca măsură de compensare a avantajului suplimentar generat de scadența mai îndelungată a împrumuturilor subordonate. Accelerarea vânzării Citadele contribuie la menținerea unor condiții de concurență echitabile.
(161)
În plus, Comisia remarcă faptul că Letonia a prezentat un angajament clar de a […] în cazul în care vânzarea nu se va realiza în termenul-limită mai scurt. Acest angajament asigură o protecție suplimentară (care nu a fost inclusă, în mod expres, în planul inițial de restructurare), pentru a asigura o atenuare adecvată a denaturării concurenței, întrucât Citadele va […] într-un termen mai scurt de […].
(162)
De asemenea, Comisia remarcă faptul pozitiv că Letonia s-a angajat să reducă încă o dată valoarea capitalului care poate fi acordat pentru Reverta de către autoritățile letone, astfel cum se menționează în considerentul 69.
(163)
Secțiunea 3 din Comunicarea privind restructurarea prevede că băncile și părțile interesate ale acestora ar trebui să contribuie cât mai mult la costurile de restructurare pentru a limita la minim ajutorul și pentru a combate denaturarea concurenței și hazardul moral.
(164)
În această privință, Comisia ia notă de măsurile compensatorii suplimentare propuse de Letonia pentru a garanta că terții nu vor beneficia de ajutorul suplimentar primit de Reverta, și anume de angajamentul privind consolidarea aranjamentelor de repartizare a sarcinii descris în considerentele 70-73.
(165)
Letonia se angajează ca Citadele și Reverta (anterior Parex banka), precum și întreprinderile afiliate acestora, să nu plătească dobânzi, dividende sau cupoane la instrumentele de capital existente (inclusiv acțiuni preferențiale, acțiuni preferențiale de clasă B și instrumente de nivel 2 de rang superior și inferior) (datorate ori acumulate) și să nu exercite niciun drept de cumpărare în relație cu cele de mai sus, față de niciun acționar sau titular de creanțe subordonat, în afara statului leton sau a BERD, până la data și cu condiția rambursării integrale a ajutorului de stat acordat băncii Reverta și/sau băncii Citadele și numai dacă există o obligație legală în acest sens. În consecință, Letonia se angajează de asemenea să elimine orice astfel de obligații legale cât mai curând posibil, cel târziu până la 30 aprilie 2015. Drept urmare, titularii instrumentelor de capital existente nu vor primi nicio plată, întrucât respectivele instrumente de capital nu dispun de un cupon obligatoriu și, în cadrul lichidării băncii Reverta (care va avea loc până la sfârșitul anului 2017), acestea se clasează după datoria cu rang prioritar. Întrucât Reverta are un capital negativ, va fi practic imposibil ca titularilor instrumentelor de capital respective să li se acorde plăți sau rambursări.
(166)
În plus, pe lângă angajamentele menționate în considerentul 165, Letonia se angajează de asemenea să nu ramburseze nicio datorie exigibilă (principal) din împrumuturile subordonate istorice până la data și cu condiția rambursării integrale a ajutorului de stat acordat băncii Reverta/Citadele, în cuantumul necesar pentru a acoperi valoarea negativă a activelor nete ale băncii Reverta și cu condiția furnizării unui temei juridic. În acest scop, datoria exigibilă (principalul) din împrumuturile subordonate istorice: (i) fie va face obiectul unui ordin cu caracter obligatoriu, conform căruia nicio plată aferentă împrumuturilor subordonate istorice nu devine scadentă sau plătibilă; fie (ii) va fi convertită în fonduri proprii de nivel 1 fără drept de vot; fie (iii) valoarea contabilă va fi redusă. În această privință, având în vedere faptul că, în prezent, legislația națională nu prevede un temei juridic adecvat care să permită îndeplinirea angajamentului respectiv, Letonia se obligă în continuare să adopte toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a dispozițiilor legale necesare pentru conformarea cu angajamentul vizat, până la 30 aprilie 2015 cel târziu.
(167)
Comisia salută angajamentele Letoniei menționate în considerentele 165 și 166 întrucât acestea urmăresc limitarea plăților aferente datoriei principale și a dobânzilor datorate în legătură cu împrumuturile subordonate istorice și cu instrumentele de capital ale băncilor Reverta și Citadele, ceea ce asigură o repartizare suplimentară a sarcinii.
(168)
În consecință, Comisia constată că măsurile compensatorii propuse, menționate în secțiunea 5.5, pot fi considerate adecvate și echivalente (din punct de vedere al eficienței) celor propuse anterior de Letonia și aprobate de Comisie în decizia finală privind Parex, astfel cum a fost modificată prin decizia de modificare. Într-adevăr, măsurile compensatorii propuse urmăresc același obiectiv de limitare a denaturării concurenței și sunt bine orientate, întrucât vizează să limiteze denaturarea concurenței pe piețele pe care operează Citadele.
(169)
Prin urmare, Comisia concluzionează că angajamentele modificate sunt echivalente cu cele inițiale din punct de vedere al redresării viabilității, al repartizării sarcinii și al atenuării denaturării concurenței. Înlocuirea angajamentelor inițiale cu angajamente noi nu afectează compatibilitatea ajutorului cu piața internă, stabilită în decizia finală privind Parex, astfel cum a fost modificată prin decizia de modificare.
7. CONCLUZII
(170)
Comisia regretă faptul că Letonia a pus în aplicare în mod ilegal prima, a doua și a treia măsură, încălcând articolul 108 alineatul (3) din TFUE, precum și faptul că Letonia nu a respectat angajamentul de a cesiona activitatea de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele în termenul-limită prevăzut în decizia finală privind Parex (a patra măsură).
(171)
Totuși, din motivele prezentate mai sus și având în vedere angajamentele suplimentare asumate de Letonia și Citadele,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Măsurile următoare constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat:
(a)
acordarea în favoarea Parex banka a unor împrumuturi subordonate cu o scadență inițială care depășește condițiile aprobate pentru măsura respectivă în deciziile de salvare și în decizia finală privind Parex (prima măsură);
(b)
prelungirea suplimentară, cu 18 luni, a scadenței împrumuturilor subordonate ale băncii Citadele în valoare de 37 de milioane LVL (a doua măsură);
(c)
acordarea pentru Reverta a unui sprijin pentru asigurarea lichidității care depășește limitele maxime aprobate de Comisie în decizia finală privind Parex (a treia măsură).
Articolul 2
Măsurile de ajutor menționate la articolul 1 sunt compatibile cu piața internă în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (b) din tratat, având în vedere angajamentele asumate de Letonia, conform celor prezentate în anexa I.
Articolul 3
Termenele-limită de cesionare a activității de gestionare de patrimoniu a băncii Citadele, și anume până la 30 iunie 2013 fără un mandatar însărcinat cu cesionarea sau până la 31 decembrie 2013 cu un mandatar însărcinat cu cesionarea (a patra măsură), precizate la considerentul 73 din Decizia Comisiei C(2010) 6202 final rectif. din 15 septembrie 2009 privind ajutorul de stat C 26/09 (ex N 289/09), pe care Letonia intenționează să le pună în aplicare pentru restructurarea AS Parex Banka, se modifică în conformitate cu angajamentul asumat de Letonia și prezentat în anexa II.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează Republicii Letonia.
Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2014.