РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 468/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ)
(ЕЦБ/2014/17)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 127, параграф 6 и член 132 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка и по-специално член 34 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (1) и по-специално член 4, параграф 3, член 6 и член 33, параграф 2 от него,
като взе предвид Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент и Европейската централна банка относно практическите условия и ред за упражняването на демократичната отчетност и надзора над изпълнението на задачите, възложени на Европейската централна банка в рамките на единния надзорен механизъм (2),
като взе предвид проведените публични консултации и анализи в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013,
като взе предвид предложението на Надзорния съвет и след консултация с националните компетентни органи,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1024/2013 (наричан по-долу „Регламента за ЕНМ“) се създава единният надзорен механизъм (ЕНМ), който се състои от Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните компетентни органи (НКО) на участващите държави членки.
(2)
Съгласно рамката на член 6 от Регламента за ЕНМ ЕЦБ е единственият орган, компетентен да изпълнява микропруденциалните задачи, възложени ѝ съгласно член 4 от него, свързани с кредитните институции, установени в участващите държави членки. ЕЦБ отговаря за ефективното и последователно функциониране на ЕНМ и за упражняване на надзор над функционирането на системата въз основа на отговорностите и процедурите по член 6 от Регламента за ЕНМ.
(3)
Когато е целесъобразно и без да се засяга отговорността и отчетността на ЕЦБ във връзка със задачите, възложени ѝ с Регламента за ЕНМ, НКО са отговорни за подпомагането на ЕЦБ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и в настоящия регламент, при изготвянето и изпълнението на актове, свързани с посочените в член 4 от Регламента за ЕНМ задачи, по отношение на всички кредитни институции, включително подпомагане при осъществяване на дейности по проверка. За тази цел, при изпълнението на задачите по член 4 от Регламента за ЕНМ, НКО следват дадените от ЕЦБ указания.
(4)
ЕЦБ, НКО и определените на национално равнище органи (ОНРО) трябва да изпълняват макропруденциалните задачи, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, и да следват процедурите за координация, предвидени в него, в настоящия регламент и в съответното право на Съюза, без да се засяга ролята на Евросистемата и на Европейския съвет за системен риск.
(5)
В рамките на ЕНМ съответните надзорни отговорности на ЕЦБ и НКО се разпределят въз основа на значимостта на лицата, които попадат в обхвата на ЕНМ. Настоящият регламент определя по-специално конкретната методология за оценката на тази значимост съгласно изискванията на член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ е компетентна да осъществява пряк надзор по отношение на кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги, установени в участващи държави членки, и клонове в участващи държави членки на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които са значими. НКО са отговорни за осъществяването на пряк надзор над по-малко значимите лица, без да се засяга правомощието на ЕЦБ да реши в конкретни случаи да осъществява пряк надзор над такива лица, когато това е необходимо за последователното прилагане на надзорните стандарти.
(6)
За да бъдат взети предвид последните тенденции в законодателството на Съюза в областта на санкциите и съдебната практика на Европейския съд по правата на човека по отношение на принципа за разделение между разследването и фазата на вземане на решения, ЕЦБ ще създаде независимо звено за разследване, което да разследва самостоятелно нарушения на надзорните правила и решения.
(7)
В член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ в консултация с НКО и въз основа на предложение от Надзорния съвет трябва да приеме и да оповести рамка за организиране на практическите ред и условия за сътрудничество между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(8)
В член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ трябва да публикува посредством регламенти и решения подробните оперативни правила за изпълнението на задачите, възложени ѝ с този регламент. Настоящият регламент съдържа разпоредбите за прилагането на член 33, параграф 2 във връзка със сътрудничеството между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(9)
В резултат на това с настоящия регламент се доразвиват и определят процедурите за сътрудничество, установени с Регламента за ЕНМ между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ, както и с определените на национално равнище органи, когато е уместно, като по този начин се гарантира ефективното и последователното функциониране на ЕНМ.
(10)
ЕЦБ отдава голямо значение на цялостната оценка на кредитните институции, включително на оценката на балансовия отчет, която трябва да извърши преди поемането на задачите си. Това се отнася за всяка държава членка, която се присъединява към еврозоната и съответно към ЕНМ след датата на започването на надзора, в съответствие с член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
(11)
За гладкото функциониране на ЕНМ е от съществено значение между ЕЦБ и НКО да има пълно сътрудничество и същите да обменят цялата информация, която би могла да окаже влияние върху съответните им задачи, по-специално цялата информация, с която НКО разполагат по отношение на процедури, които биха могли да окажат влияние върху сигурността и стабилността на поднадзорно лице или които си взаимодействат с надзорните процедури по отношение на такива лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и цел
1. В настоящия регламент се установяват правила относно следното:
а)
рамката, посочена в член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, а именно рамка за организиране на практическите ред и условия за изпълнението на член 6 от Регламента за ЕНМ по отношение на сътрудничеството в рамките на ЕНМ, която да включва:
i)
конкретната методология за оценката и прегледа на това дали поднадзорно лице е определено като значимо или по-малко значимо в съответствие с установените в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ критерии, както и режимът, който произтича от тази оценка;
ii)
определянето на процедури, включително и срокове, също така във връзка с възможността НКО да изготвят проекти на решения, които да бъдат разглеждани от ЕЦБ, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над значимите поднадзорни лица;
iii)
определянето на процедури, включително и срокове, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над по-малко значими поднадзорни лица. По-специално съгласно тези процедури от НКО се изисква, в зависимост от отделните случаи, определени в настоящия регламент:
-
да уведомяват ЕЦБ за всяка съществена надзорна процедура;
-
да извършват по искане на ЕЦБ допълнителна оценка на конкретни аспекти на процедурата;
-
да представят на ЕЦБ проекти на съществени надзорни решения, по които ЕЦБ може да изразява становища;
б)
сътрудничество и обмен на информация между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ във връзка с процедурите, отнасящи се до значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни лица, включително общи процедури, приложими за издаване на лицензи за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на такива лицензи и оценката на придобиването и разпореждането с квалифицирани дялови участия;
в)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти по смисъла на член 5 от Регламента за ЕНМ;
г)
процедурите, свързани с осъществяването на тясно сътрудничество по смисъла на член 7 от Регламента за ЕНМ и приложими между ЕЦБ, НКО и ОНРО;
д)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ и НКО по отношение на членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, включително за някои аспекти, свързани с надзорната отчетност;
е)
процедурите, свързани с приемането на надзорни решения, чийто адресати са поднадзорни лица и други субекти;
ж)
езиковия режим между ЕЦБ и НКО, и между ЕЦБ и поднадзорните лица и други субекти;
з)
процедурите, приложими към правомощията на ЕЦБ и НКО за налагане на санкции в рамките на ЕНМ във връзка със задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ;
и)
преходните разпоредби.
2. Настоящият регламент не засяга надзорните задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ и които съответно остават в правомощията на националните органи.
3. Настоящият регламент се тълкува по-специално във връзка с Решение ЕЦБ/2004/2 (3) и на Процедурния правилник на Надзорния съвет на Европейската централна банка (4), особено по отношение на вземането на решения в рамките на ЕНМ, включително процедурата, приложима между Надзорния съвет и Управителния съвет по отношение на липсата на възражения от страна на Управителния съвет, посочени в член 26, параграф 8 от Регламента за ЕНМ и в други относими правни актове на ЕЦБ, включително Решение ЕЦБ/2014/16 (5).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, които се съдържат в Регламента за ЕНМ, освен ако е предвидено друго, заедно със следните определения:
1.
„лиценз“ е лиценз съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 42 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6);
2.
„клон“ е клон съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
3.
„общи процедури“ са процедурите, предвидени в част V във връзка с издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на лиценз за упражняване на такава дейност и решения във връзка с квалифицирани дялови участия;
4.
„държава членка от еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица е еврото;
5.
„група“ е група от предприятия, поне едно от които е кредитна институция, и която се състои от предприятие майка и дъщерните му предприятия или предприятия, свързани помежду си по смисъла на член 22 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7), включително подгрупи от тях;
6.
„съвместен надзорен екип“ е екип от надзорници, отговорен за надзора над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група;
7.
„по-малко значимо поднадзорно лице“ е както а) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка извън еврозоната, която е участваща държава членка;
8.
„по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, което е установено в държава членка от еврозоната и което не притежава статут на значимо поднадзорно лице по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
9.
„национален компетентен орган“ (НКО) е национален компетентен орган съгласно определението на член 2, точка 2 от Регламента за ЕНМ. Това определение не засяга националната правна уредба, по силата на която се възлагат конкретни надзорни задачи на национална централна банка (НЦБ), която не е определена като НКО. В този случай НЦБ изпълнява тези задачи в определената от националното право и настоящия регламент рамка. Позоваването на НКО в настоящия регламент в този случай се прилага според случая спрямо НЦБ за задачите, които са ѝ възложени съгласно националното право;
10.
„НКО в тясно сътрудничество“ е НКО, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8);
11.
„определен на национално равнище орган“ (ОНРО) е определен на национално равнище орган, както е посочен в член 2, точка 7 от Регламента за ЕНМ;
12.
„ОНРО в тясно сътрудничество“ е всеки ОНРО извън еврозоната, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество за целите и задачите, свързани с член 5 от Регламента за ЕНМ;
13.
„държава членка извън еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица не е еврото;
14.
„предприятие майка“ е предприятие майка съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 15 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
15.
„участваща държава членка в тясно сътрудничество“ е държава членка извън еврозоната, която е установила тясно сътрудничество с ЕЦБ в съответствие с член 7 от Регламента за ЕНМ;
16.
„значимо поднадзорно лице“ е както а) значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната;
17.
„значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в държава членка от еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице, съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
18.
„значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в участваща държава членка извън еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
19.
„дъщерно предприятие“ е дъщерно предприятие съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
20.
„поднадзорно лице“ е някое от следните: а) кредитна институция, установена в участваща държава членка; б) финансов холдинг, установен в участваща държава членка; в) смесен финансов холдинг, установен в участваща държава членка, при условие че отговаря на условията, посочени в точка 21, буква б); г) клон, установен в участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка.
Централен контрагент (ЦК), съгласно определението на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9), който е кредитна институция по смисъла на Директива 2013/36/ЕС, се счита за поднадзорно лице съгласно Регламента за ЕНМ, настоящия регламент и съответното право на Съюза, без да се засяга надзорът, извършван над ЦК от съответните НКО, както е посочено в Регламент (ЕС) № 648/2012;
21.
„поднадзорна група“ е някое от следните:
а)
група, чието предприятие майка е кредитна институция или финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка;
б)
група, чието предприятие майка е смесен финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка, при условие че координатор на финансовия конгломерат по смисъла на Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) е орган, компетентен да упражнява надзор над кредитни институции, който е и координатор във функцията си на надзорен орган на кредитни институции;
в)
поднадзорни лица, всяко от които с главно управление в същата участваща държава членка, при условие че те са дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях, съгласно условията, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и който е установен в същата участваща държава членка;
22.
„значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която има статут на значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ на основание член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
23.
„по-малко значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която няма статут на значима поднадзорна група по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
24.
„надзорна процедура на ЕЦБ“ е всяка дейност на ЕЦБ, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение на ЕЦБ, включително общи процедури и налагане на административни имуществени санкции. Всички надзорни процедури на ЕЦБ са предмет на част III. Част III също така се прилага по отношение на налагането на административни имуществени санкции, освен ако в част X е предвидено друго;
25.
„надзорна процедура на НКО“ е всяка дейност на НКО, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение от НКО, чийто адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, включително налагането на административни санкции;
26.
„надзорно решение на ЕЦБ“ е правен акт, който е приет от ЕЦБ при упражняване на възложените ѝ задачи и правомощия с Регламента за ЕНМ под формата на решение на ЕЦБ, чиито адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, и който не е правен акт с общо приложение;
27.
„трета държава“ е държава, която не е нито държава членка, нито държава членка на Европейското икономическо пространство;
28.
„работен ден“ е ден, който не е събота, неделя или официален празник на ЕЦБ в съответствие с приложимия за ЕЦБ календар (11).
ЧАСТ II
ОРГАНИЗАЦИЯ НА ЕНМ
ДЯЛ 1
СТРУКТУРИ ЗА НАДЗОРА НАД ЗНАЧИМИ И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Надзор над значими поднадзорни лица
Член 3
Съвместни надзорни екипи
1. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група в участващи държави членки се създава съвместен надзорен екип. Всеки съвместен надзорен екип се състои от служители от ЕЦБ и от НКО, които са назначени в съответствие с член 4 и които работят под координацията на определен служител на ЕЦБ (наричан по-долу „координатор на СНЕ“) и един или повече подкоординатори от НКО, както е посочено по-надолу в член 6.
2. Без да се засягат другите разпоредби на настоящия регламент, задачите на съвместния надзорен екип включват, но не се ограничават до следното:
а)
изпълнение на процеса по надзорен преглед и оценка (ПНПО), посочен в член 97 от Директива 2013/36/ЕС, за значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
б)
като се отчита ПНПО, участие в изготвянето на план за извършване на надзорни проверки, който да бъде предложен на Надзорния съвет, включително план за извършване на проверки на място, както е предвидено в член 99 от Директива 2013/36/ЕС, за такова значимо поднадзорно лице или такава значима поднадзорна група;
в)
изпълнение на плана за извършване на надзорни проверки, одобрен от ЕЦБ, както и на всички надзорни решения на ЕЦБ по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
г)
осигуряване на координация с екипа за извършване на проверки на място, посочен в част XI, относно изпълнението на плана за извършване на проверки на място;
д)
взаимодействие с НКО, когато е уместно.
Член 4
Създаване и състав на съвместните надзорни екипи
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на съвместните надзорни екипи. Назначаването на служители от НКО в съвместните надзорни екипи се извършва от съответните НКО съгласно параграф 2.
2. В съответствие с принципите, определени в член 6, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, и без да се засяга член 31 от него, НКО назначават едно или повече лица от техния персонал като член или членове на съвместен надзорен екип. Служител на НКО може да бъде назначен като член на повече от един съвместен надзорен екип.
3. Независимо от параграф 2, ЕЦБ може да изиска от НКО да промени извършените назначения, ако е целесъобразно с оглед състава на съвместен надзорен екип.
4. Когато повече от един НКО изпълняват надзорни задачи в участваща държава членка или когато в участваща държава членка националното право възлага на НЦБ конкретни надзорни задачи и НЦБ не е НКО, съответните органи координират участието си в съвместните надзорни екипи.
5. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи.
Член 5
Участие на служители от НЦБ на участващи държави членки
1. НЦБ на участващи държави членки, които участват в пруденциалния надзор над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група съгласно националното им право и които не са НКО, могат също да назначат един или няколко свои служители в съвместен надзорен екип.
2. ЕЦБ се информира за тези назначения и член 4 се прилага съответно.
3. Когато в съвместен надзорен екип са назначени служители от НЦБ на участващи държави членки, позоваванията на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи се тълкуват като включващи позоваване на тези НЦБ.
Член 6
Координатор на СНЕ и подкоординатори
1. Координаторът на СНЕ, подпомаган от подкоординатори от НКО съгласно определението на параграф 2, осигурява координацията на работата в рамките на съвместния надзорен екип. За тази цел членовете на съвместния надзорен екип изпълняват указанията на координатора на СНЕ във връзка със задачите си в съвместния надзорен екип. Това не засяга задачите и задълженията им в съответния им НКО.
2. Всеки НКО, който назначава повече от един служител в съвместния надзорен екип, определя един от тях като подкоординатор (наричан по-долу „подкоординатор от НКО“). Подкоординаторите от НКО подпомагат координатора на СНЕ във връзка с организацията и координацията на задачите в съвместния надзорен екип, по-специално по отношение на служителите, които са били назначени от същия НКО, който е назначил и съответния подкоординатор от НКО. Подкоординаторът от НКО може да дава указания на членовете на съвместния надзорен екип, назначени от същия НКО, при условие че същите не противоречат на указанията, дадени от координатора на СНЕ.
ГЛАВА 2
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица
Член 7
Участие на служители от други НКО в надзорен екип на НКО
Без да се засяга член 31, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато във връзка с надзора над по-малко значими поднадзорни лица ЕЦБ установи, че е целесъобразно да бъдат включени служители от един или повече други НКО в надзорния екип на НКО, ЕЦБ може да поиска от последния да включи служители на такива други НКО.
ДЯЛ 2
НАДЗОР НА КОНСОЛИДИРАНА ОСНОВА И УЧАСТИЕ НА ЕЦБ И НКО В КОЛЕГИИ ОТ НАДЗОРНИ ОРГАНИ
Член 8
Надзор на консолидирана основа
1. ЕЦБ упражнява надзор на консолидирана основа съгласно предвиденото в член 111 от Директива 2013/36/ЕС по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са значими на консолидирана основа, в случай че предприятието майка е или институция майка в участваща държава членка, или институция майка на ЕС, установена в участваща държава членка.
2. Съответният НКО изпълнява задачите на надзорен орган на консолидирана основа по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са по-малко значими на консолидирана основа.
Член 9
ЕЦБ като председател на колегия от надзорни органи
1. Когато ЕЦБ е консолидиращият надзорен орган, тя председателства колегията, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС. НКО на участващите държави членки, в които са установени предприятието майка, дъщерните предприятия и значимите клонове по смисъла на член 51 от Директива 2013/36/ЕС, ако има такива, имат правото да участват в колегията като наблюдатели.
2. Ако няма колегия, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС, и ако значимо поднадзорно лице има клонове в неучастваща държава членка, които се считат за значими в съответствие с член 51, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС, ЕЦБ създава колегия от надзорни органи с компетентните органи на приемащата държава членка.
Член 10
ЕЦБ и НКО като членове на колегия от надзорни органи
Ако консолидиращият надзорен орган не е в участваща държава членка, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи в съответствие със следните правила и със съответното право на Съюза:
а)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са значими поднадзорни лица, ЕЦБ участва в колегията от надзорни органи като член, докато НКО имат право да участват в същата колегия като наблюдатели;
б)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са по-малко значими поднадзорни лица, НКО участват в колегията от надзорни органи като членове;
в)
ако поднадзорните лица в участващите държави членки са както по-малко значими поднадзорни лица, така и значими поднадзорни лица, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи като членове. НКО на участващите държави членки, в които са установени значимите поднадзорни лица, имат право да участват в колегията от надзорни органи като наблюдатели.
ДЯЛ 3
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРАВОТО НА УСТАНОВЯВАНЕ И СВОБОДНОТО ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ
ГЛАВА 1
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ
Член 11
Право на установяване на кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява за намерението си НКО на участващата държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява своя НКО за намерението си в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
3. В случай че ЕЦБ не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 1, може да бъде установен и да започне дейността си. ЕЦБ съобщава тази информация на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
4. В случай че НКО на държавата членка по произход не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 2, може да бъде установен и да започне дейността си. НКО съобщава тази информация на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
5. В случай на промяна на някое от сведенията, съобщени съгласно параграфи 1 и 2, поднадзорното лице изпраща на НКО, който е получил първоначалната информация, писмено уведомление за тази промяна най-малко един месец преди прилагане на промяната. Този НКО уведомява НКО на държавата членка, в която е установен клонът.
Член 12
Упражняване на свободно предоставяне на услуги от кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява за намерението си НКО на участваща държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. НКО също така съобщава за уведомлението на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява своя НКО в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. Уведомлението се съобщава на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
ГЛАВА 2
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, в рамките на ЕНМ
Член 13
Уведомление за упражняване на правото на установяване в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Когато компетентният орган на неучастваща държава членка съобщи информацията по член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС в съответствие с процедурата, уредена в член 35, параграф 3 от нея, на НКО на участващата държава членка, в която ще се установява клонът, този НКО незабавно уведомява ЕЦБ за получаването на това съобщение.
2. В рамките на два месеца от получаването на съобщението от компетентния орган на неучастваща държава членка, ЕЦБ - в случай на клон, който е значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, или съответният НКО - в случай на клон, който е по-малко значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, се подготвя да упражнява надзор над клона в съответствие с членове 40-46 от Директива 2013/36/ЕС, и при необходимост указва условията, при които в интерес на общото благо клонът може да упражнява дейността си в приемащата държава членка.
3. НКО информират ЕЦБ за условията, при които, съгласно националното право и в интерес на общото благо, клон може да упражнява дейност в тяхната държава членка.
4. Промяната на информация, предоставена от кредитната институция, която желае да установи клон по член 35, параграф 2, букви б), в) или г) от Директива 2013/36/ЕС, се съобщава на НКО, посочен в параграф 1.
Член 14
Компетентен орган на приемащата държава членка за клонове
1. В съответствие с член 4, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на приемащата държава членка, когато клонът е значим по смисъла на член 6, параграф 4 от него.
2. Когато клонът е по-малко значим по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, правомощията на компетентния орган на приемаща държава членка се упражняват от НКО на участващата държава членка, в която е установен клонът.
Член 15
Уведомление за упражняване на свободно предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
Когато компетентният орган на неучастваща държава членка предостави уведомление по смисъла на член 39, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, адресат на уведомлението е НКО на участващата държава членка, в която ще се упражнява свободното предоставяне на услуги. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
Член 16
Компетентен орган на приемащата държава членка за свободно предоставяне на услуги
1. В съответствие с член 4, параграф 2 и в рамките на обхвата на член 4, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ изпълнява задачите на компетентния орган на приемащата държава членка по отношение на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които упражняват свободно предоставяне на услуги в участващи държави членки.
2. Ако свободното предоставяне на услуги е в интерес на общото благо при спазване на определени условия съгласно националното право на участващите държави членки, НКО информират ЕЦБ за тези условия.
ГЛАВА 3
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
Член 17
Право на установяване и упражняване на свободно предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
1. Значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. Съответният НКО упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
ДЯЛ 4
ДОПЪЛНИТЕЛЕН НАДЗОР НАД ФИНАНСОВИ КОНГЛОМЕРАТИ
Член 18
Координатор
1. ЕЦБ поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на значимо поднадзорно лице.
2. НКО поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ III
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, ПРИЛОЖИМИ ЗА ФУНКЦИОНИРАНЕТО НА ЕНМ
ДЯЛ 1
ПРИНЦИПИ И ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 19
Общ преглед
В настоящата част се установяват а) общи правила относно прилагането на ЕНМ от ЕЦБ и НКО и б) разпоредбите, които ЕЦБ ще прилага при извършване на надзорна процедура на ЕЦБ.
Общите принципи и разпоредби, приложими между ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество, са посочени в част IX.
Член 20
Задължение за лоялно сътрудничество
ЕЦБ и НКО спазват задължение за лоялно сътрудничество и задължение за обмен на информация.
Член 21
Общо задължение за обмен на информация
1. Без да се засяга правомощието на ЕЦБ да получава пряко или да има пряк достъп до информацията, докладвана текущо от поднадзорните лица, НКО по-специално предоставят на ЕЦБ своевременно и точно цялата информация, която ѝ е необходима за изпълнението на задачите, възложени ѝ по силата на Регламента за ЕНМ. Тази информация включва информация, произтичаща от дейностите на НКО по проверка и на място.
2. При обстоятелства, когато получава информация пряко от юридическите или физическите лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ предоставя тази информация на съответните НКО своевременно и точно. Тази информация включва по-конкретно информацията, необходима на НКО за изпълнението на ролята им за подпомагане на ЕЦБ.
3. Без да се засяга параграф 2, ЕЦБ предоставя на НКО редовен достъп до актуализирана информация, необходима на НКО за изпълнение на задачите им, свързани с пруденциалния надзор.
Член 22
Право на ЕЦБ да указва на НКО или ОНРО да упражнят правомощията си и да предприемат действия, в случай че ЕЦБ има надзорна задача, но не и свързаните с това правомощия
1. Доколкото е необходимо за изпълнението на възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ може, посредством указания, да изиска от НКО и/или ОНРО да упражнят правомощията си по силата на националното право и в съответствие с установените в него условия и както е предвидено в член 9 от Регламента за ЕНМ, когато Регламентът за ЕНМ не предоставя такива правомощия на ЕЦБ.
2. НКО и/или ОНРО, съобразно член 5 от Регламента за ЕНМ, своевременно информират ЕЦБ за упражняването на тези правомощия.
Член 23
Езиков режим между ЕЦБ и НКО
ЕЦБ и НКО приемат правила относно комуникацията си в рамките на ЕНМ, включително езика/езиците, които ще бъдат използвани.
Член 24
Езиков режим между ЕЦБ и юридически или физически лица, включително поднадзорни лица
1. Всеки документ, който поднадзорно лице или друго юридическо или физическо лице, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, изпраща на ЕЦБ, може да бъде изготвен на всеки един от официалните езици на Съюза, избран от поднадзорното лице или субект.
2. ЕЦБ, поднадзорните лица и всички други юридически или физически лица, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, могат да постигнат съгласие да използват само един официален език на Съюза в писмената си комуникация, включително по отношение на надзорни решения на ЕЦБ.
Отмяната на такова споразумение за използването на един език засяга само аспектите на надзорната процедура на ЕЦБ, които все още не са извършени.
В случай че участниците в устно изслушване поискат да бъдат изслушани на определен официален език на Съюза, различен от езика на надзорната процедура на ЕЦБ, до ЕЦБ се отправя предизвестие за това изискване с достатъчен срок, така че тя да може да предприеме необходимите мерки.
ДЯЛ 2
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ СЪС ЗАКОНОСЪОБРАЗНОСТ НА ПРОИЗВОДСТВОТО ЗА ПРИЕМАНЕ НА НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ НА ЕЦБ
ГЛАВА 1
Надзорни процедури на ЕЦБ
Член 25
Общи принципи
1. Надзорни процедури на ЕЦБ, които са започнати в съответствие с член 4 и раздел 2 на глава III от Регламента за ЕНМ, се извършват в съответствие с член 22 от Регламента за ЕНМ и разпоредбите на настоящия дял.
2. Разпоредбите на настоящия дял не се прилагат по отношение на процедури, извършвани от Административния съвет за преглед.
Член 26
Страни
1. Страни по надзорна процедура на ЕЦБ са:
а)
тези, които подават заявление;
б)
тези, до които ЕЦБ възнамерява да адресира или е адресирала надзорно решение на ЕЦБ.
2. НКО не се считат за страни.
Член 27
Представителство на страна
1. Страната може да бъде представлявана от представителите ѝ по закон или според устройствените ѝ правила или от друг представител, упълномощен с писмено пълномощно да предприема някои или всички действия, отнасящи се до надзорната процедура на ЕЦБ.
2. Оттеглянето на пълномощното поражда действие само след получаването на писмено оттегляне от ЕЦБ. ЕЦБ потвърждава получаването на такова оттегляне.
3. В случай че страната е назначила представител в надзорна процедура на ЕЦБ, ЕЦБ се свързва само с назначения представител в тази надзорна процедура, освен ако конкретните обстоятелства налагат ЕЦБ да се свърже пряко със страната. В последния случай представителят се информира.
Член 28
Общи задължения на ЕЦБ и на страните по надзорна процедура на ЕЦБ
1. Надзорната процедура на ЕЦБ може да бъде започната служебно или по искане на страна. При спазване на параграф 3, ЕЦБ установява фактите, които са от значение за приемане на окончателното ѝ решение във всяка служебно започната надзорна процедура на ЕЦБ.
2. В оценката си ЕЦБ взема предвид всички относими обстоятелства.
3. При спазване на правото на Съюза, страната се задължава да участва в надзорната процедура на ЕЦБ и да осигурява съдействие за изясняване на фактите. В надзорните процедури на ЕЦБ, започнати по искане на страна, ЕЦБ може да ограничи установяването на фактите до изискване към страната да предостави относимата фактическа информация.
Член 29
Доказателства в надзорните процедури на ЕЦБ
1. За да установи фактите по случая, ЕЦБ използва доказателствата, които счете за целесъобразни след надлежното им разглеждане.
2. При спазване на правото на Съюза, страните оказват съдействие ЕЦБ при установяването на фактите по случая. По-специално, при спазване на ограниченията, свързани с процедурите за налагане на санкции съгласно правото на Съюза, страните представят вярно известните им факти.
3. ЕЦБ може да определи срок, в който страните могат да представят доказателства.
Член 30
Свидетели и вещи лица в надзорните процедури на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да изслушва свидетели и вещи лица, ако счете за необходимо.
2. Когато назначава вещо лице, ЕЦБ определя задачата на вещото лице в споразумение и определя срок, в който вещото лице представя доклада си.
3. Когато ЕЦБ изслушва свидетели или вещи лица, те имат право на искане за възстановяване на техните пътни и дневните разходи. Свидетелите имат право на обезщетение за пропуснати доходи, а вещите лица - на договореното възнаграждение за техните услуги, след като са представили заключенията си. Обезщетението се предоставя съгласно разпоредбите, приложими съответно по отношение на обезщетенията на свидетели и възнагражденията на вещи лица от Съда на Европейския съюз.
4. ЕЦБ може да изиска лицата по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ, да присъстват като свидетели в помещенията на ЕЦБ или на всяко друго място в участваща държава членка, определено от ЕЦБ. Когато лице по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ е юридическо лице, физическите лица, които го представляват, са длъжни да присъстват съгласно предходното изречение.
Член 31
Право на изслушване
1. Преди ЕЦБ да може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, на същата трябва да се даде възможност да представи на ЕЦБ писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. Ако счете за целесъобразно, ЕЦБ може да даде на страните възможността да изложат пред ЕЦБ становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание. В уведомлението, с което ЕЦБ дава на страната възможност да представи своето становище, се посочва основното съдържание на подготвяното надзорно решение на ЕЦБ и основните факти, възражения и правни основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе решението си. Раздел 1 на глава III от Регламента за ЕНМ не е предмет на разпоредбите на този член.
2. Ако ЕЦБ предостави на страна възможността да изложи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание, отсъствието на страната не е причина за отлагане на заседанието, освен ако има основателни причини за това. Ако страната има основателни причини, ЕЦБ може да отложи заседанието или да даде на страната възможност да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. ЕЦБ изготвя писмен протокол от заседанието, който се подписва от страните, и предоставя на страните копие от протокола.
3. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на изложение, посочващо фактите, възраженията и правните основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе надзорното решение на ЕЦБ.
По искане на страната ЕЦБ може да удължи срока при необходимост.
При особени обстоятелства ЕЦБ може да съкрати срока до три работни дни. Срокът се съкращава до три работни дни също и в случаите, обхванати от членове 14 и 15 от Регламента за ЕНМ.
4. Независимо от параграф 3 и при спазване на параграф 5 ЕЦБ може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, без да ѝ дава възможност да представи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ преди приемането му, ако се окаже необходимо приемане на неотложно решение, за да се предотврати значителна вреда за финансовата система.
5. Ако в съответствие с параграф 4 е прието неотложно надзорно решение на ЕЦБ, на страната се дава възможността своевременно след приемането му да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на надзорното решение на ЕЦБ. По искане от страната ЕЦБ може да удължи срока, като срокът обаче не може да надвишава шест месеца. ЕЦБ преглежда надзорното решение на ЕЦБ с оглед на становището на страната и може да го потвърди, отмени, измени или да го отмени и замени с ново надзорно решение на ЕЦБ.
6. Параграфи 4 и 5 не се прилагат за надзорни процедури на ЕЦБ, свързани със санкции по член 18 от Регламента за ЕНМ и част Х от настоящия регламент.
Член 32
Достъп до преписките в надзорната процедура на ЕЦБ
1. Правото на защита на заинтересованите страни се съблюдава в пълна степен в хода на надзорните процедури на ЕЦБ. За тази цел и след откриването на надзорната процедура на ЕЦБ, страните имат право на достъп до преписката на ЕЦБ при зачитане на законния интерес на юридическите и физическите лица, различни от съответната страна, за опазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация. НКО предават своевременно на ЕЦБ всяко получено от тях искане, отнасящо се до достъпа до преписки, свързани с надзорни процедури на ЕЦБ.
2. Преписките се състоят от всички получени, представени или събрани от ЕЦБ документи в хода на надзорната процедура на ЕЦБ, независимо от техния носител.
3. Никоя от разпоредбите на настоящия член не възпрепятства ЕЦБ или НКО да разкриват и използват информация, необходима за доказване на нарушение.
4. ЕЦБ може да определи достъпът до преписка да се предоставя по един или повече от следните начини, като надлежно отчита техническите възможности на страните:
а)
посредством CD-ROM или друго електронно устройство за съхранение на данни, включително такива, които могат да се появят в бъдеще;
б)
чрез копия на достъпната преписка на хартиен носител, изпратени им по пощата;
в)
като ги покани да се запознаят с достъпната преписка в помещенията на ЕЦБ.
5. За целите на настоящия член поверителната информация може да включва вътрешни документи на ЕЦБ и на НКО и кореспонденция между ЕЦБ и НКО или между НКО.
ГЛАВА 2
Надзорни решения на ЕЦБ
Член 33
Мотивиране на надзорните решения на ЕЦБ
1. При спазване на параграф 2 надзорното решение на ЕЦБ се придружава от мотивите за приемането му.
2. Мотивите съдържат основните факти и правните основания, на които се основава надзорното решение на ЕЦБ.
3. При спазване на член 31, параграф 4 ЕЦБ основава надзорното решение на ЕЦБ само на факти и възражения, по които страната е имала възможност да представи становище.
Член 34
Суспензивно действие
Без да се засяга член 278 от ДФЕС и член 24, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да реши, че прилагането на надзорно решение на ЕЦБ се спира, а) като посочи това в надзорното решение на ЕЦБ или б) в случаи, различни от искане за преглед от Административния съвет за преглед, по искане на адресата на надзорното решение на ЕЦБ.
Член 35
Уведомление за надзорни решения на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да уведоми страна за надзорно решение на ЕЦБ а) устно, б) чрез връчване или доставяне на ръка на копие на надзорното решение, в) чрез препоръчано писмо с обратна разписка, г) чрез експресна куриерска услуга, д) по телефакс или е) по електронен път в съответствие с параграф 10.
2. В случай че представител е упълномощен с писмено пълномощно, ЕЦБ може да уведоми него за надзорното решение на ЕЦБ. В такива случаи ЕЦБ не е задължена да уведомява за надзорното решение на ЕЦБ също и поднадзорното лице, представлявано от такъв представител.
3. В случай на устно уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ уведомлението за решението се счита за връчено на адресата, ако служител на ЕЦБ е информирал а) съответното физическо лице, в случай на физическо лице, или б) упълномощен от юридическото лице представител за получаване, в случай на юридическо лице, за надзорното решение на ЕЦБ. В такъв случай своевременно след такова устно уведомяване на адресата се предоставя писмено копие на надзорното решение на ЕЦБ.
4. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез препоръчано писмо с обратна разписка уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на доставчика на пощенски услуги, освен ако от обратната разписка е видно, че писмото е получено на различна дата.
5. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез експресна куриерска услуга уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на куриерската служба, освен ако от разписката за доставяне от куриерската служба е видно, че писмото е получено на различна дата.
6. За целите на параграфи 4 и 5 надзорното решение на ЕЦБ трябва да бъде адресирано до подходящ за връчване адрес (валиден адрес). Валиден адрес е:
а)
в случая на надзорна процедура на ЕЦБ, започната по искане или по заявление на адресата на надзорно решение на ЕЦБ - адресът, предоставен от адресата в неговото искане или заявление;
б)
в случая на поднадзорно лице - последният служебен адрес на главното управление, предоставен на ЕЦБ от поднадзорното лице;
в)
в случая на физическо лице - последният предоставен на ЕЦБ адрес, а ако на ЕЦБ не е предоставен адрес и физическото лице е служител, ръководител или акционер в поднадзорното лице - служебният адрес на поднадзорното лице в съответствие с буква б).
7. Всяко лице, което е страна по надзорна процедура на ЕЦБ, предоставя на ЕЦБ при поискване валиден адрес.
8. Ако лице е установено или има местожителство в държава, която не е държава членка, ЕЦБ може да изиска от страната да посочи в разумен срок упълномощен получател, който е резидент на държава членка или който има служебни помещения в държава членка. Ако при такова искане не бъде посочен упълномощен получател и съответно докато такъв не бъде посочен, всички съобщения могат да бъдат връчвани в съответствие с параграфи 3-5 и 9 на адреса на страната, предоставен на ЕЦБ.
9. Когато лицето, което е адресат на надзорно решение на ЕЦБ, е предоставило на ЕЦБ номер на факс, ЕЦБ може да уведоми за надзорно решение на ЕЦБ чрез предаване на копие на надзорното решение на ЕЦБ по телефакс. Адресатът се счита за уведомен за надзорното решение на ЕЦБ, ако ЕЦБ получи потвърждение за успешно завършване на доставянето на телефакса.
10. ЕЦБ може да определи критериите, съгласно които надзорно решение на ЕЦБ може да бъде връчено по електронен път или чрез други сравними средства за комуникация.
ДЯЛ 3
ДОКЛАДВАНЕ НА НАРУШЕНИЯ
Член 36
Докладване на нарушения
Всяко лице може добросъвестно да представи доклад пряко на ЕЦБ, ако има основателни причини да счита, че докладът ще разкрие нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги или компетентни органи (включително самата ЕЦБ).
Член 37
Подходяща защита за доклади за нарушения
1. Когато лице добросъвестно изготвя доклад за предполагаеми нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от поднадзорни лица или компетентни органи, докладът се третира като защитен доклад.
2. Всички лични данни както на лицето, което изготвя защитен доклад, така и на лицето, за което се предполага, че е отговорно за нарушението, са защитени в съответствие с приложимата правна рамка на Съюза за защита на данните.
3. ЕЦБ не разкрива кое е лицето, което е изготвило защитен доклад, без преди това да получи изричното съгласие на това лице, освен ако такова разкриване е поискано със съдебно разпореждане с оглед на по-нататъшни разследвания или последващо съдебно производство.
Член 38
Процедури за последващите действия във връзка с доклади
1. ЕЦБ оценява всички доклади относно значимите поднадзорни лица. Тя оценява докладите, свързани с по-малко значимите поднадзорни лица, по отношение на нарушения на регламентите или решенията на ЕЦБ. В последния случай, когато НКО получат такива доклади, те ги препращат на ЕЦБ, без да разкриват кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
2. Без да се засяга параграф 1, ЕЦБ препраща докладите, засягащи по-малко значимите поднадзорни лица, на съответния НКО, без да разкрива кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
3. ЕЦБ обменя информация с НКО: а) за да оцени дали докладите са изпратени както до ЕЦБ, така и до съответния НКО, и да координира усилията; и б) да се запознае с резултатите от последващите действия във връзка с докладите, препратени до НКО.
4. ЕЦБ използва разумна преценка, когато определя как да оцени получените доклади и какви действия да бъдат предприети.
5. В случай на предполагаеми нарушения от поднадзорни лица съответното поднадзорно лице предоставя на ЕЦБ цялата информация и документи, поискани от нея за оценяване на получените доклади.
6. В случай на предполагаеми нарушения от компетентни органи (различни от ЕЦБ) ЕЦБ изисква от съответния компетентен орган да предостави становището си относно докладваните факти.
7. В годишния си доклад, описан в член 20, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ представя в съкратена или в обобщена форма информация относно получените доклади, така че отделните поднадзорни лица или субекти да не могат да бъдат идентифицирани.
ЧАСТ IV
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СТАТУТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
ДЯЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
Член 39
Класифициране на поднадзорно лице на индивидуална основа като значимо
1. Поднадзорно лице се счита за значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи това в решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, съгласно членове 43-49, като посочва мотивите за такова решение.
2. Поднадзорно лице престава да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи в решение на ЕЦБ, чийто адресат е поднадзорното лице, че то е по-малко значимо поднадзорно лице или че вече не е поднадзорно лице, като посочва мотивите за такова решение.
3. Поднадзорно лице може да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице въз основа на следното:
а)
неговия размер, определен в съответствие с членове 50-55 (наричан по-долу „критерия за размер“);
б)
неговата значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка, определена в съответствие с членове 56-58 (наричан по-долу „критерия за икономическа значимост“);
в)
неговата значимост по отношение на трансграничните дейности, определена в съответствие с членове 59 и 60 (наричан по-долу „критерия за трансгранични дейности“);
г)
искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от Европейския механизъм за стабилност (ЕМС), както е определено в съответствие с членове 61-64 (наричан по-долу „критерия за пряка публична финансова помощ“);
д)
факта, че поднадзорното лице е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65 и 66.
4. Значимите поднадзорни лица подлежат на пряк надзор от ЕЦБ, освен ако определени обстоятелства оправдават надзор от съответния НКО в съответствие с дял 9 на настоящата част.
5. ЕЦБ също така осъществява пряк надзор над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ, прието в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, според което ЕЦБ ще упражнява пряко всички съответни правомощия по член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. За целите на ЕНМ такова по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група се класифицират като значими.
6. Преди вземането на решенията на ЕЦБ по настоящия член ЕЦБ провежда консултации със съответните НКО. За всяко посочено в настоящия член решение на ЕЦБ също така се уведомяват съответните НКО.
Член 40
Класифициране на поднадзорни лица, които са част от група, като значими
1. Ако едно или повече поднадзорни лица са част от поднадзорна група, критериите за определяне на значимостта се определят на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки в съответствие с разпоредбите на дялове 3-7 на част IV.
2. Всяко от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорна група, се счита за значимо поднадзорно лице във всеки от следните случаи:
а)
ако поднадзорната група на най-високото си равнище на консолидация в участващите държави членки отговаря на критерия за размер, критерия за икономическа значимост или критерия за трансгранични дейности;
б)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, отговаря на критерия за пряка публична финансова помощ;
в)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
3. Когато поднадзорна група е определена, че е значима или че вече не е значима, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ за класификацията като значимо поднадзорно лице или за премахване на класификацията като значимо поднадзорно лице, като определя началната и крайна дата на пряк надзор от ЕЦБ над всяко поднадзорно лице, съставляващо част от въпросната поднадзорна група, в съответствие с критериите и процедурите, уредени в член 39.
Член 41
Специални разпоредби по отношение на клонове на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Всички клонове, открити в една и съща участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се считат за едно поднадзорно лице за целите на настоящия регламент.
2. Клонове, открити в различни участващи държави членки от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се третират самостоятелно като отделни поднадзорни лица за целите на настоящия регламент.
3. Без да се засяга параграф 1, клоновете на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се оценяват самостоятелно като отделни поднадзорни лица и отделно от дъщерните предприятия на същата кредитна институция, при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
Член 42
Специални разпоредби по отношение на дъщерни предприятия на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки и трети държави
1. Дъщерни предприятия, установени в една или повече участващи държави членки от кредитна институция, чието главно управление е в неучастваща държава членка или в трета държава, се оценяват отделно от клоновете на тази кредитна институция при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Следните дъщерни предприятия се оценяват отделно при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ:
а)
тези, които са установени в участваща държава членка;
б)
тези, които принадлежат към група, главното управление на чието предприятие майка е в неучастваща държава членка или в трета държава; и
в)
тези, които не принадлежат към поднадзорна група в участващи държави членки.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРА ЗА КЛАСИФИЦИРАНЕ НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА КАТО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Класифициране на поднадзорно лице като значимо
Член 43
Преглед на статута на поднадзорно лице
1. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, ЕЦБ извършва преглед най-малко на годишна база дали значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група продължава да отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, всеки НКО извършва преглед най-малко на годишна база дали по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. В случай на по-малко значима поднадзорна група, съответният НКО на участващата държава членка, в която е установено предприятието майка, определено на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, извършва този преглед.
3. ЕЦБ може да извършва преглед по всяко време, след като получи съответна информация, по-специално в посочените в член 52 случаи, относно това а) дали поднадзорно лице отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ и б) дали значимо поднадзорно лице вече не отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
4. Ако НКО прецени, че по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, съответният НКО своевременно информира ЕЦБ.
5. По искане на ЕЦБ или на НКО, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат при определяне на това дали са изпълнени някои от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група.
6. Ако ЕЦБ а) реши да поеме прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група или б) реши, че прекият надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група от ЕЦБ се прекратява, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат с оглед осигуряването на плавен преход на надзорните компетенции. По-специално се изготвя доклад от съответния НКО, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на поднадзорното лице, когато ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице, и от ЕЦБ, когато съответният НКО стане компетентен да упражнява надзор над това лице.
7. ЕЦБ определя дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими, като използва критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по предвидения в него ред, а именно: а) размер; б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка; в) значимост на трансграничните дейности; г) искане за получаване или получаване на публична финансова помощ пряко от ЕМС; д) факта, че то е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
Член 44
Процедура, прилагана при определяне на значимостта на поднадзорно лице
1. При вземане на решения относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група съгласно настоящия дял и освен ако е предвидено друго, ЕЦБ прилага процедурните правила на дял 2 от част III от настоящия регламент.
2. ЕЦБ уведомява писмено в предвидения в член 45 срок всяко заинтересовано поднадзорно лице за решение на ЕЦБ относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група, като също така съобщава това решение на съответния НКО. По отношение на поднадзорни лица, които са част от значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани.
3. За поднадзорни лица, които не са уведомени от ЕЦБ съгласно параграф 1, списъкът, посочен в член 49, параграф 2, служи за уведомление за класификацията им като по-малко значими.
4. ЕЦБ предоставя на всяко съответно поднадзорно лице възможността да представи писмено становище преди приемането на решението на ЕЦБ съгласно параграф 1.
5. Освен това ЕЦБ предоставя възможност на съответните НКО съгласно член 39, параграф 6 да представят писмени съображения и становища, които следва да бъдат надлежно разгледани от ЕЦБ.
6. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група от датата на уведомлението за решението на ЕЦБ, определящо ги като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
ГЛАВА 2
Начало и край на прекия надзор от ЕЦБ
Член 45
Начало на прекия надзор от ЕЦБ
1. ЕЦБ определя в решение на ЕЦБ датата, на която поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. Това решение на ЕЦБ може да съвпада с решението по член 44, параграф 2. При спазване на параграф 2 ЕЦБ уведомява за това решение на ЕЦБ всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко един месец преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
2. Ако ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група въз основа на искане за пряка публична финансова помощ от ЕМС или при получаване на такава, ЕЦБ своевременно уведомява за решението на ЕЦБ по параграф 1 всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко една седмица преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
3. ЕЦБ предоставя копия от решенията на ЕЦБ по параграф 1 на съответните НКО.
4. ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група най-късно 12 месеца след датата, на която ЕЦБ уведомява това поднадзорно лице или поднадзорна група за решението на ЕЦБ съгласно член 44, параграф 2.
5. За целите на настоящия член в случай на поднадзорна група ЕЦБ уведомява поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки за решението на ЕЦБ и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на тази група са надлежно информирани до определения краен срок.
Член 46
Край на прекия надзор от ЕЦБ
1. Когато определи, че прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице или поднадзорна група ще приключи, ЕЦБ издава решение на ЕЦБ до всяко заинтересовано поднадзорно лице, в което посочва датата и причините за края на прекия надзор. ЕЦБ приема такова решение най-малко един месец преди датата, на която ще приключи прекият надзор от ЕЦБ. ЕЦБ също така предоставя копие от това решение на ЕЦБ на съответните НКО. Член 45, параграф 5 се прилага съответно.
2. Преди приемането на решение на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ предоставя на всяко от съответните поднадзорни лица възможността да представят писмени становища.
3. Всяко решение на ЕЦБ, което посочва датата, на която приключва прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице, може да се издаде заедно с решението, което класифицира това поднадзорно лице като по-малко значимо.
Член 47
Основания за прекратяване на прекия надзор от ЕЦБ
1. В случай на значимо поднадзорно лице, което е класифицирано като такова въз основа на неговия а) размер, б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка или в) значимост на трансграничните дейности, или защото е част от поднадзорна група, която отговаря най-малко на един от тези критерии, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години не е изпълнен нито един от посочените по-горе критерии, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, нито на индивидуална основа, нито от поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице.
2. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС по отношение на а) самото лице, б) поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице или в) поднадзорно лице, което принадлежи към тази група и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако пряката публична финансова помощ е отказана, изцяло върната или прекратена. Такова решение в случай на връщане или на прекратяване на пряката публична финансова помощ може да се вземе само след изтичането на три календарни години след цялостното връщане или прекратяване на пряката публична финансова помощ.
3. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65-66, или принадлежи към поднадзорна група на такава кредитна институция и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години, съответното поднадзорно лице не е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
4. В случай на поднадзорно лице, над което ЕЦБ упражнява пряк надзор съгласно решение на ЕЦБ, прието въз основа на член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което прекратява прекия надзор от ЕЦБ, ако според разумната ѝ преценка вече не е необходим пряк надзор за осигуряване последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
Член 48
Висящи процедури
1. Ако се осъществява промяна на компетентността между ЕЦБ и НКО, органът, чиято компетентност се прекратява (наричан по-долу „органът, чиято компетентност се прекратява“), уведомява органа, който става компетентен (наричан по-долу „органът, поемащ надзора“), за всяка официално започната надзорна процедура, по която се изисква решение. Органът, чиято компетентност се прекратява, предоставя тази информация незабавно, след като узнае за предстоящата промяна на компетентността. Органът, чиято компетентност се прекратява, актуализира тази информация непрекъснато и като общо правило на месечна основа, когато е налична нова информация за докладване относно надзорна процедура. Органът, поемащ надзора, може да разреши в надлежно обосновани случаи докладване с по-малка периодичност. За целите на членове 48 и 49 надзорна процедура е надзорна процедура на ЕЦБ или НКО.
Преди да се осъществи промяната на компетентността, органът, чиято компетентност се прекратява, установява контакт с органа, поемащ надзора, своевременно след официалното започване на всяка нова надзорна процедура, която изисква решение.
2. Ако надзорната компетентност се промени, органът, чиято компетентност се прекратява, полага усилия да приключи висящите надзорни процедури, изискващи решение преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност.
3. Ако официално започната надзорна процедура, изискваща решение, не може да бъде завършена преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност, органът, чиято компетентност се прекратява, остава компетентен да завърши висящата надзорна процедура. За тази цел органът, чиято компетентност се прекратява, запазва и всички съответни правомощия до завършването на надзорната процедура. Органът, чиято компетентност се прекратява, завършва въпросната висяща надзорна процедура в съответствие с приложимото право, съгласно запазените си правомощия. Органът, чиято компетентност се прекратява, уведомява органа, поемащ надзора, преди вземането на всяко решение в надзорна процедура, която е била висяща преди промяната на компетентността. Той предоставя на органа, поемащ надзора, копие на взетото решение и всички документи, свързани с това решение.
4. Чрез дерогация от параграф 3 ЕЦБ може да реши в рамките на един месец от получаването на информацията, необходима за завършването на оценката ѝ на съответната официално започната надзорна процедура, и след консултация със съответния НКО, да поеме съответната надзорна процедура. Ако с оглед на националното право се изисква решение на ЕЦБ преди края на срока за оценка, посочен в предходното изречение, НКО предоставя на ЕЦБ необходимата информация и определя по-специално срока, в рамките на който ЕЦБ трябва да реши дали възнамерява да поеме процедурата или не. Когато поеме надзорна процедура, ЕЦБ уведомява съответния НКО и страните за решението си да поеме съответната надзорна процедура. ЕЦБ посочва в решението на ЕЦБ последиците от поемане на такава надзорна процедура.
5. ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат във връзка със завършването на всяка висяща процедура, като за целта могат да обменят всякаква относима информация.
6. Настоящият член не се прилага по отношение на общи процедури.
ГЛАВА 3
Списък на поднадзорните лица
Член 49
Публикуване
1. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице и поднадзорна група, над които ЕЦБ упражнява пряк надзор, като посочва, когато е от значение за поднадзорното лице, поднадзорната група, към която то принадлежи, и конкретното правно основание за този пряк надзор. В случай на класификация като значими въз основата на критерия за размер, списъкът включва общата стойност на активите на поднадзорното лице или поднадзорната група. ЕЦБ публикува също и имената на поднадзорните лица, които, въпреки че отговарят на един от критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, и следователно биха могли да бъдат класифицирани като значими, се считат за по-малко значими от ЕЦБ заради определени обстоятелства в съответствие с дял 9 на част IV, в резултат на което ЕЦБ не упражнява пряк надзор над тях.
2. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице, над което НКО упражнява надзор, и името на съответния НКО.
3. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, се публикуват в електронен вид и са достъпни на уебсайта на ЕЦБ.
4. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, подлежат на редовна актуализация.
ДЯЛ 3
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА РАЗМЕРА
Член 50
Определяне на значимостта въз основа на размера
1. Дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими въз основа на критерия за размер се определя чрез позоваване на общата стойност на техните активи.
2. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значими, ако общата стойност на неговите/нейните активи надвишава 30 милиарда евро (наричан по-долу „праг на размера“).
Член 51
Основа за определяне дали поднадзорно лице е значимо или не според критерия за размер
1. Ако поднадзорното лице е част от поднадзорна група, общата стойност на активите му се определя въз основа на пруденциалното консолидирано отчитане в края на годината за поднадзорната група в съответствие с приложимото право.
2. Ако общите активи не могат да бъдат определени въз основа на данните, посочени в параграф 1, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран консолидиран годишен отчет, изготвен в съответствие с Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12), а ако този годишен отчет не е наличен, консолидирания годишен отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
3. Ако поднадзорното лице не е част от поднадзорна група, общата стойност на активите се определя въз основа на пруденциалното индивидуално отчитане в края на годината в съответствие с приложимото право.
4. Ако общите активи не могат да бъдат определени чрез използване на данните по параграф 3, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран годишен отчет, изготвен в съответствие с МСФО, приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002, а ако този годишен отчет не е наличен, годишния отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
5. Ако поднадзорното лице е клон на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, общата стойност на неговите активи се определя на базата на статистическите данни, отчетени съгласно Регламент (ЕО) № 25/2009 (ЕЦБ/2008/32) на Европейската централна банка (13).
Член 52
Основа за определяне на значимостта според критерия за размер при специфични или извънредни обстоятелства
1. Ако по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице е налице извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, съответният НКО извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Ако такава промяна настъпи по отношение на значимо поднадзорно лице, ЕЦБ извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, включва някое от следните: а) сливането на две или повече кредитни институции, б) продажбата или прехвърлянето на съществена част от търговско предприятие, в) прехвърлянето на акции на кредитна институция, така че тя вече не принадлежи към поднадзорна група, към която е принадлежала преди продажбата, г) окончателното решение за извършване на организирана ликвидация на поднадзорното лице (или група), д) съпоставими фактически положения.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, а в случай на по-малко значима поднадзорна група, по-малко значимото поднадзорно лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира съответния НКО за всяка промяна, посочена в параграф 1.
Значимо поднадзорно лице, а в случай на значима поднадзорна група, поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира ЕЦБ за всяка промяна, посочена в параграф 1.
3. Чрез дерогация от правилото за трите години, предвидено в член 47, параграфи 1-3, и в случай на извънредни обстоятелствата, включително посочените в параграф 1, ЕЦБ решава в консултация с НКО, дали засегнатите поднадзорни лица са значими или по-малко значими и датата, от която се извършва надзорът от ЕЦБ или НКО.
Член 53
Групи от консолидирани предприятия
1. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия се състои от предприятията, които трябва да се консолидират за пруденциални цели в съответствие с правото на Съюза.
2. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия включва дъщерни предприятия и клонове в неучастващи държави членки и трети държави.
Член 54
Метод на консолидация
Методът на консолидация е методът на консолидация, приложим в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
Член 55
Метод за изчисляване на общите активи
За целите на определянето на значимостта на кредитна институция въз основа на критерия за размер, „общата стойност на активите“ се извежда от реда „общо активи“ на счетоводния баланс, изготвен в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
ДЯЛ 4
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА ЗА ИКОНОМИКАТА НА СЪЮЗА ИЛИ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 56
Праг на национална икономическа значимост
Поднадзорно лице, установено в участваща държава членка, или поднадзорна група, чието предприятие майка е установено в участваща държава членка, се класифицира като значимо въз основа на значимостта му за икономиката на съответната участваща държава членка, ако:
(праг на национална икономическа значимост)
и
А ≥ 5 милиарда евро
където
А
е общата стойност на активите, определена в съответствие с членове 51-55 за дадена календарна година, и
Б
е брутният вътрешен продукт по пазарни цени, определен в точка 8.89 от приложение А към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14) (ЕСС 2010), публикуван от Евростат за дадената календарна година.
Член 57
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на Съюза или на участваща държава членка
1. ЕЦБ взема предвид следните критерии, по-специално при оценяване на това дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими или не за икономиката на Съюза или на участваща държава членка по причини, различни от посочените в член 56:
а)
значимостта на поднадзорното лице или поднадзорната група за конкретни икономически сектори в Съюза или в участваща държава членка;
б)
взаимосвързаността на поднадзорното лице или поднадзорната група с икономиката на Съюза или на участваща държава членка;
в)
заменяемостта на поднадзорното лице или поднадзорната група, както като участник на пазара, така и като доставчик на услуги за клиенти;
г)
стопанската, структурната или оперативната сложност на поднадзорното лице или поднадзорната група.
2. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 58
Определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на участваща държава членка по искане на НКО
1. НКО може да уведоми ЕЦБ, че счита поднадзорно лице за значимо по отношение на националната му икономика.
2. ЕЦБ оценява уведомлението на НКО на основата на критериите, изложени в член 57, параграф 1.
3. Член 57 се прилага съответно.
ДЯЛ 5
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА НА ТРАНСГРАНИЧНИТЕ ДЕЙНОСТИ
Член 59
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта на трансграничните дейности на поднадзорна група
1. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само когато предприятието майка на поднадзорната група е установило дъщерни предприятия, които сами по себе си са кредитни институции, в повече от една друга участваща държава членка.
2. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само ако общата стойност на активите ѝ надхвърля 5 милиарда евро и:
а)
съотношението на трансграничните ѝ активи към общия размер на активите ѝ е над 20 %; или
б)
съотношението на трансграничните ѝ пасиви към общия размер на пасивите ѝ е над 20 %.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 60
Трансгранични активи и пасиви
1. „Трансгранични активи“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на активите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
2. „Трансгранични пасиви“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на пасивите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
ДЯЛ 6
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ИСКАНЕ ЗА ПОЛУЧАВАНЕ ИЛИ НА ПОЛУЧАВАНЕТО НА ПУБЛИЧНА ФИНАНСОВА ПОМОЩ ОТ ЕМС
Член 61
Искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от ЕМС
1. Пряка публична финансова помощ за поднадзорно лице е поискана, когато искането е отправено от член на ЕМС за предоставянето на финансова помощ от ЕМС на това лице в съответствие с взето решение от Съвета на управителите на ЕМС по член 19 от Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност, по отношение на пряката рекапитализация на кредитна институция и с приетите инструменти съгласно това решение.
2. Пряка публична финансова помощ е получена от кредитна институция, когато финансовата помощ е получена от кредитната институция в съответствие с решението и инструментите по параграф 1.
Член 62
Задължение на НКО да информират ЕЦБ за възможни искания за получаване или получаване на публична финансова помощ от по-малко значимо поднадзорно лице
1. Без да се засяга задължението, посочено в член 96, да информира ЕЦБ за влошаването на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице, НКО информира ЕЦБ, веднага щом узнае за евентуалната необходимост от публична финансова помощ за по-малко значимо поднадзорно лице, която да бъде предоставена на национално ниво непряко от ЕМС и/или от ЕМС.
2. НКО представя оценката си относно финансовото състояние на по-малко значимото поднадзорно лице на ЕЦБ за разглеждане, преди да я представи на ЕМС, освен в надлежно обосновани неотложни случаи.
Член 63
Начало и край на прекия надзор
1. Поднадзорно лице, по отношение на което е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС или което е получило пряка публична финансова помощ от ЕМС, се класифицира като значимо поднадзорно лице от датата, на която от негово име е била поискана пряка публична финансова помощ.
2. Датата, на която ЕЦБ поема прекия надзор, се определя в решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 64
Обхват
Ако по отношение на поднадзорно лице, което е част от поднадзорна група, е поискана пряка публична финансова помощ, всички поднадзорни лица, които са част от тази поднадзорна група, се класифицират като значими.
ДЯЛ 7
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ТОВА, ЧЕ ПОДНАДЗОРНОТО ЛИЦЕ Е ЕДНА ОТ ТРИТЕ НАЙ-ЗНАЧИМИ КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ В УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 65
Критерии за определяне на трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка
1. Кредитна институция или поднадзорна група се класифицира като значима, ако е една от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка.
2. За целите на идентифицирането на трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка ЕЦБ и съответният НКО вземат предвид размера, съответно на поднадзорното лице и поднадзорната група, определен в съответствие с членове 50-55.
Член 66
Процес на преглед
1. По отношение на всяка участваща държава членка ЕЦБ определя до 1 октомври всяка календарна година дали три кредитни институции или поднадзорни групи с предприятие майка, установено в такава участваща държава членка, следва да бъдат класифицирани като значими поднадзорни лица или не.
2. По искане на ЕЦБ НКО информират до 1 октомври на въпросната календарна година ЕЦБ за трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, установени в техните съответни участващи държави членки. Трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи се определят от НКО въз основа на критериите, посочени в членове 50-55.
3. За всяка от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участващите държави членки съответният НКО предоставя на ЕЦБ доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска във всеки отделен случай, освен ако кредитната институция или поднадзорната група вече е класифицирана като значима.
При получаване на информацията, посочена в параграф 2, ЕЦБ извършва своя собствена оценка. За тази цел ЕЦБ може да изиска от съответния НКО да предостави всяка относима информация.
4. Ако на 1 октомври на съответната година една или повече от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка не са класифицирани като значими поднадзорни лица, ЕЦБ приема решение в съответствие с дял 2 по отношение на която и да е от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, които не са класифицирани като значими.
5. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
ДЯЛ 8
РЕШЕНИЕ НА ЕЦБ ЗА УПРАЖНЯВАНЕ НА ПРЯК НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА ПО ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФ 5, БУКВА Б) ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 67
Критерии за решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ може, съгласно член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, да реши по всяко време посредством решение на ЕЦБ да упражнява пряко надзора над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група, когато това е необходимо за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Преди да приеме решението на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ взема предвид, inter alia, следните фактори:
а)
дали по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група се доближава до изпълнението на един от критериите, съдържащи се в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ или не;
б)
взаимосвързаността на по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група с други кредитни институции;
в)
дали съответното по-малко значимо поднадзорно лице е дъщерно предприятие на поднадзорно лице, чието главно управление е в неучастваща държава членка или трета държава, и е установило едно или повече дъщерни предприятия, които също са кредитни институции, или един или повече клонове в участващи държави членки, от които един или повече са значими;
г)
факта, че указанията на ЕЦБ не са били следвани от НКО;
д)
факта, че НКО не е изпълнил актовете, посочени в алинея първа на член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ;
е)
факта, че по-малко значимото поднадзорно лице е поискало или е получило непряко финансова помощ от ЕИФС или ЕМС.
Член 68
Процедура за изготвяне на решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по искане на НКО
1. По искане на НКО ЕЦБ оценява дали е необходимо или не да упражнява пряк надзор в съответствие с Регламента за ЕНМ по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Искането на НКО: а) посочва по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група, по отношение на които НКО счита, че ЕЦБ следва да поеме пряк надзор, и б) излага защо е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Искането на НКО се придружава от доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на съответното по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група.
4. Ако не се съгласи с искането на НКО, ЕЦБ се консултира със съответния НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
5. Ако реши, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
Член 69
Процедура за изготвяне на решения на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по собствена инициатива на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да поиска от НКО да представи доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група. ЕЦБ посочва датата, до която този доклад следва да ѝ бъде предоставен.
2. ЕЦБ се консултира с НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Ако заключи, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
ДЯЛ 9
ОСОБЕНИ ОБСТОЯТЕЛСТВА, КОИТО МОГАТ ДА ОБОСНОВАТ КЛАСИФИКАЦИЯТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО, ВЪПРЕКИ ЧЕ КРИТЕРИИТЕ ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ КАТО ЗНАЧИМО СА ИЗПЪЛНЕНИ
Член 70
Особени обстоятелства, водещи до класификацията на значимо поднадзорно лице като по-малко значимо
1. Особените обстоятелства, посочени в член 6, параграф 4, втора и пета алинеи от Регламента за ЕНМ (наричани по-долу „особените обстоятелства“), са налице, когато съществуват специфични и фактически обстоятелства, които правят класификацията на поднадзорно лице като значимо неподходяща, като се вземат предвид целите и принципите на Регламента за ЕНМ и по-специално необходимостта от осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Терминът „особени обстоятелства“ се тълкува стриктно.
Член 71
Оценка на съществуването на особени обстоятелства
1. Съществуването на особени обстоятелства, които обосновават класификацията на иначе значимо поднадзорно лице като по-малко значимо, се определя за всеки отделен случай и специално за съответното поднадзорно лице или поднадзорна група, а не за категории поднадзорни лица.
2. Прилага се съответно член 40.
3. Прилагат се съответно членове 44-46 и членове 48 и 49. ЕЦБ посочва в решение на ЕЦБ мотивите за своето заключение, че съществуват особени обстоятелства.
Член 72
Преглед
1. С помощта на съответните НКО ЕЦБ извършва преглед поне веднъж годишно дали продължават да съществуват особени обстоятелства по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като по-малко значими поради особени обстоятелства.
2. Съответното поднадзорно лице представя информацията и документите, поискани от ЕЦБ за извършване на прегледа по параграф 1.
3. Ако счита, че вече не съществуват особени обстоятелства, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, с което се определя, че същото е класифицирано като значимо и че вече не съществуват особени обстоятелства.
4. Прилага се съответно дял 2 на част IV.
ЧАСТ V
ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
ДЯЛ 1
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ИЗДАВАНЕ НА ЛИЦЕНЗ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ДЕЙНОСТ НА КРЕДИТНА ИНСТИТУЦИЯ
Член 73
Уведомяване на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. НКО, който получи заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, която ще бъде установена в участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за получаването на това заявление в срок до 15 работни дни.
2. НКО уведомява ЕЦБ и относно срока, в който решението по заявлението трябва да бъде прието и съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
3. Ако заявлението е непълно, НКО по собствена инициатива или по искане на ЕЦБ изисква от заявителя да предостави необходимата допълнителна информация. НКО изпраща получената допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 15 работни дни след нейното получаване.
Член 74
Оценка на заявленията от НКО
НКО, до който е подадено заявление, оценява дали заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право на държавата членка на НКО.
Член 75
Решения на НКО за отхвърляне на заявление
НКО отхвърлят заявленията, които не отговарят на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, и изпращат копие на решението си на ЕЦБ.
Член 76
Проекти на решения на НКО за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. След като се увери, че заявлението отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, НКО изготвя проект на решение, с което се предлага ЕЦБ да предостави лиценз на заявителя за извършване на дейност на кредитна институция (наричан по-долу „проекта на решение за издаване на лиценз“).
2. НКО осигурява, че проектът на решение за издаване на лиценз е съобщен на ЕЦБ и заявителя най-малко 20 работни дни преди края на максималния срок за оценка, предвиден от съответното национално право.
3. НКО може да предложи включване на препоръки, условия и/или ограничения в проекта на решение за издаване на лиценз в съответствие с националното право и правото на Съюза. В такива случаи НКО е отговорен за оценката на изпълнението на условията и/или ограниченията.
Член 77
Оценка на ЕЦБ на заявления и изслушване на заявители
1. ЕЦБ оценява заявлението въз основа на условията за издаване на лиценз, установени в съответното право на Съюза. Ако прецени, че условията не са изпълнени, ЕЦБ предоставя на заявителя възможността да изрази писмено становище относно фактите и възраженията, свързани с оценката, в съответствие с член 31.
2. Ако счете, че е необходима среща, както и в други обосновани случаи, ЕЦБ може да удължи максималния срок за приемане на решение по заявлението в съответствие с член 14, параграф 3 от Регламента за ЕНМ. Удължаването на срока се съобщава на заявителя в съответствие с член 35 от настоящия регламент.
Член 78
Решения на ЕЦБ по заявления
1. ЕЦБ приема решение въз основа на проект на решение за издаване на лиценз, получен от НКО, в срок до 10 работни дни, освен ако е прието решение за удължаване на максималния срок в съответствие с член 77, параграф 2. ЕЦБ може да потвърди проекта на решение за издаване на лиценз, като по този начин даде съгласие за издаването на лиценз, или да възрази срещу проекта на решение за издаване на лиценз.
2. ЕЦБ основава решението си на оценката си на заявлението, на проекта на решение за издаване на лиценз и на становището, представено от заявителя съгласно член 77.
3. В случай че ЕЦБ не приеме решение в срока, посочен в параграф 1, проектът на решение за издаване на лиценз, подготвен от НКО, се счита за приет.
4. ЕЦБ приема решение за издаване на лиценз, ако заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право на държавата членка, в която е установен заявителят.
5. Решението за издаване на лиценз обхваща дейността на заявителя като кредитна институция, както е уредена в съответното национално право, без да се засягат допълнителните изисквания за издаване на лиценз съгласно съответното национално право за дейности, различни от дейността по публично привличане на влогове или други възстановими средства и предоставяне на кредити за своя собствена сметка.
Член 79
Процедура за прекратяването на действието на лиценза
Действието на лиценза се прекратява в случаите, посочени в член 18, буква а) от Директива 2013/36/ЕС, когато съответното национално право предвижда това. НКО уведомяват ЕЦБ за отделните случаи на прекратяване на действието на лиценз. В тези случаи ЕЦБ оповестява прекратяването на действието на лиценза в съответствие с приложимото национално право, след като информира съответния НКО и заинтересованото поднадзорно лице.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ОТНЕМАНЕ НА ЛИЦЕНЗ
Член 80
Предложение на НКО за отнемане на лиценз
1. Ако счита, че лиценз на кредитна институция следва да бъде отнет изцяло или отчасти съгласно съответното право на Съюза или съответното национално право, включително отнемане по искане на кредитната институция, съответният НКО представя на ЕЦБ проект на решение, с което предлага отнемането на лиценза (наричан по-долу „проекта на решение за отнемане“), заедно с всички свързани придружителни документи.
2. НКО координира своите действия с националния орган, компетентен за преструктуриране на кредитни институции (наричан по-долу „националния орган за преструктуриране“), във връзка с всеки проект на решение за отнемане, който е относим към националния орган за преструктуриране.
Член 81
Оценка на ЕЦБ на проекта на решение за отнемане
1. ЕЦБ оценява своевременно проекта на решение за отнемане. По-специално, ЕЦБ взема предвид причините за неотложност, изложени от НКО.
2. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
Член 82
Оценка по собствена инициатива на ЕЦБ и консултация с НКО
1. Ако узнае обстоятелства, които могат да дадат основания за отнемането на лиценз, ЕЦБ оценява по собствена инициатива дали лицензът следва да бъде отнет съгласно съответното право на Съюза.
2. ЕЦБ може да се консултира със съответните НКО по всяко време. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ се консултира с НКО на държавата членка, в която е установена кредитната институция, най-малко 25 работни дни преди датата, на която планира да приеме своето решение. В надлежно обосновани неотложни случаи срокът за консултацията може да бъде намален на пет работни дни.
3. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ уведомява съответните НКО относно становищата, представени от кредитната институция. Прилага се правото на изслушване на кредитната институция, уредено в член 31.
4. ЕЦБ координира действията си с националния орган за преструктуриране във връзка с предложение за отнемане на лиценз в съответствие с член 14, параграф 5 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране.
Член 83
Решение на ЕЦБ за отнемането на лиценз
1. ЕЦБ приема решение за отнемане на лиценз своевременно. При това ЕЦБ може да приеме или да отхвърли съответния проект на решение за отнемане.
2. В процеса на приемане на своето решение ЕЦБ взема предвид всяко от следните: а) оценката си на обстоятелствата, обосноваващи отнемането; б) когато е приложимо, проекта на решение за отнемане на НКО; в) консултацията със съответния НКО и, когато НКО не е националният орган за преструктуриране, с националния орган за преструктуриране (наричани заедно с НКО „националните органи“); г) становищата, представени от кредитната институция по член 81, параграф 2 и член 82, параграф 3.
3. ЕЦБ също така взема решение в случаите, описани в член 84, ако съответният национален орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност.
Член 84
Процедура в случай на евентуални мерки за преструктуриране, които националните органи следва да предприемат
1. Ако националният орган за преструктуриране представи своето възражение срещу намерението на ЕЦБ да отнеме лиценз, ЕЦБ и националният орган за преструктуриране постигат съгласие относно срока, в който ЕЦБ няма да пристъпва към отнемане на лиценза. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране с оглед постигането на това съгласие.
2. След изтичането на договорения срок ЕЦБ преценява дали възнамерява да пристъпи към отнемане на лиценза или да удължи договорения срок в съответствие с член 14, параграф 6 от Регламента за ЕНМ, като взема предвид постигнатия напредък. ЕЦБ се консултира със съответния НКО и с националния орган за преструктуриране, ако последният е различен от НКО. НКО уведомява ЕЦБ за мерките, предприети от тези органи, и за оценката му на последиците от отнемането.
3. Ако националният орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност, се прилага член 83.
ДЯЛ 3
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ПРИДОБИВАНЕ НА КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ
Член 85
Уведомления до НКО за придобиване на квалифицирани дялови участия
1. НКО, който получи уведомление за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, установена в тази участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за уведомлението не по-късно от пет работни дни след потвърждението за получаването му в съответствие с член 22, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
2. НКО уведомява ЕЦБ, ако трябва да спре срока за оценка поради искане за допълнителна информация. НКО изпраща тази допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 5 работни дни след получаването ѝ от НКО.
3. НКО уведомява ЕЦБ и за датата, до която решението за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването на квалифицирано дялово участие трябва да бъде съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
Член 86
Оценка на евентуални придобивания
1. НКО, който е уведомен за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, оценява дали евентуалното придобиване отговаря на всички условия, установени в съответното право на Съюза и съответното национално право. След тази оценка НКО изготвя проект на решение за ЕЦБ за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването.
2. НКО представя на ЕЦБ проекта на решение за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването най-малко 15 работни дни преди изтичането на срока за оценка, определен от съответното право на Съюза.
Член 87
Решение на ЕЦБ относно придобиване
ЕЦБ решава дали да се противопостави или не на придобиването въз основа на оценката си на планираното придобиване и проекта на решение на НКО. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
ДЯЛ 4
УВЕДОМЯВАНЕ ЗА РЕШЕНИЯ ОТНОСНО ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
Член 88
Процедура за уведомяване за решения
1. ЕЦБ уведомява своевременно страните за следните решения в съответствие с член 35:
а)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
2. ЕЦБ уведомява своевременно съответния НКО за следните решения:
а)
решение на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
в)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
3. НКО уведомява заявителя на лиценз за следните решения:
а)
проект на решение за издаване на лиценз;
б)
решение на НКО за отхвърляне на заявление за издаване на лиценз, когато заявителят не отговаря на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право;
в)
решение на ЕЦБ за възражение срещу проекта на решение за издаване на лиценз, посочен в буква а);
г)
решение на ЕЦБ за издаване на лиценз.
4. НКО уведомява съответния национален орган за преструктуриране относно решението на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция.
5. ЕЦБ уведомява Европейския банков орган (ЕБО) за всяко решение на ЕЦБ за издаване или отнемане на лиценз на кредитна институция, както и за всяко прекратяване на действието на лиценз. Заедно с това ЕЦБ посочва мотивите на решенията за отнемане на лиценз или за прекратяване на действието на лиценз.
ЧАСТ VI
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПОДПОМАГАНЕ ОТ НКО
Член 89
Надзор над значими поднадзорни лица
ЕЦБ извършва пряк надзор над значими поднадзорни лица в съответствие с процедурите, посочени в част II, по-специално по отношение на задачите и съставянето на съвместни надзорни екипи.
Член 90
Роля на НКО при подпомагане на ЕЦБ
1. НКО подпомага ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и настоящия регламент, и по-специално извършва следните дейности:
а)
представя проекти на решения на ЕЦБ по отношение на значими поднадзорни лица, установени в неговата участваща държава членка, в съответствие с член 91;
б)
подпомага ЕЦБ при изготвяне и прилагане на актове, свързани с изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, включително подпомагане при дейности по проверка и текуща оценка на състоянието на определено значимо поднадзорно лице;
в)
подпомага ЕЦБ при привеждане в изпълнение на решенията ѝ, като използва при необходимост правомощията, посочени в член 9, параграф 1, трета алинея и член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
2. При подпомагане на ЕЦБ НКО следва указанията на ЕЦБ по отношение на значимите поднадзорни лица.
Член 91
Проекти на решения, изготвяни от НКО за разглеждане от ЕЦБ
1. В съответствие с член 6, параграф 3 и член 6, параграф 7, буква б) от Регламента за ЕНМ ЕЦБ може да поиска от НКО да изготви проект на решение по отношение на упражняването на задачите, посочени в член 4 от Регламента за ЕНМ, за разглеждане от ЕЦБ.
В искането се посочва срокът за изпращане на проекта на решение на ЕЦБ.
2. НКО може също и по собствена инициатива да представи на ЕЦБ проект на решение по отношение на значимо поднадзорно лице за разглеждане от ЕЦБ чрез съвместния надзорен екип.
Член 92
Обмен на информация
ЕЦБ и НКО своевременно обменят информация относно значими поднадзорни лица, когато съществуват сериозни признаци, че не може да се разчита, че тези значими поднадзорни лица ще продължат да изпълняват задълженията си към кредиторите и по-специално, че не могат вече да осигуряват достатъчна степен на сигурност за активите, поверени им от вложителите, или че съществуват сериозни признаци за обстоятелства, които могат да доведат до констатацията, че съответната кредитна институция е неспособна да изплати депозитите съгласно посоченото в член 1, параграф 3, точка i) от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15). ЕЦБ и НКО извършват това преди решение относно такава констатация.
ДЯЛ 2
СЪОТВЕТСТВИЕ С ИЗИСКВАНИЯТА ЗА НАДЕЖДНОСТ И ПРИГОДНОСТ НА ЛИЦАТА, ОТГОВАРЯЩИ ЗА УПРАВЛЕНИЕТО НА КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ
Член 93
Оценка на пригодността на членовете на ръководните органи на значими поднадзорни лица
1. За да се гарантира, че институциите разполагат с надеждна управленска организация, и без да се засяга съответното право на Съюза, съответното национално право и част V, значимото поднадзорно лице уведомява съответния НКО за всяка промяна на членовете на ръководните му органи и техните управленски и надзорни функции (наричани по-долу „ръководителите“) по смисъла на член 3, параграф 1, точка 7 и член 3, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, включително подновяването на мандата на ръководителите. Съответният НКО уведомява ЕЦБ за всяка промяна своевременно, като я информира за срока, в който трябва да се приеме и съобщи решение съгласно съответното национално право.
2. За да оцени пригодността на ръководителите на значимите поднадзорни лица, ЕЦБ разполага с надзорните правомощия, които имат компетентните органи съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право.
Член 94
Текущ преглед на пригодността на ръководителите
1. Значимото поднадзорно лице уведомява своевременно съответния НКО за всички нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на пригодността или други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител, веднага щом поднадзорното лице или съответният ръководител узнае за тези факти или обстоятелства. Съответният НКО уведомява своевременно ЕЦБ за тези нови факти или обстоятелства.
2. ЕЦБ може да инициира ново оценяване въз основа на новите факти или обстоятелства, посочени в параграф 1, или ако ЕЦБ узнае за нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на съответния ръководител, или за други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител. ЕЦБ взема решение относно подходящото действие съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право и уведомява своевременно съответния НКО за това действие.
ДЯЛ 3
ДРУГИ ПРОЦЕДУРИ, ПРИЛАГАНИ ОТ ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 95
Искания, уведомления или заявления от значими поднадзорни лица
1. Без да се засягат специалните процедури, уредени подробно в част V, и текущото му взаимодействие с неговия НКО, значимото поднадзорно лице отправя до ЕЦБ всичките си искания, уведомления или заявления, които се отнасят се до изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ.
2. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО тези искания, уведомления или заявления и може да поиска от НКО да изготви проект на решение в съответствие с член 91.
3. В случай на съществени изменения в сравнение с лиценза, предоставен по първоначалното искане, уведомление или заявление, значимото поднадзорно лице отправя ново искане, уведомление или заявление до ЕЦБ в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1.
ЧАСТ VII
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕЦБ ОТ НКО ОТНОСНО СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ ПРОЦЕДУРИ НА НКО И ПРОЕКТИ НА СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ
Член 96
Влошаване на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице
Без да се засяга прилагането на член 62, НКО уведомява ЕЦБ, в случай че състоянието на по-малко значимо поднадзорно лице се влошава бързо и значително, особено ако това влошаване би могло да доведе до искане за пряка или непряка финансова помощ от ЕМС.
Член 97
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно съществени надзорни процедури на НКО
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО предоставя на ЕЦБ информацията, отнасяща се до съществени надзорни процедури на НКО, засягащи по-малко значими поднадзорни лица. ЕЦБ определя общи критерии, по-специално като взема предвид състоянието по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система на съответното по-малко значимо поднадзорно лице, за определянето на това каква информация за кои по-малко значими поднадзорни лица се съобщава. Информацията се предоставя от НКО предварително или в надлежно обосновани неотложни случаи - едновременно с откриване на процедурата.
2. Съществените надзорни процедури на НКО, посочени в параграф 1, обхващат:
а)
отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори, които да поемат ръководството на по-малко значимите поднадзорни лица; и
б)
процедурите, които имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, ЕЦБ може по всяко време да поиска от НКО информация относно изпълнението на задачите, които те осъществяват по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
4. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, НКО уведомяват по собствена инициатива ЕЦБ за всяка друга надзорна процедура на НКО, която:
а)
те считат за съществена; или
б)
която може да засегне отрицателно репутацията на ЕНМ.
5. Ако ЕЦБ поиска от НКО да подложи на допълнителна оценка конкретни аспекти на съществена надзорна процедура на НКО, в искането се посочва за кои аспекти се отнася. ЕЦБ и НКО осигуряват съответно, че другата страна разполага с достатъчно време, за да даде възможност процедурата и ЕНМ като цяло да функционират ефективно.
Член 98
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно проекти на съществени надзорни решения
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО изпраща на ЕЦБ проекти на надзорни решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 2 и 3, когато проектът на решение засяга по-малко значимите поднадзорни лица, за които ЕЦБ счита, че въз основа на общите критерии, определени от ЕЦБ във връзка с тяхното състояние по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система, информацията трябва да ѝ бъде съобщена.
2. При спазване на параграф 1 проектите на надзорни решения се изпращат на ЕЦБ, преди да бъдат адресирани до по-малко значими поднадзорни лица, ако тези решения:
а)
се отнасят до отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори; или
б)
имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени в параграфи 1 и 2, НКО предават на ЕЦБ всички други проекти на надзорни решения:
а)
по които се иска становище на ЕЦБ; или
б)
които могат да засегнат отрицателно репутацията на ЕНМ.
4. НКО изпращат на ЕЦБ проекти на решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3, и които поради това се считат за проекти на съществени надзорни решения, най-малко 10 дни преди планираната дата на приемане на решението. ЕЦБ изразява становище по проекта на решението в разумен срок преди планираното приемане на решението. В неотложни случаи съответният НКО определя разумен срок за изпращането на ЕЦБ на проект на решение, което отговаря на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3.
ДЯЛ 2
ПОСЛЕДВАЩО ДОКЛАДВАНЕ ОТ НКО НА ЕЦБ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 99
Общо задължение на НКО да докладват на ЕЦБ
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на ЕНМ съгласно член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ и без да се засяга глава 1, ЕЦБ може да изиска от НКО да докладват редовно на ЕЦБ относно мерките, които са предприели, и относно изпълнението на задачите, които трябва да осъществяват в съответствие с член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО ежегодно относно категориите по-малко значими поднадзорни лица и естеството на изискуемата информация.
2. Изискванията, установени в съответствие с параграф 1, не засягат правото на ЕЦБ да използва посочените в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ правомощия по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
Член 100
Периодичност и обхват на отчетите, представяни от НКО на ЕЦБ
НКО представят на ЕЦБ годишен доклад относно по-малко значими поднадзорни лица, по-малко значими поднадзорни групи или категории по-малко значими поднадзорни лица в съответствие с изискванията на ЕЦБ.
ЧАСТ VIII
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ, НКО И ОНРО ВЪВ ВРЪЗКА С МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ЗАДАЧИ И ИНСТРУМЕНТИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 101
Общи разпоредби
1. За целите на настоящата част макропруденциални инструменти са следните инструменти:
а)
капиталовите буфери по смисъла на членове 130-142 от Директива 2013/36/ЕС;
б)
мерките за лицензирани на национално равнище кредитни институции или подгрупа от такива кредитни институции съгласно член 458 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
други мерки, които се приемат от ОНРО или НКО и които имат за цел справяне със системни или макропруденциални рискове, уредени в и при спазване на процедурите, установени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично посочени в приложимото право на Съюза.
2. Макропруденциалните процедури, посочени в член 5, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, не съставляват надзорни процедури на ЕЦБ или НКО по смисъла на настоящия регламент, без да се засяга член 22 от Регламента за ЕНМ по отношение на решенията, чийто адресати са отделни поднадзорни лица.
Член 102
Прилагане на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
ЕЦБ прилага посочените в член 101 макропруденциални инструменти в съответствие с настоящия регламент, както и с член 5, параграф 2 и член 9, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, а в случай че макропруденциалните инструменти са уредени в директива - при спазване на условията за транспониране на тази директива в националното право. Ако ОНРО не определи ниво на буфера, това не възпрепятства ЕЦБ да определи изискване за буфер в съответствие с настоящия регламент и член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ИЗПОЛЗВАНЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 103
Списък на НКО и ОНРО, отговорни за макропруденциални инструменти
ЕЦБ събира от НКО и ОНРО на участващите държави членки информация относно това кои са органите, определени за съответните макропруденциални инструменти, посочени в член 101, и макропруденциалните инструменти, които могат да използват тези органи.
Член 104
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от НКО или ОНРО
1. Съгласно член 5, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато възнамерява да приложи такива инструменти, съответният НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ за намерението си десет работни дни, преди да бъде взето подобно решение. Независимо от това, ако възнамерява да използва макропруденциален инструмент, НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ колкото е възможно по-рано за идентифицирания от него макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва, доколкото е възможно, спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Уведомлението за намерението се предоставя от НКО или ОНРО на ЕЦБ.
3. Ако възрази на планираната мярка на НКО или ОНРО, ЕЦБ представя мотивите си за това в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. НКО или ОНРО разглежда обстойно мотивите на ЕЦБ, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
Член 105
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
1. В съответствие с член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, когато ЕЦБ възнамерява по собствена инициатива или въз основа на предложение на НКО или ОНРО да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове, ЕЦБ си сътрудничи тясно с ОНРО в съответните държави членки и по-специално съобщава намерението си на ОНРО или НКО 10 работни дни преди приемането на такова решение. Независимо от това, ако възнамерява да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове на равнището на кредитни институции при условията на процедурите, посочени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично упоменати в правото на Съюза, ЕЦБ уведомява съответния НКО или ОНРО колкото е възможно по-рано за идентифицирания от ЕЦБ макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва във възможно най-голяма степен спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Ако някой от съответните НКО или ОНРО възрази на планираната мярка на ЕЦБ, той представя своите мотиви пред ЕЦБ в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението на ЕЦБ за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. ЕЦБ разглежда обстойно мотивите, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
ЧАСТ IX
ПРОЦЕДУРИ ЗА ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ И РАЗПОРЕДБИ
Член 106
Процедура за установяването на тясно сътрудничество
ЕЦБ оценява искания от държави членки извън еврозоната за установяването на тясно сътрудничество в съответствие с процедурата, уредена в Решение ЕЦБ/2014/5 (16).
Член 107
Принципи, които се прилагат, когато е установено тясно сътрудничество
1. От датата, на която се прилага решение на ЕЦБ по член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ за установяване на тясно сътрудничество между ЕЦБ и НКО от държава членка извън еврозоната, и до прекратяването или спирането на това тясно сътрудничество ЕЦБ изпълнява задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорни лица и групи, установени в съответната участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ.
2. Ако е установено тясно сътрудничество съгласно член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество се намират по отношение на значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество, в сходно положение със значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в държава членка от еврозоната, като се взема предвид това, че ЕЦБ няма пряко приложими правомощия над значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество.
3. В съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да издава на НКО в тясно сътрудничество указания по отношение на значими поднадзорни лица и групи и само общи указания по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и групи.
4. Тясното сътрудничество се преустановява на датата, на която е отменена дерогацията по член 139 от ДФЕС по отношение на участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, като разпоредбите на настоящата част престават да прилагат.
Член 108
Правни инструменти, отнасящи се до надзора във връзка с тясното сътрудничество
1. По отношение на задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да дава указания, да отправя искания или да издава насоки.
2. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО в тясно сътрудничество по отношение на поднадзорно лице или група, ЕЦБ отправя до този НКО:
а)
по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група - общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи издаване на надзорно решение по отношение на това значимо поднадзорно лице или тази значима поднадзорна група в участващата държава членка в тясно сътрудничество; или
б)
по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група - общо указание или насоки.
3. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО или ОНРО в тясно сътрудничество, ЕЦБ може да отправи до този НКО или ОНРО общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи прилагането на по-високи изисквания за капиталови буфери или на по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове.
4. ЕЦБ посочва в указанието, искането или насоките съответен срок за приемане на мярката от НКО в тясно сътрудничество, който е най-малко 48 часа, освен ако е необходимо по-ранно приемане за предотвратяване на непоправими вреди. При определяне на срока ЕЦБ взема предвид административното и процесуалното право, което трябва да спазва съответният НКО в тясно сътрудничество.
5. НКО в тясно сътрудничество предприема всички необходими мерки за изпълнение на указанията, исканията или насоките на ЕЦБ и уведомява своевременно ЕЦБ за предприетите от него мерки.
ДЯЛ 2
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЧАСТИ III, IV, V, VIII, X И XI
Член 109
Езиков режим при режима на тясно сътрудничество
Правилата, посочени в член 23, се прилагат mutatis mutandis по отношение на НКО в тясно сътрудничество.
Член 110
Оценка на значимостта на кредитни институции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част IV относно определянето на статута на поднадзорни лица или поднадзорни групи като значими или по-малко значими се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част IV процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи, установени в неговата държава членка.
3. При обстоятелства, при които част IV предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
Член 111
Общи процедури при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част V относно общите процедури се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващите държави членки в тясно сътрудничество при спазване на разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част V процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица, установени в неговата държава членка. По-специално, НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава информацията и документацията, които са необходими за изпълнение на задачите, които са ѝ възложени от Регламента за ЕНМ.
3. При обстоятелства, при които част V предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
4. При обстоятелства, при които част V предвижда съответният НКО да изготви проект на решение, НКО в тясно сътрудничество представя проект на решение на ЕЦБ и иска указания.
Член 112
Макропруденциални инструменти при режима на тясно сътрудничество
Разпоредбите на част VIII относно сътрудничеството между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
Член 113
Административни санкции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част X относно административните санкции се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. При обстоятелства, при които член 18 от Регламента за ЕНМ във връзка с част X от настоящия регламент предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
3. В случаи, когато член 18 от Регламента за ЕНМ или част X от настоящия регламент предвиждат съответният НКО да адресира решение до значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, НКО в тясно сътрудничество инициира производство с оглед предприемане на действие, за да се гарантира, че подходящите административни санкции се налагат само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ когато е прието решение.
Член 114
Правомощия за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част XI, които се отнасят до сътрудничеството във връзка с членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. НКО в тясно сътрудничество упражнява правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ в съответствие с указанията на ЕЦБ.
3. НКО в тясно сътрудничество предоставя на ЕЦБ констатациите в резултат на упражняването на правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ могат да участват като наблюдатели в разследванията по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 3
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 115
Надзор над значими поднадзорни лица в участваща държава членка в тясно сътрудничество
1. Части II и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава цялата информация и доклади от и по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, които самият НКО в тясно сътрудничество получава и които са необходими за изпълнение на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ.
3. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, се създава съвместен надзорен екип. Членовете на съвместния надзорен екип се назначават в съответствие с член 4. НКО в тясно сътрудничество назначава подкоординатора от НКО, който да действа пряко по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група в съответствие с указанията на координатора на СНЕ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ са поканени да участват в проверките на място, извършвани по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. ЕЦБ може да определя броя на служителите на ЕЦБ, които ще участват като наблюдатели.
5. В случаите на надзор на консолидирана основа и колегии от надзорни органи, при наличие на обстоятелства, при които предприятие майка е установено в държава членка от еврозоната или в участваща държава членка извън еврозоната, ЕЦБ като компетентен орган е консолидиращ надзорен орган и председател на колегията от надзорни органи. ЕЦБ приканва съответния НКО в тясно сътрудничество да назначи служител на НКО като наблюдател. ЕЦБ може да действа, като дава указания на съответния НКО в тясно сътрудничество.
Член 116
Решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи
1. Без да се засягат правомощията на НКО във връзка със задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, НКО в тясно сътрудничество приема решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи в своята държава членка само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество може също така да иска указания от ЕЦБ.
2. НКО в тясно сътрудничество незабавно предоставя на разположение на ЕЦБ всяко решение по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
3. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ относно: а) решения, които приема съгласно своите правомощия по отношение на задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ; и б) решения, които приема съгласно указанията на ЕЦБ в съответствие с предвиденото в настоящата част.
ДЯЛ 4
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ГРУПИ
Член 117
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи
1. Част VII се прилага mutatis mutandis по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие със следните разпоредби.
2. С цел осигуряване последователност на резултатите от надзора в рамките на ЕНМ, ЕЦБ може да издава общи указания и насоки и да отправя искания до НКО в тясно сътрудничество, с които го задължава да приеме надзорно решение по отношение на по-малко значими поднадзорни лица или по-малко значими поднадзорни групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество. Тези общи указания, насоки или искания могат да се отнасят до групи или категории кредитни институции.
3. ЕЦБ може също така да отправи до НКО в тясно сътрудничество искане за допълнителна оценка на аспекти на съществена надзорна процедура на НКО съгласно предвиденото в член 6, параграф 7, буква в), точка ii) от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОЦЕДУРА В СЛУЧАЙ НА НЕСЪГЛАСИЕ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА В ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 118
Процедура в случай на несъгласие с проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 8 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за цялостния проект на решение на Надзорния съвет по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, намиращи се в участваща държава членка в тясно сътрудничество, при спазване на изискванията за поверителност съгласно правото на Съюза.
2. Ако не е съгласен с цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява писмено Управителния съвет за мотивите за своето несъгласие в срок до пет работни дни от получаване на цялостния проект на решение.
3. Управителният съвет взема решение по въпроса в срок до пет работни дни от получаване на такова уведомление, като взема изцяло предвид посочените мотиви за несъгласието, и предоставя на НКО в тясно сътрудничество писмени мотиви за решението си.
4. Участваща държава членка в тясно сътрудничество може да поиска ЕЦБ да прекрати нейното тясно сътрудничество с незабавно действие, след което няма да бъде обвързана от взетите впоследствие решения на Управителния съвет.
Член 119
Процедура в случай на несъгласие с възражение на Управителния съвет срещу проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за всяко възражение на Управителния съвет срещу цялостен проект на решение на Надзорния съвет.
2. Ако не е съгласен с възражението на Управителния съвет срещу цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ за мотивите за несъгласието си в срок до пет работни дни от получаване на възражението на Управителния съвет.
3. Управителният съвет дава писменото си становище относно мотивираното несъгласие, изразено от НКО в тясно сътрудничество, в срок до 30 дни от получаване на мотивираното несъгласие, като потвърждава или оттегля възражението си, посочвайки мотивите си за това. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за това.
4. Ако Управителният съвет потвърди възражението си, НКО в тясно сътрудничество може в срок до пет дни от уведомяването, че Управителният съвет е потвърдил възражението си, да уведоми ЕЦБ, че няма да бъде обвързан от решения, приети след изменение на първоначалния цялостен проект на решение, срещу който възразява Управителният съвет.
В такъв случай ЕЦБ разглежда възможността за спиране или прекратяване на тясното сътрудничество с НКО в тясно сътрудничество, като надлежно взема предвид съображението за ефективност на надзора, и взема съответното решение. ЕЦБ взема предвид по-специално факторите, посочени в член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
ЧАСТ X
АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОТНОШЕНИЕ КЪМ РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2532/98 НА СЪВЕТА (17)
Член 120
Определение на административни санкции
За целите на настоящата част „административни санкции“ са:
а)
административни имуществени санкции, уредени и налагани съгласно член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
б)
глоби и периодични парични санкции, уредени в член 2 от Регламент (ЕО) № 2532/98 и наложени съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
Член 121
Отношение към Регламент (ЕО) № 2532/98
1. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се прилагат съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила в съответствие с член 18, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила допълват правилата, установени в Регламент (ЕО) № 2532/98, и се прилагат в съответствие с членове 25 и 26 от Регламента за ЕНМ.
Член 122
Правомощия на ЕЦБ да налага административни санкции съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ налага административни санкции, определени в член 120, буква б), ако е налице неизпълнение на задължения съгласно регламенти или решения на ЕЦБ, по отношение на:
а)
значими поднадзорни лица; или
б)
по-малко значими поднадзорни лица, когато съответните регламенти или решения на ЕЦБ налагат задължения на по-малко значими поднадзорни лица по отношение на ЕЦБ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕСУАЛНИ ПРАВИЛА ЗА НАЛАГАНЕТО НА АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ, НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА
Член 123
Създаване на независимо звено за разследване
1. ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звеното за разследване“), което се състои от разследващи служители, определени от ЕЦБ.
2. Разследващите служители не могат да участват и не трябва да са участвали в продължение на две години преди заемането на длъжността на разследващ служител в прекия или непряк надзор или лицензиране на съответното поднадзорно лице.
3. Разследващите служители изпълняват разследващите си функции, независимо от Надзорния съвет и Управителния съвет, и не участват в разискванията на Надзорния съвет и Управителния съвет.
Член 124
Отнасяне на предполагаеми нарушения до звеното за разследване
ЕЦБ отнася случая до звеното за разследване, когато при изпълнение на задачите си съгласно Регламента за ЕНМ счете, че съществува основание да подозира, че едно или повече нарушения:
а)
съгласно съответното пряко приложимо право на Съюза, както е посочено в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от значимо поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната; или
б)
на регламент или решение на ЕЦБ, както е посочено в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната.
Член 125
Правомощия на звеното за разследване
1. За целите на разследването на предполагаеми нарушения съгласно посоченото в член 124 звеното за разследване може да упражнява правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ.
2. Когато е отправено искане до съответното поднадзорно лице в съответствие с правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ във връзка с разследване, звеното за разследване посочва предмета и целта на разследването.
3. При изпълнение на задачите си звеното за разследване има достъп до всички документи и информация, събрани от ЕЦБ и, когато е приложимо, от съответните НКО в хода на надзорните им дейности.
Член 126
Процесуални права
1. При завършване на разследване и преди изготвяне и представяне пред Надзорния съвет на предложение за цялостен проект на решение, звеното за разследване уведомява писмено съответното поднадзорно лице относно констатациите от извършеното разследване и относно повдигнатите срещу тях възражения.
2. В посоченото в параграф 1 уведомление звеното за разследване информира съответното поднадзорно лице относно правото му да представи писмено становище пред звеното за разследване относно фактическите резултати и повдигнатите срещу лицето възражения, посочени в уведомлението, включително отделните разпоредби, които се предполага, че са нарушени, като определя разумен срок за получаване на такова становище. ЕЦБ не е длъжна да взема предвид писмени становища, получени след изтичането на определения от звеното за разследване срок.
3. Звеното за разследване може също така след уведомление в съответствие с параграф 1 да покани съответното поднадзорно лице да присъства на устно изслушване. Страните, обект на разследване, могат да бъдат представлявани и/или подпомагани на изслушването от адвокати или други квалифицирани лица. Устните изслушвания не се провеждат публично.
4. Правото на достъп до преписката на звеното за разследване от разследваното поднадзорно лице се определя в съответствие с член 32.
Член 127
Разглеждане на преписката от Надзорния съвет
1. Ако счита, че на поднадзорното лице следва да се наложи административна санкция, звеното за разследване представя на Надзорния съвет предложение за цялостен проект на решение, с което се постановява, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение и се посочва налаганата административна санкция. Звеното за разследване също така предоставя своята преписка по разследването на Надзорния съвет.
2. Звеното за разследване основава своето предложение за цялостен проект на решение само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
3. Ако счита, че предоставената от звеното за разследване преписка е непълна, Надзорният съвет може да я върне на звеното за разследване заедно с мотивирано искане за допълнителна информация. Прилага се съответно член 125.
4. Ако въз основа на пълна преписка се съгласи с предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване по отношение на едно или повече нарушения и с фактическото основание, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, предложен от звеното за разследване относно нарушението или нарушенията, за които е съгласен, че са извършени. Доколкото Надзорният съвет не е съгласен с предложението, решението се приема съгласно съответните параграфи от настоящия член.
5. Ако въз основа на пълна преписка счита, че фактите, описани в предложението за цялостен проект на решение съгласно посоченото в параграф 1, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, както е посочено в член 124, Надзорният съвет може да приеме цялостен проект на решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с постановеното в предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение, но не е съгласен с предложената препоръка относно административни санкции, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, като посочва административната санкция, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване, но приеме, че поднадзорното лице е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване, Надзорният съвет уведомява писмено съответното поднадзорно лице за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното поднадзорно лице възражения. Член 126, параграфи 2-4 се прилагат съответно по отношение на Надзорния съвет.
8. Надзорният съвет изготвя цялостен проект на решение, с което се определя дали съответното поднадзорно лице е извършило нарушение или не и се посочват налаганите административни санкции, ако има такава.
9. Цялостните проекти на решения, които се приемат от Надзорния съвет и се предлагат на Управителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
Член 128
Определение на общия годишен оборот за целите на определяне на горната граница за административни имуществени санкции
Общият годишен оборот, посочен в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, е годишният оборот, определен в член 67 от Директива 2013/36/ЕС, на поднадзорно лице съгласно последния наличен годишен финансов отчет на това поднадзорно лице. В случай че извършилото нарушение поднадзорно лице принадлежи към поднадзорна група, съответният общ годишен оборот е общият годишен оборот, извлечен от последния наличен консолидиран годишен финансов отчет на поднадзорната група.
ДЯЛ 3
ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ
Член 129
Процесуални правила, приложими за периодични парични санкции
1. В случай на продължаващо нарушение на регламент или надзорно решение на ЕЦБ, ЕЦБ може да наложи периодична парична санкция с оглед принуждаване на съответните субекти да изпълнят регламента или надзорното решение. ЕЦБ прилага процесуалните правила на член 22 от Регламента за ЕНМ и дял 2 на част III от настоящия регламент.
2. Периодичната парична санкция следва да бъде ефективна и пропорционална. Периодичната парична санкция се изчислява за всеки ден на нарушението до изпълнението на съответния регламент или надзорно решение на ЕЦБ от страна на съответния субект.
3. Горните граници за периодичните парични санкции са съгласно определеното в Регламент (ЕО) № 2532/98. Съответният период започва да тече от датата, посочена в решението, с което се налага периодичната парична санкция. Най-ранната дата, посочена в решението, е датата, на която съответният субект е уведомен писмено за мотивите на ЕЦБ за налагане на периодичната парична санкция.
4. Периодичните парични санкции могат да се налагат за периоди, не по-дълги от шест месеца, считано от датата, посочена в решението по параграф 3.
ДЯЛ 4
ДАВНОСТ
Член 130
Давност за налагане на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да налага административни санкции на поднадзорни лица се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от деня, в който е извършено нарушението. В случай на продължаващи или повторни нарушения, давността започва да тече от деня, в който е преустановено нарушението.
2. Всяко действие, предприето от ЕЦБ за целите на разследването или производство във връзка с нарушение по член 124, води до прекъсване на давността за налагане на административни имуществени санкции. Давността се прекъсва, считано от датата, на която съответното поднадзорно лице е уведомено за действието.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало. Въпреки това давността изтича най-късно в деня, в който изтича срок, два пъти по-дълъг от давността, през който ЕЦБ не е наложила административна санкция. Този срок се удължава с времето, през което давността е спряна по реда на параграф 5.
4. Давността за налагане на административни санкции спира да тече за времето, през което решението на Управителния съвет на ЕЦБ е предмет на производство по преглед пред Административния съвет за преглед или на производство по обжалване пред Съда.
5. Давността спира да тече и по време на висящо наказателно производство срещу поднадзорното лице във връзка със същите факти.
Член 131
Давност за принудително изпълнение на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да приведе в изпълнение решение, прието по член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от датата на приемане на въпросното решение.
2. Всяко действие на ЕЦБ, насочено към принудително изпълнение на плащане или на условия на плащане съгласно съответната административна санкция, води до прекъсване на давността за принудително изпълнение на административните санкции.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало.
4. Давността за принудително изпълнение на административни санкции спира да тече за времето, през което:
а)
е определен срок за плащане;
б)
принудителното изпълнение на плащане е спряно по силата на решение на Управителния съвет на ЕЦБ или на Съда.
ДЯЛ 5
ПУБЛИКУВАНЕ НА РЕШЕНИЯ И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 132
Публикуване на решения относно административни санкции
1. ЕЦБ публикува, своевременно и след като съответното поднадзорно лице е било уведомено за решението на своя уебсайт, решенията за налагане на административни санкции, определени в член 120, на поднадзорни лица в участваща държава членка, включително информация относно вида и естеството на нарушението и относно това кое е съответното поднадзорно лице, освен ако такова публикуване:
а)
би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване; или
б)
би причинило - доколкото това може да се установи - несъразмерни вреди на съответното поднадзорно лице.
При тези обстоятелства решенията относно административните санкции се публикуват анонимно. Вместо това, когато има вероятност тези обстоятелствата да престанат да съществуват в рамките на разумен срок, публикуването съгласно настоящия параграф може да бъде отложено за този срок.
2. Ако решение по параграф 1 е предмет на висящо производство по обжалване пред Съда, ЕЦБ своевременно публикува на официалния си уебсайт и информация относно статута на въпросното обжалване и резултата от него.
3. ЕЦБ осигурява публикуваната съгласно параграфи 1 и 2 информация да остане на нейния официален уебсайт в продължение на най-малко пет години.
Член 133
Уведомяване на ЕБО
При спазване на изискванията за опазване на професионалната тайна по член 27 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ информира ЕБО за всички административни санкции, определени в член 120, които са наложени на поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, включително всяко обжалване по отношение на тези санкции и резултата от него.
ДЯЛ 6
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ И НКО В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 18, ПАРАГРАФ 5 ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 134
Значими поднадзорни лица
1. По отношение на значими поднадзорни лица НКО започват производство само по искане на ЕЦБ, когато е необходимо за целите на изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ, с оглед на предприемане на действие за осигуряване налагането на подходящи санкции в случаи, които не са обхванати от член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ. Тези случаи включват прилагането на:
а)
неимуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от юридически или физически лица, както и на имуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от физически лица;
б)
имуществени или неимуществени санкции в случай на нарушение на национално право за транспониране на съответни директиви на Съюза от юридически или физически лица;
в)
имуществени или неимуществени санкции, налагани съгласно съответното национално законодателство, което възлага специфични правомощия на НКО в държави членки от еврозоната, които понастоящем не са изискуеми от съответното право на Съюза.
Разпоредбите на настоящия параграф не засягат възможността НКО да започне производство по собствена инициатива по отношение на прилагането на националното право за задачи, които не са възложени на ЕЦБ.
2. НКО може да прикани ЕЦБ да поиска от него да започне производство в случаите, посочени в параграф 1.
3. НКО на участваща държава членка уведомява ЕЦБ относно завършването на производство за налагане на санкции, започнато по искане на ЕЦБ съгласно параграф 1. По-специално ЕЦБ се уведомява относно наложените санкции, ако има такива.
Член 135
Докладване по отношение на по-малко значими поднадзорни лица
Съответният НКО уведомява редовно ЕЦБ относно всички административни санкции, наложени на по-малко значими поднадзорни лица във връзка с изпълнението на надзорните му задачи.
ДЯЛ 7
ПРЕСТЪПЛЕНИЯ
Член 136
Доказателства за факти, пораждащи съмнения за престъпление
Когато при изпълнение на задачите си по Регламента за ЕНМ има основание да подозира, че може да е извършено престъпление, ЕЦБ отправя искане до съответния НКО да отнесе случая до подходящите органи за разследване и възможно наказателно преследване в съответствие с националното право.
ДЯЛ 8
ПРИХОДИ ОТ САНКЦИИ
Член 137
Приходи от санкции
Приходите от административни санкции, налагани от ЕЦБ съгласно член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, са собственост на ЕЦБ.
ЧАСТ XI
ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ, ДОКЛАДВАНЕ, РАЗСЛЕДВАНИЯ И ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 138
Сътрудничество между ЕЦБ и НКО във връзка с правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ
Разпоредбите, установени в настоящата част, се прилагат по отношение на значими поднадзорни лица. Те се прилагат и по отношение на по-малко значими поднадзорни лица, ако ЕЦБ реши съгласно член 6, параграф 5, буква г) от Регламента за ЕНМ да упражни правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице. Това обаче не засяга компетентността на НКО да упражнява надзор над по-малко значими поднадзорни лица пряко съгласно член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯ
Член 139
Искания за информация ad hoc съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да поиска от юридическо или физическо лице, посочено в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предостави цялата информация, необходима за изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ. ЕЦБ посочва съответната информация и разумен срок, в който тя следва да се предостави на ЕЦБ.
2. Преди да поиска предоставяне на информация в съответствие с член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ първо взема предвид информацията, която вече е на разположение на НКО.
3. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО копие на информацията, получена от юридическото или физическото лице, до което е било отправено искането за информация.
ДЯЛ 3
ОТЧЕТНОСТ
Член 140
Задачи, свързани с надзорната отчетност пред компетентни органи
1. ЕЦБ отговаря за спазването на съответното право на Съюза, което налага изисквания на кредитните институции в областта на отчетността пред компетентни органи.
2. За тази цел ЕЦБ има задачите и правомощията по отношение на значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно надзорната отчетност. НКО имат задачите и правомощията по отношение на по-малко значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно отчетността пред компетентни органи.
3. Независимо от параграф 2 и освен ако е предвидено друго, всяко поднадзорно лице съобщава на своя съответен НКО информацията, която се отчита редовно съгласно съответното право на Съюза. Освен ако изрично е предвидено друго, цялата информация, отчитана от поднадзорни лица, се предоставя на НКО. Те извършват първоначалните проверки на данните и предоставят информацията на разположение на ЕЦБ.
4. ЕЦБ организира процесите, свързани със събирането и прегледа на качеството на данните, отчитани от поднадзорни лица, при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза и техническите стандарти за изпълнение на ЕБО.
Член 141
Искания за информация, предоставяна периодично съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ, по-специално правомощието на ЕЦБ да иска предоставяне на информация периодично и в определени формати за целите на надзора и свързаната с него статистическа отчетност, и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да иска от поднадзорните лица да отчитат допълнителна надзорна информация, когато такава информация в необходима за ЕЦБ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи. При спазване на условията, предвидени в съответното право на Съюза, ЕЦБ може да определя по-конкретно категориите информация, която следва да се отчита, както и процесите, форматите, периодичността и сроковете за предоставяне на съответната информация.
2. Ако ЕЦБ изисква от юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предоставят периодично информация, се прилага съответно член 140, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент.
ДЯЛ 4
СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ОБЩИ РАЗСЛЕДВАНИЯ
Член 142
Започване на общо разследване съгласно член 11 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ провежда разследване на юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, въз основа на решение на ЕЦБ. В това решение се посочва следното:
а)
правното основание за решението и неговата цел;
б)
намерението да упражни правомощията, предвидени в член 11, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
в)
фактът, че всяко възпрепятстване на разследването от разследваното лице съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
Член 143
Решение на ЕЦБ за извършване на проверка на място съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ
1. Съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ назначава екипи за извършване на проверки на място съгласно установеното в член 144 за извършване на всички необходими проверки на място в помещенията на юридически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ.
2. Без да се засяга член 142 и съгласно член 12, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, проверките на място се извършват въз основа на решение на ЕЦБ, в което се посочва най-малко следното:
а)
предметът и целта на проверката на място; и
б)
фактът, че всяко възпрепятстване на проверката на място от юридическото лице, обект на проверката, съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
3. Ако проверката на място следва разследване, проведено въз основа на решение на ЕЦБ, посочено в член 142, и при условие че проверката на място има същата цел и обхват като разследването, на длъжностните лица и на другите лица, оправомощени от ЕЦБ и от НКО, се предоставя достъп до служебните помещения и площи на юридическото лице, обект на разследването, въз основа на същото решение в съответствие с член 12, параграфи 2 и 4 от Регламента за ЕНМ и без да се засяга член 13 от същия регламент.
Член 144
Създаване и състав на екипите за извършване на проверки на място
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на екипите за извършване на проверки на място с участието на НКО в съответствие с член 12 от Регламента за ЕНМ.
2. ЕЦБ определя ръководителя на екипа за извършване на проверки на място измежду служителите на ЕЦБ и НКО.
3. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка с екипите за извършване на проверки на място.
Член 145
Процедура и уведомяване за проверка на място
1. ЕЦБ съобщава на юридическото лице, обект на проверка на място, решението на ЕЦБ, посочено в член 143, параграф 2, и самоличността на членовете на екипа за извършване на проверка на място най-малко пет работни дни преди началото на проверката на място. ЕЦБ уведомява относно тази проверка НКО на държавата членка, в която ще се извърши проверката на място, най-малко една седмица преди уведомяването на юридическото лице, обект на проверката на място.
2. Ако това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, ЕЦБ може да извърши проверка на място, без да уведомява предварително съответното поднадзорно лице. НКО се уведомява възможно най-скоро преди началото на такава проверка на място.
Член 146
Извършване на проверки на място
1. Лицата, извършващи проверките на място, следват указанията на ръководителя на екипа за извършване на проверка на място.
2. Когато лицето, обект на проверка на място, е значимо поднадзорно лице, ръководителят на екипа за извършване на проверка на място носи отговорност за координацията между екипа за извършване на проверка на място и съвместния надзорен екип, отговарящ за надзора над това значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ XII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 147
Начало на прекия надзор от ЕЦБ, когато ЕЦБ поема задачите си за първи път
1. Най-малко два месеца преди 4 ноември 2014 г. ЕЦБ адресира решение до всяко поднадзорно лице, по отношение на което поема възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, с което потвърждава, че то е значимо поднадзорно лице. За лица, които са членове на значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани. Тези решения влизат в сила от 4 ноември 2014 г.
2. Независимо от параграф 1, ако започне да изпълнява възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ адресира решение до съответното лице и до съответните НКО. Освен ако друго е предвидено в него, това решение влиза в сила при съобщаването му. Съответните НКО се уведомяват предварително за намерението за издаване на такова решение възможно най-скоро.
3. Преди приемането на решение по параграф 1 ЕЦБ предоставя възможност за представяне на писмено становище на съответното поднадзорно лице.
Член 148
Определяне на формата на доклада, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска и който се предоставя от НКО на ЕЦБ
1. Най-късно до 4 август 2014 г. НКО съобщават на ЕЦБ кои са кредитните институции, които са лицензирали, и ѝ предоставят доклад относно тези кредитни институции във формата, определен от ЕЦБ.
2. Независимо от параграф 1, ако започне изпълнение на възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ може да поиска от НКО да съобщят на ЕЦБ кои са съответните кредитни институции и да ѝ предоставят доклад във формата, определен от ЕЦБ, в разумен срок, който се посочва в искането.
Член 149
Непрекъсваемост на съществуващи процедури
1. Освен ако ЕЦБ реши друго, когато НКО е започнал надзорни процедури, за които ЕЦБ придобива компетентност въз основа на Регламента за ЕНМ, и това настъпи преди 4 ноември 2014 г., се прилагат процедурите, уредени в член 48.
2. Чрез дерогация от член 48 настоящият член се прилага по отношение на общи процедури.
Член 150
Надзорни решения, приемани от НКО
Без да се засяга упражняването на правомощията от ЕЦБ, които са ѝ предоставени с Регламента за ЕНМ, надзорните решения, приемани от НКО преди 4 ноември 2014 г., остават незасегнати.
Член 151
Държави членки, чиято парична единица става еврото
1. При спазване на параграф 2, когато дерогация по член 139 от ДФЕС е отменена за държава членка в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, членове 148-150 се прилагат съответно по отношение на надзорни процедури или решения, които за започнати или взети от НКО на тази държава членка.
2. Посочването на 4 ноември 2014 г. в членове 149 и 150 се тълкува като посочване на датата, на която е прието еврото в съответната държава членка.
Член 152
Непрекъсваемост на съществуващи договорености
Всички съществуващи договорености за сътрудничество с други органи, сключени от НКО преди 4 ноември 2014 г., които обхващат поне отчасти задачи, прехвърлени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, продължават да се прилагат. ЕЦБ може да реши да участва в такива съществуващи договорености за сътрудничество в съответствие с процедурата, приложима по отношение на въпросните договорености, или да установи нови договорености за сътрудничество с трети лица за задачите, които са ѝ възложени с Регламента за ЕНМ. НКО продължава да прилага съществуващите договорености за сътрудничество само доколкото не са заменени от договорености за сътрудничество на ЕЦБ. Когато е необходимо за изпълнение на съществуващи договорености за сътрудничество, НКО отговаря за подпомагането на ЕЦБ, по-специално чрез упражняване на неговите права и изпълнение на отговорностите му съгласно договореностите в координация с ЕЦБ.
Член 153
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на 16 април 2014 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 468/2014 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 16 aprilie 2014
de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadru privind MUS)
(BCE/2014/17)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 127 alineatul (6) și articolul 132,
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 34,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (1), în special articolul 4 alineatul (3), articolul 6 și articolul 33 alineatul (2),
având în vedere Acordul interinstituțional între Parlamentul European și Banca Centrală Europeană privind modalitățile practice de exercitare a controlului democratic și de monitorizare a exercitării atribuțiilor conferite Băncii Centrale Europene în cadrul Mecanismului unic de supraveghere (2),
având în vedere consultarea publică și analiza desfășurate în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013,
având în vedere propunerea Consiliului de supraveghere și în consultare cu autoritățile naționale competente,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 (denumit în continuare „Regulamentul privind MUS”) instituie Mecanismul unic de supraveghere (MUS) compus din Banca Centrală Europeană (BCE) și autoritățile naționale competente (ANC) din statele membre participante.
(2)
În temeiul articolului 6 din Regulamentul privind MUS, BCE are competența exclusivă să exercite atribuțiile microprudențiale conferite acesteia prin articolul 4 din acel regulament cu privire la instituțiile de credit cu sediul în statele membre participante. BCE este responsabilă cu funcționarea eficace și coerentă a MUS și cu monitorizarea funcționării sistemului, în baza responsabilităților și procedurilor stabilite în articolul 6 din Regulamentul privind MUS.
(3)
Dacă este cazul și fără a aduce atingere responsabilității și răspunderii BCE pentru atribuțiile care îi sunt conferite prin Regulamentul privind MUS, ANC sunt responsabile să sprijine BCE, în condițiile stabilite în Regulamentul privind MUS și în prezentul regulament, prin pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la atribuțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul privind MUS cu privire la toate instituțiile de credit, inclusiv să acorde asistență în activitățile de verificare. În acest scop, ANC ar trebui să urmeze instrucțiunile furnizate de BCE în îndeplinirea atribuțiilor menționate la articolul 4 din Regulamentul privind MUS.
(4)
BCE, ANC și autoritățile naționale desemnate (AND) trebuie să îndeplinească atribuțiile macroprudențiale prevăzute la articolul 5 din Regulamentul privind MUS și să urmeze procedurile de coordonare prevăzute în acel regulament, în prezentul regulament și în legislația relevantă a Uniunii, fără a aduce atingere rolului Eurosistemului și al Comitetului european pentru risc sistemic.
(5)
În cadrul MUS, responsabilitățile de supraveghere corespunzătoare ale BCE și ale ANC sunt alocate pe baza caracterului semnificativ al entităților care intră în domeniul de aplicare al MUS. Prezentul regulament stabilește, în special, metodologia specifică de evaluare a acestui caracter semnificativ, în conformitate cu articolul 6 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS. BCE are competență de supraveghere directă pentru instituțiile de credit, societățile financiare holding, societățile financiare holding mixte cu sediul în statele membre participante și sucursalele din state membre participante care aparțin instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante care sunt semnificative. ANC sunt responsabile cu supravegherea directă a entităților care sunt mai puțin semnificative, fără a aduce atingere prerogativei BCE de a decide, în cazuri specifice, să supravegheze direct aceste entități, atunci când este necesar pentru aplicarea consecventă a standardelor de supraveghere.
(6)
Pentru a ține cont de evoluțiile recente ale legislației Uniunii în domeniul sancțiunilor și de jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului cu privire la principiul separării fazei de investigare de cea a luării deciziilor, BCE va înființa o unitate independentă de investigare care să investigheze în mod autonom încălcările normelor și deciziilor în materie de supraveghere.
(7)
Articolul 6 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS precizează că BCE trebuie, în consultare cu ANC și pe baza unei propuneri din partea Consiliului de supraveghere, să adopte și să publice cadrul de organizare a modalităților practice de cooperare între BCE și ANC în cadrul MUS.
(8)
Articolul 33 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS precizează că BCE trebuie să publice, prin intermediul unor regulamente și decizii, modalitățile operaționale detaliate de punere în aplicare a atribuțiilor care îi sunt conferite prin acel regulament. Prezentul regulament cuprinde dispozițiile de punere în aplicare a articolul 33 alineatul (2) referitoare la cooperarea dintre BCE și ANC în cadrul MUS.
(9)
Ca urmare, prezentul regulament dezvoltă și detaliază procedurile de cooperare prevăzute în Regulamentul privind MUS între BCE și ANC în cadrul MUS, precum și, după caz, cu autoritățile naționale desemnate, asigurând astfel funcționarea eficace și coerentă a MUS.
(10)
BCE acordă o importanță deosebită evaluării cuprinzătoare a instituțiilor de credit, inclusiv din perspectiva bilanțului, pe care trebuie să o desfășoare înainte de preluarea atribuțiilor care i-au fost conferite. Aceasta se extinde asupra oricăror state membre care aderă la zona euro și, prin urmare, aderă la MUS după data de începere a supravegherii în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS.
(11)
Pentru buna funcționare a MUS este esențial să existe o cooperare deplină între BCE și ANC și ca acestea să facă schimb de toate informațiile care pot avea impact asupra atribuțiilor corespunzătoare ale acestora, în special toate informațiile de care dispun ANC cu privire la procedurile care pot avea un impact asupra siguranței și solidității unei entități supravegheate sau care interacționează cu procedurile de supraveghere în raport cu aceste entități,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
PARTEA I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectul și scopul
(1) Prezentul regulament prevede reguli cu privire la următoarele aspecte:
(a)
cadrul prevăzut la articolul 6 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS, și anume un cadru de organizare a modalităților practice de punere în aplicare a articolului 6 din Regulamentul privind MUS cu privire la cooperarea în cadrul MUS, incluzând:
(i)
metodologia specifică pentru a evalua și verifica dacă o entitate supravegheată este clasificată drept semnificativă sau mai puțin semnificativă în temeiul criteriilor prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS, precum și modalitățile generate de această evaluare;
(ii)
definirea de proceduri, inclusiv termene, și în legătură cu posibilitatea ca ANC să elaboreze proiecte de decizii transmise BCE spre analiză, cu privire la relația dintre BCE și ANC în ceea ce privește supravegherea entităților supravegheate semnificative;
(iii)
definirea de proceduri, inclusiv termene, cu privire la relația dintre BCE și ANC în ceea ce privește supravegherea entităților supravegheate mai puțin semnificative. În special, aceste proceduri impun ANC, în funcție de cazurile definite în prezentul regulament:
-
să notifice BCE orice proceduri importante în materie de supraveghere;
-
să evalueze mai aprofundat, la solicitarea BCE, aspecte specifice ale procedurii;
-
să transmită BCE proiectele de decizii importante în materie de supraveghere, cu privire la care BCE își poate exprima opiniile;
(b)
cooperarea și schimbul de informații între BCE și ANC în cadrul MUS, în ceea ce privește procedurile referitoare la entitățile supravegheate semnificative și entitățile supravegheate mai puțin semnificative, inclusiv procedurile comune aplicabile autorizațiilor privind inițierea activității unui instituții de credit, retragerii acestor autorizații și evaluării achizițiilor și cedării de participații calificate;
(c)
procedurile referitoare la cooperarea între BCE, ANC și AND cu privire la atribuțiile și instrumentele macroprudențiale în sensul articolului 5 din Regulamentul privind MUS;
(d)
procedurile referitoare la funcționarea cooperării strânse în sensul articolului 7 din Regulamentul privind MUS, aplicabile între BCE, ANC și AND;
(e)
procedurile referitoare la cooperarea între BCE și ANC în ceea ce privește articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS, inclusiv cu privire la anumite aspecte legate de raportarea în scopuri de supraveghere;
(f)
procedurile referitoare la adoptarea deciziilor în materie de supraveghere adresate entităților supravegheate și altor persoane;
(g)
acordurile lingvistice dintre BCE și ANC și dintre BCE și entitățile supravegheate și alte persoane;
(h)
procedurile aplicabile prerogativelor de sancționare ale BCE și ANC în cadrul MUS referitoare la atribuțiile conferite BCE prin Regulamentul privind MUS;
(i)
dispoziții tranzitorii.
(2) Prezentul regulament nu afectează atribuțiile de supraveghere care nu au fost conferite BCE prin Regulamentul privind MUS și care, prin urmare, rămân în competența autorităților naționale.
(3) Prezentul regulament se coroborează în special cu Decizia BCE/2004/2 (3) și cu Regulamentul de procedură al Consiliului de supraveghere al Băncii Centrale Europene (4), mai ales în ceea ce privește procesul decizional din cadrul MUS, inclusiv procedura aplicabilă între Consiliul de supraveghere și Consiliul guvernatorilor în cazul absenței unei obiecții a Consiliului guvernatorilor în conformitate cu articolul 26 alineatul (8) din Regulamentul privind MUS și alte acte juridice relevante ale BCE, inclusiv Decizia BCE/2014/16 (5).
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile cuprinse în Regulamentul privind MUS, cu excepția unor dispoziții contrare, concomitent cu următoarele definiții:
1.
„autorizație” înseamnă o autorizație astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 42 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (6);
2.
„sucursală” înseamnă o sucursală astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 17 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
3.
„proceduri comune” înseamnă procedurile prevăzute în partea V pentru o autorizație privind inițierea activității unei instituții de credit, retragerea autorizației privind desfășurarea unei asemenea activități și deciziile cu privire la participațiile calificate;
4.
„stat membru din zona euro” înseamnă un stat membru a cărui monedă este euro;
5.
„grup” înseamnă un grup de întreprinderi, dintre care cel puțin una este o instituție de credit, care este compus dintr-o întreprindere-mamă și filialele acesteia sau din întreprinderi legate între ele printr-o relație în sensul articolului 22 din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7), inclusiv orice subgrup al acestuia;
6.
„echipă comună de supraveghere” înseamnă o echipă de supraveghetori însărcinată cu supravegherea unei entități supravegheate semnificative sau a unui grup supravegheat semnificativ;
7.
„entitate supravegheată mai puțin semnificativă” înseamnă atât (a) o entitate supravegheată mai puțin semnificativă dintr-un stat membru din zona euro, cât și (b) o entitate supravegheată mai puțin semnificativă dintr-un stat membru din afara zonei euro care este un stat membru participant;
8.
„entitate supravegheată mai puțin semnificativă dintr-un stat membru din zona euro” înseamnă o entitate supravegheată cu sediul într-un stat membru din zona euro care nu are statutul de entitate supravegheată semnificativă în sensul articolului 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS;
9.
„autoritate națională competentă” (ANC) înseamnă o autoritate națională competentă, astfel cum este definită la articolul 2 punctul (2) din Regulamentul privind MUS. Această definiție nu aduce atingere mecanismelor existente în temeiul legislației naționale care alocă anumite atribuții de supraveghere unei bănci centrale naționale (BCN) care nu este desemnată drept ANC. În acest caz, BCN își exercită aceste atribuții în cadrul stabilit de legislația națională și de prezentul regulament. O trimitere la ANC în prezentul regulament se aplică în această situație, după caz, BCN pentru atribuțiile alocate acesteia de legislația națională;
10.
„ANC în cooperare strânsă” înseamnă o ANC desemnată de un stat membru participant în cooperare strânsă în conformitate cu Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (8);
11.
„autoritate națională desemnată” (AND) înseamnă o autoritate națională desemnată, astfel cum este definită la articolul 2 punctul (7) din Regulamentul privind MUS;
12.
„AND în cooperare strânsă” înseamnă o AND din afara zonei euro desemnată de un stat membru participant în cooperare strânsă în scopul atribuțiilor legate de articolul 5 din Regulamentul privind MUS.
13.
„stat membru din afara zonei euro” înseamnă un stat membru a cărui monedă nu este euro;
14.
„întreprindere-mamă” înseamnă o întreprindere-mamă astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 15 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
15.
„stat membru participant în cooperare strânsă” înseamnă un stat membru din afara zonei euro care a inițiat o cooperare strânsă cu BCE în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul privind MUS;
16.
„entitate supravegheată semnificativă” înseamnă atât (a) o entitate supravegheată semnificativă dintr-un stat membru din zona euro; cât și (b) o entitate supravegheată semnificativă dintr-un stat membru participant din afara zonei euro;
17.
„entitate supravegheată semnificativă dintr-un stat membru din zona euro” înseamnă o entitate supravegheată cu sediul într-un stat membru din zona euro care are statutul de entitate supravegheată semnificativă în temeiul unei decizii a BCE bazate pe articolul 6 alineatul (4) sau pe articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS;
18.
„entitate supravegheată semnificativă dintr-un stat membru participant din afara zonei euro” înseamnă o entitate supravegheată cu sediul într-un stat membru participant din afara zonei euro care are statutul de entitate supravegheată semnificativă în temeiul unei decizii a BCE bazate pe articolul 6 alineatul (4) sau pe articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS;
19.
„filială” înseamnă o filială astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 16 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
20.
„entitate supravegheată” înseamnă oricare dintre următoarele: (a) o instituție de credit cu sediul într-un stat membru participant; (b) o societate financiară holding cu sediul într-un stat membru participant; (c) o societate financiară holding mixtă cu sediul într-un stat membru participant, cu condiția să îndeplinească condițiile stabilite la punctul 21 litera (b); (d) o sucursală înființată într-un stat membru participant de o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant.
O contraparte centrală (CPC), astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (9), care se califică drept instituție de credit în sensul Directivei 2013/36/UE, este considerată entitate supravegheată în conformitate cu Regulamentul privind MUS, prezentul regulament și legislația relevantă a Uniunii fără a aduce atingere supravegherii CPC de către ANC relevante, astfel cum se prevede în Regulamentul (UE) nr. 648/2012;
21.
„grup supravegheat” înseamnă oricare dintre următoarele:
(a)
un grup a cărui întreprindere-mamă este o instituție de credit sau o societate financiară holding care are sediul principal într-un stat membru participant;
(b)
un grup a cărui întreprindere-mamă este o societate financiară holding mixtă cu sediul principal într-un stat membru participant, în cazul în care coordonatorul conglomeratului financiar, în sensul Directivei 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (10), este o autoritate competentă pentru supravegherea instituțiilor de credit și este și coordonator în funcția sa de autoritate de supraveghere a instituțiilor de credit;
(c)
entități supravegheate care au fiecare sediul principal în același stat membru participant, cu condiția ca acestea să fie afiliate în mod permanent la un organism central care le supraveghează în condițiile stabilite la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și care are sediul în același stat membru participant;
22.
„grup supravegheat semnificativ” înseamnă un grup supravegheat care are statutul de grup supravegheat semnificativ în temeiul unei decizii a BCE bazate pe articolul 6 alineatul (4) sau pe articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS;
23.
„grup supravegheat mai puțin semnificativ” înseamnă un grup supravegheat care nu are statutul de grup supravegheat semnificativ în sensul articolului 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS;
24.
„procedură a BCE în materie de supraveghere” înseamnă orice activitate a BCE orientată către pregătirea emiterii unei decizii a BCE în materie de supraveghere, inclusiv proceduri comune și impunerea de sancțiuni administrative pecuniare. Toate procedurile BCE în materie de supraveghere fac obiectul părții III. De asemenea, partea III se aplică în cazul impunerii de sancțiuni administrative pecuniare, cu excepția cazului în care partea X prevede altfel;
25.
„procedură a ANC în materie de supraveghere” înseamnă orice activitate a ANC orientată către pregătirea emiterii unei decizii în materie de supraveghere de către ANC, care este adresată uneia sau mai multor entități supravegheate sau grupuri supravegheate sau uneia sau mai multor persoane, inclusiv impunerea de sancțiuni administrative;
26.
„decizie a BCE în materie de supraveghere” înseamnă un act juridic adoptat de BCE în exercitarea atribuțiilor și prerogativelor conferite acesteia prin Regulamentul privind MUS, care ia forma unei decizii a BCE, este adresată uneia sau mai multor entități supravegheate sau grupuri supravegheate ori uneia sau mai multor alte persoane și care nu este un act juridic de aplicare generală;
27.
„țară terță” înseamnă o țară care nu este un stat membru sau un stat membru din Spațiul Economic European;
28.
„zi lucrătoare” înseamnă o zi care nu este sâmbătă, duminică sau o sărbătoare legală aplicabilă BCE în conformitate cu calendarul aplicabil BCE (11).
PARTEA II
ORGANIZAREA MUS
TITLUL 1
STRUCTURI PENTRU SUPRAVEGHEREA ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE ȘI MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE
CAPITOLUL 1
Supravegherea entităților supravegheate semnificative
Articolul 3
Echipe comune de supraveghere
(1) Se înființează o echipă comună de supraveghere pentru supravegherea fiecărei entități supravegheate semnificative sau a fiecărui grup supravegheat semnificativ din statele membre participante. Fiecare echipă comună de supraveghere este compusă din membri ai personalului BCE și ANC numiți în conformitate cu articolul 4, care lucrează sub coordonarea unui membru desemnat al personalului BCE (denumit în continuare „coordonatorul ECS”) și a unuia sau mai multor subcoordonatori din cadrul ANC, astfel cum se detaliază la articolul 6.
(2) Fără a aduce atingere altor dispoziții din prezentul regulament, atribuțiile unei echipe comune de supraveghere includ următoarele, fără a se limita la acestea:
(a)
realizează procesul de supraveghere și evaluare (PSE) prevăzut la articolul 97 din Directiva 2013/36/UE pentru entitatea supravegheată semnificativă sau pentru grupul supravegheat semnificativ pe care o/îl supraveghează;
(b)
ținând seama de PSE, participă la pregătirea unui program de supraveghere prudențială care urmează a fi propus Consiliului de supraveghere, inclusiv a unui plan de inspecție la fața locului, astfel cum se prevede la articolul 99 din Directiva 2013/36/UE, pentru respectiva entitate supravegheată semnificativă sau respectivul grup supravegheat semnificativ;
(c)
pune în aplicare programul de supraveghere prudențială aprobat de BCE și orice decizii ale BCE în materie de supraveghere cu privire la entitatea supravegheată semnificativă sau grupul supravegheat semnificativ care face obiectul supravegherii;
(d)
asigură coordonarea cu echipa de inspecție la fața locului prevăzută în partea XI în ceea ce privește punerea în aplicare a planului de inspecție la fața locului;
(e)
contactează ANC, după caz.
Articolul 4
Constituirea și componența echipelor comune de supraveghere
(1) BCE este responsabilă cu constituirea și componența echipelor comune de supraveghere. Numirea membrilor personalului din cadrul ANC în echipele comune de supraveghere este făcută de ANC respective în conformitate cu alineatul (2).
(2) În conformitate cu principiile prevăzute la articolul 6 alineatul (8) din Regulamentul privind MUS și fără a aduce atingere articolului 31 din acel regulament, ANC numesc una sau mai multe persoane din personalul acestora ca membru/i al/ai unei echipe comune de supraveghere. Un membru al personalului ANC poate fi numit membru al mai multor echipe comune de supraveghere.
(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), BCE poate solicita ANC să modifice numirile efectuate în cazul în care este oportun pentru componența unei echipe comune de supraveghere.
(4) Atunci când mai multe ANC exercită atribuții de supraveghere într-un stat membru participant sau atunci când într-un stat membru participant legislația națională conferă unei BCN atribuții specifice de supraveghere, iar BCN nu este o ANC, autoritățile relevante își coordonează participarea în cadrul echipelor comune de supraveghere.
(5) BCE și ANC se consultă reciproc și ajung la un acord cu privire la utilizarea resurselor ANC în ceea ce privește echipele comune de supraveghere.
Articolul 5
Implicarea membrilor personalului BCN ale statelor membre participante
(1) BCN ale statelor membre participante care sunt implicate în supravegherea prudențială a unei entități supravegheate semnificative sau a unui grup supravegheat semnificativ în temeiul legislației naționale a acestora, dar care nu sunt ANC, pot, de asemenea, să numească unul sau mai mulți membri ai personalului lor într-o echipă comună de supraveghere.
(2) BCE este informată cu privire la aceste numiri, iar articolul 4 se aplică în consecință.
(3) Atunci când membrii personalului BCN ale statelor membre participante sunt numiți într-o echipă comună de supraveghere, trimiterile la ANC în ceea ce privește echipele comune de supraveghere se interpretează ca incluzând o trimitere la aceste BCN.
Articolul 6
Coordonatorul și subcoordonatorii ECS
(1) Coordonatorul ECS, asistat de subcoordonatorii din cadrul ANC definiți la alineatul (2), asigură coordonarea lucrărilor în cadrul echipei comune de supraveghere. În acest sens, membrii echipei comune de supraveghere urmează instrucțiunile coordonatorului ECS în ceea ce privește atribuțiile acestora în echipa comună de supraveghere. Aceasta nu aduce atingere atribuțiilor și obligațiilor acestora în cadrul ANC respective.
(2) Fiecare ANC care numește în echipa comună de supraveghere mai mult de un membru al personalului îl desemnează pe unul dintre aceștia drept subcoordonator (denumit în continuare „subcoordonator din cadrul ANC”). Subcoordonatorii din cadrul ANC îl asistă pe coordonatorul ECS la organizarea și coordonarea atribuțiilor în echipa comună de supraveghere, în special în ceea ce privește membrii personalului care au fost numiți de aceeași ANC ca și subcoordonatorul din cadrul ANC relevant. Subcoordonatorul din cadrul ANC poate da instrucțiuni membrilor echipei comune de supraveghere numiți de aceeași ANC, cu condiția ca acestea să nu intre în conflict cu instrucțiunile date de coordonatorul ECS.
CAPITOLUL 2
Supravegherea entităților supravegheate mai puțin semnificative
Articolul 7
Implicarea membrilor personalului din alte ANC într-o echipă de supraveghere a unei ANC
Fără a aduce atingere articolului 31 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, atunci când, în ceea ce privește supravegherea entităților supravegheate mai puțin semnificative, BCE stabilește că este oportună implicarea membrilor personalului uneia sau mai multor altor ANC în echipa de supraveghere a unei ANC, BCE poate solicita acesteia din urmă să implice membri ai personalului acestor alte ANC.
TITLUL 2
SUPRAVEGHEREA PE BAZĂ CONSOLIDATĂ ȘI PARTICIPAREA BCE ȘI A ANC ÎN COLEGIILE DE SUPRAVEGHETORI
Articolul 8
Supravegherea pe bază consolidată
(1) BCE efectuează supravegherea pe bază consolidată astfel cum este prevăzut la articolul 111 din Directiva 2013/36/UE în ceea ce privește instituțiile de credit, societățile financiare holding sau societățile financiare holding mixte care sunt semnificative pe bază consolidată atunci când întreprinderea-mamă este fie o instituție-mamă dintr-un stat membru participant, fie o instituție-mamă din UE cu sediul într-un stat membru participant.
(2) ANC relevantă îndeplinește atribuțiile autorității responsabile cu supravegherea pe bază consolidată în ceea ce privește instituțiile de credit, societățile financiare holding sau societățile financiare holding mixte care sunt mai puțin semnificative pe bază consolidată.
Articolul 9
BCE ca președinte al unui colegiu de supraveghetori
(1) Atunci când BCE este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată, aceasta prezidează colegiul înființat în conformitate cu articolul 116 din Directiva 2013/36/UE. ANC ale statelor membre participante în care își au sediul, dacă este cazul, întreprinderea-mamă, filialele și sucursalele semnificative în sensul articolului 51 din Directiva 2013/36/UE au dreptul să participe la colegiu în calitate de observatori.
(2) În cazul în care nu este constituit niciun colegiu în conformitate cu articolul 116 din Directiva 2013/36/UE, iar o entitate supravegheată semnificativă are sucursale în state membre neparticipante care sunt considerate semnificative în conformitate cu articolul 51 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE, BCE constituie un colegiu de supraveghetori cu autoritățile competente din statele membre gazdă.
Articolul 10
BCE și ANC ca membri ai unui colegiu de supraveghetori
În cazul în care autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată nu este situată într-un stat membru participant, BCE și ANC participă la colegiul de supraveghetori în conformitate cu următoarele reguli și cu legislația relevantă a Uniunii:
(a)
în cazul în care entitățile supravegheate din statele membre participante sunt toate entități supravegheate semnificative, BCE participă la colegiul de supraveghetori în calitate de membru, în timp ce ANC au dreptul să participe la același colegiu în calitate de observatori;
(b)
în cazul în care entitățile supravegheate din statele membre participante sunt toate entități supravegheate mai puțin semnificative, ANC participă la colegiul de supraveghetori în calitate de membri;
(c)
în cazul în care entitățile supravegheate din statele membre participante sunt atât entități supravegheate mai puțin semnificative, cât și entități supravegheate semnificative, BCE și ANC participă la colegiul de supraveghetori în calitate de membri. ANC din statele membre participante în care își au sediul entitățile supravegheate semnificative au dreptul să participe la colegiul de supraveghetori în calitate de observatori.
TITLUL 3
PROCEDURI PENTRU DREPTUL DE STABILIRE ȘI LIBERTATEA DE A PRESTA SERVICII
CAPITOLUL 1
Proceduri pentru dreptul de stabilire și libertatea de a presta servicii în cadrul MUS
Articolul 11
Dreptul de stabilire al instituțiilor de credit în cadrul MUS
(1) Orice entitate supravegheată semnificativă care dorește să înființeze o sucursală pe teritoriul altui stat membru participant notifică intenția sa ANC din statul membru participant în care entitatea supravegheată semnificativă își are sediul principal. Informațiile sunt furnizate în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 35 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE. ANC informează imediat BCE cu privire la primirea acestei notificări.
(2) Oricare entitate supravegheată mai puțin semnificativă care dorește să înființeze o sucursală pe teritoriul altui stat membru participant notifică această intenție ANC care îi corespunde, în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 35 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE.
(3) Atunci când BCE nu ia nicio decizie în sens contrar în termen de două luni de la primirea notificării, sucursala prevăzută la alineatul (1) poate fi înființată și își poate începe activitatea. BCE comunică aceste informații ANC din statul membru participant în care va fi înființată sucursala.
(4) Atunci când ANC din statul membru de origine nu ia nicio decizie în sens contrar în termen de două luni de la primirea notificării, sucursala prevăzută la alineatul (2) poate fi înființată și își poate începe activitatea. ANC comunică aceste informații BCE și ANC din statul membru participant în care va fi înființată sucursala.
(5) În cazul modificării oricăreia dintre informațiile comunicate conform alineatelor (1) și (2), entitatea supravegheată notifică în scris această schimbare ANC care a primit informațiile inițiale cu cel puțin o lună înainte de implementarea modificării. Respectiva ANC informează ANC din statul membru în care se își are sediul sucursala.
Articolul 12
Exercitarea libertății de a presta servicii de către instituțiile de credit în cadrul MUS
(1) Orice entitate supravegheată semnificativă care dorește să exercite libertatea de a presta servicii prin desfășurarea activităților sale pe teritoriul altui stat membru participant pentru prima dată notifică intenția sa ANC din statul membru participant pe teritoriul căruia este situat sediul principal al entității supravegheate semnificative. Informațiile sunt furnizate în conformitate cu cerințele stabilite la articolul 39 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE. ANC informează imediat BCE despre primirea acestei notificări. ANC comunică notificarea și ANC din statul membru participant în care vor fi prestate serviciile.
(2) Orice entitate supravegheată mai puțin semnificativă care dorește să exercite libertatea de a presta servicii prin desfășurarea activităților sale pe teritoriul altui stat membru participant pentru prima dată notifică ANC care îi corespunde în conformitate cu cerințele stabilite la articolul 39 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE. Notificarea se comunică BCE și ANC din statul membru participant în care vor fi furnizate serviciile.
CAPITOLUL 2
Proceduri pentru dreptul de stabilire și libertatea de a presta servicii în cadrul MUS ale instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante
Articolul 13
Notificarea exercitării dreptului de stabilire în cadrul MUS de către instituțiile de credit cu sediul în statele membre neparticipante
(1) Atunci când autoritatea competentă dintr-un stat membru neparticipant comunică informațiile prevăzute la articolul 35 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 35 alineatul (3) al acesteia, ANC din statul membru participant în care urmează a fi înființată sucursala, respectiva ANC notifică imediat BCE cu privire la primirea acestei comunicări.
(2) În termen de două luni de la primirea comunicării din partea autorității competente a unui stat membru neparticipant, BCE, în cazul unei sucursale care este semnificativă în temeiul criteriilor prevăzute la articolul 6 din Regulamentul privind MUS și în partea IV a prezentului regulament, sau ANC relevantă, în cazul unei sucursale care este mai puțin semnificativă în temeiul criteriilor prevăzute la articolul 6 din Regulamentul privind MUS și în partea IV a prezentului regulament, pregătește supravegherea sucursalei în conformitate cu articolele 40-46 din Directiva 2013/36/UE și, dacă este necesar, stabilește condițiile în care, din motive de interes general, sucursala își poate desfășura activitatea în statul membru gazdă.
(3) ANC informează BCE cu privire la condițiile în care, în temeiul legislației naționale și din motive de interes general, o sucursală poate desfășura activități în statele membre ale acestor ANC.
(4) Orice modificare a informațiilor furnizate de instituția de credit care dorește înființarea unei sucursale conform literelor (b), (c) sau (d) de la articolul 35 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE este notificată ANC prevăzute la alineatul (1).
Articolul 14
Autoritatea competentă din statul membru gazdă pentru sucursale
(1) În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS, BCE exercită prerogativele autorității competente din statul membru gazdă atunci când o sucursală este semnificativă în sensul articolului 6 alineatul (4) din acel regulament.
(2) Atunci când o sucursală este mai puțin semnificativă în sensul articolului 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS, ANC din statul membru participant în care își are sediul sucursala exercită prerogativele autorității competente din statul membru gazdă.
Articolul 15
Notificarea exercitării libertății de a presta servicii în cadrul MUS de către instituțiile de credit cu sediul în statele membre neparticipante
Atunci când autoritatea competentă dintr-un stat membru neparticipant transmite o notificare în sensul articolului 39 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE, ANC din statul membru participant în care se exercită libertatea de a presta servicii este destinatarul notificării. ANC informează imediat BCE cu privire la primirea acestei notificări.
Articolul 16
Autoritatea competentă din statul membru gazdă pentru libertatea de a presta servicii
(1) În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) și în limitele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, BCE îndeplinește atribuțiile autorității competente din statul membru gazdă pentru instituțiile de credit cu sediul în statele membre neparticipante care exercită libertatea de a presta servicii în statele membre participante.
(2) În cazul în care libertatea de a presta servicii este de interes general, sub rezerva anumitor condiții prevăzute de legislația națională a statelor membre participante, ANC informează BCE cu privire la aceste condiții.
CAPITOLUL 3
Proceduri pentru dreptul de stabilire și exercitarea libertății de a presta servicii în ceea ce privește statele membre neparticipante
Articolul 17
Dreptul de stabilire și libertatea de a presta servicii în ceea ce privește statele membre neparticipante
(1) O entitate supravegheată semnificativă care dorește să înființeze o sucursală sau să exercite libertatea de a presta servicii pe teritoriul unui stat membru neparticipant notifică ANC relevantă cu privire la intenția sa în conformitate cu legislația Uniunii aplicabilă. ANC informează imediat BCE despre primirea acestei notificări. BCE exercită prerogativele autorității competente din statul membru de origine.
(2) O entitate supravegheată mai puțin semnificativă care dorește să înființeze o sucursală sau să exercite libertatea de a presta servicii pe teritoriul unui stat membru neparticipant notifică ANC relevantă cu privire la intenția sa în conformitate cu legislația aplicabilă a Uniunii. ANC relevantă exercită prerogativele autorității competente din statul membru de origine.
TITLUL 4
SUPRAVEGHEREA SUPLIMENTARĂ A CONGLOMERATELOR FINANCIARE
Articolul 18
Coordonator
(1) BCE preia funcția de coordonator al unui conglomerat financiar în conformitate cu criteriile stabilite în legislația relevantă a Uniunii pentru o entitate supravegheată semnificativă.
(2) ANC preia funcția de coordonator al unui conglomerat financiar în conformitate cu criteriile stabilite în legislația relevantă a Uniunii pentru o entitate supravegheată mai puțin semnificativă.
PARTEA III
DISPOZIȚII GENERALE APLICABILE FUNCȚIONĂRII MUS
TITLUL 1
PRINCIPII ȘI OBLIGAȚII
Articolul 19
Prezentare generală
Prezenta parte stabilește (a) principiile generale pentru asigurarea funcționării MUS de către BCE și ANC și (b) dispozițiile pe care BCE urmează să le aplice atunci când desfășoară o procedură a BCE în materie de supraveghere.
Principiile generale și dispozițiile aplicabile între BCE și ANC în cooperare strânsă sunt stabilite în partea IX.
Articolul 20
Datoria de a coopera cu bună credință
BCE și ANC au datoria de a coopera cu bună credință și obligația de a face schimb de informații.
Articolul 21
Obligația generală de a face schimb de informații
(1) Fără a aduce atingere prerogativei BCE de a primi direct sau de a avea acces direct în mod continuu la informațiile raportate de entitățile supravegheate, ANC, în special, furnizează BCE în timp util și cu exactitate toate informațiile necesare pentru ca BCE să-și îndeplinească atribuțiile care îi sunt conferite prin Regulamentul privind MUS. Aceste informații includ informații provenind din activitățile de verificare și activitățile la fața locului ale ANC.
(2) În situațiile în care BCE obține informații direct de la persoanele fizice sau juridice prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, aceasta transmite ANC în cauză aceste informații în timp util și cu exactitate. Aceste informații includ, în special, informațiile necesare pentru ca ANC să-și îndeplinească rolul de susținere a BCE.
(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), BCE asigură ANC accesul regulat la informațiile actualizate necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor ANC în materie de supraveghere prudențială.
Articolul 22
Dreptul BCE de a da instrucțiuni ANC sau AND să-și utilizeze prerogativele și să ia măsuri în cazul în care BCE are o atribuție de supraveghere, dar nu și prerogativa aferentă
(1) În măsura în care este necesar pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin Regulamentul privind MUS, BCE poate solicita, prin intermediul unor instrucțiuni, ca ANC sau AND sau ambele să facă uz de prerogativele lor în temeiul și în conformitate cu condițiile prevăzute în legislația națională și în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul privind MUS, în cazul în care Regulamentul privind MUS nu conferă BCE astfel de prerogative.
(2) ANC și/sau, în ceea ce privește articolul 5 din Regulamentul privind MUS, AND informează fără întârzieri nejustificate BCE cu privire la exercitarea acestor prerogative.
Articolul 23
Regimul lingvistic între BCE și ANC
BCE și ANC adoptă mecanisme pentru comunicarea între ele în cadrul MUS, inclusiv limba (limbile) care urmează a fi folosită(e).
Articolul 24
Regimul lingvistic între BCE și persoanele juridice sau fizice, inclusiv entitățile supravegheate
(1) Orice document pe care o entitate supravegheată sau orice altă persoană juridică sau fizică inclusă individual în sfera de aplicare a procedurilor BCE în materie de supraveghere îl transmite BCE poate fi redactat în oricare din limbile oficiale ale Uniunii, aleasă de către entitatea supravegheată sau persoana respectivă.
(2) BCE, entitățile supravegheate și orice altă persoană juridică sau fizică inclusă individual în sfera de aplicare a procedurilor BCE în materie de supraveghere pot conveni să utilizeze în mod exclusiv una dintre limbile oficiale ale Uniunii în comunicarea scrisă dintre ele, inclusiv în ceea ce privește deciziile BCE în materie de supraveghere.
Revocarea unui asemenea acord privind utilizarea unei limbi afectează numai elementele procedurii BCE în materie de supraveghere care nu au fost îndeplinite încă.
În cazul în care participanții la o audiere solicită să fie audiați într-o limbă oficială a Uniunii, alta decât limba procedurii BCE în materie de supraveghere, această cerință este notificată BCE cu suficient timp în avans pentru a întreprinde demersurile necesare.
TITLUL 2
DISPOZIȚII GENERALE PRIVIND PROCESUL ECHITABIL PENTRU ADOPTAREA DECIZIILOR BCE ÎN MATERIE DE SUPRAVEGHERE
CAPITOLUL 1
Procedurile BCE în materie de supraveghere
Articolul 25
Principii generale
(1) Orice proceduri ale BCE în materie de supraveghere inițiate în conformitate cu articolul 4 și capitolul III secțiunea 2 din Regulamentul privind MUS se desfășoară în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul privind MUS și cu dispozițiile din prezentul titlu.
(2) Dispozițiile prezentului titlu nu se aplică procedurilor desfășurate de comitetul administrativ de control.
Articolul 26
Părți
(1) Părțile la o procedură a BCE în materie de supraveghere sunt:
(a)
cele care depun o cerere;
(b)
cele cărora BCE intenționează să le adreseze sau le-a adresat o decizie a BCE în materie de supraveghere.
(2) ANC nu sunt considerate părți.
Articolul 27
Reprezentarea unei părți
(1) O parte poate fi reprezentată de către reprezentanții legali sau statutari ai acesteia sau de către orice alt reprezentant împuternicit printr-un mandat scris să ia orice măsuri cu privire la procedura BCE în materie de supraveghere.
(2) Orice revocare a mandatului produce efecte numai de la primirea de către BCE a unei revocări scrise. BCE confirmă primirea unei astfel de revocări.
(3) Atunci când o parte a desemnat un reprezentant într-o procedură a BCE în materie de supraveghere, BCE contactează numai reprezentatul desemnat în această procedură în materie de supraveghere, cu excepția cazului în care anumite circumstanțe impun BCE să contacteze partea în mod direct. În acest din urmă caz, reprezentantul este informat.
Articolul 28
Obligațiile generale ale BCE și ale părților la o procedură a BCE în materie de supraveghere
(1) O procedură a BCE în materie de supraveghere poate fi inițiată din oficiu sau la solicitarea unei părți. Sub rezerva alineatului (3), BCE stabilește faptele care vor fi relevante pentru adoptarea deciziei sale finale în fiecare procedură a BCE în materie de supraveghere din oficiu.
(2) În evaluarea sa, BCE ține seama de toate circumstanțele relevante.
(3) Sub rezerva legislației Uniunii, o parte trebuie să participe la o procedură a BCE în materie de supraveghere și să ofere asistență pentru clarificarea faptelor. În procedurile BCE în materie de supraveghere inițiate la solicitarea unei părți, BCE poate limita propria stabilire a faptelor la a cere părții să furnizeze informațiile relevante privind faptele.
Articolul 29
Proba în procedurile BCE în materie de supraveghere
(1) Pentru a stabili faptele unui caz, BCE utilizează probele pe care, după o analiză atentă, le consideră adecvate.
(2) Părțile, sub rezerva legislației Uniunii, asistă BCE în stabilirea faptelor cazului. În special, sub rezerva limitelor referitoare la procedurile de sancționare prevăzute de legislația Uniunii, părțile declară cu bună credință faptele care le sunt cunoscute.
(3) BCE poate stabili un termen până la care părțile pot furniza probe.
Articolul 30
Martori și experți în procedurile BCE în materie de supraveghere
(1) BCE poate audia martori și experți dacă apreciază necesar acest lucru.
(2) Atunci când BCE numește un expert, aceasta definește atribuția acestui expert într-un acord și stabilește un termen până la care expertul își transmite raportul.
(3) Atunci când BCE audiază martori sau experți, aceștia au dreptul la rambursarea la cerere a cheltuielilor de deplasare și ședere. Martorii au dreptul la compensație pentru pierderea de venituri, iar experții la onorariile convenite pentru serviciile acestora, după ce și-au prezentat declarațiile. Compensația este furnizată în conformitate cu dispozițiile corespunzătoare aplicabile în cazul compensării martorilor și remunerării experților de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
(4) BCE poate impune ca persoanele menționate la articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind MUS să se prezinte în calitate de martori la sediul BCE sau în orice alt loc de pe teritoriul unui stat membru participant stabilit de BCE. Atunci când o persoană menționată la articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind MUS este o persoană juridică, persoanele fizice care reprezintă această persoană juridică sunt obligate să participe în conformitate cu teza anterioară.
Articolul 31
Dreptul de a fi audiat
(1) Înainte ca BCE să poată adopta o decizie a BCE în materie de supraveghere adresată unei părți care să afecteze negativ drepturile acestei părți, partea trebuie să aibă posibilitatea de a transmite BCE comentarii în scris cu privire la faptele, obiecțiile și temeiul juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere. În cazul în care BCE consideră adecvat, aceasta poate acorda părților posibilitatea să prezinte în cadrul unei ședințe comentarii cu privire la faptele, obiecțiile și temeiul juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere. Notificarea prin care BCE acordă părții posibilitatea de a-și transmite comentariile menționează conținutul material al deciziei BCE în materie de supraveghere pe care BCE intenționează să o adopte și faptele materiale, obiecțiile și temeiul juridic pe care BCE intenționează să-și fundamenteze decizia. Capitolul III secțiunea 1 din Regulamentul privind MUS nu face obiectul dispozițiilor din prezentul articol.
(2) În cazul în care BCE acordă unei părți posibilitatea de a prezenta în cadrul unei ședințe comentarii cu privire la faptele, obiecțiile și temeiul juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere, cu excepția unei absențe motivate, absența părții nu reprezintă un motiv de amânare a ședinței. În cazul în care partea absentează motivat, BCE poate amâna ședința sau poate acorda părții posibilitatea de a prezenta în scris comentarii asupra faptelor, obiecțiilor și temeiului juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere. BCE întocmește procesul-verbal al ședinței, care urmează a fi semnat de către părți, și oferă părților o copie a procesului-verbal.
(3) În principiu, părții i se acordă posibilitatea de a transmite comentarii în scris în termen de două săptămâni de la primirea unei declarații în care sunt prezentate faptele, obiecțiile și temeiul juridic pe care BCE intenționează să-și întemeieze decizia BCE în materie de supraveghere.
La cererea părții, BCE poate prelungi termenul, după caz.
În anumite circumstanțe, BCE poate scurta termenul la trei zile lucrătoare. În plus, termenul este scurtat la trei zile lucrătoare în situațiile acoperite de articolele 14 și 15 din Regulamentul privind MUS.
(4) Fără a aduce atingere alineatului (3) și sub rezerva alineatului (5), BCE poate adopta o decizie a BCE în materie de supraveghere adresată unei părți care să afecteze negativ drepturile acelei părți, fără a acorda părții posibilitatea de a prezenta comentarii cu privire la faptele, obiecțiile și temeiul juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere înainte de adoptarea acesteia în cazul în care este considerată necesară adoptarea urgentă a unei decizii pentru a preveni prejudicii semnificative în sistemul financiar.
(5) În cazul în care este adoptată o decizie a BCE urgentă în materie de supraveghere în conformitate cu alineatul (4), părții i se acordă posibilitatea de a prezenta în scris comentarii cu privire la faptele, obiecțiile și temeiul juridic relevante pentru decizia BCE în materie de supraveghere, fără întârzieri nejustificate, după adoptarea acesteia. În principiu, părții i se dă posibilitatea de a-și transmite în scris comentariile în termen de două săptămâni de la primirea deciziei BCE în materie de supraveghere. La cererea părții, BCE poate prelungi termenul-limită; totuși, acest termen nu poate să depășească șase luni. BCE verifică decizia BCE în materie de supraveghere pornind de la comentariile părților și o poate confirma, revoca, modifica sau o poate revoca și înlocui cu o nouă decizie a BCE în materie de supraveghere.
(6) Pentru procedurile BCE în materie de supraveghere referitoare la sancțiuni întemeiate pe articolul 18 din Regulamentul privind MUS și partea X din prezentul regulament, alineatele (4) și (5) nu se aplică.
Articolul 32
Accesul la dosare într-o procedură a BCE în materie de supraveghere
(1) Drepturile la apărare ale părților în cauză sunt respectate pe deplin în procedurile BCE în materie de supraveghere. În acest scop și după deschiderea procedurii BCE în materie de supraveghere, părțile au dreptul de acces la dosarul BCE, sub rezerva interesului legitim al persoanelor fizice și juridice, altele decât partea relevantă, de protejare a secretelor economice ale acestora. Dreptul de acces la un dosar nu se extinde și la informațiile confidențiale. ANC transmit BCE, fără întârzieri nejustificate, orice solicitare primită de către acestea cu privire la accesul la dosare legate de procedurile BCE în materie de supraveghere.
(2) Dosarele constau în toate documentele obținute, produse sau agregate de BCE în cursul procedurii BCE în materie de supraveghere, indiferent de mediul de stocare.
(3) Nimic din prezentul articol nu împiedică BCE sau ANC să divulge și să utilizeze informațiile necesare pentru demonstrarea unei încălcări.
(4) BCE poate stabili ca accesul la un dosar să fie acordat într-una sau mai multe dintre modalitățile următoare, ținând cont în mod corespunzător de capacitățile tehnice ale părților:
(a)
prin intermediul unui CD-ROM sau al oricărui dispozitiv electronic de stocare a datelor, inclusiv unul care poate deveni disponibil în viitor;
(b)
prin copii pe suport de hârtie ale dosarului care poate fi accesat, transmise acestora prin poștă;
(c)
prin invitarea acestora să examineze la sediul BCE dosarul care poate fi accesat.
(5) În sensul prezentului articol, informațiile confidențiale pot include documente interne ale BCE și ANC și corespondența dintre BCE și o ANC sau dintre ANC.
CAPITOLUL 2
Deciziile BCE în materie de supraveghere
Articolul 33
Motivarea deciziilor BCE în materie de supraveghere
(1) Sub rezerva alineatului (2), o decizie a BCE în materie de supraveghere este însoțită de motivarea acesteia.
(2) Motivarea conține faptele materiale și temeiurile juridice pe care se întemeiază decizia BCE în materie de supraveghere.
(3) Sub rezerva articolului 31 alineatul (4), BCE își întemeiază decizia în materie de supraveghere numai pe faptele și obiecțiile cu privire la care o parte a putut prezenta comentarii.
Articolul 34
Efectul suspensiv
Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 278 TFUE și articolului 24 alineatul (8) din Regulamentul privind MUS, BCE poate decide ca aplicarea unei decizii a BCE în materie de supraveghere să fie suspendată fie: (a) prin prevederea acestei suspendări în decizia BCE în materie de supraveghere; fie (b) la solicitarea destinatarului unei decizii a BCE în materie de supraveghere, în alte cazuri decât o solicitare de control de către comitetul administrativ de control.
Articolul 35
Notificarea deciziilor BCE în materie de supraveghere
(1) BCE poate notifica unei părți o decizie a BCE în materie de supraveghere: (a) oral; (b) prin transmiterea sau înmânarea unei copii a deciziei în materie de supraveghere; (c) prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire; (d) prin serviciu de curierat rapid; (e) prin telefax; sau (f) pe cale electronică, în conformitate cu alineatul (10).
(2) În cazul în care un reprezentant este împuternicit prin mandat scris, BCE poate notifica reprezentantului decizia BCE în materie de supraveghere. În aceste cazuri, BCE nu este obligată să notifice decizia BCE în materie de supraveghere și entității supravegheate reprezentate de acel reprezentant.
(3) În cazul notificării orale a unei decizii a BCE în materie de supraveghere, se consideră că notificarea deciziei a fost făcută destinatarului dacă un membru al personalului BCE a informat cu privire la decizia BCE în materie de supraveghere fie: (a) persoana fizică relevantă, în cazul unei persoane fizice; fie (b) un agent autorizat în acest sens al persoanei juridice, în cazul unei persoane juridice. În acest caz, după această notificare orală, fără întârzieri nejustificate, destinatarului i se transmite o copie scrisă a deciziei BCE în materie de supraveghere.
(4) În cazul notificării unei decizii a BCE în materie de supraveghere prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire, se consideră că notificarea deciziei BCE în materie de supraveghere a fost făcută destinatarului în a zecea zi de la predarea scrisorii la furnizorul de servicii poștale, cu excepția cazului în care confirmarea de primire indică primirea scrisorii la o dată diferită.
(5) În cazul notificării unei decizii a BCE în materie de supraveghere prin serviciu de curierat rapid, se consideră că notificarea deciziei BCE în materie de supraveghere a fost făcută destinatarului în a zecea zi de la predarea scrisorii la serviciul de curierat, cu excepția cazului în care recipisa de primire emisă de serviciul de curierat indică primirea scrisorii la o dată diferită.
(6) În sensul alineatelor (4) și (5), decizia BCE în materie de supraveghere trebuie să fie transmisă la o adresă care permite comunicarea deciziei (o adresă valabilă). O adresă valabilă este:
(a)
în cazul unei proceduri a BCE în materie de supraveghere inițiate la cererea sau solicitarea destinatarului unei decizii a BCE în materie de supraveghere, adresa furnizată de destinatar în cererea sau solicitarea acestuia;
(b)
în cazul unei entități supravegheate, ultima adresă oficială a sediului principal furnizată BCE de entitatea supravegheată;
(c)
în cazul unei persoane fizice, ultima adresă furnizată BCE, iar dacă nicio adresă nu este furnizată BCE și persoana fizică este un angajat, membru al organelor de conducere sau acționar al unei entități supravegheate, adresa oficială a entității supravegheate în conformitate cu litera (b).
(7) Fiecare persoană care este parte la o procedură a BCE în materie de supraveghere transmite BCE, la cerere, o adresă valabilă.
(8) În cazul în care persoana își are sediul sau domiciliul într-un stat care nu este un stat membru, BCE poate solicita părții să numească, într-un termen rezonabil, un destinatar autorizat care este rezident într-un stat membru sau care are sediul comercial într-un stat membru. În cazul în care nu este numit niciun destinatar autorizat în urma unei astfel de solicitări și, respectiv, până la numirea unui astfel de destinatar autorizat, orice comunicare poate fi transmisă în conformitate cu alineatele (3)-(5) și (9) la adresa părții care a fost pusă la dispoziția BCE.
(9) Atunci când persoana care este destinatarul unei decizii ale BCE în materie de supraveghere a furnizat BCE un număr de fax, BCE poate notifica decizia BCE în materie de supraveghere prin transmiterea prin telefax a unei copii a deciziei BCE în materie de supraveghere. Decizia BCE în materie de supraveghere este considerată ca fiind notificată destinatarului dacă BCE a primit raportul pentru verificarea transmiterii ce confirmă transmiterea cu succes a faxului.
(10) BCE poate stabili criteriile pe baza cărora o decizie a BCE în materie de supraveghere poate fi transmisă prin mijloace de comunicare electronice sau comparabile cu acestea.
TITLUL 3
RAPORTAREA ÎNCĂLCĂRILOR
Articolul 36
Raportarea încălcărilor
Orice persoană poate transmite cu bună credință un raport direct către BCE dacă această persoană are motive rezonabile să creadă că raportul va indica încălcări ale actelor juridice prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul privind MUS de către instituțiile de credit, societățile financiare holding, societățile financiare holding mixte sau autoritățile competente (inclusiv BCE).
Articolul 37
Protecția corespunzătoare pentru raportarea încălcărilor
(1) Atunci când o persoană transmite cu bună credință un raport cu privire la presupuse încălcări ale actelor juridice prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul privind MUS de către entitățile supravegheate sau de către autoritățile competente, raportul este tratat ca un raport protejat.
(2) Toate datele personale privind atât persoana care transmite un raport protejat, cât și persoana presupus responsabilă de o încălcare, sunt protejate în conformitate cu cadrul privind protecția datelor aplicabil în Uniune.
(3) BCE nu dezvăluie identitatea unei persoane care a transmis un raport protejat fără obținerea în prealabil a consimțământului explicit al acelei persoane, cu excepția cazului în care această dezvăluire este impusă de o hotărâre a unei instanțe judecătorești în contextul unor investigații suplimentare sau al unor proceduri judiciare ulterioare.
Articolul 38
Proceduri pentru măsurile adoptate în urma rapoartelor
(1) BCE evaluează toate rapoartele referitoare la entitățile supravegheate semnificative. Aceasta evaluează și rapoartele referitoare la entitățile supravegheate mai puțin semnificative în ceea ce privește încălcări ale regulamentelor sau deciziilor BCE. În acest din urmă caz, atunci când ANC primesc aceste rapoarte, acestea le transmit BCE, fără să comunice identitatea persoanei care a făcut raportul, cu excepția cazului în care această persoană își dă consimțământul în mod explicit.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), BCE transmite către ANC relevante rapoartele referitoare la o entitate supravegheată mai puțin semnificativă, fără a comunica identitatea persoanei care a făcut raportul, cu excepția cazului în care această persoană își dă consimțământul în mod explicit.
(3) BCE face schimb de informații cu ANC: (a) pentru a evalua dacă rapoartele au fost trimise atât BCE, cât și ANC relevante, și pentru a-și coordona eforturile; și (b) pentru a cunoaște rezultatul măsurilor adoptate ca urmare a rapoartelor transmise ANC.
(4) BCE își exercită în mod rezonabil puterea de apreciere pentru stabilirea modalității de evaluare a rapoartelor primite și a măsurilor care urmează a fi luate.
(5) În cazul unor presupuse încălcări de către entitățile supravegheate, entitatea supravegheată relevantă transmite BCE orice informații și documente solicitate de aceasta pentru a evalua rapoartele primite.
(6) În cazul unor presupuse încălcări de către autoritățile competente (altele decât BCE), BCE solicită autorității competente relevante să transmită comentarii cu privire la faptele raportate.
(7) În raportul său anual prevăzut la articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS, BCE transmite informații cu privire la rapoartele primite în formă prescurtată sau agregată, astfel încât entitățile supravegheate sau persoanele individuale să nu poată fi identificate.
PARTEA IV
STABILIREA STATUTULUI UNEI ENTITĂȚI SUPRAVEGHEATE CA SEMNIFICATIVĂ SAU MAI PUȚIN SEMNIFICATIVĂ
TITLUL 1
DISPOZIȚII GENERALE PRIVIND CLASIFICAREA ENTITĂȚILOR CA SEMNIFICATIVE SAU MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE
Articolul 39
Clasificarea ca semnificativă a unei entități supravegheate pe bază individuală
(1) O entitate supravegheată este considerată entitate supravegheată semnificativă în cazul în care BCE stabilește acest lucru într-o decizie a BCE adresată entității supravegheate relevante în conformitate cu articolele 43-49, explicând motivele unei astfel de decizii.
(2) O entitate supravegheată încetează să fie clasificată ca entitate supravegheată semnificativă în cazul în care BCE stabilește, într-o decizie motivată a BCE adresată entității supravegheate, că este o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau că nu mai este o entitate supravegheată.
(3) O entitate supravegheată poate fi clasificată ca entitate supravegheată semnificativă pe baza oricăruia dintre următoarele elemente:
(a)
dimensiunea sa, stabilită în conformitate cu articolele 50-55 (denumită în continuare „criteriul dimensiunii”);
(b)
importanța sa pentru economia Uniunii sau a oricărui stat membru participant, stabilită în conformitate cu articolele 56-58 (denumită în continuare „criteriul importanței economice”);
(c)
caracterul semnificativ al acesteia în ceea ce privește activitățile transfrontaliere, stabilit în conformitate cu articolele 59 și 60 (denumit în continuare „criteriul activităților transfrontaliere”);
(d)
o solicitare de asistență financiară publică directă sau primirea acesteia din partea Mecanismului european de stabilitate (MES), stabilită în conformitate cu articolele 61-64 (denumită în continuare „criteriul asistenței financiare publice directe”);
(e)
faptul că entitatea supravegheată este una dintre cele mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant, stabilită în conformitate cu articolele 65 și 66.
(4) Entitățile supravegheate semnificative sunt supravegheate direct de BCE, cu excepția cazului în care circumstanțe specifice justifică supravegherea de către ANC relevantă în conformitate cu titlul 9 din prezenta parte.
(5) De asemenea, BCE supraveghează direct o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un grup supravegheat mai puțin semnificativ în temeiul unei decizii a BCE adoptate în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS conform căreia BCE va exercita direct toate prerogativele relevante prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS. În scopurile MUS, o astfel de entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un astfel de grup supravegheat mai puțin semnificativ va fi clasificat ca semnificativ.
(6) Înainte de luarea deciziilor BCE prevăzute în prezentul articol, BCE se consultă cu ANC relevante. De asemenea, fiecare decizie a BCE prevăzută în prezentul articol este notificată ANC relevante.
Articolul 40
Clasificarea ca semnificative a entităților supravegheate care fac parte dintr-un grup
(1) În cazul în care una sau mai multe entități supravegheate fac parte dintr-un grup supravegheat, criteriile pentru stabilirea caracterului semnificativ se stabilește la cel mai înalt nivel de consolidare în cadrul statelor membre participante, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în partea IV titlurile 3-7.
(2) Fiecare dintre entitățile supravegheate care fac parte dintr-un grup supravegheat este considerată a fi o entitate supravegheată semnificativă în oricare dintre circumstanțele următoare:
(a)
în cazul în care grupul supravegheat la cel mai înalt nivel de consolidare al acestuia în cadrul statelor membre participante îndeplinește criteriul dimensiunii, criteriul importanței economice sau criteriul activităților transfrontaliere;
(b)
în cazul în care una dintre entitățile supravegheate care fac parte din grupul supravegheat îndeplinește criteriul asistenței financiare publice directe;
(c)
în cazul în care una dintre entitățile supravegheate care fac parte din grupul supravegheat este una dintre cele mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant.
(3) Atunci când se stabilește că un grup supravegheat este semnificativ sau că un grup supravegheat nu mai este semnificativ, BCE adoptă o decizie a BCE privind clasificarea ca entitate supravegheată semnificativă sau privind retragerea clasificării ca entitate supravegheată semnificativă și furnizează datele de început și de sfârșit ale supravegherii directe de către BCE fiecărei entități supravegheate care face parte din grupul supravegheat în cauză, în conformitate cu criteriile și procedurile prevăzute la articolul 39.
Articolul 41
Dispoziții specifice privind sucursalele instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante
(1) Toate sucursalele deschise în același stat membru participant de către o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant sunt considerate o singură entitate supravegheată în sensul prezentului regulament.
(2) Sucursalele deschise în state membre participante diferite de către o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant sunt tratate individual, ca entități supravegheate separate, în sensul prezentului regulament.
(3) Fără a aduce atingere alineatului (1), sucursalele unei instituții de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant sunt evaluate individual ca entități supravegheate separate și separat de filialele aceleiași instituții de credit, atunci când se stabilește dacă este îndeplinit oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS.
Articolul 42
Dispoziții specifice privind filialele instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante și în țări terțe
(1) Filialele cu sediul într-unul sau mai multe state membre participante ale unei instituții de credit care își are sediul principal într-un stat membru neparticipant sau într-o țară terță sunt evaluate separat de sucursalele acestei instituții de credit atunci când se stabilește dacă este îndeplinit oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS.
(2) Următoarele filiale sunt evaluate separat atunci când se stabilește dacă este îndeplinit sau nu oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS:
(a)
cele care au sediul într-un stat membru participant;
(b)
cele care aparțin unui grup a cărui întreprindere-mamă își are sediul principal într-un stat membru neparticipant sau într-o țară terță; și
(c)
cele care nu aparțin unui grup supravegheat în statele membre participante.
TITLUL 2
PROCEDURA DE CLASIFICARE A ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE CA ENTITĂȚI SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE
CAPITOLUL 1
Clasificarea ca semnificativă a unei entități supravegheate
Articolul 43
Verificarea statutului unei entități supravegheate
(1) Cu excepția cazului în care prezentul regulament prevede altfel, BCE verifică cel puțin anual măsura în care o entitate supravegheată semnificativă sau un grup supravegheat semnificativ continuă să îndeplinească oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS.
(2) Cu excepția cazului în care prezentul regulament prevede altfel, fiecare ANC verifică cel puțin anual măsura în care o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un grup supravegheat mai puțin semnificativ îndeplinește oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS. În cazul unui grup supravegheat mai puțin semnificativ, ANC relevantă din statul membru participant în care își are sediul întreprinderea-mamă, stabilită la nivelul cel mai înalt de consolidare din statele membre participante, efectuează această verificare.
(3) BCE poate verifica, în orice moment după primirea de informații relevante, în special în cazurile prevăzute la articolul 52: (a) dacă o entitate supravegheată îndeplinește oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS; și (b) dacă o entitate supravegheată semnificativă nu mai îndeplinește oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS.
(4) În cazul în care ANC apreciază că o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un grup supravegheat mai puțin semnificativ îndeplinește oricare dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS, ANC relevantă informează BCE fără întârzieri nejustificate.
(5) La solicitarea BCE sau a unei ANC, BCE și ANC relevantă cooperează pentru a stabili dacă este îndeplinit vreunul dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS cu privire la o entitate supravegheată sau un grup supravegheat.
(6) În cazul în care BCE (a) decide să preia supravegherea directă a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat sau (b) decide că supravegherea directă a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat de către BCE încetează, BCE și ANC relevantă cooperează pentru a asigura tranziția lipsită de dificultăți a competențelor de supraveghere. În special, un raport privind istoricul activității de supraveghere și profilul de risc al entității supravegheate este pregătit de ANC relevantă, atunci când BCE preia supravegherea directă a unei entități supravegheate, și de BCE, atunci când ANC relevantă devine competentă să supravegheze entitatea în cauză.
(7) BCE stabilește dacă o entitate supravegheată sau un grup supravegheat este semnificativ utilizând criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS în ordinea stabilită în acesta, și anume: (a) dimensiunea; (b) importanța pentru economia Uniunii sau a oricărui stat membru participant; (c) caracterul semnificativ al activităților transfrontaliere; (d) solicitarea sau primirea de asistență financiară publică direct de la MES; (e) faptul că este una dintre cele mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant.
Articolul 44
Procedura aplicabilă la stabilirea caracterului semnificativ al unei entități supravegheate
(1) Atunci când adoptă decizii cu privire la clasificarea unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat ca semnificativă/semnificativ în temeiul prezentului titlu, și în lipsa unei prevederi contrare, BCE aplică normele procedurale prevăzute în titlul 2 din Partea III a prezentului regulament.
(2) O decizie a BCE cu privire la clasificarea ca semnificativ(ă) a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat este notificată de BCE în scris, în termenul prevăzut la articolul 45, fiecărei entități supravegheate vizate și, de asemenea, este comunicată ANC relevante. Pentru entitățile supravegheate care fac parte dintr-un grup supravegheat semnificativ, BCE notifică decizia BCE entității supravegheate aflate la cel mai înalt nivel de consolidare din statele membre participante și se asigură că toate entitățile supravegheate din cadrul grupului supravegheat semnificativ sunt informate corespunzător.
(3) Pentru entitățile supravegheate cărora BCE nu le transmite notificări conform alineatului (1), lista prevăzută la articolul 49 alineatul (2) servește drept notificare a clasificării lor ca mai puțin semnificative.
(4) BCE acordă fiecărei entități supravegheate relevante posibilitatea de a depune observații în scris înainte de adoptarea unei decizii a BCE în conformitate cu alineatul (1).
(5) În plus, BCE acordă ANC relevante, în conformitate cu articolul 39 alineatul (6), posibilitatea de a transmite observații și comentarii în scris, iar acestea sunt luate în considerare în mod corespunzător de către BCE.
(6) O entitate supravegheată sau un grup supravegheat este clasificat(ă) ca entitate supravegheată semnificativă sau ca grup supravegheat semnificativ de la data notificării deciziei BCE care stabilește că este o entitate supravegheată semnificativă sau un grup supravegheat semnificativ.
CAPITOLUL 2
Începerea și încetarea supravegherii directe de către BCE
Articolul 45
Începerea supravegherii directe de către BCE
(1) BCE precizează într-o decizie a BCE data la care urmează să preia supravegherea directă a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat care a fost clasificat(ă) ca entitate supravegheată semnificativă sau ca grup supravegheat semnificativ. Această decizie a BCE poate fi aceeași cu decizia prevăzută la articolul 44 alineatul (2). Sub rezerva alineatului (2), BCE notifică această decizie a BCE fiecărei entități supravegheate în cauză cu cel puțin o lună înainte de data la care va prelua supravegherea directă.
(2) În cazul în care BCE preia supravegherea directă a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat, în baza unei solicitări de sau a unei primiri de asistență financiară publică directă din partea MES, BCE notifică în timp util decizia BCE menționată la alineatul (1) fiecărei entități supravegheate în cauză, cu cel puțin o săptămână înainte de data la care va prelua supravegherea directă.
(3) BCE transmite ANC relevante copii ale deciziilor BCE prevăzute la alineatul (1).
(4) BCE preia supravegherea directă a unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat cel mai târziu la 12 luni de la data la care BCE notifică acestei entități supravegheate sau acestui grup supravegheat o decizie a BCE în conformitate cu articolul 44 alineatul (2).
(5) În sensul prezentului articol, în cazul unui grup supravegheat, BCE notifică decizia BCE entității supravegheate aflate la cel mai înalt nivel de consolidare din statele membre participante și se asigură că toate entitățile supravegheate din acel grup sunt informate corespunzător până la termenul relevant.
Articolul 46
Încetarea supravegherii directe de către BCE
(1) Atunci când BCE stabilește că supravegherea directă de către BCE a unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat va înceta, BCE emite o decizie a BCE pentru fiecare entitate supravegheată în cauză, precizând data și motivele pentru care supravegherea directă va înceta. BCE adoptă această decizie cu cel puțin cu o lună înainte de data la care supravegherea directă de către BCE va înceta. De asemenea, BCE transmite ANC relevante o copie a acestei decizii a BCE. Articolul 45 alineatul (5) se aplică în mod corespunzător.
(2) BCE dă fiecărei entități supravegheate relevante posibilitatea de a depune observații în scris înainte de adoptarea unei decizii a BCE în temeiul alineatului (1).
(3) Orice decizie a BCE care precizează data la care urmează să înceteze supravegherea directă a unei entități supravegheate de către BCE poate fi emisă împreună cu decizia de clasificare ca mai puțin semnificativă a acelei entități supravegheate.
Articolul 47
Motive pentru încetarea supravegherii directe de către BCE
(1) În cazul unei entități supravegheate semnificative care este clasificată ca atare pe baza: (a) dimensiunii; (b) importanței pentru economia Uniunii sau a oricărui stat membru participant; sau (c) caracterului semnificativ al activităților transfrontaliere, sau pentru că face parte dintr-un grup supravegheat care îndeplinește cel puțin unul dintre aceste criterii, BCE adoptă o decizie a BCE pentru încetarea clasificării acesteia ca entitate supravegheată semnificativă și a supravegherii directe dacă, pentru trei ani calendaristici consecutivi, niciunul dintre criteriile menționate anterior și prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS nu a fost îndeplinit, fie la nivel individual, fie la nivelul grupului supravegheat de care aparține entitatea supravegheată.
(2) În cazul unei entități supravegheate care este clasificată ca semnificativă pe baza faptului că a fost solicitată asistență financiară publică directă de la MES pentru: (a) ea însăși; (b) grupul supravegheat de care aparține entitatea supravegheată; sau (c) orice entitate supravegheată care aparține acestui grup și care nu este semnificativă din alte motive, BCE adoptă o decizie a BCE pentru încetarea clasificării acesteia ca entitate supravegheată semnificativă și a supravegherii directe, în cazul în care acordarea asistenței financiare publice directe a fost refuzată sau asistența financiară publică directă a fost înapoiată în întregime sau a încetat. Această decizie, în cazul înapoierii sau încetării asistenței financiare publice directe, poate fi luată numai la trei ani calendaristici de la înapoierea completă sau încetarea asistenței financiare publice directe.
(3) În cazul unei entități supravegheate care este clasificată ca semnificativă pe baza faptului că este una dintre cele mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant, stabilită în conformitate cu articolele 65-66, sau care aparține grupului supravegheat al unei astfel de instituții de credit și care nu este semnificativă din alte motive, BCE adoptă o decizie a BCE pentru încetarea clasificării sale ca entitate supravegheată semnificativă și a supravegherii directe dacă, pentru trei ani calendaristici consecutivi, entitatea supravegheată relevantă nu a fost una dintre cele mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant.
(4) În cazul unei entități supravegheate care este supravegheată direct de către BCE în temeiul unei decizii a BCE adoptate în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS și care nu este semnificativă din alte motive, BCE adoptă o decizie a BCE pentru încetarea supravegherii directe de către BCE dacă, în marja rezonabilă de apreciere a acesteia, supravegherea directă nu mai este necesară pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
Articolul 48
Proceduri în curs
(1) În cazul în care urmează să aibă loc o schimbare de competență între BCE și o ANC, autoritatea a cărei competență urmează să înceteze (denumită în continuare „autoritatea a cărei competență încetează”) informează autoritatea care urmează să devină competentă (denumită în continuare „autoritatea care preia supravegherea”) cu privire la orice procedură în materie de supraveghere inițiată în mod oficial și care necesită o decizie. Autoritatea a cărei competență încetează oferă aceste informații imediat ce ia cunoștință de schimbarea iminentă de competență. Autoritatea a cărei competență încetează actualizează aceste informații în mod continuu și, ca regulă generală, în mod lunar, atunci când sunt de raportat informații noi cu privire la o procedură în materie de supraveghere. Autoritatea care preia supravegherea poate, în cazuri justificate corespunzător, să permită o raportare mai puțin frecventă. În sensul articolelor 48 și 49, o procedură în materie de supraveghere înseamnă o procedură a BCE sau ANC în materie de supraveghere.
Înainte de schimbarea competenței, autoritatea a cărei competență încetează contactează fără întârzieri nejustificate autoritatea care preia supravegherea, după inițierea oficială a oricărei proceduri noi în materie de supraveghere care necesită o decizie.
(2) În cazul în care competența de supraveghere se schimbă, autoritatea a cărei competență încetează depune eforturi pentru a finaliza orice procedură în materie de supraveghere aflată în curs care necesită o decizie înainte de data la care urmează să aibă loc modificarea competenței de supraveghere.
(3) În cazul în care o procedură în materie de supraveghere instituită în mod oficial, care necesită o decizie, nu poate fi încheiată înainte de data la care are loc o modificare a competenței de supraveghere, autoritatea a cărei competență încetează rămâne competentă să finalizeze respectiva procedură în materie de supraveghere aflată în curs. În acest sens, autoritatea a cărei competență încetează păstrează, de asemenea, toate prerogativele relevante până la finalizarea procedurii în materie de supraveghere. Autoritatea a cărei competență încetează finalizează respectiva procedură în materie de supraveghere aflată în curs în conformitate cu legislația aplicabilă în temeiul prerogativelor pe care le-a păstrat. Autoritatea a cărei competentă încetează informează autoritatea care preia supravegherea înainte de luarea oricărei decizii într-o procedură în materie de supraveghere care era în curs înainte de modificarea competenței. Aceasta transmite autorității care preia supravegherea o copie a deciziei luate și orice documente relevante legate de această decizie.
(4) Prin derogare de la alineatul (3), BCE poate decide, în termen de o lună de la primirea informațiilor necesare, să finalizeze evaluarea sa cu privire la procedura relevantă în materie de supraveghere inițiată în mod oficial și, în consultare cu ANC relevantă, să preia procedura în materie de supraveghere în cauză. În cazul în care, din motive ce țin de legislația națională, o decizie a BCE este necesară înainte de sfârșitul perioadei de evaluare prevăzute în teza anterioară, ANC transmite BCE informațiile necesare și precizează în special intervalul în care BCE trebuie să decidă dacă intenționează sau nu să preia procedura. Atunci când BCE preia o procedură în materie de supraveghere, aceasta notifică ANC relevante și părților decizia sa de a prelua procedura în materie de supraveghere în cauză. BCE precizează în decizia BCE consecințele preluării acestei proceduri în materie de supraveghere.
(5) BCE și ANC relevantă cooperează cu privire la finalizarea oricărei proceduri în curs și pot face schimb de informații relevante în acest sens.
(6) Acest articol nu se aplică procedurilor comune.
CAPITOLUL 3
Lista entităților supravegheate
Articolul 49
Publicare
(1) BCE publică o listă care cuprinde denumirea fiecărei entități supravegheate și fiecărui grup supravegheat care este supravegheat(ă) direct de BCE, indicând, atunci când este relevant pentru entitatea supravegheată, grupul supravegheat de care aceasta aparține, și temeiul juridic specific pentru această supraveghere directă. Această listă include, în cazul unei clasificări ca semnificativ(ă) pe baza criteriului dimensiunii, valoarea totală a activelor entității supravegheate sau ale grupului supravegheat. De asemenea, BCE publică denumirile entităților supravegheate care, deși îndeplinesc unul dintre criteriile prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS și, prin urmare, s-ar califica drept semnificative, sunt totuși considerate mai puțin semnificative de către BCE din cauza unor circumstanțe specifice în conformitate cu partea IV titlul 9 și, prin urmare, nu sunt supravegheate direct de către BCE.
(2) BCE publică o listă care cuprinde denumirea fiecărei entități supravegheate care este supravegheată de o ANC și denumirea ANC relevante.
(3) Listele prevăzute la alineatele (1) și (2) se publică electronic și sunt accesibile pe website-ul BCE.
(4) Listele prevăzute la alineatele (1) și (2) sunt actualizate în mod regulat.
TITLUL 3
STABILIREA CARACTERULUI SEMNIFICATIV PE BAZA DIMENSIUNII
Articolul 50
Stabilirea caracterului semnificativ pe baza dimensiunii
(1) Caracterul semnificativ al unei entități supravegheate sau al unui grup supravegheat bazat pe criteriul dimensiunii se stabilește în raport cu valoarea totală a activelor sale.
(2) O entitate supravegheată sau un grup supravegheat este clasificat(ă) ca semnificativ(ă) dacă valoarea totală a activelor sale depășește 30 miliarde EUR (denumit în continuare „pragul de dimensiune”).
Articolul 51
Baza pentru stabilirea caracterului semnificativ al unei entități supravegheate după dimensiune
(1) În cazul în care entitatea supravegheată face parte dintr-un grup supravegheat, valoarea totală a activelor sale se stabilește pe baza raportării consolidate prudențiale de la sfârșitul anului pentru grupul supravegheat în conformitate cu legislația aplicabilă.
(2) În cazul în care activele totale nu pot fi stabilite pe baza datelor prevăzute la alineatul (1), valoarea totală a activelor se stabilește pe baza celor mai recente conturi anuale consolidate auditate întocmite în conformitate cu Standardele internaționale de raportare financiară (International Financial Reporting Standards) (IFRS) care sunt aplicabile în Uniune în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (12) și, dacă aceste conturi anuale nu sunt disponibile, pe baza conturilor anuale consolidate întocmite în conformitate cu legislația contabilă națională aplicabilă.
(3) În cazul în care entitatea supravegheată nu face parte dintr-un grup supravegheat, valoarea totală a activelor se stabilește pe baza raportării individuale prudențiale de la sfârșitul anului în conformitate cu legislația aplicabilă.
(4) În cazul în care activele totale nu pot fi stabilite utilizând datele prevăzute la alineatul (3), valoarea totală a activelor se stabilește pe baza celor mai recente conturi anuale auditate întocmite în conformitate cu IFRS aplicabile în Uniune în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 și, în cazul în care aceste conturi anuale nu sunt disponibile, pe baza conturilor anuale întocmite în conformitate cu legislația contabilă națională aplicabilă.
(5) Dacă entitatea supravegheată este o sucursală a unei instituții de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant, valoarea totală a activelor acesteia este stabilită pe baza datelor statistice raportate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 25/2009 (BCE/2008/32) al Băncii Centrale Europene (13).
Articolul 52
Baza pentru stabilirea caracterului semnificativ după dimensiune în circumstanțe specifice sau excepționale
(1) În cazul în care, pentru o entitate supravegheată mai puțin semnificativă, există o modificare substanțială excepțională a circumstanțelor relevante pentru stabilirea caracterului semnificativ pe baza criteriului dimensiunii, ANC relevantă verifică dacă pragul de dimensiune este îndeplinit în continuare sau nu.
În cazul unei astfel de schimbări cu privire la o entitate supravegheată semnificativă, BCE verifică dacă pragul de dimensiune este îndeplinit în continuare sau nu.
O modificare substanțială excepțională a circumstanțelor relevante pentru stabilirea caracterului semnificativ pe baza criteriului dimensiunii include oricare dintre următoarele: (a) fuziunea a două sau mai multe instituții de credit; (b) vânzarea sau transferul unei divizii semnificative a entității; (c) transferul de acțiuni la o instituție de credit, astfel încât aceasta nu mai aparține unui grup supravegheat căruia îi aparținuse înainte de vânzare; (d) decizia definitivă de a efectua o lichidare ordonată a entității supravegheate (sau a grupului supravegheat); (e) situații de fapt comparabile.
(2) O entitate supravegheată mai puțin semnificativă și, în cazul unui grup supravegheat mai puțin semnificativ, entitatea supravegheată mai puțin semnificativă la nivelul cel mai înalt de consolidare din statele membre participante informează ANC relevantă cu privire la orice modificare menționată la alineatul (1).
O entitate supravegheată semnificativă și, în cazul unui grup supravegheat semnificativ, entitatea supravegheată la nivelul cel mai înalt de consolidare din statele membre participante informează BCE cu privire la orice modificare menționată la alineatul (1).
(3) Prin derogare de la regula de trei ani prevăzută la articolul 47 alineatele (1)-(3), precum și în cazul unor circumstanțe excepționale, inclusiv cele prevăzute la alineatul (1), BCE decide, în consultare cu ANC, dacă entitățile supravegheate afectate sunt semnificative sau mai puțin semnificative, precum și data de la care supravegherea este efectuată de către BCE sau ANC.
Articolul 53
Grupuri de întreprinderi consolidate
(1) În scopul stabilirii caracterului semnificativ pe baza criteriului dimensiunii, grupul supravegheat de întreprinderi consolidate constă în întreprinderi care trebuie consolidate în scopuri prudențiale în conformitate cu legislația Uniunii.
(2) În scopul stabilirii caracterului semnificativ pe baza criteriului dimensiunii, grupul supravegheat de întreprinderi consolidate include filiale și sucursale din statele membre neparticipante și țări terțe.
Articolul 54
Metoda de consolidare
Metoda de consolidare este metoda de consolidare aplicabilă în conformitate cu legislația Uniunii în scopuri prudențiale.
Articolul 55
Metoda de calculare a activelor totale
În scopul stabilirii caracterului semnificativ al unei instituții de credit pe baza criteriului dimensiunii, „valoarea totală a activelor” este preluată din rândul „active totale” dintr-un bilanț întocmit în conformitate cu legislația Uniunii în scopuri prudențiale.
TITLUL 4
STABILIREA CARACTERULUI SEMNIFICATIV PE BAZA IMPORTANȚEI PENTRU ECONOMIA UNIUNII SAU A ORICĂRUI STAT MEMBRU PARTICIPANT
Articolul 56
Pragul importanței economice naționale
O entitate supravegheată cu sediul într-un stat membru participant sau un grup supravegheat a cărui întreprindere-mamă are sediul într-un stat membru participant este clasificat(ă) drept semnificativ(ă) pe baza importanței sale pentru economia statului membru participant relevant în cazul în care:
(pragul importanței economice naționale);
și
A ≥ 5 miliarde EUR,
unde:
A
este valoarea totală a activelor stabilită în conformitate cu articolele 51-55 pentru un anumit an calendaristic; și
B
este produsul intern brut la prețurile pieței definit la punctul 8.89 din anexa A la Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (14) (SEC 2010) și publicat de Eurostat pentru anul calendaristic respectiv.
Articolul 57
Criterii pentru stabilirea caracterului semnificativ pe baza importanței pentru economia Uniunii sau a oricărui stat membru participant
(1) BCE ține seama de criteriile următoare, în special atunci când evaluează dacă o entitate supravegheată sau un grup supravegheat este semnificativ(ă) pentru economia Uniunii sau a unui stat membru participant din alte motive decât cele prevăzute la articolul 56:
(a)
caracterul semnificativ al entității supravegheate sau al grupului supravegheat pentru sectoare economice specifice din Uniune sau dintr-un stat membru participant;
(b)
interconectarea entității supravegheate sau a grupului supravegheat cu economia Uniunii sau a unui stat membru participant;
(c)
substituibilitatea entității supravegheate sau a grupului supravegheat atât ca participant la piață, cât și ca prestator de servicii pentru clienți;
(d)
complexitatea activității, cea structurală și operațională a entității supravegheate sau a grupului supravegheat.
(2) Articolul 52 alineatul (3) se aplică în mod corespunzător.
Articolul 58
Stabilirea caracterului semnificativ pe baza importanței pentru economia oricărui stat membru participant la solicitarea unei ANC
(1) O ANC poate notifica BCE că apreciază că o entitate supravegheată este semnificativă în ceea ce privește economia națională a acesteia.
(2) BCE evaluează notificarea primită de la ANC pe baza criteriilor stabilite în articolul 57 alineatul (1).
(3) Articolul 57 se aplică în consecință.
TITLUL 5
STABILIREA CARACTERULUI SEMNIFICATIV PE BAZA CARACTERULUI SEMNIFICATIV AL ACTIVITĂȚILOR TRANSFRONTALIERE
Articolul 59
Criterii pentru stabilirea caracterului semnificativ pe baza caracterului semnificativ al activităților transfrontaliere ale unui grup supravegheat
(1) Un grup supravegheat poate fi considerat semnificativ de către BCE pe baza activităților sale transfrontaliere numai atunci când întreprinderea-mamă a unui grup supravegheat a înființat filiale, care la rândul lor sunt instituții de credit, în mai multe alte state membre participante.
(2) Un grup supravegheat poate fi considerat semnificativ de către BCE pe baza activităților sale transfrontaliere numai în cazul în care valoarea totală a activelor sale depășește 5 miliarde EUR și:
(a)
raportul dintre activele transfrontaliere și activele totale ale acestuia este mai mare de 20 %; sau
(b)
raportul dintre pasivele transfrontaliere și pasivele totale ale acestuia este mai mare de 20 %.
(3) Articolul 52 alineatul (3) se aplică în mod corespunzător.
Articolul 60
Active și pasive transfrontaliere
(1) „Activele transfrontaliere”, în contextul unui grup supravegheat, înseamnă partea din activele totale pentru care contrapartea este o instituție de credit sau altă persoană fizică sau juridică situată într-un stat membru participant, altul decât statul membru în care întreprinderea-mamă a grupului supravegheat relevant își are sediul principal.
(2) „Pasivele transfrontaliere”, în contextul unui grup supravegheat, înseamnă partea din pasivele totale pentru care contrapartea este o instituție de credit sau altă persoană fizică sau juridică situată într-un stat membru participant, altul decât statul membru în care întreprinderea-mamă a grupului supravegheat relevant își are sediul principal.
TITLUL 6
STABILIREA CARACTERULUI SEMNIFICATIV PE BAZA UNEI SOLICITĂRI DE SAU A PRIMIRII DE ASISTENȚĂ FINANCIARĂ PUBLICĂ DIN PARTEA MES
Articolul 61
Solicitarea de sau primirea de asistență financiară publică directă din partea MES
(1) Asistența financiară publică directă pentru o entitate supravegheată este solicitată atunci când un membru al MES solicită acordarea de către MES de asistență financiară acestei entități în conformitate cu o decizie luată de Consiliul guvernatorilor MES în temeiul articolului 19 din Tratatul privind Mecanismul european de stabilitate privind recapitalizarea directă a unei instituții de credit și cu instrumentele adoptate în temeiul acestei decizii.
(2) Asistența financiară publică directă este primită de o instituție de credit atunci când asistența financiară a fost primită de instituția de credit în conformitate cu decizia și instrumentele prevăzute la alineatul (1).
Articolul 62
Obligația ANC de a informa BCE cu privire la o posibilă solicitare de sau primire de asistență financiară publică de către o entitate supravegheată mai puțin semnificativă
(1) Fără a aduce atingere obligației prevăzute la articolul 96 de a informa BCE cu privire la deteriorarea situației financiare a unei entități supravegheate mai puțin semnificative, ANC informează BCE imediat ce ia cunoștință de posibila necesitate de a acorda asistență financiară publică în mod indirect la nivel național de la MES și/sau de către MES pentru o entitate supravegheată mai puțin semnificativă.
(2) ANC transmite BCE, pentru analiză, evaluarea sa privind situația financiară a entității supravegheate mai puțin semnificative înainte de a o transmite MES, cu excepția cazurilor urgente bine justificate.
Articolul 63
Începerea și încetarea supravegherii directe
(1) O entitate supravegheată pentru care se solicită asistență financiară publică directă de la MES sau care a primit asistență financiară publică directă de la MES este clasificată ca entitate supravegheată semnificativă de la data la care a fost solicitată asistența financiară publică directă în numele acesteia.
(2) Data la care BCE preia supravegherea directă este specificată într-o decizie a BCE în conformitate cu titlul 2.
(3) Articolul 52 alineatul (3) se aplică în mod corespunzător.
Articolul 64
Domeniu de aplicare
În cazul în care se solicită asistență financiară directă pentru o entitate supravegheată care face parte dintr-un grup supravegheat, toate entitățile supravegheate care fac parte din acest grup supravegheat sunt clasificate ca semnificative.
TITLUL 7
STABILIREA CARACTERULUI SEMNIFICATIV PE BAZA FAPTULUI CĂ ENTITATEA SUPRAVEGHEATĂ ESTE UNA DINTRE CELE MAI SEMNIFICATIVE TREI INSTITUȚII DE CREDIT DINTR-UN STAT MEMBRU PARTICIPANT
Articolul 65
Criterii pentru stabilirea celor mai semnificative trei instituții de credit dintr-un stat membru participant
(1) O instituție de credit sau un grup supravegheat este clasificat(ă) ca semnificativ(ă) în cazul în care este una/unul dintre cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate dintr-un stat membru participant.
(2) În scopul identificării celor mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate dintr-un stat membru participant, BCE și ANC relevantă țin cont de dimensiunea entității supravegheate și, respectiv, a grupului supravegheat, astfel cum este stabilită în conformitate cu articolele 50-55.
Articolul 66
Procesul de analiză
(1) Pentru fiecare stat membru participant, BCE stabilește până la data de 1 octombrie a fiecărui an calendaristic dacă trei instituții de credit sau grupuri supravegheate cu o întreprindere-mamă cu sediul într-un astfel de stat membru participant ar trebui sau nu clasificate ca entități supravegheate semnificative.
(2) La solicitarea BCE, ANC informează BCE cu privire la cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate cu sediul în statele membre participante corespunzătoare acestora până la data de 1 octombrie a anului calendaristic în cauză. Cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate sunt stabilite de ANC în baza criteriilor stabilite la articolele 50-55.
(3) Pentru fiecare dintre cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate din statele membre participante, ANC relevantă transmite BCE un raport privind istoricul activității de supraveghere și profilul de risc în fiecare caz, cu excepția situației în care instituția de credit sau grupul supravegheat este deja clasificat(ă) ca semnificativ(ă).
La primirea informațiilor prevăzute la alineatul (2), BCE își desfășoară propria evaluare. În acest scop, BCE poate solicita ANC relevante să îi transmită orice informații relevante.
(4) Dacă, la data de 1 octombrie a unui anumit an, una sau mai multe dintre cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate dintr-un stat membru participant nu sunt clasificate ca entități supravegheate semnificative, BCE adoptă o decizie în conformitate cu titlul 2 pentru oricare dintre cele mai semnificative trei instituții de credit sau grupuri supravegheate care nu sunt clasificate ca semnificative.
(5) Articolul 52 alineatul (3) se aplică în mod corespunzător.
TITLUL 8
DECIZIA BCE DE A SUPRAVEGHEA DIRECT ENTITĂȚILE SUPRAVEGHEATE MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 6 ALINEATUL (5) LITERA (B) DIN REGULAMENTUL PRIVIND MUS
Articolul 67
Criteriile pentru o decizie a BCE în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS
(1) BCE, în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS, poate decide în orice moment, prin intermediul unei decizii a BCE, să exercite direct supravegherea unei entități supravegheate mai puțin semnificative sau a unui grup supravegheat mai puțin semnificativ, atunci când acest lucru este necesar pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(2) Înainte de adoptarea deciziei BCE prevăzute la alineatul (1), BCE analizează, printre altele, oricare dintre următorii factori:
(a)
dacă entitatea supravegheată mai puțin semnificativă sau grupul supravegheat mai puțin semnificativ este aproape de îndeplinirea unuia dintre criteriile cuprinse în articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS;
(b)
interconectarea entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ cu alte instituții de credit;
(c)
dacă entitatea supravegheată mai puțin semnificativă în cauză este o filială a unei entități supravegheate care își are sediul principal într-un stat membru neparticipant sau într-o țară terță și care a înființat una sau mai multe filiale, care la rândul lor sunt instituții de credit, sau una sau mai multe sucursale în statele membre participante, dintre care una sau mai multe sunt semnificative;
(d)
faptul că instrucțiunile BCE nu au fost urmate de către ANC;
(e)
faptul că ANC nu a respectat actele prevăzute la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul privind MUS;
(f)
faptul că entitatea supravegheată mai puțin semnificativă a solicitat sau a primit indirect asistență financiară de la FESF sau de la MES.
Articolul 68
Procedura de pregătire a unei decizii BCE în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS la solicitarea unei ANC
(1) BCE, la solicitarea unei ANC, evaluează dacă este necesară sau nu exercitarea supravegherii directe în conformitate cu Regulamentul privind MUS cu privire la o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un grup supravegheat mai puțin semnificativ pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(2) Solicitarea ANC: (a) identifică entitatea supravegheată mai puțin semnificativă sau grupul supravegheat mai puțin semnificativ cu privire la care ANC consideră că BCE ar trebui să preia supravegherea directă, și (b) precizează motivul pentru care supravegherea de către BCE a entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ este necesară pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(3) Solicitarea ANC este însoțită de un raport privind istoricul activității de supraveghere și profilul de risc al entității supravegheate mai puțin semnificative relevante sau al grupului supravegheat mai puțin semnificativ relevant.
(4) În cazul în care BCE nu este de acord cu solicitarea ANC, se consultă cu ANC în cauză înainte de a face evaluarea finală cu privire la necesitatea supravegherii de către BCE a entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(5) În cazul în care BCE decide că supravegherea directă de către BCE a entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ este necesară pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere, aceasta adoptă o decizie a BCE în conformitate cu titlul 2.
Articolul 69
Procedură de pregătire a deciziilor BCE în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul privind MUS din propria inițiativă a BCE
(1) BCE poate solicita unei ANC să transmită un raport privind istoricul activității de supraveghere și profilul de risc al entității supravegheate mai puțin semnificative sau al grupului supravegheat mai puțin semnificativ. BCE precizează data până la care acest raport ar trebui să îi fie transmis.
(2) BCE se consultă cu ANC înainte de evaluarea finală a acesteia cu privire la necesitatea supravegherii de către BCE a entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(3) În cazul în care BCE concluzionează că supravegherea directă de către BCE a entității supravegheate mai puțin semnificative sau a grupului supravegheat mai puțin semnificativ este necesară pentru a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere, aceasta adoptă o decizie a BCE în conformitate cu titlul 2.
TITLUL 9
CIRCUMSTANȚE SPECIFICE CARE POT JUSTIFICA CLASIFICAREA CA MAI PUȚIN SEMNIFICATIVĂ A UNEI ENTITĂȚI SUPRAVEGHEATE CHIAR DACĂ SUNT ÎNDEPLINITE CRITERIILE PRIVIND CLASIFICAREA CA SEMNIFICATIVĂ
Articolul 70
Circumstanțe specifice care conduc la clasificarea ca mai puțin semnificativă a unei entități supravegheate semnificative
(1) Circumstanțe specifice, astfel cum sunt prevăzute la articolul 6 alineatul (4) al doilea și al cincilea paragraf din Regulamentul privind MUS (denumite în continuare „circumstanțe specifice”), există atunci când circumstanțe specifice și de fapt fac să fie nepotrivită clasificarea ca semnificativă a entității supravegheate, având în vedere obiectivele și principiile Regulamentului privind MUS și, în special, nevoia de a asigura aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere.
(2) Termenul „circumstanțe specifice” se interpretează în mod strict.
Articolul 71
Evaluarea existenței circumstanțelor specifice
(1) Existența circumstanțelor specifice care justifică clasificarea ca mai puțin semnificativă a ceea ce altfel ar fi o entitate supravegheată semnificativă se stabilește de la caz la caz și în mod specific pentru entitatea supravegheată sau grupul supravegheat în cauză, dar nu pentru categorii de entități supravegheate.
(2) Articolul 40 se aplică în mod corespunzător.
(3) Articolele 44-46 și articolele 48-49 se aplică în mod corespunzător. BCE precizează într-o decizie a BCE motivele care o conduc la concluzia că există circumstanțe specifice.
Articolul 72
Verificare
(1) BCE, cu sprijinul ANC relevante, verifică cel puțin anual dacă circumstanțele specifice continuă să existe în ceea ce privește o entitate supravegheată sau un grup supravegheat care a fost clasificat(ă) ca mai puțin semnificativ(ă) din cauza unor circumstanțe specifice.
(2) Entitatea supravegheată în cauză furnizează orice informații și documente solicitate de BCE pentru desfășurarea unei verificări prevăzute la alineatul (1).
(3) În cazul în care BCE consideră că circumstanțele specifice nu mai există, aceasta adoptă o decizie a BCE adresată entității supravegheate relevante prin care se stabilește că este clasificată ca semnificativă și că nu mai există circumstanțe specifice.
(4) Titlul 2 din partea IV se aplică în mod corespunzător.
PARTEA V
PROCEDURI COMUNE
TITLUL 1
COOPERAREA CU PRIVIRE LA O CERERE DE AUTORIZARE PRIVIND INIțIEREA ACTIVITĂȚII UNEI INSTITUȚII DE CREDIT
Articolul 73
Notificarea BCE cu privire la o cerere de autorizare privind inițierea activității unei instituții de credit
(1) O ANC care primește o cerere de autorizare privind inițierea activității unei instituții de credit care urmează a se înființa într-un stat membru participant notifică BCE cu privire la primirea acestei cereri în termen de 15 zile lucrătoare.
(2) De asemenea, ANC informează BCE cu privire la termenul în care o decizie privind cererea trebuie luată și notificată solicitantului în conformitate cu legislația națională relevantă.
(3) În cazul în care cererea nu este completă, ANC, din proprie inițiativă sau la solicitarea BCE, cere solicitantului să furnizeze informațiile suplimentare necesare. ANC trimite BCE orice astfel de informații suplimentare obținute, în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea acestora de către ANC.
Articolul 74
Evaluarea cererilor de către ANC
ANC căreia i se transmite o cerere evaluează dacă solicitantul respectă toate condițiile de autorizare prevăzute în legislația națională relevantă a statului membru al ANC.
Articolul 75
Deciziile ANC de respingere a unei cereri
ANC respinge cererile care nu respectă condițiile de autorizare stabilite în legislația națională relevantă și trimit BCE o copie a deciziei lor.
Articolul 76
Proiecte de decizii ale ANC cu privire la autorizarea privind inițierea activității unei instituții de credit
(1) În cazul în care ANC apreciază că cererea respectă toate condițiile de autorizare stabilite în legislația națională relevantă, aceasta pregătește un proiect de decizie prin care propune ca BCE să acorde solicitantului autorizația privind inițierea activității unei instituții de credit (denumit în continuare „proiect de decizie de autorizare”).
(2) ANC se asigură că proiectul de decizie de autorizare este notificat BCE și solicitantului cu cel puțin 20 de zile lucrătoare înainte de sfârșitul perioadei maxime de evaluare prevăzute de legislația națională relevantă.
(3) ANC poate propune includerea de recomandări, condiții și/sau restricții în proiectul de decizie de autorizare în conformitate cu legislația națională și a Uniunii. În aceste cazuri, ANC este responsabilă de evaluarea conformității cu condițiile și/sau restricțiile.
Articolul 77
Evaluarea de către BCE a cererilor și audierea solicitanților
(1) BCE evaluează cererea în baza condițiilor de autorizare stabilite în legislația relevantă a Uniunii. Dacă, în opinia sa, aceste condiții nu sunt îndeplinite, BCE acordă solicitantului oportunitatea de a prezenta comentarii în scris cu privire la faptele și obiecțiile relevante pentru evaluare, în conformitate cu articolul 31.
(2) În cazul în care este considerată necesară o întâlnire și în toate celelalte cazuri justificate în mod corespunzător, BCE poate prelungi perioada maximă pentru a decide cu privire la o cerere în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul privind MUS. Prelungirea este notificată solicitantului în conformitate cu articolul 35 din prezentul regulament.
Articolul 78
Deciziile BCE privind cererile
(1) BCE ia o decizie cu privire la un proiect de decizie de autorizare primit de la ANC în termen de 10 zile lucrătoare, cu excepția cazului în care a fost luată o decizie privind prelungirea perioadei maxime, în conformitate cu articolul 77 alineatul (2). Aceasta poate susține proiectul de decizie de autorizare și, prin urmare, poate fi de acord cu autorizarea sau poate obiecta față de proiectul de decizie de autorizare.
(2) BCE își bazează decizia pe evaluarea de către aceasta a cererii, a proiectului de decizie de autorizare și a comentariilor transmise de solicitant în conformitate cu articolul 77.
(3) Dacă BCE nu adoptă o decizie în termenul prevăzut la alineatul (1), proiectul deciziei de autorizare pregătit de ANC este considerat adoptat.
(4) BCE adoptă o decizie de acordare a autorizației în cazul în care solicitantul îndeplinește toate condițiile de autorizare în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii și a statului membru în care își are sediul solicitantul.
(5) Decizia de acordare a autorizației acoperă activitățile solicitantului ca instituție de credit, astfel cum se prevede în legislația națională relevantă, fără a aduce atingere oricăror altor cerințe suplimentare pentru autorizare prevăzute de legislația națională relevantă pentru alte activități decât activitatea de acceptare de depozite sau alte fonduri rambursabile de la populație și de acordare de credite pe cont propriu.
Articolul 79
Procedura în cazul expirării autorizației
Autorizația expiră în situațiile prevăzute la articolul 18 litera (a) din Directiva 2013/36/UE atunci când legislația națională relevantă prevede astfel. ANC informează BCE cu privire la cazurile individuale în care expiră o autorizație. Ulterior BCE face publică expirarea autorizației în conformitate cu legislația națională relevantă, după ce a informat ANC relevantă și entitatea supravegheată în cauză.
TITLUL 2
COOPERAREA ÎN CEEA CE PRIVEȘTE RETRAGEREA UNEI AUTORIZAȚII
Articolul 80
Propunerea ANC de a retrage o autorizație
(1) În cazul în care ANC relevantă consideră că autorizația unei instituții de credit ar trebui retrasă în întregime sau parțial în conformitate cu legislația națională sau a Uniunii relevantă, inclusiv o retragere la solicitarea instituției de credit, aceasta transmite BCE un proiect de decizie prin care propune retragerea unei autorizații (denumită în continuare „proiect de decizie de retragere”), împreună cu orice documente justificative relevante.
(2) ANC se coordonează cu autoritatea națională competentă pentru rezoluția instituțiilor de credit (denumită în continuare „autoritate națională de rezoluție”) în ceea ce privește orice proiect de decizie de retragere cu relevanță pentru autoritate națională de rezoluție.
Articolul 81
Evaluarea de către BCE a unui proiect de decizie de retragere
(1) BCE evaluează fără întârzieri nejustificate proiectul de decizie de retragere. În special, aceasta ține seama de motivele de urgență invocate de ANC.
(2) Dreptul de a fi audiat prevăzut la articolul 31 este aplicabil.
Articolul 82
Evaluarea din propria inițiativă a BCE și consultarea ANC
(1) În cazul în care BCE ia cunoștință de circumstanțe care pot justifica retragerea unei autorizații, aceasta evaluează din proprie inițiativă dacă autorizația ar trebui retrasă în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii.
(2) BCE se poate consulta în orice moment cu ANC relevante. În cazul în care BCE intenționează să retragă o autorizație, aceasta se consultă cu ANC din statul membru în care are sediul instituția de credit cu cel puțin 25 de zile lucrătoare înainte de data la care intenționează să ia decizia. În cazuri urgente bine justificate, termenul de consultare poate fi redus la cinci zile lucrătoare.
(3) În cazul în care BCE intenționează să retragă o autorizație, aceasta informează ANC relevante cu privire la orice observații transmise de instituția de credit. Dreptul instituției de credit de a fi audiată, prevăzut la articolul 31, este aplicabil.
(4) BCE se coordonează cu autoritatea națională de rezoluție în ceea ce privește orice propunere de retragere a autorizației în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) din Regulamentul privind MUS. BCE informează ANC imediat ce a inițiat contactul cu autoritatea națională de rezoluție.
Articolul 83
Decizia BCE privind retragerea unei autorizații
(1) BCE ia o decizie privind retragerea unei autorizații fără întârzieri nejustificate. În acest sens, poate accepta sau respinge proiectul relevant de decizie de retragere.
(2) În luarea deciziei, BCE ține cont de toate aspectele următoare: (a) propria evaluare a circumstanțelor care justifică retragerea; (b) dacă este cazul, proiectul ANC de decizie de retragere; (c) consultarea cu ANC relevantă și, atunci când ANC nu este autoritatea națională de rezoluție, autoritatea națională de rezoluție (împreună cu ANC, „autorități naționale”); (d) orice observații transmise de instituția de credit în conformitate cu articolul 81 alineatul (2) și articolul 82 alineatul (3).
(3) De asemenea, BCE adoptă o decizie în cazurile descrise la articolul 84 în cazul în care autoritatea națională de rezoluție relevantă nu obiectează față de retragerea autorizației sau BCE stabilește că acțiunile corespunzătoare necesare pentru menținerea stabilității financiare nu au fost puse în aplicare de autoritățile naționale.
Articolul 84
Procedura în cazul măsurilor potențiale de rezoluție care urmează a fi luate de autoritățile naționale
(1) În cazul în care autoritatea națională de rezoluție notifică obiecția sa față de intenția BCE de a retrage o autorizație, BCE și autoritatea națională de rezoluție stabilesc de comun acord un interval în care BCE se abține de la a proceda la retragerea autorizației. BCE informează ANC imediat după inițierea contactului cu autoritatea națională de rezoluție în vederea ajungerii la acest acord.
(2) După expirarea perioadei de timp convenite, BCE analizează dacă urmărește să procedeze la retragerea autorizației sau să prelungească intervalul convenit în conformitate cu articolul 14 alineatul (6) din Regulamentul privind MUS, ținând seama de orice progrese făcute. BCE se consultă atât cu ANC relevantă, cât și cu autoritatea națională de rezoluție, dacă este diferită de ANC. ANC informează BCE cu privire la măsurile luate de aceste autorități și cu propria evaluare a consecințelor unei retrageri.
(3) În cazul în care autoritatea națională de rezoluție nu obiectează față de retragerea unei autorizații sau BCE stabilește că autoritățile naționale nu au pus în aplicare măsurile corespunzătoare pentru menținerea stabilității financiare, se aplică articolul 83.
TITLUL 3
COOPERARE PRIVIND ACHIZIȚIILE DE PARTICIPAȚII CALIFICATE
Articolul 85
Notificarea ANC cu privire la achiziția de participații calificate
(1) O ANC care primește o notificare cu privire la o intenție de a achiziționa o participație calificată într-o instituție de credit cu sediul în statul membru participant al acelei ANC notifică BCE cu privire la această notificare cel târziu la cinci zile lucrătoare de la confirmarea primirii în conformitate cu articolul 22 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE.
(2) ANC notifică BCE dacă a suspendat perioada de evaluare din cauza unei solicitări de informații suplimentare. ANC transmite BCE astfel de informații suplimentare în termen de 5 zile lucrătoare de la primirea acestora de către ANC.
(3) De asemenea, ANC informează BCE cu privire la data la care decizia de a se opune sau nu achiziției unei participații calificate trebuie notificată solicitantului în conformitate cu legislația națională relevantă.
Articolul 86
Evaluarea achizițiilor potențiale
(1) ANC căreia îi este notificată o intenție de achiziție a unei participații calificate într-o instituție de credit evaluează măsura în care achiziția potențială respectă toate condițiile prevăzute în legislația națională și a Uniunii relevantă. În urma acestei evaluări, ANC pregătește un proiect de decizie prin care BCE să se opună sau nu achiziției.
(2) ANC transmite BCE proiectul de decizie de a se opune sau nu achiziției cu cel puțin 15 zile lucrătoare înainte de expirarea perioadei de evaluare prevăzute de legislația relevantă a Uniunii.
Articolul 87
Decizia BCE privind achiziția
BCE decide dacă se opune sau nu achiziției în baza evaluării pe care a făcut-o privind achiziția propusă și a proiectului de decizie al ANC. Dreptul de a fi audiat prevăzut la articolul 31 este aplicabil.
TITLUL 4
NOTIFICAREA DECIZIILOR PRIVIND PROCEDURILE COMUNE
Articolul 88
Proceduri pentru notificarea deciziilor
(1) BCE notifică părților următoarele decizii, fără întârzieri nejustificate, în conformitate cu articolul 35:
(a)
o decizie a BCE privind retragerea unei autorizații ca instituție de credit;
(b)
o decizie a BCE privind achiziția unei participații calificate într-o instituție de credit.
(2) BCE notifică ANC relevante, fără întârzieri nejustificate, oricare dintre următoarele decizii:
(a)
o decizie a BCE privind o cerere de autorizare ca instituție de credit;
(b)
o decizie a BCE privind retragerea unei autorizații ca instituție de credit;
(c)
o decizie a BCE privind achiziția unei participații calificate într-o instituție de credit.
(3) ANC notifică solicitantului autorizării următoarele decizii:
(a)
un proiect de decizie de autorizare;
(b)
o decizie a ANC de respingere a cererii de autorizare atunci când solicitantul nu respectă condițiile de autorizare stabilite în legislația națională relevantă;
(c)
o decizie a BCE de a obiecta față de proiectul de decizie de autorizare prevăzut la litera (a);
(d)
o decizie a BCE de autorizare.
(4) ANC notifică autorității naționale de rezoluție relevante decizia BCE privind retragerea autorizației ca instituție de credit.
(5) BCE notifică Autorității bancare europene (ABE) fiecare decizie a BCE de acordare sau retragere a unei autorizații ca instituție de credit, precum și fiecare expirare a unei autorizații. Cu această ocazie, BCE precizează motivele deciziilor de retragere a unei autorizații sau ale expirării unei autorizații.
PARTEA VI
PROCEDURI PENTRU SUPRAVEGHEREA ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE
TITLUL 1
SUPRAVEGHEREA ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE ȘI ASISTENȚA ANC
Articolul 89
Supravegherea entităților supravegheate semnificative
BCE efectuează supravegherea directă a entităților supravegheate semnificative în conformitate cu procedurile stabilite în partea II, în special în ceea ce privește atribuțiile și componența echipelor comune de supraveghere.
Articolul 90
Rolul ANC în asistarea BCE
(1) O ANC asistă BCE în îndeplinirea atribuțiilor sale în condițiile stabilite în Regulamentul privind MUS și în prezentul regulament și, în special, îndeplinește toate activitățile de mai jos:
(a)
transmite BCE proiecte de decizii privind entitățile supravegheate semnificative cu sediul în statul membru participant al acesteia, în conformitate cu articolul 91;
(b)
asistă BCE în pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la exercitarea atribuțiilor conferite BCE prin Regulamentul privind MUS, inclusiv prin sprijinirea în activitățile de verificare și în evaluările curente ale situației unei entități supravegheate semnificative;
(c)
sprijină BCE în aplicarea deciziilor sale, utilizând, dacă este necesar, prerogativele prevăzute la articolul 9 alineatul (1) al treilea paragraf și la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS.
(2) Atunci când sprijină BCE, o ANC urmează instrucțiunile BCE cu privire la entitățile supravegheate semnificative.
Articolul 91
Proiecte de decizii de pregătit de ANC pentru a fi analizate de BCE
(1) În conformitate cu articolul 6 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (7) litera (b) din Regulamentul privind MUS, BCE poate solicita unei ANC să pregătească un proiect de decizie privind exercitarea atribuțiilor prevăzute la articolul 4 din Regulamentul privind MUS pentru a fi analizată de aceasta.
Solicitarea precizează termenul de trimitere către BCE a proiectului de decizie.
(2) De asemenea, o ANC poate, din proprie inițiativă, transmite pentru a fi analizat de BCE un proiect de decizie cu privire la o entitate supravegheată semnificativă, prin intermediul echipei comune de supraveghere.
Articolul 92
Schimbul de informații
BCE și ANC, fără întârzieri nejustificate, fac schimb de informații privind entitățile supravegheate semnificative atunci când există indicii serioase care întăresc ideea că aceste entități supravegheate semnificative nu își mai pot onora obligațiile față de creditori și, în special, nu mai pot prezenta garanții pentru activele încredințate acestora de către deponenți sau atunci când există indicii serioase cu privire la circumstanțe care ar putea conduce la stabilirea faptului că instituția de credit în cauză nu este capabilă să ramburseze depozitele astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (3) punctul (i) din Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului (15). BCE și ANC procedează astfel anterior luării unei decizii legate de acest fapt.
TITLUL 2
CONFORMITATEA CU CERINȚELE REFERITOARE LA ÎNDEPLINIREA CRITERIILOR DE ONORABILITATE ȘI COMPETENȚĂ PENTRU PERSOANELE RESPONSABILE DE CONDUCEREA INSTITUȚIILOR DE CREDIT
Articolul 93
Evaluarea caracterului adecvat al membrilor organelor de conducere ale entităților supravegheate semnificative
(1) Pentru a se asigura că instituțiile dispun de cadre de guvernanță robuste și fără a aduce atingere legislației naționale și a Uniunii relevante și părții V, o entitate supravegheată semnificativă notifică ANC relevantă cu privire la orice schimbare a membrilor organelor sale de conducere în funcții de conducere și de supraveghere (denumiți în continuare „membrii ai organelor de conducere”) în sensul articolului 3 alineatul (1) punctul 7 și articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE, inclusiv cu privire la reînnoirea mandatului membrilor organelor de conducere. ANC relevantă notifică BCE fără întârzieri nejustificate orice asemenea schimbare, informând-o cu privire la termenul în care trebuie luată și notificată o decizie în conformitate cu legislația națională relevantă.
(2) Pentru a evalua caracterul adecvat al membrilor organelor de conducere ale entităților supravegheate semnificative, BCE are prerogativele de supraveghere pe care le au autoritățile competente în temeiul legislației naționale și a Uniunii relevante.
Articolul 94
Verificarea continuă a caracterului adecvat al membrilor organelor de conducere
(1) O entitate supravegheată semnificativă informează fără întârzieri nejustificate ANC relevantă cu privire la orice fapte noi care pot afecta o evaluare inițială a caracterului adecvat sau orice alt aspect care ar putea avea un impact asupra caracterului adecvat al unui membru al organelor de conducere, imediat ce aceste fapte sau aspecte devin cunoscute entității supravegheate sau membrului relevant al organelor de conducere. ANC relevantă notifică BCE fără întârzieri nejustificate cu privire la aceste fapte sau aspecte noi.
(2) BCE poate iniția o evaluare nouă pe baza noilor fapte sau aspecte prevăzute la alineatul (1) sau dacă BCE ia cunoștință de fapte noi care pot avea un impact asupra evaluării inițiale a membrului relevant al organelor de conducere sau orice alt aspect care ar putea avea un impact asupra caracterului adecvat al unui membru al organelor de conducere. BCE decide apoi cu privire la măsurile corespunzătoare, în conformitate cu legislația națională și a Uniunii relevantă și informează fără întârzieri nejustificate ANC relevantă cu privire la aceste măsuri.
TITLUL 3
ALTE PROCEDURI DE APLICAT DE ENTITĂȚILE SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE
Articolul 95
Solicitări, notificări sau cereri ale entităților supravegheate semnificative
(1) O entitate supravegheată semnificativă adresează BCE toate solicitările, notificările sau cererile sale referitoare la exercitarea atribuțiilor conferite BCE, fără a aduce atingere procedurilor specifice prevăzute în special în partea V și interacțiunii obișnuite a acesteia cu ANC a acestei entități.
(2) BCE pune orice astfel de solicitare, notificare sau cerere la dispoziția ANC relevante și poate solicita ANC să pregătească un proiect de decizie în conformitate cu articolul 91.
(3) În cazul unor modificări substanțiale față de autorizația acordată în urma solicitării, notificării sau cererii inițiale, entitatea supravegheată semnificativă adresează BCE o nouă solicitare, notificare sau cerere în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (1).
PARTEA VII
PROCEDURI PENTRU SUPRAVEGHEREA ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE
TITLUL 1
NOTIFICAREA BCE DE CĂTRE ANC CU PRIVIRE LA PROCEDURILE IMPORTANTE ALE ANC ÎN MATERIE DE SUPRAVEGHERE ȘI PROIECTELE DE DECIZII IMPORTANTE ÎN MATERIE DE SUPRAVEGHERE
Articolul 96
Deteriorarea situației financiare a unei entități supravegheate mai puțin semnificative
ANC informează BCE atunci când situația oricărei entități supravegheate mai puțin semnificative se deteriorează rapid și semnificativ, în special dacă această deteriorare ar putea conduce la o solicitare de asistență financiară directă sau indirectă din partea MES, fără a aduce atingere aplicării articolului 62.
Articolul 97
Notificarea BCE de către ANC cu privire la procedurile importante ale ANC în materie de supraveghere
(1) Pentru a permite BCE să monitorizeze funcționarea sistemului, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul privind MUS, ANC furnizează BCE informații cu privire la procedurile importante ale ANC în materie de supraveghere referitoare la entitățile supravegheate mai puțin semnificative. BCE definește criterii generale, în special ținând seama de situația de risc și impactul potențial asupra sistemului financiar național al entității supravegheate mai puțin semnificative în cauză, pentru a stabili ce informații sunt notificate pentru care entități supravegheate mai puțin semnificative. Informațiile sunt transmise de către ANC ex ante sau, în cazuri urgente bine justificate, simultan cu deschiderea unei proceduri.
(2) Procedurile importante ale ANC în materie de supraveghere prevăzute la alineatul (1) constau în:
(a)
demiterea membrilor consiliilor de administrație ale entităților supravegheate mai puțin semnificative și numirea de manageri speciali care să preia conducerea entităților supravegheate mai puțin semnificative; și
(b)
proceduri care au un impact semnificativ asupra entității supravegheate mai puțin semnificative.
(3) Pe lângă solicitările de informații transmise de BCE în conformitate cu prezentul articol, BCE poate oricând solicita ANC informații cu privire la îndeplinirea atribuțiilor alocate acestora cu privire la entitățile supravegheate mai puțin semnificative.
(4) Pe lângă solicitările de informații transmise de BCE în conformitate cu prezentul articol, ANC informează din proprie inițiativă BCE cu privire la orice altă procedură ANC în materie de supraveghere:
(a)
pe care acestea le consideră importante; sau
(b)
care pot afecta negativ reputația MUS.
(5) În cazul în care BCE solicită unei ANC să evalueze mai detaliat anumite aspecte ale unei proceduri importante a ANC în materie de supraveghere, această solicitare precizează aspectele vizate. BCE și ANC se asigură că cealaltă parte are suficient timp pentru a permite ca procedura și MUS în ansamblu să funcționeze eficient.
Articolul 98
Notificarea BCE de către ANC cu privire la proiectele de decizii importante în materie de supraveghere
(1) Pentru a permite BCE să monitorizeze funcționarea sistemului, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul privind MUS, ANC trimit BCE proiecte de decizii în materie de supraveghere care îndeplinesc criteriile stabilite la alineatele (2) și (3) atunci când proiectul de decizie se referă la entitățile supravegheate mai puțin semnificative pentru care BCE consideră că, în baza criteriilor generale definite de BCE privind situația de risc a acestora și impactul potențial asupra sistemului financiar național, informațiile trebuie notificate acesteia.
(2) Sub rezerva alineatului (1), proiectele de decizii în materie de supraveghere sunt trimise BCE înainte de a fi adresate entităților supravegheate mai puțin semnificative în cazul în care aceste decizii:
(a)
se referă la demiterea membrilor organelor de conducere ale entităților supravegheate mai puțin semnificative și la numirea managerilor speciali; sau
(b)
au un impact semnificativ asupra entității supravegheate mai puțin semnificative.
(3) În plus față de cerințele privind informațiile stabilite la alineatele (1) și (2), ANC transmit BCE orice alte proiecte de decizii în materie de supraveghere:
(a)
cu privire la care sunt solicitate opiniile BCE; sau
(b)
care pot afecta negativ reputația MUS.
(4) ANC trimit BCE proiectele de decizii care îndeplinesc criteriile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) și care, prin urmare, sunt considerate proiecte de decizii importante în materie de supraveghere, cu cel puțin 10 zile înainte de data planificată pentru adoptarea deciziei. BCE își exprimă opiniile cu privire la proiectul de decizie într-un termen rezonabil înainte de adoptarea planificată a deciziei. În cazuri urgente, ANC relevantă definește o perioadă de timp rezonabilă pentru trimiterea proiectului de decizie care să îndeplinească criteriile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3).
TITLUL 2
RAPORTAREA EX POST DE ANC CĂTRE BCE CU PRIVIRE LA ENTITĂȚILE SUPRAVEGHEATE MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE
Articolul 99
Obligația generală a ANC de a raporta către BCE
(1) Pentru a permite BCE să monitorizeze funcționarea MUS în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul privind MUS și fără a aduce atingere capitolului 1, BCE poate impune ANC să raporteze periodic către BCE cu privire la măsurile pe care le-au luat și cu privire la îndeplinirea atribuțiilor care le-au fost alocate în conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din Regulamentul privind MUS. BCE informează anual ANC cu privire la categoriile de entități supravegheate mai puțin semnificative și natura informațiilor solicitate.
(2) Cerințele stabilite în conformitate cu alineatul (1) nu aduc atingere dreptului BCE de a utiliza prerogativele prevăzute la articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS cu privire la entitățile supravegheate mai puțin semnificative.
Articolul 100
Frecvența și obiectul rapoartelor transmise de ANC către BCE
ANC transmit BCE un raport anual cu privire la entitățile supravegheate mai puțin semnificative, grupurile supravegheate mai puțin semnificative sau categoriile de entități supravegheate mai puțin semnificative, în conformitate cu cerințele BCE.
PARTEA VIII
COOPERAREA DINTRE BCE, ANC ȘI AND CU PRIVIRE LA ATRIBUȚIILE ȘI INSTRUMENTELE MACROPRUDENȚIALE
TITLUL 1
DEFINIREA INSTRUMENTELOR MACROPRUDENȚIALE
Articolul 101
Dispoziții generale
(1) În sensul acestei părți, instrumentele macroprudențiale înseamnă oricare dintre următoarele instrumente:
(a)
amortizoarele de capital în sensul articolelor 130-142 din Directiva 2013/36/UE;
(b)
măsurile pentru instituțiile de credit autorizate la nivel național sau pentru o subcategorie a acestor instituții de credit în conformitate cu articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
(c)
orice alte măsuri care pot fi adoptate de AND sau ANC menite să diminueze riscurile sistemice sau macroprudențiale și care sunt prevăzute pentru, și fac obiectul procedurilor prezentate în, Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și al Directivei 2013/36/UE în cazurile prevăzute specific de legislația UE relevantă.
(2) Procedurile macroprudențiale prevăzute la articolul 5 alineatele (1) și (2) din Regulamentul privind MUS nu constituie proceduri ale BCE sau ANC în materie de supraveghere în sensul prezentului regulament, fără a aduce atingere articolului 22 din Regulamentul privind MUS în ceea ce privește deciziile adresate entităților supravegheate individuale.
Articolul 102
Aplicarea instrumentelor macroprudențiale de către BCE
BCE aplică instrumentele macroprudențiale prevăzute la articolul 101 în conformitate cu prezentul regulament și cu articolul 5 alineatul (2) și articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS și, atunci când instrumentele macroprudențiale sunt prevăzute într-o directivă, sub rezerva punerii în aplicare a acestei directive în legislația națională. În cazul în care AND nu stabilește o rată a amortizorului de capital, acest fapt nu împiedică BCE să stabilească o cerință privind amortizorul în conformitate cu prezentul regulament și cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS.
TITLUL 2
DISPOZIȚII PROCEDURALE PENTRU UTILIZAREA INSTRUMENTELOR MACROPRUDENȚIALE
Articolul 103
Lista ANC și AND responsabile pentru instrumentele macroprudențiale
BCE colectează de la ANC și AND din statele membre participante informații privind identitatea autorităților desemnate pentru respectivele instrumente macroprudențiale prevăzute la articolul 101 și instrumentele macroprudențiale pe care le pot utiliza aceste autorități.
Articolul 104
Schimbul de informații și cooperarea privind utilizarea instrumentelor macroprudențiale de către o ANC sau AND
(1) În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, ANC sau AND relevantă, atunci când intenționează să aplice aceste instrumente, notifică BCE această intenție cu zece zile lucrătoare înainte de luarea acestei decizii. Cu toate acestea, în cazul în care o ANC sau AND intenționează să utilizeze un instrument macroprudențial, aceasta informează BCE cât mai curând posibil cu privire la identificarea de către aceasta a unui risc macroprudențial sau sistemic pentru sistemul financiar și, acolo unde este posibil, cu privire la detaliile instrumentului preconizat. Aceste informații includ, cât mai mult posibil, detalii privind măsura preconizată, inclusiv data preconizată pentru aplicare.
(2) Intenția este notificată BCE de către ANC sau AND.
(3) În cazul în care BCE obiectează cu privire la măsura preconizată a unei ANC sau AND, BCE prezintă motivele obiecției sale în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii notificării intenției. Această obiecție este transmisă în scris și include motivele care stau la baza acesteia. ANC sau AND ține seama în mod corespunzător de motivația BCE înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
Articolul 105
Schimbul de informații și cooperarea privind utilizarea de către BCE a instrumentelor macroprudențiale
(1) În conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS, BCE, atunci când intenționează din proprie inițiativă sau la propunerea unei ANC sau AND să aplice cerințe mai stricte pentru amortizoarele de capital sau să aplice măsuri mai stricte care vizează contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale, cooperează strâns cu AND din statele membre în cauză și, în special, notifică AND sau ANC intenția sa cu 10 zile lucrătoare înainte de luarea acestei decizii. Cu toate acestea, în cazul în care BCE urmărește să aplice cerințe mai stricte pentru amortizoarele de capital sau să aplice măsuri mai stricte care vizează contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale la nivelul instituțiilor de credit care fac obiectul procedurilor prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE în cazurile specific menționate în legislația Uniunii, BCE informează ANC sau AND relevantă cât mai curând posibil cu privire la identificarea de către aceasta a unui risc macroprudențial sau sistemic pentru sistemul financiar și, acolo unde este posibil, cu privire la detaliile instrumentului avut în vedere. Aceste informații includ, în măsura în care este posibil, detalii privind măsura preconizată, inclusiv data preconizată pentru aplicare.
(2) În cazul în care oricare dintre ANC sau AND în cauză obiectează față de măsura preconizată a BCE, aceasta precizează BCE motivele pe care se întemeiază în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea notificării intenției BCE. Această obiecție este transmisă în scris și include motivele care stau la baza acesteia. BCE ține seama în mod corespunzător de motivația respectivă înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
PARTEA IX
PROCEDURI PENTRU COOPERAREA STRÂNSĂ
TITLUL 1
PRINCIPII GENERALE ȘI DISPOZIȚII COMUNE
Articolul 106
Procedura de stabilire a unei cooperări strânse
BCE evaluează solicitările statelor membre din afara zonei euro de stabilire a unei cooperări strânse în conformitate cu procedura prevăzută în Decizia BCE/2014/5 (16).
Articolul 107
Principii aplicabile atunci când a fost stabilită o cooperare strânsă
(1) De la data de la care se aplică o decizie a BCE în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS de stabilire a unei cooperări strânse între BCE și o ANC dintr-un stat membru din afara zonei euro și până la încetarea sau suspendarea acestei cooperări strânse, BCE îndeplinește atribuțiile prevăzute la articolul 4 alineatele (1) și (2) și articolul 5 din Regulamentul privind MUS în ceea ce privește entitățile și grupurile supravegheate cu sediul în statul membru participant relevant în cooperare strânsă, în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul privind MUS.
(2) În cazul în care a fost stabilită o cooperare strânsă în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS, în ceea ce privește entitățile și grupurile supravegheate semnificative și entitățile și grupurile supravegheate mai puțin semnificative cu sediul în statul membru participant în cooperare strânsă, BCE și ANC în cooperare strânsă sunt într-o poziție comparabilă cu cea a entităților și grupurilor supravegheate semnificative și entităților și grupurilor supravegheate mai puțin semnificative cu sediul în statele membre din zona euro, ținând seama de faptul că BCE nu are prerogative direct aplicabile cu privire la entitățile și grupurile supravegheate semnificative și entitățile și grupurile supravegheate mai puțin semnificative cu sediul în statul membru participant în cooperare strânsă.
(3) În conformitate cu articolul 6 din Regulamentul privind MUS, BCE poate da unei ANC în cooperare strânsă instrucțiuni cu privire la entitățile și grupurile supravegheate semnificative și numai instrucțiuni generale cu privire la entitățile și grupurile supravegheate mai puțin semnificative.
(4) Cooperarea strânsă încetează la data la care derogarea în conformitate cu articolul 139 TFUE este abrogată pentru un stat membru participant în cooperare strânsă în conformitate cu articolul 140 alineatul (2) TFUE, iar dispozițiile prezentei părți încetează atunci să se aplice.
Articolul 108
Instrumente juridice privind supravegherea în legătură cu cooperarea strânsă
(1) În ceea ce privește atribuțiile prevăzute la articolul 4 alineatele (1) și (2) și articolul 5 din Regulamentul privind MUS, BCE poate da instrucțiuni, poate face solicitări și poate emite orientări.
(2) În cazul în care BCE consideră că o măsură referitoare la atribuțiile prevăzute la articolul 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul privind MUS ar trebui adoptată de ANC în cooperare strânsă în legătură cu o entitate supravegheată sau un grup supravegheat, aceasta adresează acestei ANC:
(a)
cu privire la o entitate supravegheată semnificativă sau grup supravegheat semnificativ, o instrucțiune generală sau specifică, o solicitare sau o orientare prin care solicită emiterea unei decizii în materie de supraveghere în legătură cu acea entitate supravegheată semnificativă sau acel grup supravegheat semnificativ din statul membru participant în cooperare strânsă; sau
(b)
cu privire la o entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau un grup supravegheat mai puțin semnificativ, o instrucțiune generală sau o orientare.
(3) În cazul în care BCE consideră că o măsură referitoare la atribuțiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul privind MUS ar trebui adoptată de ANC sau AND în cooperare strânsă, aceasta poate adresa acelei ANC sau AND o instrucțiune generală sau specifică, o solicitare sau o orientare prin care să solicite aplicarea unor cerințe mai stricte pentru amortizoarele de capital sau aplicarea unor măsuri mai stricte care să vizeze contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale.
(4) BCE precizează în instrucțiune, solicitare sau orientare un termen relevant pentru adoptarea măsurii de către ANC în cooperare strânsă, care nu este mai scurt de 48 de ore, cu excepția cazului în care este necesară o adoptare mai timpurie pentru a preveni daune ireparabile. La stabilirea termenului, BCE ține seama de normele administrative și procedurale care trebuie respectate de către ANC relevantă în cooperare strânsă.
(5) O ANC în cooperare strânsă ia toate măsurile necesare pentru a respecta instrucțiunile, solicitările sau orientările BCE și informează BCE fără întârzieri nejustificate cu privire la măsurile pe care le-a luat.
TITLUL 2
COOPERARE STRÂNSĂ ÎN LEGĂTURĂ CU PĂRȚILE III, IV, V, VIII, X ȘI XI
Articolul 109
Regimul lingvistic în cadrul regimului de cooperare strânsă
Mecanismele prevăzute la articolul 23 se aplică mutatis mutandis în ceea ce privește ANC în cooperare strânsă
Articolul 110
Evaluarea caracterului semnificativ al instituțiilor de credit în cadrul regimului de cooperare strânsă
(1) Dispozițiile părții IV privind stabilirea statutului entităților supravegheate sau al grupurilor supravegheate ca semnificative sau mai puțin semnificative se aplică mutatis mutandis cu privire la entitățile supravegheate și grupurile supravegheate din statele membre participante în cooperare strânsă în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
(2) O ANC în cooperare strânsă se asigură că procedurile stabilite în partea IV pot fi aplicate pentru entitățile supravegheate și grupurile supravegheate cu sediul în statul său membru.
(3) În circumstanțele în care partea IV prevede ca BCE să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, BCE, în loc să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, dă instrucțiuni ANC în cooperare strânsă, iar această ANC adresează o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat în conformitate cu aceste instrucțiuni.
Articolul 111
Proceduri comune în cadrul regimului de cooperare strânsă
(1) Dispozițiile părții V privind procedurile comune se aplică mutatis mutandis în ceea ce privește entitățile supravegheate și grupurile supravegheate din statele membre participante în cooperare strânsă, sub rezerva dispozițiilor prezentului articol.
(2) O ANC în cooperare strânsă se asigură că procedurile stabilite în partea V pot fi aplicate pentru entitățile supravegheate cu sediul în statul său membru. În special, ANC în cooperare strânsă se asigură că BCE primește toate informațiile și documentele necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor conferite acesteia prin Regulamentul privind MUS.
(3) În circumstanțele în care partea V prevede ca BCE să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, BCE, în loc să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, dă instrucțiuni ANC în cooperare strânsă, iar această ANC adresează o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat în conformitate cu aceste instrucțiuni.
(4) În circumstanțele în care partea V prevede ca ANC relevantă să pregătească un proiect de decizie, o ANC în cooperare strânsă transmite BCE un proiect de decizie și solicită instrucțiuni.
Articolul 112
Instrumente macroprudențiale în cadrul regimului de cooperare strânsă
Dispozițiile părții VIII privind cooperarea dintre BCE, ANC și AND în ceea ce privește atribuțiile și instrumentele macroprudențiale se aplică mutatis mutandis cu privire la entitățile supravegheate și grupurile supravegheate din statele membre participante în cooperare strânsă.
Articolul 113
Sancțiuni administrative în cadrul regimului de cooperare strânsă
(1) Dispozițiile părții X privind sancțiunile administrative se aplică mutatis mutandis cu privire la entitățile supravegheate și grupurile supravegheate din statele membre participante în cooperare strânsă.
(2) În circumstanțele în care articolul 18 din Regulamentul privind MUS, coroborat cu partea X din prezentul regulament, prevede ca BCE să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, BCE, în loc să adreseze o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat, dă instrucțiuni ANC în cooperare strânsă, iar această ANC adresează o decizie unei entități supravegheate sau unui grup supravegheat în conformitate cu aceste instrucțiuni.
(3) În cazurile în care articolul 18 din Regulamentul privind MUS sau partea X din prezentul regulament prevede ca ANC relevantă să adreseze o decizie unei entități supravegheate semnificative sau unui grup supravegheat semnificativ, o ANC în cooperare strânsă inițiază proceduri în vederea luării de măsuri care să asigure impunerea de sancțiuni administrative corespunzătoare numai la instrucțiunile BCE. ANC în cooperare strânsă informează BCE după adoptarea unei decizii.
Articolul 114
Prerogative de investigare în conformitate cu articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS în cadrul regimului de cooperare strânsă
(1) Dispozițiile părții XI care se referă la cooperarea cu privire la articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS se aplică mutatis mutandis cu privire la entitățile supravegheate și grupurile supravegheate din statele membre participante în cooperare strânsă.
(2) O ANC în cooperare strânsă utilizează prerogativele de investigare în temeiul articolelor 10-13 din Regulamentul privind MUS în conformitate cu instrucțiunile BCE.
(3) O ANC în cooperare strânsă furnizează BCE concluziile care rezultă din utilizarea prerogativelor de investigare în temeiul articolelor 10-13 din Regulamentul privind MUS.
(4) O ANC în cooperare strânsă se asigură că membrii desemnați ai personalului BCE pot participa în calitate de observatori la orice investigație în conformitate cu articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS.
TITLUL 3
COOPERARE STRÂNSĂ PRIVIND ENTITĂȚILE SUPRAVEGHEATE SEMNIFICATIVE
Articolul 115
Supravegherea entităților supravegheate semnificative într-un stat membru participant în cooperare strânsă
(1) Părțile II și VI se aplică mutatis mutandis entităților supravegheate semnificative și grupurilor supravegheate semnificative cu sediul într-un stat membru participant în cooperare strânsă în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
(2) O ANC în cooperare strânsă se asigură că BCE primește toate informațiile și raportările din partea și cu privire la entitățile supravegheate semnificative și grupurile supravegheate semnificative pe care le primește ANC în cooperare strânsă și care sunt necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor conferite BCE prin Regulamentul privind MUS.
(3) Se înființează o echipă comună de supraveghere pentru a supraveghea fiecare entitate supravegheată semnificativă sau grup supravegheat semnificativ cu sediul într-un stat membru participant în cooperare strânsă. Membrii echipei comune de supraveghere sunt numiți în conformitate cu articolul 4. ANC în cooperare strânsă numește subcoordonatorul ANC care să acționeze direct în legătură cu entitatea supravegheată semnificativă sau grupul supravegheat semnificativ, în conformitate cu instrucțiunile coordonatorului ECS.
(4) O ANC în cooperare strânsă se asigură că membrii desemnați ai personalului BCE sunt invitați să participe la orice inspecție la fața locului desfășurată cu privire la o entitate supravegheată semnificativă sau un grup supravegheat semnificativ. BCE poate stabili numărul de membri ai personalului BCE care vor participa în calitate de observatori.
(5) În contextul supravegherii pe bază consolidată și al colegiilor de supraveghetori, în situația în care o întreprindere-mamă are sediul într-un stat membru din zona euro sau într-un stat membru participant din afara zonei euro, BCE, ca autoritate competentă, este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată și prezidează colegiul de supraveghetori. BCE invită ANC relevantă în cooperare strânsă să numească un membru al personalului ANC în calitate de observator. BCE poate acționa prin transmiterea de instrucțiuni ANC relevante în cooperare strânsă.
Articolul 116
Decizii privind entitățile supravegheate semnificative și grupurile supravegheate semnificative
(1) Fără a aduce atingere prerogativelor ANC privind atribuțiile care nu sunt conferite BCE în conformitate cu Regulamentul privind MUS, o ANC în cooperare strânsă adoptă decizii privind entitățile supravegheate semnificative și grupurile supravegheate semnificative din statul său membru numai la instrucțiunile BCE. De asemenea, ANC în cooperare strânsă poate solicita instrucțiuni de la BCE.
(2) O ANC în cooperare strânsă pune imediat la dispoziția BCE orice decizie cu privire la o entitate supravegheată semnificativă sau un grup supravegheat semnificativ.
(3) O ANC în cooperare strânsă informează BCE cu privire la următoarele: (a) deciziile pe care le adoptă în baza prerogativelor sale cu privire la atribuțiile care nu sunt conferite BCE în conformitate cu Regulamentul privind MUS; și (b) deciziile pe care le adoptă în conformitate cu instrucțiunile BCE sau astfel cum se prevede în această parte.
TITLUL 4
COOPERAREA STRÂNSĂ CU PRIVIRE LA ENTITĂȚILE SUPRAVEGHEATE MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE ȘI GRUPURILE SUPRAVEGHEATE MAI PUȚIN SEMNIFICATIVE
Articolul 117
Supravegherea entităților supravegheate mai puțin semnificative și a grupurilor supravegheate mai puțin semnificative
(1) Partea VII se aplică mutatis mutandis entităților supravegheate mai puțin semnificative și grupurilor supravegheate mai puțin semnificative din statele membre participante în cooperare strânsă în conformitate cu dispozițiile următoare.
(2) În scopul asigurării consecvenței rezultatelor activităților de supraveghere în cadrul MUS, BCE poate da instrucțiuni generale și transmite orientări și solicitări unei ANC în cooperare strânsă, solicitându-i să adopte o decizie în materie de supraveghere cu privire la entitățile supravegheate mai puțin semnificative sau grupurile supravegheate mai puțin semnificative cu sediul în statul membru participant în cooperare strânsă. Aceste instrucțiuni generale, orientări sau solicitări se pot referi la grupuri sau categorii de instituții de credit.
(3) De asemenea, BCE poate adresa unei ANC în cooperare strânsă o solicitare de evaluare mai aprofundată a aspectelor unei proceduri importante a ANC, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (7) litera (c) punctul (ii) din Regulamentul privind MUS.
TITLUL 5
PROCEDURA ÎN CAZUL DEZACORDULUI UNUI STAT MEMBRU PARTICIPANT ÎN COOPERARE STRÂNSĂ
Articolul 118
Procedura în cazul dezacordului cu proiectul de decizie al Consiliului de supraveghere în conformitate cu articolul 7 alineatul (8) din Regulamentul privind MUS
(1) BCE informează ANC în cooperare strânsă în cauză cu privire la proiectul complet de decizie al Consiliului de supraveghere în legătură cu o entitate supravegheată sau un grup supravegheat situat într-un stat membru participant în cooperare strânsă, sub rezerva cerințelor de confidențialitate prevăzute de legislația Uniunii.
(2) În cazul în care ANC în cooperare strânsă nu este de acord cu proiectul complet de decizie al Consiliului de supraveghere, aceasta, în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea proiectului complet de decizie, notifică în scris Consiliul guvernatorilor cu privire la motivele dezacordului.
(3) Consiliul guvernatorilor decide cu privire la chestiune în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea acestei notificări, ținând seama pe deplin de motivele declarate pentru dezacord, și transmite în scris ANC în cooperare strânsă motivele deciziei sale.
(4) Un stat membru participant în cooperare strânsă poate solicita BCE încetarea cooperării strânse care a fost stabilită cu aceasta, cu aplicare imediată, și nu este legat de nicio decizie ulterioară a Consiliului guvernatorilor.
Articolul 119
Procedura în cazul dezacordului cu o obiecție a Consiliului guvernatorilor la un proiect de decizie al Consiliului de supraveghere în conformitate cu articolul 7 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS
(1) BCE informează o ANC în cooperare strânsă cu privire la orice obiecție a Consiliului guvernatorilor față de un proiect complet de decizie al Consiliului de supraveghere.
(2) În cazul în care ANC în cooperare strânsă nu este de acord cu obiecția Consiliului guvernatorilor față de proiectul complet de decizie al Consiliului de supraveghere, aceasta, în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea obiecției Consiliului guvernatorilor, notifică BCE motivele dezacordului său.
(3) Consiliul guvernatorilor își dă avizul scris cu privire la dezacordul motivat exprimat de ANC în cooperare strânsă în termen de 30 de zile de la primirea dezacordului motivat și, comunicând motivele sale în acest sens, confirmă sau retrage obiecția. BCE informează ANC în cooperare strânsă cu privire la aceasta.
(4) În cazul în care Consiliul guvernatorilor își confirmă obiecția, în termen de cinci zile de la primirea informării cu privire la confirmarea obiecției sale de către Consiliul guvernatorilor, ANC în cooperare strânsă poate notifica BCE că orice decizie luată în urma modificării proiectului complet de decizie inițial față de care obiectează Consiliul guvernatorilor nu are caracter obligatoriu în ceea ce o privește.
În acest caz, BCE analizează posibilitatea suspendării sau încetării cooperării strânse cu ANC în cooperare strânsă, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii, și ia o decizie în această privință. BCE ține seama, în special, de factorii menționați la articolul 7 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS.
PARTEA X
SANCȚIUNI ADMINISTRATIVE
TITLUL 1
DEFINIȚII ȘI LEGĂTURA CU REGULAMENTUL (CE) NR. 2532/98 AL CONSILIULUI (17)
Articolul 120
Definiția sancțiunilor administrative
În sensul acestei părți, „sancțiuni administrative” se referă la oricare din următoarele:
(a)
sancțiuni administrative pecuniare prevăzute și impuse în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS;
(b)
amenzi și penalități cu titlu cominatoriu prevăzute la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 2532/98 și impuse în temeiul articolului 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS.
Articolul 121
Legătura cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98
(1) În sensul procedurilor prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, se aplică numai normele procedurale cuprinse în prezentul regulament, în conformitate cu articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS.
(2) În sensul procedurilor prevăzute la articolul 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS, normele procedurale cuprinse în prezentul regulament le completează pe cele stabilite în Regulamentul (CE) nr. 2532/98 și se aplică în conformitate cu articolele 25 și 26 din Regulamentul privind MUS.
Articolul 122
Prerogativele BCE de a aplica sancțiuni administrative în temeiul articolului 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS
BCE impune sancțiuni administrative, astfel cum sunt definite la articolul 120 litera (b), în cazul nerespectării obligațiilor prevăzute de regulamentele sau deciziile BCE pentru:
(a)
entitățile supravegheate semnificative; sau
(b)
entitățile supravegheate mai puțin semnificative, atunci când regulamentele sau deciziile BCE relevante impun obligații entităților supravegheate mai puțin semnificative față de BCE.
TITLUL 2
NORME PROCEDURALE PENTRU IMPUNEREA DE SANCȚIUNI ADMINISTRATIVE, ALTELE DECÂT PENALITĂȚI CU TITLU COMINATORIU, ASUPRA ENTITĂȚILOR SUPRAVEGHEATE DIN STATELE MEMBRE DIN ZONA EURO
Articolul 123
Înființarea unei unități independente de investigare
(1) BCE înființează o unitate independentă internă de investigare (denumită în continuare „unitate de investigare”) care este compusă din agenți de investigare desemnați de BCE.
(2) Agenții de investigare nu sunt implicați și nu au fost implicați în perioada de doi ani anterioară preluării postului de agent de investigare în supravegherea directă sau indirectă ori în autorizarea entității supravegheate relevante.
(3) Agenții de investigare își îndeplinesc funcțiile de investigare independent de Consiliul de supraveghere și Consiliul guvernatorilor și nu iau parte la deliberările Consiliului de supraveghere și ale Consiliului guvernatorilor.
Articolul 124
Trimiterea presupuselor încălcări la unitatea de investigare
Atunci când BCE, în îndeplinirea atribuțiilor sale în temeiul Regulamentului privind MUS, consideră că există motive pentru a suspecta că una sau mai multe încălcări
(a)
în temeiul legislației relevante a Uniunii direct aplicabile, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, sunt sau au fost comise de o entitate supravegheată semnificativă cu sediul principal într-un stat membru din zona euro; sau
(b)
ale unui regulament sau ale unei decizii a BCE, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS, sunt sau au fost comise de către o entitate supravegheată care are sediul principal într-un stat membru din zona euro,
BCE transmite chestiunea unității de investigare.
Articolul 125
Prerogativele unității de investigare
(1) În scopul investigării presupuselor încălcări prevăzute la articolul 124, unitatea de investigare poate exercita prerogativele acordate BCE în temeiul Regulamentului privind MUS.
(2) Atunci când se face o solicitare entității supravegheate în cauză în temeiul prerogativelor acordate BCE în conformitate cu Regulamentul privind MUS în contextul unei investigații, unitatea de investigare precizează obiectul și scopul investigației.
(3) În îndeplinirea atribuțiilor sale, unitatea de investigare are acces la toate documentele și informațiile colectate de BCE și, după caz, de ANC relevante în cursul activităților de supraveghere ale acestora.
Articolul 126
Drepturi procedurale
(1) La încheierea unei investigații și înaintea pregătirii și transmiterii către Consiliul de supraveghere a unei propuneri de proiect complet de decizie, unitatea de investigare notifică în scris entității supravegheate în cauză concluziile investigației desfășurate și orice obiecții față de acestea.
(2) În notificarea prevăzută la alineatul (1), unitatea de investigare informează entitatea supravegheată în cauză cu privire la dreptul acesteia de a transmite observații în scris unității de investigare cu privire la faptele și obiecțiile ridicate față de entitate stabilite în notificare, inclusiv dispozițiile individuale a căror încălcare este suspectată, și stabilește un termen rezonabil pentru primirea acestor observații. BCE nu este obligată să țină seama de observațiile scrise primite după expirarea termenului stabilit de unitatea de investigare.
(3) De asemenea, unitatea de investigare, în urma unei notificări în conformitate cu alineatul (1), poate invita entitatea supravegheată în cauză să participe la o audiere. Părțile care fac obiectul investigației pot fi reprezentate și/sau asistate la audiere de avocați sau alte persoane calificate. Audierile nu sunt publice.
(4) Dreptul de acces al entității supravegheate investigate la dosarul unității de investigare se stabilește în conformitate cu articolul 32.
Articolul 127
Examinarea dosarului de către Consiliul de supraveghere
(1) În cazul în care o unitate de investigare consideră că ar trebui impusă o sancțiune administrativă asupra unei entități supravegheate, unitatea de investigare transmite o propunere de proiect complet de decizie Consiliului de supraveghere, stabilind că entitatea supravegheată în cauză a comis o încălcare și precizând sancțiunea administrativă care trebuie impusă. De asemenea, unitatea de investigare transmite Consiliului de supraveghere dosarul investigației.
(2) Unitatea de investigare își bazează propunerea de proiect complet de decizie numai pe faptele și obiecțiile cu privire la care entitatea supravegheată a avut posibilitatea să transmită observații.
(3) În cazul în care Consiliul de supraveghere consideră că dosarul transmis de unitatea de investigare este incomplet, acesta poate înapoia dosarul unității de investigare, împreună cu o cerere motivată de informații suplimentare. Articolul 125 se aplică în mod corespunzător.
(4) În cazul în care Consiliul de supraveghere, în temeiul unui dosar complet, este de acord cu propunerea de proiect complet de decizie a unității de investigare cu privire la una sau mai multe încălcări și cu faptele care stau la baza acestei decizii, adoptă proiectul complet de decizie propus de unitatea de investigare cu privire la încălcarea sau încălcările cu care este de acord că au avut loc. În măsura în care Consiliul de supraveghere nu este de acord cu propunerea, se ia o decizie în conformitate cu alineatele relevante din prezentul articol.
(5) În cazul în care Consiliul de supraveghere, în baza unui dosar complet, consideră că faptele descrise în propunerea de proiect complet de decizie prevăzută la alineatul (1) nu par să indice dovezi suficiente cu privire la o încălcare prevăzută la articolul 124, acesta poate adopta un proiect complet de decizie de închidere a cazului.
(6) În cazul în care Consiliul de supraveghere, în temeiul unui dosar complet, este de acord cu concluziile din propunerea de proiect complet de decizie a unității de investigare în sensul comiterii unei încălcări de către entitatea supravegheată în cauză, dar nu este de acord cu recomandarea propusă privind sancțiunile administrative, adoptă proiectul complet de decizie, specificând sancțiunea administrativă pe care o consideră corespunzătoare.
(7) În cazul în care Consiliul de supraveghere, în temeiul unui dosar complet, nu este de acord cu propunerea unității de investigare, dar concluzionează că o entitate supravegheată a comis o încălcare diferită sau că propunerea unității de investigare se întemeiază pe alte fapte, acesta informează entitatea supravegheată în cauză în scris cu privire la concluziile sale și obiecțiile ridicate împotriva entității supravegheate în cauză. Articolul 126 alineatele (2)-(4) se aplică în mod corespunzător cu privire la Consiliul de supraveghere.
(8) Consiliul de supraveghere pregătește un proiect complet de decizie stabilind dacă entitatea supravegheată în cauză a comis sau nu o încălcare și precizând sancțiunile administrative care urmează a fi impuse, dacă este cazul.
(9) Proiectele complete de decizie adoptate de Consiliul de supraveghere și care urmează a fi propuse Consiliului guvernatorilor se bazează numai pe faptele și obiecțiile cu privire la care entitatea supravegheată a avut posibilitatea să transmită observații.
Articolul 128
Definiția cifrei de afaceri anuale totale pentru stabilirea limitei superioare a sancțiunilor administrative pecuniare
Cifra de afaceri anuală totală prevăzută la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS înseamnă cifra de afaceri anuală definită la articolul 67 din Directiva 2013/36/UE a unei entități supravegheate, în conformitate cu cele mai recente conturi financiare anuale disponibile ale acestei entități supravegheate. Atunci când entitatea supravegheată care a comis încălcarea aparține unui grup supravegheat, cifra de afaceri anuală totală relevantă este cifra de afaceri anuală totală care rezultă din cele mai recente conturi financiare anuale consolidate disponibile ale grupului supravegheat.
TITLUL 3
PENALITĂȚI CU TITLU COMINATORIU
Articolul 129
Norme procedurale aplicabile penalităților cu titlu cominatoriu
(1) În cazul unei încălcări continue a unui regulament sau a unei decizii în materie de supraveghere ale BCE, aceasta poate impune o penalitate cu titlu cominatoriu în vederea obligării persoanelor în cauză să respecte regulamentul sau decizia în materie de supraveghere. BCE aplică normele procedurale prevăzute la articolul 22 din Regulamentului privind MUS și în partea III titlul 2 din prezentul regulament.
(2) O penalitate cu titlu cominatoriu trebuie să fie eficace și proporțională. Penalitatea cu titlu cominatoriu se calculează pentru fiecare zi de încălcare până când persoana în cauză se conformează regulamentului sau deciziei BCE în materie de supraveghere în cauză.
(3) Limitele superioare ale penalităților cu titlu cominatoriu sunt cele specificate în Regulamentul (CE) nr. 2532/98. Perioada relevantă începe să curgă la data stabilită în decizia de impunere a penalităților cu titlu cominatoriu. Data stabilită în decizie este, cel mai devreme, data la care persoana în cauză este notificată în scris cu privire la motivele BCE de impunere a penalităților cu titlu cominatoriu.
(4) Penalitățile cu titlu cominatoriu pot fi impuse pentru perioade de cel mult șase luni de la data specificată în decizia prevăzută la alineatul (3).
TITLUL 4
TERMENE
Articolul 130
Termene de prescripție pentru impunerea sancțiunilor administrative
(1) Prerogativa BCE de a impune sancțiuni administrative entităților supravegheate face obiectul unui termen de prescripție de cinci ani, care începe să curgă de la data comiterii încălcării. În cazul unor încălcări continue sau repetate, termenul de prescripție începe să curgă de la data la care încălcarea încetează.
(2) Orice măsură luată de BCE în scopul investigației sau al procedurilor referitoare la o încălcare în temeiul articolului 124 determină întreruperea cursului prescripției pentru impunerea sancțiunilor administrative pecuniare. Cursul prescripției se întrerupe cu efect de la data la care acțiunea este notificată entității supravegheate în cauză.
(3) După fiecare întrerupere începe să curgă un nou termen de prescripție. Cu toate acestea, termenul de prescripție expiră cel mai târziu în ziua în care s-a scurs o perioadă egală cu dublul termenului de prescripție fără ca BCE să fi impus o sancțiune administrativă. Acest termen se prelungește cu orice perioadă de timp pentru care cursul prescripției este suspendat în conformitate cu alineatul (5).
(4) Termenul de prescripție pentru impunerea sancțiunilor administrative se suspendă pentru orice perioadă în care decizia finală a Consiliului guvernatorilor BCE face obiectul procedurilor de control în fața comitetului administrativ de control sau al unei căi de atac în fața Curții de Justiție.
(5) Termenul de prescripție se suspendă, de asemenea, pentru perioada în care sunt în curs proceduri penale împotriva entității supravegheate în legătură cu aceleași fapte.
Articolul 131
Termene de prescripție pentru executarea sancțiunilor administrative
(1) Prerogativa BCE de a executa o decizie luată în conformitate cu articolul 18 alineatele (1) și (7) din Regulamentul privind MUS face obiectul unui termen de prescripție de cinci ani, care începe să curgă la data adoptării deciziei în cauză.
(2) Orice acțiune a BCE destinată să execute plata sau termenii și condițiile de plată prevăzute de sancțiunea administrativă în cauză determină întreruperea cursului prescripției pentru executarea sancțiunilor administrative.
(3) După fiecare întrerupere începe să curgă un nou termen de prescripție.
(4) Termenul de prescripție pentru executarea sancțiunilor administrative se suspendă pentru perioadele în care:
(a)
se acordă timp pentru efectuarea plății;
(b)
executarea plății este suspendată ca urmare a unei decizii a Consiliului guvernatorilor BCE sau a Curții de Justiție.
TITLUL 5
PUBLICAREA DECIZIILOR ȘI SCHIMBUL DE INFORMAȚII
Articolul 132
Publicarea deciziilor privind sancțiunile administrative
(1) BCE publică pe website-ul acesteia, fără întârzieri nejustificate, și după ce decizia a fost notificată entității supravegheate în cauză, orice decizie de impunere a unei sancțiuni administrative, astfel cum este definită la articolul 120, asupra unei entități supravegheate într-un stat membru participant, inclusiv informații privind tipul și natura încălcării și identitatea entității supravegheate în cauză, cu excepția cazului în care această metodă de publicare:
(a)
ar pune în pericol stabilitatea piețelor financiare sau o anchetă penală în curs; sau
(b)
ar cauza, în măsura în care se poate stabili acest lucru, daune disproporționate entității supravegheate în cauză.
În aceste circumstanțe, deciziile privind sancțiunile administrative se publică sub formă anonimizată. Alternativ, în cazul în care aceste circumstanțe ar putea înceta într-un termen rezonabil, publicarea în temeiul prezentului alineat poate fi amânată pentru un astfel de termen.
(2) În cazul în care este în curs o cale de atac la Curtea de Justiție cu privire la o decizie prevăzută la alineatul (1), BCE, fără întârzieri nejustificate, publică pe website-ul oficial al acesteia și informații privind situația căii de atac în cauză și rezultatul acestuia.
(3) BCE se asigură că informațiile publicate în temeiul alineatelor (1) și (2) rămân pe website-ul oficial al acesteia o perioadă de cel puțin cinci ani.
Articolul 133
Informarea ABE
Sub rezerva cerințelor privind secretul profesional prevăzute la articolul 27 din Regulamentul privind MUS, BCE informează ABE cu privire la toate sancțiunile administrative definite la articolul 120 care sunt impuse unei entități supravegheate într-un stat membru din zona euro, inclusiv orice cale de atac cu privire la aceste sancțiuni și rezultatul acesteia.
TITLUL 6
COOPERARE ÎNTRE BCE ȘI ANC DIN STATELE MEMBRE DIN ZONA EURO ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 18 ALINEATUL (5) DIN REGULAMENTUL PRIVIND MUS
Articolul 134
Entități supravegheate semnificative
(1) În ceea ce privește entitățile supravegheate semnificative, o ANC inițiază proceduri numai la solicitarea BCE atunci când este necesar în scopul desfășurării atribuțiilor conferite BCE în temeiul Regulamentului privind MUS, în vederea luării de măsuri pentru a asigura impunerea de sancțiuni corespunzătoare în cazurile care nu sunt acoperite de articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS. Aceste cazuri includ aplicarea de:
(a)
sancțiuni nepecuniare în cazul unei încălcări a legislației Uniunii direct aplicabile de către persoane fizice sau juridice, precum și orice sancțiuni pecuniare în cazul unei încălcări a legislației Uniunii direct aplicabile de către persoane fizice;
(b)
orice sancțiuni pecuniare sau nepecuniare în cazul unei încălcări de către persoane fizice sau juridice a oricăror norme naționale care transpun directivele relevante ale Uniunii;
(c)
orice sancțiuni pecuniare sau nepecuniare care urmează a fi impuse în conformitate cu legislația națională relevantă care conferă prerogative specifice ANC din statele membre din zona euro care în prezent nu sunt impuse de legislația relevantă a Uniunii.
Prevederile acestui alineat nu aduc atingere posibilității ca o ANC să inițieze proceduri din proprie inițiativă cu privire la aplicarea legislației naționale pentru atribuțiile care nu îi sunt conferite BCE.
(2) O ANC poate cere ca BCE să-i solicite să inițieze proceduri în cazurile prevăzute la alineatul (1).
(3) O ANC dintr-un stat membru participant notifică BCE cu privire la finalizarea unei proceduri de sancționare inițiate la solicitarea BCE în conformitate cu alineatul (1). În special, BCE este informată cu privire la sancțiunile impuse, dacă este cazul.
Articolul 135
Raportarea cu privire la entitățile supravegheate mai puțin semnificative
ANC relevantă notifică periodic BCE cu privire la toate sancțiunile administrative impuse entităților supravegheate mai puțin semnificative în legătură cu exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere.
TITLUL 7
INFRACȚIUNI
Articolul 136
Proba privind fapte ce pot constitui o infracțiune
Atunci când, în exercitarea atribuțiilor prevăzute de Regulamentul privind MUS, BCE are motive să suspecteze că ar fi fost comisă o infracțiune, aceasta solicită ANC relevante să sesizeze autoritățile corespunzătoare cu privire la această situație în vederea anchetării și posibilei urmăriri penale, în conformitate cu legislația națională.
TITLUL 8
ÎNCASĂRILE DIN SANCȚIUNI
Articolul 137
Încasările din sancțiuni
Încasările din sancțiunile administrative impuse de BCE în temeiul articolului 18 alineatele (1) și (7) din Regulamentul privind MUS sunt proprietatea BCE.
PARTEA XI
ACCESUL LA INFORMAȚII, RAPORTAREA, INVESTIGAȚIILE ȘI INSPECȚIILE LA FAȚA LOCULUI
TITLUL 1
PRINCIPII GENERALE
Articolul 138
Cooperare dintre BCE și ANC cu privire la prerogativele prevăzute la articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS
Dispozițiile prevăzute în această parte se aplică entităților supravegheate semnificative. De asemenea, acestea se aplică entităților supravegheate mai puțin semnificative în cazul în care BCE decide, în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) litera (d) din Regulamentul privind MUS, să facă uz de prerogativele prevăzute la articolele 10-13 din Regulamentul privind MUS cu privire la o entitate supravegheată mai puțin semnificativă. Aceasta totuși nu aduce atingere competenței ANC de a supraveghea direct entitățile supravegheate mai puțin semnificative în conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din Regulamentul privind MUS.
TITLUL 2
COOPERAREA ÎN CEEA CE PRIVEȘTE SOLICITĂRILE DE INFORMAȚII
Articolul 139
Solicitări ad-hoc de informații în temeiul articolului 10 din Regulamentul privind MUS
(1) În conformitate cu articolul 10 din Regulamentul privind MUS și sub rezerva și în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii, BCE poate solicita unei persoane fizice sau juridice prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din acel regulament să furnizeze toate informațiile necesare pentru exercitarea atribuțiilor conferite acesteia prin Regulamentul privind MUS. BCE precizează informațiile în cauză și termenul rezonabil în care trebuie furnizate BCE.
(2) Înainte de a solicita furnizarea informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS, BCE ține seama în primul rând de informațiile de care ANC deja dispun.
(3) BCE pune la dispoziția ANC relevante o copie a tuturor informațiilor primite de la persoana fizică sau juridică căreia i-a fost adresată solicitarea de informații.
TITLUL 3
RAPORTAREA
Articolul 140
Atribuțiile cu privire la raportarea în scopuri de supraveghere către autoritățile competente
(1) BCE este responsabilă cu asigurarea conformității cu legislația relevantă a Uniunii care impune cerințe instituțiilor de credit în domeniul raportării către autoritățile competente.
(2) În acest scop, BCE are atribuțiile și prerogativele referitoare la entitățile supravegheate semnificative prevăzute în legislația relevantă a Uniunii cu privire la raportarea în scopuri de supraveghere. ANC au atribuțiile și prerogativele referitoare la entitățile supravegheate mai puțin semnificative stabilite în legislația relevantă a Uniunii cu privire la raportarea către autoritățile competente.
(3) Fără a aduce atingere alineatului (2) și cu excepția cazului în care se prevede altfel, fiecare entitate supravegheată comunică ANC relevante care îi revine informații care trebuie raportate periodic în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii. Cu excepția cazului în care se prevede în mod specific altfel, toate informațiile raportate de către entitățile supravegheate sunt transmise ANC. Acestea efectuează verificările inițiale ale datelor și pun informațiile la dispoziția BCE.
(4) BCE organizează procesele referitoare la colectarea și evaluarea calității datelor raportate de entitățile supravegheate sub rezerva și în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii și standardele tehnice de punere în aplicare ale ABE.
Articolul 141
Solicitări de informații la intervale regulate în temeiul articolului 10 din Regulamentul privind MUS
(1) În conformitate cu articolul 10 din Regulamentul privind MUS, în special prerogativa BCE de a solicita furnizarea de informații la interval regulate și în formate specifice în scopuri de supraveghere și în scopuri statistice aferente, și sub rezerva și în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii, BCE poate solicita entităților supravegheate să raporteze informații suplimentare în materie de supraveghere ori de câte ori aceste informații sunt necesare pentru ca BCE să-și îndeplinească atribuțiile care i-au fost conferite prin Regulamentul privind MUS. Sub rezerva condițiilor stabilite în legislația relevantă a Uniunii, BCE poate specifica, în special, categoriile de informații care ar trebui raportate, precum și procesele, formatele, frecvențele și termenele pentru furnizarea informațiilor respective.
(2) În cazul în care BCE solicită persoanelor fizice sau juridice prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS să furnizeze informații la intervale regulate, articolul 140 alineatele (3) și (4) din prezentul regulament se aplică în consecință.
TITLUL 4
COOPERAREA PRIVIND INVESTIGAȚIILE GENERALE
Articolul 142
Lansarea unei investigații generale în temeiul articolului 11 din Regulamentul privind MUS
BCE desfășoară o investigație cu privire la orice persoană fizică sau juridică prevăzută la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS în temeiul unei decizii a BCE. O astfel de decizie precizează următoarele elemente:
(a)
temeiul juridic al deciziei și scopul acesteia;
(b)
intenția de a exercita prerogativele stabilite la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS;
(c)
faptul că orice împiedicare a investigației de către persoana investigată constituie o încălcare a unei decizii a BCE în sensul articolului 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS, fără a aduce atingere legislației naționale astfel cum este prevăzut la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS.
TITLUL 5
INSPECȚIILE LA FAȚA LOCULUI
Articolul 143
Decizia BCE de desfășura o inspecție la fața locului în temeiul articolului 12 din Regulamentul privind MUS
(1) În conformitate cu articolul 12 din Regulamentul privind MUS, pentru a-și îndeplini atribuțiile care i-au fost conferite prin Regulamentul privind MUS, BCE numește echipe de inspecție la fața locului, în conformitate cu articolul 144, pentru a desfășura la sediul unei persoane juridice toate inspecțiile la fața locului necesare, astfel cum este prevăzut la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind MUS.
(2) Fără a aduce atingere articolului 142 și în conformitate cu articolul 12 alineatul (3) din Regulamentul privind MUS, inspecțiile la fața locului se desfășoară în baza unei decizii a BCE, care precizează cel puțin următoarele:
(a)
obiectul și scopul inspecției la fața locului; și
(b)
faptul că orice împiedicare a inspecției la fața locului de către persoana juridică care face obiectul acesteia constituie o încălcare a unei decizii a BCE în sensul articolului 18 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS, fără a aduce atingere legislației naționale, astfel cum este prevăzut la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS.
(3) În cazul în care inspecția la fața locului urmează unei investigații desfășurate în temeiul unei decizii a BCE prevăzute la articolul 142 și cu condiția ca inspecția la fața locului să aibă același scop și aceeași acoperire ca investigația, personalul oficial și alte persoane autorizate de BCE și de o ANC beneficiază de acces la sediul comercial și terenul persoanei juridice care face obiectul investigației în temeiul aceleiași decizii, în conformitate cu articolul 12 alineatele (2) și (4) din Regulamentul privind MUS și fără a aduce atingere articolului 13 din acesta.
Articolul 144
Înființarea și componența echipelor de inspecție la fața locului
(1) BCE este responsabilă cu înființarea și componența echipelor de inspecție la fața locului, cu implicarea ANC, în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul privind MUS.
(2) BCE desemnează șeful echipei de inspecție la fața locului dintre membrii personalului BCE și ANC.
(3) BCE și ANC se consultă reciproc și convin asupra utilizării resurselor ANC în ceea ce privește echipele de inspecție la fața locului.
Articolul 145
Procedura și notificarea unei inspecții la fața locului
(1) BCE notifică persoana juridică care face obiectul unei inspecții la fața locului cu privire la decizia BCE prevăzută la articolul 143 alineatul (2) și cu privire la identitatea membrilor echipei de inspecție la fața locului cu cel puțin cinci zile lucrătoare înainte de începerea inspecției la fața locului. Aceasta notifică ANC din statul membru în care urmează să se desfășoare inspecția la fața locului cu privire la respectiva inspecție cu cel puțin o săptămână înaintea notificării persoanei juridice care face obiectul inspecției la fața locului.
(2) Atunci când desfășurarea corespunzătoare și eficiența inspecției impun acest lucru, BCE poate efectua inspecția la fața locului fără notificarea prealabilă a entității supravegheate în cauză. ANC este notificată cât mai curând posibil înainte de începerea acestei inspecții la fața locului.
Articolul 146
Desfășurarea inspecțiilor la fața locului
(1) Cei care desfășoară inspecția la fața locului urmează instrucțiunile șefului echipei de inspecție la fața locului.
(2) Atunci când entitatea care face obiectul inspecției la fața locului este o entitate supravegheată semnificativă, șeful echipei de inspecție la fața locului este responsabil de coordonarea dintre echipa de inspecție la fața locului și echipa comună de supraveghere responsabilă cu supravegherea acestei entități supravegheate semnificative.
PARTEA XII
DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 147
Începerea supravegherii directe de către BCE atunci când BCE preia atribuțiile pentru prima dată
(1) Cu cel puțin două luni înainte de 4 noiembrie 2014, BCE adresează o decizie fiecărei entități supravegheate cu privire la care preia atribuțiile care i-au fost conferite prin Regulamentul privind MUS, confirmându-i astfel că este o entitate supravegheată semnificativă. Pentru entitățile care sunt membri ai unui grup supravegheat semnificativ, BCE notifică decizia BCE entității supravegheate aflate la nivelul cel mai înalt de consolidare din statele membre participante și se asigură că toate entitățile supravegheate din grupul supravegheat semnificativ sunt informate corespunzător. Aceste decizii produc efecte de la 4 noiembrie 2014.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), în cazul în care BCE începe înainte de 4 noiembrie 2014 să-și îndeplinească atribuțiile care i-au fost conferite, aceasta adresează o decizie entității în cauză și ANC relevante. Cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul regulament, o astfel de decizie produce efecte de la notificare. ANC relevante sunt informate în prealabil, cât mai curând posibil, cu privire la intenția de a emite o astfel de decizie.
(3) Înainte de adoptarea unei decizii în temeiul alineatului (1), BCE acordă entității supravegheate relevante posibilitatea de a depune observații în scris.
Articolul 148
Definirea formatului raportului privind istoricul activității de supraveghere și profilul de risc transmis de ANC către BCE
(1) ANC, cel mai târziu până la 4 august 2014, transmit BCE identitatea instituțiilor de credit pe care le-au autorizat, precum și un raport privind aceste instituții de credit într-un format stabilit de BCE.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), în cazul în care BCE începe înainte de 4 noiembrie 2014 să îndeplinească atribuțiile care i-au fost conferite, aceasta poate solicita ANC să-i transmită într-un termen rezonabil, care este precizat în solicitare, identitatea instituțiilor de credit relevante și un raport într-un format stabilit de BCE.
Articolul 149
Continuitatea procedurilor existente
(1) Cu excepția situației în care BCE decide altfel, în cazul în care o ANC a inițiat proceduri în materie de supraveghere pentru care BCE devine competentă în temeiul Regulamentului privind MUS, iar acest lucru are loc înainte de 4 noiembrie 2014, se aplică procedurile prevăzute la articolul 48.
(2) Prin derogare de la articolul 48, prezentul articol se aplică procedurilor comune.
Articolul 150
Decizii în materie de supraveghere luate de ANC
Fără a aduce atingere exercitării de BCE a prerogativelor care îi sunt conferite prin Regulamentul privind MUS, deciziile în materie de supraveghere luate de ANC înainte de 4 noiembrie 2014 nu sunt afectate.
Articolul 151
State membre care adoptă moneda euro
(1) Sub rezerva alineatului (2), în circumstanțe în care o derogare în conformitate cu articolul 139 TFUE este abrogată pentru un stat membru în conformitate cu articolul 140 alineatul (2) TFUE, articolele 148-149 se aplică în mod corespunzător în ceea ce privește procedurile în materie de supraveghere sau deciziile inițiate sau luate de ANC din acel stat membru.
(2) Trimiterea la 4 noiembrie 2014 din articolele 149 și 150 se interpretează ca o trimitere la data la care euro este adoptat în statul membru relevant.
Articolul 152
Continuitatea aranjamentelor existente
Toate aranjamentele de cooperare existente încheiate de o ANC cu alte autorități înainte de 4 noiembrie 2014 și care acoperă cel puțin parțial atribuțiile transferate BCE de Regulamentul privind MUS continuă să se aplice. BCE poate decide să participe la aceste aranjamente de cooperare existente în conformitate cu procedura aplicabilă aranjamentelor în cauză sau poate stabili noi aranjamente de cooperare cu terți pentru atribuțiile transferate acesteia prin Regulamentul privind MUS. O ANC continuă să aplice aranjamentele de cooperare existente numai în măsura în care acestea nu sunt înlocuite de aranjamente de cooperare ale BCE. Atunci când este necesar pentru respectarea aranjamentelor de cooperare existente, ANC este responsabilă cu asistarea BCE, în special prin exercitarea drepturilor sale și prin îndeplinirea responsabilităților preluate de aceasta în baza acordurilor, în coordonare cu BCE.
Articolul 153
Dispoziții finale
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre, în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Frankfurt pe Main, 16 aprilie 2014.