ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/63 НА КОМИСИЯТА
от 21 октомври 2014 година
за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/Е, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), и по-специално член 103, параграфи 7 и 8 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2014/59/ЕС от държавите членки се изисква да създадат механизми за финансиране на преструктурирането с цел да се гарантира ефективното прилагане от органите за преструктуриране на съответните инструменти и правомощия. Тези механизми следва да разполагат с достатъчно финансови ресурси, които да позволят ефективното функциониране на рамката за преструктуриране, поради което са оправомощени да събират предварителни вноски от институциите, лицензирани на територията, за която се простират правомощията им, включително и от клоновете в Съюза (оттук нататък наричани „институции“).
(2)
Държавите членки са задължени да събират предварителни вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането не само от институциите, а - в съответствие с член 103, параграф 1 от ДВПКИИП - и от клоновете в Съюза. Правомощията на Комисията да приема делегирани актове по силата на член 103, параграфи 7 и 8 от ДВПКИИП обхващат и клоновете в Съюза. От друга страна фактът, че по силата на член 47 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) пруденциалните изисквания и третирането за целите на надзора на клоновете в Съюза са от компетентността на държавите членки означава, че голям брой от определените в настоящия делегиран регламент количествени показатели за коригиране за риск не са подходящи за пряко прилагане към клоновете в Съюза. Поради това, въпреки че клоновете в Съюза не попадат в обхвата на настоящия регламент, те могат да бъдат обект на специален режим, изложен от Комисията в бъдещ делегиран акт.
(3)
По силата на членове 6, 15, 16, 95 и 96 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), някои инвестиционни посредници с лиценз само за ограничени услуги и дейности не подлежат на - или могат да бъдат освободени от - някои капиталови изисквания и изисквания за ликвидност. Вследствие на това за тях не биха се прилагали редица количествени показатели, които следва да бъдат определени във връзка с корекциите за риск. Докато, от една страна, по силата на член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, държавите членки са задължени да събират от инвестиционните посредници предварителни вноски за целите на механизма за финансиране на преструктурирането, от друга страна е целесъобразно да им се остави правомощието да определят корекциите за риск така, че да не ги обременят прекомерно. Поради това инвестиционните посредници не следва да попадат в обхвата на настоящия регламент.
(4)
По силата на член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС държавите членки следва да гарантират, че за период, започващ от датата на влизане в сила на директивата, но не по-късно от 31 декември 2024 г. наличните финансови средства на техните механизми за финансиране достигат поне 1 % от размера на гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия. През този период и до достигането на целевото равнище вноските в механизмите за финансиране следва да се разпределят възможно най-равномерно във времето, като бъдат отчетени фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да имат върху финансовото състояние на плащащите ги институции.
(5)
В член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС се изисква вноските да бъдат събирани поне веднъж годишно с цел да се достигне целевото равнище по член 102 от нея. В съответствие с член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС годишната вноска следва да отразява размера на институцията, т.е. по същество тя представлява фиксирана сума, която се определя въз основа на пасивите на институцията (оттук нататък наричана „основна годишна вноска“); в допълнение тя отразява степента на риск на съответните дейности на институцията, тъй като основната годишна вноска следва да се адаптира спрямо нейния профил на риска (оттук нататък наричана „допълнителна корекция за риск“). Размерът на дадена институция е първостепенен показател за риска, който тя поражда. Колкото по-голяма е дадена институция, толкова по-вероятно е при сътресение органът за преструктуриране да сметне, че е от обществен интерес да я преструктурира и да прибегне до механизма за финансиране на преструктурирането, за да осигури ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране.
(6)
За да се изясни как органите за преструктуриране следва да коригират вноските в зависимост от профила на риска на институциите, е необходимо да се определят показателите и групите показатели за риск, които да се използват за определяне на профила на риска на институциите, механизмът за прилагане на корекцията за риск към основната годишна вноска, както и самата основна годишна вноска като отправна точка за корекцията за риск. Тези елементи, които да допълват критериите за риск в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да бъдат определени така, че да се запазят равнопоставените условия на конкуренция между държавите членки и устойчивостта на вътрешния пазар, като се избегне използването на различни подходи в отделните държави членки за изчисляването на вноските в съответните механизми за финансиране на преструктурирането. По този начин за плащаните от институциите вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането могат да бъдат правени разчети и съпоставки по видове банки - което е важен елемент на равнопоставеността в рамките на вътрешния пазар.
(7)
В член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4) се посочва, че с оглед прилагането на посочения регламент и на Директива 2014/59/ЕС за съответен национален орган за преструктуриране се приема създаденият с член 42, параграф 1 от посочения регламент Единен съвет за преструктуриране (оттук нататък наричан „Съветът за преструктуриране“), когато той изпълнява задълженията и упражнява правомощията, които съгласно посочената директива са от компетентността на националния орган за преструктуриране. Като се има предвид, че с член 70, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 806/2014 Съветът за преструктуриране се оправомощава да изчислява вноските на институциите в Единния фонд за преструктуриране, който от 1 януари 2016 г., с прилагането на настоящия регламент въз основа на член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да замени механизмите за финансиране, с които разполагат участващите в Единния механизъм за преструктуриране държави членки, понятието за орган за преструктуриране по настоящия регламент следва да обхваща и Съвета за преструктуриране.
(8)
При групите изчисляването на вноските на индивидуално равнище би довело до двойно отчитане на някои пасиви при определянето на основната годишна вноска на отделните дружества от групата, тъй като задълженията, свързани със споразуменията, които дружествата от една и съща група сключват помежду си, са част от общите пасиви, които се взимат предвид при определянето на основната годишна вноска на всяко дружество от групата. Поради това определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено за групите, така че да се отчете взаимосвързаността на дружествата от групата и да се избегне двойното отчитане на вътрешногруповите експозиции. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(9)
При изчисляването на основната годишна вноска на дадено дружество от група, общите пасиви, които следва да се вземат предвид, не следва да включват задълженията, възникнали от договор на дружеството с друго дружество от същата група. Това изключение обаче следва да бъде приложимо единствено в случаите, когато всички дружества в групата са установени в Съюза, включени са на пълна основа в една и съща консолидация и подлежат на подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и при условие че няма настоящи или прогнозирани съществени практически или правни пречки пред бързото събиране на съответните вземания, когато станат изискуеми. Това следва да предотврати изключването на задълженията от основата за изчисляване на вноските, ако не съществуват гаранции, че експозициите към вътрешногрупово кредитиране ще бъдат уредени, ако финансовото състояние на групата се влоши. Освен това, за да не се позволи изключването на вътрешногруповите задължения да предостави предимство на възползващите се от него дружества от група, това изключване не следва да позволи на съответните институции да се възползват от опростената система за вноски, предвидена за малките институции, ако вследствие на изключването дадена институция удовлетвори изискванията за опростената система. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(10)
По изключение от правилото, че изчисляването на вноските следва да се извършва на индивидуално равнище, за централен орган и за свързаните с него кредитни институции, които в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета са изцяло или частично освободени от пруденциалните изисквания в националното законодателство, правилата за предварителните вноски следва единствено да се прилагат като цяло на консолидирана основа, тъй като платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани с него институции се наблюдават като цяло въз основа на консолидираните им отчети.
(11)
Определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено и за инфраструктурите на финансовия пазар (ИФП). Някои ИФП като например централните контрагенти (ЦК) или централните депозитари на ценни книжа (ЦДЦК) също са лицензирани като кредитни институции. По-специално, някои ЦДЦК предоставят банкови услуги, които са странични спрямо дейността им като пазарни инфраструктури. За разлика от кредитните институции ЦДЦК не привличат гарантирани депозити, а управляват най-вече салда в рамките на деня или овърнайт, породени от услугите по сетълмент на сделки с ценни книжа, предоставяни от тях на финансови институции или централни банки. Като цяло тези салда не са в парични средства, които биха могли да бъдат приравнени на набрано финансиране с оглед на предоставяне на банкови услуги. Тъй като предоставянето на банкови услуги е странична дейност за ИФП спрямо основната им дейност по извършване на клиринг или сетълмент, за която те се подчиняват на строги пруденциални изисквания по силата на регламенти (ЕС) № 648/2012 (5) и (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6), както и на съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, а също така и поради факта, че техният бизнес модел не поражда рискове, сравними с тези при кредитните институции, при определянето на размера на общите им пасиви за целите на изчисляването на основната им годишна вноска следва да бъдат взети предвид само пасивите, свързани с банковата им дейност.
(12)
Отчитането на деривативите по отделните сметки не е хармонизирано в Съюза, което би могло да се отрази на размера на пасивите, който се взима предвид при изчисляването на вноските на всяка банка. Посоченият в член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 метод на коефициента на ливъридж се прилага за всички банки и гарантира, че един и същ договор за дериватив - и по-специално нетирането на такива договори - ще се разглежда по еднакъв начин, независимо от приложимата към банката счетоводна рамка. Следователно, за да се осигури хармонизирано третиране на деривативите при определянето на основната годишна вноска, което да дава възможност за сравняване на тяхното остойностяване между институциите и за равнопоставеност в целия Съюз, те следва да бъдат оценявани в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013. За да се осигури обаче предсказуемост на остойностяването на деривативите по силата на Регламент (ЕС) № 575/2013 следва да се заложи, че то не може да води до стойност, която е по-малка от 75 % от стойността на съответните деривативи съгласно приложимата счетоводна рамка.
(13)
Някои кредитни институции са насърчителни банки, чиято цел е да се постигне напредък по обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка, или на местен орган на властта, предимно чрез предоставянето на насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел. Предоставяните от такива институции заеми са пряко или непряко частично гарантирани от централното или регионалното правителство, или от местния орган на властта. Насърчителните заеми се отпускат на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване постигането на обществено-политическите цели на Съюза или на централно или регионално правителство на държава членка. Понякога те се предоставят чрез друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник). В такива случаи кредитната институция посредник получава насърчителни заеми от многостранна банка за развитие или субект от публичния сектор и ги предоставя на други кредитни институции, които ги отпускат на крайните клиенти. Кредитните институции посредници прехвърлят ликвидността по тези заеми от иницииралата ги насърчителна банка към кредитиращата или друга посредническа институция, поради което тези пасиви не следва да се включват в общите пасиви, които се взимат предвид при изчисляването на основната годишна вноска.
(14)
Член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС задължава всички институции да имат финансово участие в механизмите за финансиране на преструктурирането. От друга страна трябва да бъде намерен пропорционален и справедлив баланс между задължението на всяка институция за финансово участие в механизма за финансиране на преструктурирането и нейния размер, профил на риска, обхват и сложност на дейността, взаимообвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, последствията от неплатежоспособността ѝ върху финансовите пазари, върху други институции, върху условията за финансиране или върху икономиката като цяло - и следователно вероятността институцията да бъде обект на преструктуриране и да се ползва от механизма за финансиране. В съответствие с член 4 от Директива 2014/59/ЕС, при взимането на решение дали определени институции трябва да се възползват от облекчени задължения във връзка с изискването за изготвяне на планове за възстановяване и преструктуриране органите за преструктуриране взимат предвид тези елементи. От своя страна, при оценяването на подходящия баланс между съблюдаването на изискванията в Директива 2014/59/ЕС и особеностите на обхванатите от нея различни институции следва да бъде взето предвид и административното бреме, което изчисляването на годишните вноски поражда за някои институции и органи за преструктуриране.
(15)
Малките институции обикновено не са с висок профил на риска, често са по-малко рискови за системата отколкото големите институции и в много случаи въздействието от изпадането им в неплатежоспособност върху икономиката като цяло е по-ниско, отколкото при големите институции. В същото време не могат да се пренебрегнат потенциалните последици от неплатежоспособността на малките институции за финансовата стабилност, тъй като дори те могат да породят системен риск поради ролята си в цялостната банкова система, кумулативното въздействие на взаимовръзките си или верижния ефект, който може да възникне поради загуба на доверие в банковата система.
(16)
В повечето случаи малките институции не представляват риск за системата и е по-малко вероятно, в сравнение с големите институции, да бъдат поставени в режим на преструктуриране и следователно да се ползват от механизмите за финансиране на преструктурирането, поради което методиката за изчисляване на годишните им вноски в тези механизми следва да бъде опростена. Годишната вноска на малките институции следва да се състои от фиксирана сума, основана единствено на основната им годишна вноска, която е пропорционална на размера им. Тази методика следва да доведе до пропорционална система на годишни вноски, тъй като, при определянето на годишната вноска на всяка институция, органът за преструктуриране трябва да се съобразява с годишното целевото равнище на механизма за финансиране. При това положение фиксираната сума отразява факта, че в много случаи рискът при малките институции е по-нисък; тя позволява и по-широка корекция на вноската на по-големите институции - чието системно значение като цяло е по-голямо - в зависимост от профила им на риска.
(17)
За да се определи кои институции се приемат за малки следва да се използва двоен праг, като първият е общите пасиви (без собствени средства) минус гарантираните депозити да не надхвърлят 300 млн. евро, а вторият - общите активи да не надхвърлят 1 млрд. евро. Вторият праг следва да попречи на по-големите институции, които удовлетворяват първия праг по отношение размера на пасивите, да се възползват от опростената система.
(18)
В категорията на малките институции следва да се прави разграничение, тъй като някои от тях са много малки, а други са близо до максималните прагове, които им позволяват да се възползват от опростената система. При системата на еднаква за всички фиксирана сума годишните вноски на много малки институции биха били несъразмерно по-високи в сравнение с тези на малките институции, които са близо до максималните прагове. В същото време опростената система не трябва да доведе до прекомерни разлики в годишните вноски на най-големите измежду малките институции и институциите, които не отговарят на условията за опростената система, тъй като са малко над праговете. За да се избегне този нежелан ефект е целесъобразно да се предвиди система от няколко категории малки институции, чиито годишни вноски следва да се състоят от различни фиксирани суми. Това би трябвало да позволи постепенно увеличаване на вноските в рамките на опростената система, както и между най-високата и най-ниската фиксирана вноска, определяни по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от профила на риска на институцията.
(19)
Когато органът за преструктуриране сметне, че дадена малка институция е с особено висок профил на риска, той трябва да е оправомощен да реши, че съответната институция вече не следва да се ползва от опростената система, а вноската ѝ следва да се изчислява по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от фактори за риск, различни от размера на институцията.
(20)
В съответствие с членове 44 и 101 от Директива 2014/59/ЕС институциите по член 45, параграф 3 от нея няма да бъдат рекапитализирани посредством механизмите за финансиране на преструктурирането, тъй като ще бъдат ликвидирани по националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани по силата на членове 38, 40 или 42 от Директива 2014/59/ЕС, и ще прекратят дейността си. Тези процедури гарантират, че кредиторите на посочените институции, включително, когато е приложимо, притежателите на обезпечени облигации, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането. Поради това вноските на тези институции в механизмите за финансиране на преструктурирането следва да отразяват тези особености. Механизмите могат обаче да се използват и за целите, посочени в член 101 от Директива 2014/59/ЕС. Ако дадена институция използва механизма за финансиране на преструктурирането за която и да е от тези цели, органът за преструктуриране следва да бъде в състояние да сравни профила на риска на всички други институции по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС с този на използвалата го институция и да приложи методиката в настоящия делегиран акт към тези институции, чийто профил на риска е сходен или по-висок от този на институциите, използвали механизма за финансиране на преструктурирането. Целесъобразно е също така да се състави списък с елементи, които органът за преструктуриране да вземе предвид при съпоставянето на профилите на риска.
(21)
За да могат органите на държавите членки за преструктуриране да постигнат хармонизирано тълкуване на критериите в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, така че показателят за риск на институциите за целите на изчисляване на индивидуалните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането да се определя по сходен начин в целия Съюз, следва да бъдат определени и обособени в групи няколко показатели за риск, които органите за преобразуване да взимат предвид при оценяването на профила на риска на институциите. За да се осигури съгласуваност с надзорните практики, показателите за риск следва да се състоят от текущите нормативни показатели, които вече са налични или се разработват.
(22)
Когато съответното законодателство е освободило някои институции от задължението да определят някои от показателите за риск на равнището на институцията, и, ако е приложимо, компетентните органи разрешат прилагането на такива освобождавания, органите за преструктуриране следва да оценят съответните показатели на консолидирана или подконсолидирана основа, както е приложимо, за да се съобразят с надзорните практики и да гарантират, че групите, които се възползват от тези освобождавания, не са неправомерно санкционирани.
(23)
С цел да се позволи на органите за преструктуриране да възприемат съгласуван подход по отношение на значението на показателите и групите показатели за риск, които те следва да вземат предвид при определянето на профила на риска на институциите, в настоящия регламент следва да се определи относителното тегло на всеки показател и всяка група показатели за риск. Важно е обаче органите за преструктуриране да разполагат с достатъчно гъвкавост при оценяването на профила на риска на институциите, като адаптират прилагането на показателите и групите показатели за риск към спецификите на всяка институция. Това не може да се постигне единствено, като се предвиди диапазон за оценка на профила на риска, а е необходима определена свобода на преценката какво значение да бъде отдадено на някои показатели за риск, при това за всеки отделен случай, поради което теглото на някои показатели за риск следва да бъде само индикативно или следва да бъде определен диапазон във връзка с него, така че органите за преструктуриране да могат да решат доколко тези показатели са относими към даден случай.
(24)
При оценяване на значението на отделните показатели от дадена група те следва да се агрегират в рамките на групата посредством аритметично претегляне на средната им стойност. При изчисляването на крайния съставен показател за риск за всяка институция, с цел да се избегне компенсаторен ефект между групите показатели, когато например дадена институция, която се представя средно добре при няколко групи и много слабо - при друга, обикновено има средно добър резултат, получен от средноаритметичната стойност на различните групи показатели, изчислението следва да се основава на средната геометрична претеглена величина на индивидуалните групи показатели.
(25)
Диапазонът за оценка на степента на риск, породен от дадена институция, следва да позволява достатъчно модулиране на профила на риска в зависимост от различните показатели и групи показатели за риск, посочени в настоящия регламент, като в същото време осигурява достатъчно стабилност и предсказуемост на годишните вноски, които институциите са задължени да правят по силата на Директива 2014/59/ЕС и на настоящия регламент.
(26)
За да се гарантира плащането на вноските е необходимо да се уточнят условията и начинът на плащане. По-специално за вноските, които не са платени в брой, а в неотменими задължения за плащане, в съответствие с член 103 от Директива 2014/59/ЕС, е необходимо да се посочи делът на неотменимите задължения за плащане, който всяка институция може да използва, както и видът на обезпечението, прието за тези неотменими задължения за плащане, така че органът за преструктуриране да може да получи фактическото плащане, дори когато срещне трудности при усвояването на неотменимите задължения за плащане. За да се гарантира фактическото плащане на годишните вноски е необходимо органите за преструктуриране да разполагат със специфичните правомощия да налагат административни санкции и други административни мерки на институциите, които нарушават изискванията в настоящия регламент за изчисляване и адаптиране на вноските - като например неспазване на задължението за предоставяне на поисканата информация от съответния орган за преструктуриране. Органите за преструктуриране следва също така да разполагат с правомощието да налагат ежедневна парична санкция на институция, която не е платила или е платила само частично дължимата годишна вноска или която не е спазила изискванията в уведомлението, отправено ѝ от органа за преструктуриране. Необходимо е също така да се предвидят специфични задължения за обмен на информация между компетентните органи и органите за преструктуриране.
(27)
За да се гарантира, че корекциите за риск отразяват тенденциите в банковия сектор и поради това удовлетворяват на текуща основа изискванията на Директива 2014/59/ЕС, Комисията, въз основа на придобития опит в отчитането на риска, ще анализира тези корекции с оглед на изчисляването на годишните вноски, като по-конкретно ще проучи целесъобразността на посочения в настоящия регламент множител за корекции за риск и необходимостта от евентуално увеличение на горната му граница преди 1 юни 2016 г.
(28)
Член 130, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, който задължава държавите членки да събират годишни вноски от лицензираните на тяхна територия институции, се прилага от 1 януари 2015 г., поради което настоящият регламент следва да се прилага от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
методиката за изчисляването и коригирането в зависимост от профила на риска на институциите на вноските, които институциите плащат на механизмите за финансиране на преструктурирането;
б)
задълженията на институциите за предоставяне на информация с оглед изчисляването на вноските и плащането им на механизмите за финансиране на преструктурирането;
в)
мерките, посредством които на органите за преструктуриране се осигурява възможност да проверяват дали вноските са платени съобразно изискванията.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за институциите, посочени в член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС и определени в член 2, параграф 1, точка 23 от нея. Той се прилага и за централен орган, както и на консолидирана основа - за свързаните с него институции, когато в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 националното право ги е освободило изцяло или частично от пруденциалните изисквания.
2. Всяко позоваване на група включва централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7) и Директива 2014/59/ЕС. За целите на настоящия регламент се прилагат и следните определения:
(1)
„институции“ означава кредитните институции, определени в член 2, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/59/ЕС, или инвестиционните посредници, определени в точка 2 от настоящия член, както и централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, разгледани като цяло на консолидирана основа, когато са изпълнени условията в член 2, параграф 1;
(2)
„инвестиционни посредници“ означава инвестиционните посредници, определени в член 2, параграф 1, точка 3 от Директива 2014/59/ЕС, с изключение на инвестиционните посредници, обхванати от определението в член 96, параграф 1, буква а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или инвестиционните посредници, извършващи дейност 8 от приложение I, раздел А към Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), но които не извършват дейности 3 и 6 от приложение I, раздел A към посочената директива;
(3)
„годишно целево равнище“ означава общата сума на годишните вноски, определена от органа за преструктуриране за всеки период на плащане на вноски с оглед постигане на целевото равнище, посочено в член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(4)
„механизъм за финансиране“ означава механизъм, създаден с цел да се гарантира ефективното прилагане от страна на органа за преструктуриране на посочените в член 100, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС инструменти и правомощия за преструктуриране;
(5)
„годишна вноска“ означава сумата, посочена в член 103 от Директива 2014/59/ЕС, събирана от органа за преструктуриране през периода на плащане на вноски от всяка от посочените в член 2 от настоящия регламент институции за националния механизъм за финансиране;
(6)
„период на плащане на вноски“ означава една календарна година;
(7)
„орган за преструктуриране“ означава органът, посочен в член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/59/ЕС, или всеки друг съответен орган, определен от държавата членка за целите на член 100, параграфи 2 и 6 от посочената директива;
(8)
„компетентен орган“ означава компетентният орган, определен в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕО) № 575/2013
(9)
„схеми за гарантиране на депозитите“ (СГД) означава схемите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) или в) от Директива 2014/49/ЕС;
(10)
„гарантирани депозити“ означава депозитите, посочени в член 6, параграф 1 от Директива 2014/49/ЕС, с изключение на временно увеличените салда на депозитите, както са определени в член 6, параграф 2 от посочената директива;
(11)
„общо пасиви“ означава общите пасиви, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО на Съвета (9) или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (10) Международни стандарти за финансово отчитане;
(12)
„общо активи“ означава общите активи, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 Международни стандарти за финансово отчитане;
(13)
„обща рискова експозиция“ (ОРЕ) означава общият размер на рисковата експозиция, определен в член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(14)
„отношение на базовия собствен капитал от първи ред“ означава отношението в член 92, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(15)
„минимални изисквания за собствени средства и приемливи пасиви“ (МИССПП) означава минималното изискване за собствени средства и приемливи пасиви, определено в член 45, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(16)
„собствени средства“ означава капиталът, определен в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(17)
„приемливи пасиви“ означава пасивите и капиталовите инструменти, определени в член 2, параграф 1, точка 71 от Директива 2014/59/ЕС;
(18)
„коефициент на ливъридж“ означава коефициентът, определен в член 429 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(19)
„коефициентът на ликвидно покритие“ („КЛП“) означава коефициентът на ликвидно покритие, определен в член 412 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и допълнително уточнен в Делегиран регламент (ЕС) 2015/61 на Комисията (11);
(20)
„коефициент на стабилност на нетното финансиране“ (NSFR) означава коефициент на стабилност на нетното финансиране, отчитан по силата на член 415 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(21)
„централен контрагент“ (ЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, точка 1 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(22)
„деривативи“ означава деривативните инструменти по приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013;
(23)
„централен депозитар на ценни книжа“ (ЦДЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, параграф 1, точка 1 и член 54 от Регламент (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12);
(24)
„сетълмент“ означава уреждането на сделка с ценни книжа съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 909/2014;
(25)
„клиринг“ означава процесът на установяване на позиции съгласно определението в член 2, точка 3 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(26)
„инфраструктура на финансов пазар“, за целите на настоящия регламент, означава посочените, съответно в точка 21 и точка 23 от настоящия член, ЦК или ЦДЦК, които са лицензирани като институции в съответствие с член 8 от Директива 2013/36/ЕС;
(27)
„насърчителна банка“ означава дружество или друг субект, създаден от централно или регионално правителство на държава членка, който предоставя насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на съответното правителство, при условие че правителството е поело задължението да гарантира икономическата основа на дружеството или субекта и да поддържа неговата устойчивост по време на съществуването му, или че гарантира, пряко или косвено, поне 90 % от първоначалното финансиране на дружеството или субекта или предоставяните насърчителни заеми;
(28)
„насърчителен заем“ означава заем, предоставен от насърчителна банка или чрез банка посредник, на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка;
(29)
„институция посредник“ означава кредитна институция, която посредничи при насърчителни заеми, при условие че не ги предоставя като кредит на краен потребител.
РАЗДЕЛ 2
МЕТОДИКА
Член 4
Определяне на годишните вноски
1. Органите за преструктуриране определят годишните вноски, които се плащат от всяка институция пропорционално на нейния профил на риска, въз основа на информацията, предоставена от институцията в съответствие с член 14 и при прилагането на методиката, описана в настоящия раздел.
2. Органът за преструктуриране определя годишната вноска, посочена в параграф 1, въз основа на годишното целево равнище на механизма за финансиране на преструктурирането, като се вземе предвид целевото равнище, което трябва да бъде постигнато до 31 декември 2024 г. в съответствие с член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, и въз основа на средния размер на гарантираните депозити за предходната година, изчислен на тримесечна база, на всички институции, лицензирани на територията, за която се простират правомощията му.
Член 5
Корекции за риск за основната годишна вноска
1. Вноските, посочени в член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС, се изчисляват, като се изключат следните задължения:
а)
вътрешногруповите задължения по сделки, сключени от институцията с друга институция, която е част от същата група, при условие че са спазени всички от изброените условия:
i)
всяка от институциите е установена в Съюза;
ii)
всяка от институциите е обхваната в пълна степен от същия консолидиран надзор в съответствие с членове 6-17 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и от подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска; както и
iii)
понастоящем липсват, а и не се очакват съществени практически или правни пречки пред бързото изплащане на задължението, когато стане изискуемо;
б)
задълженията, създадени от институция, която е член на институционална защитна схема (ИЗС), както е определена в член 2, параграф 1, точка 8 от Директива 2014/59/ЕС, и на която е било разрешено от компетентния орган да приложи член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, по споразумение, сключено с друга институция, която е член на същата ИЗС;
в)
когато става въпрос за централен контрагент, установен в дадена държава членка, възползвала се от възможността, предвидена в член 14, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - задълженията, отнасящи се до клиринг съгласно определението в член 2, параграф 3 от същия регламент, включително такива, произтичащи от каквито и да било мерки, взети от централния контрагент в изпълнение на изискванията за допълнително обезпечение, за създаване на гаранционен фонд и за поддържане на достатъчно предварително осигурени финансови ресурси за покриване на потенциалните загуби като част от каскадния принцип при неизпълнение в съответствие с посочения регламент, както и за инвестиране на своите финансови ресурси в съответствие с член 47 от посочения регламент;
г)
когато става въпрос за централен депозитар на ценни книжа - задълженията, свързани с дейността на централен депозитар на ценни книжа, включително задължения към участници или към доставчици на услуги за централния депозитар на ценни книжа със срок до падежа под седем дни, произтичащи от дейности, за които той е получил лиценз за предоставяне на спомагателни услуги от банков тип в съответствие с дял IV от Регламент (ЕС) № 909/2014, с изключение на други задължения, произтичащи от тези дейности от банков тип;
д)
когато става въпрос за инвестиционни посредници - задълженията, възникнали по силата на държането на активи или средства на клиент, включително активи или средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК, както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), или на АИФ, както е определено в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (14), при условие че такъв клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
е)
когато става въпрос за институции, работещи с насърчителни заеми - задълженията на посредническата институция към иницииращата или друга насърчителна банка или друга посредническа институция, както и задълженията на иницииращата насърчителна банка към финансиращите я страни, доколкото размерът на тези задължения съответства на насърчителните заеми на тази институция.
2. Задълженията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се приспадат равномерно на база сделка по сделка от размера на общите пасиви на институциите, които са страни по сделките или споразуменията, посочени в параграф 1, букви а) и б).
3. За целите на настоящия раздел стойността на годишния среден размер, изчислен на тримесечна база, на произтичащите от договори с деривативи задължения по параграф 1, се определя в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Определената стойност на задълженията, произтичащи от договори с деривативи, обаче не може да бъде по-малка от 75 % от стойността на същите задължения, произтичащи от прилагането на счетоводните разпоредби, приложими към съответната институция за целите на финансовото отчитане.
Ако съгласно националните счетоводни стандарти, приложими за институцията, не е налице счетоводен показател за експозицията при някои деривативни инструменти, тъй като те са по задбалансови позиции, институцията докладва на органа за преструктуриране сбора от положителните справедливи стойности на тези деривативи като разменна стойност и ги добавя към своите балансови стойности.
4. За целите на настоящия раздел общият размер на задълженията, посочени в параграф 1, не включва счетоводната стойност на задълженията, произтичащи от договори за деривативи, и включва съответната стойност, определена в съответствие с параграф 3.
5. За да провери спазването на всички условия и изисквания по параграфи 1-4 органът за преструктуриране се основава на съответните оценки, извършени от компетентните органи, които се предоставят в съответствие с член 90 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 6
Показатели и групи показатели за риск
1. Органът за преструктуриране оценява профила на риска на институциите въз основа на следните четири групи показатели за риск:
а)
рискова експозиция;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране.
2. Групата показатели „Рискова експозиция“ включва следните показатели за риск:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП;
б)
коефициент на ливъридж;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи.
3. Групата показатели „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ се състои от следните показатели за риск:
а)
коефициент на стабилност на нетното финансиране;
б)
коефициент на ликвидно покритие (КЛП).
4. Групата показатели „Значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката“ включва показателя „дял на междубанковите заеми и депозити в Европейския съюз, отразяващ значението на институцията за икономиката на държавата членка на установяване“.
5. Групата показатели за риска „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“ се състои от следните показатели:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране;
б)
членството в институционална защитна схема;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа.
При определянето на различните показатели от групата „Допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране“, органът за преструктуриране взема под внимание значението на тези показатели в светлината на вероятността съответната институция да прибегне до преструктуриране и на произтичащата от това вероятност при преструктурирането да бъде използван механизмът за финансиране на преструктурирането.
6. При определянето на показателите „търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране“ по параграф 5, буква а), органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
засилването на риска в профила на институцията поради:
i)
значимостта на търговските дейности в сравнение с размера на балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
ii)
значимостта на задбалансовите експозиции спрямо балансовото число, размера на собствените средства и рисковаността на експозициите;
iii)
значимостта на стойността на деривативите в сравнение с балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
iv)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС бизнес модела и организационната структура на институцията се смятат за сложни.
б)
понижаването на риска в профила на институцията поради:
i)
относителните стойности на деривативите, за които е извършен клиринг чрез централен контрагент (ЦК);
ii)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС дадена институция може да бъде преструктурирана своевременно и без законодателни пречки.
7. При определянето на показателя по параграф 5, буква б) органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
дали размерът на средствата, които са на разположение незабавно както за целите на рекапитализацията, така и за целите на финансирането на ликвидността с оглед подпомагане на засегнатата институция в случай на проблем, е достатъчно голям, за да позволи надеждна и ефективна подкрепа за съответната институция;
б)
степента на правна или договорна сигурност, че средствата по буква а) ще бъдат изцяло използвани преди искането за извънредна публична подкрепа.
8. Стойността на показателя за риск по параграф 5, буква в) е максималната стойност в диапазона по стъпка 3 от приложение I за:
а)
всяка институция, която е част от група, подложена на преструктуриране след получаване на каквито и да било държавни или еквивалентни средства, като например от механизма за финансиране на преструктуриране, и е все още в период на преструктуриране или преустановяване на дейността, с изключение на последните 2 години от изпълнението на плана за преструктуриране;
б)
всяка институция, която е в ликвидация, до края на плана за ликвидация (доколкото тя е все още задължена да плаща вноската).
За всички останали институции е приложима минималната стойност от диапазона по стъпка 3 от приложение I.
9. За целите на параграфи 6, 7 и 8, органът за преструктуриране се основава на оценките, направени от компетентните органи, когато такива са налични.
Член 7
Относително тегло на показателите и групите показатели
1. При оценяване на профила на риска на всяка институция органът за преструктуриране прилага следните тегла за групите показатели за риск:
а)
рискова експозиция: 50 %;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране: 20 %;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката: 10 %;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране: 20 %.
2. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „рискова експозиция“, е както следва:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП: 25 %;
б)
коефициент на ливъридж: 25 %;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред: 25 %;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи: 25 %.
3. Показателите за риска от групата „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ са с еднакво тегло.
4. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“, е както следва:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране: 45 %;
б)
членство в институционални защитни схеми: 45 %;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа: 10 %.
При прилагането на показателя по буква б) органът за преструктуриране взема под внимание също така относителното тегло на показателя по буква а).
Член 8
Прилагане на показатели за риск в специфични случаи
1. В случаите, когато компетентен орган е предоставил освобождаване на дадена институция в съответствие с членове 8 и 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013, показателят, посочен в член 6, параграф 3, буква б) от настоящия регламент, се прилага от органа за преструктуриране на равнище подгрупа на ликвидност. Резултатът, получен по този показател на равнище подгрупа на ликвидност, се прилага за всяка институция, която е част от подгрупата на ликвидност, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
2. Когато компетентният орган е освободил изцяло от прилагането на капиталови изисквания дадена институция на индивидуална основа съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, а органът за преструктуриране също я е освободил изцяло от прилагането на МИССПП на индивидуална основа в съответствие с член 45, параграф 12 от Директива 2014/59/ЕС, показателят по член 6, параграф 2, буква а) от настоящия регламент може да се изчислява на консолидирано равнище. Резултатът, получен по този показател на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
3. В случаите, когато компетентен орган е освободил институция при други обстоятелства, определени в Регламент (ЕС) № 575/2013, съответните показатели могат да се изчисляват на консолидирано равнище. Резултатът, получен по тези показатели на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
Член 9
Прилагане на корекции за риск към базовата годишна вноска
1. Органът за преструктуриране определя допълнителен множител за корекции за риск за всяка институция чрез комбиниране на показателите за риск по член 6 в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 10, годишната вноска на всяка институция се определя за всеки период на внасяне от органа за преструктуриране, като се умножи базовата годишна вноска с допълнителния множител за корекции за риск в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
3. Множителят за корекции за риск варира между 0,8 и 1,5.
Член 10
Годишни вноски на малки институции
1. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити се равнява или е по-малка от 50 000 000 eвро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 1 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
2. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити надхвърля 50 000 000 евро, но се равнява или е по-ниска от 100 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 2 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
3. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 100 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 150 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 7 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
4. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 150 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 200 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 15 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
5. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 200 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 250 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 26 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
6. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 250 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 300 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 50 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
7. Без да се засяга параграф 8, ако институцията предостави достатъчно доказателства, че еднократната сума, посочена в параграфи 1 до 6, е по-голяма от вноската, изчислена в съответствие с член 5, органът за преструктуриране прилага по-ниската от двете.
8. Независимо от разпоредбите на параграфи 1-6, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че дадена институция е с профил на риска, който е непропорционален спрямо малкия ѝ размер, и да приложи членове 5, 6, 7, 8 и 9 към тази институция. Това решение се основава на следните критерии:
а)
бизнес модела на институцията;
б)
информацията, докладвана от тази институция в съответствие с член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
9. Параграфи 1-8 не се прилагат по отношение на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, след приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
10. Изключенията по член 5, параграф 1 не се вземат под внимание при прилагането на параграфи 1-9 към институциите, чиито общо пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, преди приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
Член 11
Годишни вноски на институциите, обхванати от член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС
1. Без да се засягат разпоредбите на член 10, размерът на годишните вноски на институциите, посочени в член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, се изчислява в съответствие с член 9, като се използва 50 % от техните основни годишни вноски.
2. При използването на механизъм за финансиране на преструктуриране спрямо институция по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС в дадена държава членка, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че членове 5, 6, 7, 8 и 9 се прилагат по отношение на институциите с профил на риска, подобен или над профила на риска на институцията, която е използвала механизъм за финансиране на преструктурирането, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС. При определянето от страна на органа за преструктуриране на сходството в профилите на риска за целите на мотивираното решение се вземат под внимание следните елементи:
а)
бизнес моделът на институцията;
б)
информацията, докладвана от институцията съгласно член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
Член 12
Нови поднадзорни институции и промяна на статуса
1. Когато става въпрос за институция, която отскоро е под надзор само за част от период на плащане на вноски, частичната вноска се определя чрез прилагане на методиката по раздел 3 спрямо размера на нейната годишна вноска, изчислен през следващия период на плащане на вноски в зависимост от броя на пълните месеци от периода на плащане на вноски, за които институцията е под надзор.
2. Промяната на статуса на институцията, включително на малка институция, по време на период на плащане на вноски не оказва влияние върху годишната вноска, която трябва да бъде платена през тази конкретна година.
Член 13
Процес на събиране на годишните вноски
1. Органът за преструктуриране уведомява всяка от институциите по член 2 за решението си за определяне на годишните вноски, дължими от всяка институция най-късно до 1 май всяка година.
2. Органът за преструктуриране уведомява за решението по един от следните начини:
а)
по електронен път или други аналогични съобщителни средства, които дават възможност за потвърждение за получаване;
б)
с препоръчана поща с обратна разписка за получаване.
3. В решението се посочват условията и средствата, чрез които се изплаща годишната вноска, и делът на неотменимите ангажименти за плащане по член 103 от Директива 2014/59/ЕС, които могат да бъдат използвани от всяка институция. Органът за преструктуриране приема обезпечение само от вида и при условия, които дават възможност за бърза реализуемост, включително в случай на решение за преструктуриране, взето събота и неделя. Обезпечението се оценява консервативно, отразявайки значително влошени пазарни условия.
4. Без да се засягат останалите правни средства за защита, с които разполага органът за преструктуриране, в случай на частично плащане, неплащане или неизпълнение на изискването, посочено в решението, съответната институция начислява дневна неустойка за неизплатената сума по вноската.
Неустойката за дължимата сума се начислява ежедневно въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране и публикуван в серия C на Официален вестник на Европейския съюз, в сила на първия календарен ден от месеца на срока на плащане, увеличен с 8 процентни пункта от датата, на която вноската е била дължима.
5. Когато институцията е отскоро под надзор само за част от периода на плащане на вноски, частичната ѝ годишна вноска се събира заедно с годишните вноски, дължими за следващия период на плащане на вноски.
РАЗДЕЛ 3
АДМИНИСТРАТИВНИ И НАКАЗАТЕЛНИ МЕРКИ
Член 14
Задължения за докладване на институциите
1. Институциите представят на органа за преструктуриране най-актуалните заверени годишни финансови отчети, налични преди 31 декември на годината, предхождаща периода на плащане на вноски, заедно с мнението на задължителния одитор или одиторско дружество в съответствие с член 32 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15).
2. Институциите представят на органа за преструктуриране най-малкото информацията, посочена в приложение II, на равнище на отделния субект.
3. Информацията в приложение II, включена в надзорните отчетни изисквания, установени с Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията (16), или, когато е приложимо, в друго изискване за надзорна отчетност, приложимо към институцията съгласно националното законодателство, се предоставя на органа за преструктуриране, така както е отчетена от институцията в най-актуалния съответен надзорен отчет за компетентния орган във връзка с референтната година на годишния финансов отчет, посочен в параграф 1.
4. Информацията по параграфи 1, 2 и 3 се предоставя най-късно до 31 януари на всяка година по отношение на изтеклата на 31 декември година или на съответната приложима финансова година. Ако 31 януари не е работен ден, информацията се предоставя на следващия го работен ден.
5. Когато информацията или данните, предоставени на органите за преструктуриране, е предмет на актуализации или корекции, такива актуализации или корекции се представят без ненужно забавяне на органите за преструктуриране.
6. Институциите предоставят информацията, посочена в приложение II, във формати на данни и начини на представяне, определени от органа за преструктуриране.
7. Информацията, предоставена в съответствие с параграфи 2 и 3, се подчинява на изискванията за поверителност и професионална тайна, определени в член 84 на Директива 2014/59/ЕС.
Член 15
Задължение на органите за преструктуриране да обменят информация
1. Във връзка с изчисляването на знаменателя, предвиден в групата на показателите за риск по член 7, параграф 1, буква в), до 15 февруари всяка година органите за преструктуриране предоставят на Европейския банков орган (ЕБО) в обобщен вид информацията, получена от всички институции, установени на територията, за която се простират правомощията им, свързана с междубанкови задължения и депозити, съгласно приложение I.
2. До 1 март всяка година ЕБО предоставя на всеки орган за преструктуриране стойността на знаменателя на групата на риска по член 7, параграф 1, буква в).
Член 16
Задължение за докладване на схемите за гарантиране на депозитите
1. До 31 януари всяка година схемите за гарантиране на депозитите предоставят на органите за преструктуриране изчисленият на тримесечна база среден размер на гарантираните депозити за предходната година на всички членуващи в тях кредитни институции.
2. Тази информация се предоставя както на индивидуално, така и на обобщено равнище на съответните кредитни институции с цел да се даде възможност на органите за преструктуриране да определят годишното целево равнище за механизма за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 4, параграф 2, както и за да се определи основната годишна вноска на всяка институция в съответствие с член 5, параграф 1.
Член 17
Привеждане в изпълнение
1. Когато институциите не представят цялата информация по член 14 в рамките на срока, предвиден в посочения член, органът за преструктуриране използва собствените си оценки или предположения, за да изчисли годишната вноска на съответната институция.
2. Когато информацията не бъде предоставена до 31 януари всяка година, органът за преструктуриране може да определи за съответната институция най-високият множител за корекции за риска, както е посочено в член 9.
3. Когато информацията, предоставена от институциите на органа за преструктуриране, подлежи на преизчисления или преразглеждания, органът за преструктуриране коригира годишните вноски в съответствие с актуализираната информация при изчисляването на годишната вноска на тази институция за следващия период на плащане на вноски.
4. Всяка разлика между годишната вноска, изчислена и изплатена въз основа на информацията, обект на преизчисление или преразглеждане, и годишната вноска, която следва да се плати след корекцията на годишните вноски, се отразява в размера на годишната вноска, дължима за следващия период на плащане на вноски. Тази корекция се прави чрез намаляване или увеличаване на вноските за следващия период на плащане на вноски.
Член 18
Административни санкции и други административни мерки
Органите за преструктуриране могат да налагат административни санкции и други административни мерки по член 110 от Директива 2014/59/ЕС на лицата или субектите, отговорни за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 4
РАЗПОРЕДБИ ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
Разпоредби за сътрудничество
1. С цел гарантиране на действителното плащане на вноските, компетентните органи съдействат на органите за преструктуриране за изпълнението на която и да е от задачите по настоящия регламент, ако последните поискат това.
2. При поискване компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране данните за контакт с институциите, които биват уведомявани относно решението по член 13, параграф 1 най-късно до 1 април всяка година или на следващия работен ден, ако 1 април не е работен ден. Данните за контакт включват името на юридическото лице, името на физическото лице, представляващо юридическото лице, адрес, адрес на електронна поща, телефонен номер, номер на факс или всеки друг елемент, който позволява идентифицирането на дадена институция.
3. Компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране всякакви сведения, които дават възможност на органите за преструктуриране да изчислят годишните вноски, по-специално всякаква информация, свързана с допълнителната корекция за риск и съответните освобождавания, които компетентните органи са предоставили на институциите съгласно Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013.
РАЗДЕЛ 5
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Преходни разпоредби
1. Когато информацията, необходима за конкретен показател, посочен в приложение II, не е включена в приложимото изискване за надзорна отчетност по член 14 за референтната година, този показател за риска не се прилага докато съответното изискване за надзорна отчетност не стане приложимо. Теглото на останалите налични показатели за риск се променя пропорционално на определеното им тегло, както е предвидено в член 7, така че сборът от техните тегла да бъде 1. Що се отнася до 2015 г., когато информацията, изисквана в член 16, не е на разположение на схемата за гарантиране на депозитите до 31 януари за целите на изчисляването на годишното целево равнище по член 4, параграф 2 или на основната годишна вноска на всяка институция по член 5, параграф 1, след уведомяване от страна на схемата за гарантиране на депозитите съответните кредитни институции предоставят до тази дата необходимата информация на органите за преструктуриране. Чрез дерогация от член 13, параграф 1 по отношение на вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., органите за преструктуриране уведомяват всяка институция за своето решение за определяне на годишните вноски, които трябва да бъдат платени от тях най-късно до 30 ноември 2015 г.
2. Чрез дерогация от член 13, параграф 4 във връзка с вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., дължимата сума съгласно решението по член 13, параграф 3 се изплаща най-късно до 31 декември 2015 г.
3. Чрез дерогация от член 14, параграф 4 във връзка с информацията, която трябва да се предостави на органа за преструктуриране през 2015 г., посочената в този параграф информация се предоставя не по-късно от 1 септември 2015 г.
4. Чрез дерогация от член 16, параграф 1 схемите за гарантиране на депозитите предоставят до 1 септември 2015 г. на органа за преструктуриране информация за размера на гарантираните депозити към 31 юли 2015 г.
5. До края на първоначалния период по член 69, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014/ЕС държавите членки могат да разрешат на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити са на стойност над 300 000 000 евро и чиито общи активи са равни или по-малко от 3 000 000 000 евро, да заплатят еднократна сума в размер на 50 000 евро за първите 300 000 000 евро от общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити. За общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити в размер над 300 000 000 евро съответните институции правят вноска в съответствие с членове 4-9 от настоящия регламент.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 октомври 2014 година.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/63 AL COMISIEI
din 21 octombrie 2014
de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (1), în special articolul 103 alineatele (7) și (8),
întrucât:
(1)
Directiva 2014/59/UE impune statelor membre să instituie mecanisme de finanțare a rezoluției în scopul asigurării aplicării efective a instrumentelor și competențelor de rezoluție de către autoritatea de rezoluție. Mecanismele respective de finanțare a rezoluției ar trebui să dispună de resurse financiare adecvate pentru a permite o funcționare eficace a cadrului de rezoluție și, prin urmare, sunt împuternicite să colecteze contribuții ex ante de la instituțiile autorizate de pe teritoriul lor, inclusiv de la sucursalele din Uniune („instituțiile”).
(2)
Statele membre au obligația de a percepe contribuții ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției nu numai de la instituții, ci, în conformitate cu articolul 103 alineatul (1) din directiva respectivă, și de la sucursalele din Uniune. Sucursalele din Uniune sunt, de asemenea, acoperite de competențele Comisiei de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 103 alineatele (7) și (8) din directiva în cauză. Cu toate acestea, având în vedere faptul că, în temeiul articolului 47 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (2), cerințele prudențiale și tratamentul de supraveghere aplicate sucursalelor din Uniune intră în responsabilitatea statelor membre, mulți dintre indicatorii privind ajustarea pentru risc stabiliți în prezentul regulament delegat nu sunt adaptați pentru aplicarea directă în cazul sucursalelor din Uniune. Prin urmare, cu toate că sucursalele din Uniune nu intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament, acestea ar putea fi supuse unui regim specific elaborat de Comisie într-un viitor act delegat.
(3)
În temeiul articolelor 6, 15, 16, 95 și 96 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3), anumite firme de investiții care sunt autorizate să presteze numai servicii și activități limitate nu fac obiectul anumitor cerințe de capital și de lichiditate sau pot fi exonerate de la acestea. În consecință, mulți dintre indicatorii privind ajustarea pentru risc care ar trebui stabiliți nu se vor aplica în cazul acestor firme de investiții. Deși statele membre au obligația de a percepe contribuții ex ante de la aceste firme de investiții în conformitate cu articolul 103 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE, este necesar să li se lase acestora posibilitatea de a specifica ajustarea pentru risc pentru a nu crea o sarcină disproporționată asupra firmelor respective. Prin urmare, firmele de investiții în cauză nu ar trebui să intre sub incidența prezentului regulament.
(4)
În conformitate cu articolul 102 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE, statele membre ar trebui să se asigure că, într-o perioadă care începe de la intrarea în vigoare a directivei și se încheie la 31 decembrie 2024, mijloacele financiare disponibile ale propriilor mecanisme de finanțare se ridică la cel puțin 1 % din suma depozitelor acoperite ale tuturor instituțiilor autorizate pe propriul teritoriu. Pe parcursul acestei perioade, contribuțiile la mecanismele de finanțare ar trebui repartizate cât mai uniform posibil în timp, până la atingerea nivelului-țintă prevăzut, ținându-se seama în mod corespunzător de etapa ciclului economic și de impactul pe care contribuțiile prociclice îl pot avea asupra poziției financiare a instituțiilor care contribuie.
(5)
Articolul 103 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE prevede că respectivele contribuții sunt percepute cel puțin anual pentru a atinge nivelul-țintă menționat la articolul 102 din directiva în cauză. În temeiul articolului 103 alineatul (2) din Directiva 2014/59/UE, contribuția anuală ar trebui să reflecte dimensiunea instituției, deoarece contribuția ar trebui să se bazeze pe o sumă forfetară calculată pe baza pasivelor respectivei instituții („contribuția anuală de bază”); în al doilea rând, aceasta reflectă nivelul de risc al activităților relevante ale unei instituții întrucât contribuția anuală de bază ar trebui ajustată proporțional cu profilul de risc al instituției respective („ajustare pentru risc suplimentară”). Dimensiunea unei instituții reprezintă un prim indicator al riscului prezentat de o instituție. Cu cât instituția este mai mare, cu atât este mai probabil ca, în caz de dificultăți, autoritatea de rezoluție să considere că este în interesul public să procedeze la rezoluția instituției respective și să facă uz de mecanismul de finanțare a rezoluției pentru a asigura aplicarea efectivă a instrumentelor de rezoluție.
(6)
Pentru a clarifica modul în care autoritățile de rezoluție ar trebui să ajusteze contribuțiile proporțional cu profilul de risc al instituțiilor, este necesar să se precizeze pilonii și indicatorii de risc care ar trebui utilizați pentru a determina profilul de risc al instituțiilor, mecanismul de aplicare a ajustării pentru risc la contribuția anuală de bază, precum și contribuția anuală de bază, ca punct de plecare pentru ajustarea pentru risc. Aceste elemente, care vor completa criteriile de risc prevăzute la articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, ar trebui să fie stabilite într-un mod care să mențină condiții de concurență echitabile între statele membre și o piață internă puternică prin evitarea discrepanțelor între abordările statelor membre în ceea ce privește calcularea contribuțiilor la propriile lor mecanisme de finanțare a rezoluției. În acest mod, contribuțiile achitate de către instituții la mecanismele de finanțare a rezoluției devin comparabile și previzibile pentru toate tipurile de bănci, fapt care constituie un element important pentru asigurarea unor condiții de concurență echitabile în cadrul pieței interne.
(7)
Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (4) prevede că Comitetul unic de rezoluție („comitetul”), instituit prin articolul 42 alineatul (1) din regulamentul respectiv, este considerat a fi, în scopul aplicării regulamentului menționat și a Directivei 2014/59/UE, autoritatea națională de rezoluție relevantă atunci când acesta îndeplinește sarcini și exercită competențe care, în temeiul directivei, trebuie să fie îndeplinite sau exercitate de către autoritatea națională de rezoluție. Luând în considerare faptul că articolul 70 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 împuternicește comitetul să calculeze contribuțiile instituțiilor la Fondul unic de rezoluție, care ar înlocui mecanismele de finanțare ale statelor membre participante la mecanismul unic de rezoluție începând cu 1 ianuarie 2016, prin aplicarea prezentului regulament pe baza articolului 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, noțiunea de autoritate de rezoluție în conformitate cu prezentul regulament ar trebui să includă și comitetul.
(8)
Calcularea contribuțiilor la nivel individual ar conduce, în cazul grupurilor, la dubla contabilizare a anumitor datorii atunci când se stabilește contribuția anuală de bază a diferitelor entități ale grupului, deoarece datoriile legate de acordurile pe care entitățile aceluiași grup le încheie între ele ar fi incluse în pasivele totale care urmează să fie luate în considerare pentru stabilirea contribuției anuale de bază a fiecărei entități din grup. Prin urmare, stabilirea contribuției anuale de bază ar trebui precizată mai în detaliu în cazul grupurilor, astfel încât să reflecte gradul de interconectare a entităților din cadrul grupului și să se evite dubla contabilizare a expunerilor intragrup. În vederea asigurării unor condiții de concurență echitabile între entitățile care fac parte dintr-un grup și instituțiile care sunt membre ale aceluiași sistem instituțional de protecție (SIP) sau sunt permanent afiliate la același organism central, acestora din urmă ar trebui să li se aplice același tratament.
(9)
În scopul calculării contribuției anuale de bază a unei entități dintr-un grup, pasivele totale care urmează să fie analizate nu ar trebui să includă datoriile rezultate din niciun contract pe care acea entitate din grup l-a încheiat cu o altă entitate care face parte din același grup. Cu toate acestea, o astfel de excludere ar trebui să fie posibilă numai în cazul în care fiecare entitate din grup este stabilită în Uniune, este inclusă integral în aceeași consolidare, face obiectul unor proceduri centralizate și adecvate de evaluare, măsurare și control al riscului și în cazul în care nu există niciun impediment actual sau prevăzut, de ordin material, practic sau juridic în calea rambursării rapide a datoriilor relevante la scadență. Acest lucru ar trebui să împiedice excluderea datoriilor din baza de calcul a contribuțiilor în cazul în care nu există nicio garanție cu privire la faptul că expunerile provenind din împrumuturi intragrup ar fi acoperite în cazul în care sănătatea financiară a grupului se deteriorează. În plus, pentru a evita ca prin excluderea datoriilor intragrup să se ofere un avantaj entităților din grup care beneficiază de această scutire, o astfel de excludere nu ar trebui să permită instituțiilor în cauză să beneficieze de sistemul de contribuții simplificat acordat instituțiilor mici, în cazul în care, în urma excluderii datoriilor intragrup, o instituție ar putea beneficia de sistemul simplificat. În vederea asigurării unor condiții de concurență echitabile între entitățile care fac parte dintr-un grup și instituțiile care sunt membre ale aceluiași sistem instituțional de protecție (SIP) sau sunt permanent afiliate la același organism central, acestora din urmă ar trebui să li se aplice același tratament.
(10)
Prin derogare de la regula potrivit căreia calculul contribuțiilor ar trebui să se efectuează la nivel individual, în cazul unei case centrale la care sunt afiliate instituții de credit pentru care se acordă, în legislația națională o derogare integrală sau parțial de la aplicarea cerințelor prudențiale, în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, normele privind contribuțiile ex ante ar trebui să se aplice numai casei centrale și instituțiilor de credit afiliate la aceasta per ansamblu, pe bază consolidată, întrucât solvabilitatea și lichiditatea casei centrale și ale tuturor instituțiilor afiliate la aceasta sunt monitorizate în ansamblul lor pe baza conturilor consolidate ale acestor instituții.
(11)
Stabilirea contribuției anuale de bază ar trebui să fie precizată mai detaliat în cazul infrastructurilor piețelor financiare („IPF”). Unele IPF, cum ar fi contrapărțile centrale („CPC”) sau depozitarii centrali de titluri de valoare („DCT”) sunt autorizate și ca instituții de credit. În special, unii DCT furnizează servicii de tip bancar care au un caracter accesoriu în raport cu activitatea lor în calitate de infrastructuri ale pieței. Spre deosebire de instituțiile de credit, DCT nu dețin depozite garantate, ci mai ales solduri overnight sau intrazilnice care provin din decontarea operațiunilor cu titluri de valoare pe care le furnizează instituțiilor financiare sau băncilor centrale. În general, acestea nu generează solduri de numerar care ar putea fi asimilate fondurilor colectate în scopul îndeplinirii activităților bancare. Dat fiind că serviciile de tip bancar efectuate de IPF au un caracter accesoriu în raport cu activitățile lor principale de decontare sau de compensare, pentru care aceste entități fac obiectul unor cerințe prudențiale stricte prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5) și în Regulamentul (UE) nr. 909/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6), precum și al dispozițiilor relevante din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și din Directiva 2013/36/UE, și că modelul de afaceri al IPF nu presupune riscuri comparabile celor suportate de o instituție de credit, numai datoriile legate de activitățile de tip bancar desfășurate de entitățile respective ar trebui să fie luate în considerare atunci când se stabilește cuantumul total al datoriilor lor în scopul calculării contribuției lor anuale de bază.
(12)
Contabilitatea instrumentelor financiare derivate nu este armonizată la nivelul Uniunii în ceea ce privește conturile individuale, ceea ce ar putea avea, prin urmare, un impact asupra cuantumului datoriilor care trebuie să fie luate în considerare pentru calcularea contribuțiilor fiecărei bănci. Metodologia indicatorului efectului de levier menționată la articolul 429 alineatele (6) și (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 se aplică tuturor băncilor și garantează că același contract cu instrumente financiare derivate, în special compensarea între contractele cu instrumente financiare derivate, va fi luat în considerare în același mod, indiferent de cadrul contabil aplicat de banca în cauză. Prin urmare, pentru a se asigura un tratament armonizat al instrumentelor financiare derivate în ceea ce privește stabilirea contribuției anuale de bază, care să permită comparabilitatea evaluărilor acestora între instituții și condiții de concurență echitabile în întreaga Uniune, instrumentele financiare derivate ar trebui evaluate în conformitate cu articolul 429 alineatele (6) și (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Cu toate acestea, pentru a se asigura previzibilitatea evaluării instrumentelor financiare derivate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013, ar trebui să se prevadă că această evaluare nu poate avea drept rezultat o valoare mai mică de 75 % din valoarea respectivelor instrumente financiare derivate, astfel cum este stabilită în cadrul contabil relevant.
(13)
Unele instituții de credit sunt bănci de promovare, care vizează promovarea obiectivelor de politică publică ale unei administrații centrale sau regionale ori ale unei autorități locale dintr-un stat membru, în principal prin punerea la dispoziție a unor credite promoționale acordate pe bază neconcurențială și non-profit. Creditele acordate de astfel de instituții sunt garantate parțial, în mod direct sau indirect, de administrația centrală sau regională ori de autoritatea locală. Creditele promoționale sunt acordate pe bază neconcurențială și nonprofit, în scopul promovării obiectivelor de politică publică ale Uniunii și/sau ale administrației centrale sau regionale dintr-un stat membru. Creditele promoționale sunt acordate uneori prin intermediul unei alte instituții (credite de tip pass through). În astfel de cazuri, instituția de credit intermediară primește credite promoționale de la o bancă de dezvoltare multilaterală sau de la o entitate din sectorul public și le acordă altor instituții de credit care urmează să le pună la dispoziția clienților finali. Având în vedere că instituțiile de credit intermediare transferă lichiditățile acestor credite de la banca de promovare inițială la o instituție de credit sau la o altă instituție intermediară, datoriile respective nu ar trebui să fie incluse în pasivele totale care trebuie să fie luate în considerare pentru calcularea contribuției anuale de bază.
(14)
Conform articolului 103 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE, toate instituțiile trebuie să contribuie la mecanismele de finanțare a rezoluției. Cu toate acestea, trebuie să se asigure un echilibru proporțional și just între, pe de o parte, obligația oricărei instituții de a contribui la un mecanism de finanțare a rezoluției și, pe de altă parte, dimensiunea, profilul său de risc, sfera și complexitatea activităților sale, gradul său de interconectare cu alte instituții sau cu sistemul financiar în general, impactul falimentului său asupra piețelor financiare, asupra altor instituții, asupra condițiilor de finanțare sau asupra economiei în sens larg, ceea ce determină probabilitatea ca o instituție să fie supusă unei proceduri de rezoluție și să recurgă la mecanismul de finanțare. Aceste elemente sunt luate în considerare de către autoritățile de rezoluție, în conformitate cu articolul 4 din Directiva 2014/59/UE, atunci când decid dacă anumite instituții ar trebui să beneficieze de cerințe simplificate în ceea ce privește obligația de a pregăti planuri de redresare și de rezoluție. De asemenea, sarcina administrativă care decurge din calcularea contribuțiilor anuale pentru anumite instituții și pentru autoritățile de rezoluție ar trebui să fie luată în considerare atunci când se evaluează echilibrul just între respectarea cerințelor prevăzute de Directiva 2014/59/UE și caracteristicile specifice ale diferitelor instituții care intră sub incidența acestei directive.
(15)
Instituțiile mici nu au, în general, un profil de risc ridicat, prezintă adesea riscuri sistemice mai mici în comparație cu instituțiile mari și, în multe cazuri, impactul falimentului acestora asupra economiei în sens larg este mai redus decât cel al instituțiilor mari. În același timp, impactul pe care falimentul instituțiilor mici îl poate avea asupra stabilității financiare nu poate fi exclus, întrucât chiar și instituțiile mici pot crea riscuri sistemice generate de rolul lor în cadrul sistemului bancar în ansamblul său, de efectele cumulative ale rețelelor lor sau de efectul de contagiune pe care l-ar putea crea prin pierderea încrederii în sistemul bancar.
(16)
Având în vedere că, în majoritatea cazurilor, instituțiile mici nu prezintă riscuri sistemice și este mai puțin probabil să fie supuse unei proceduri de rezoluție, ceea ce reduce implicit probabilitatea ca acestea să beneficieze de mecanismele de finanțare a rezoluției, în comparație cu instituțiile mari, metodologia de calculare a contribuțiilor lor anuale la mecanismele de finanțare a rezoluției ar trebui să fie simplificată. Instituțiile mici ar trebui să plătească contribuții anuale sub forma unei sume forfetare care să se bazeze numai pe contribuția lor anuală de bază, ajustată proporțional cu dimensiunea lor. O astfel de metodologie ar trebui să asigure un sistem proporțional de contribuții anuale deoarece, atunci când stabilește contribuția anuală a fiecărei instituții, autoritatea de rezoluție trebuie să respecte un nivel anual țintă al mecanismului de finanțare. Prin urmare, o sumă forfetară reflectă faptul că, în multe cazuri, instituțiile mici prezintă riscuri mai reduse și lasă o marjă mai mare de ajustare a contribuției instituțiilor mai mari, care au în general o importanță sistemică mai mare, proporțională cu profilul lor de risc.
(17)
Pentru a se stabili care sunt instituțiile considerate mici, ar trebui să se utilizeze un prag dublu, în cadrul căruia primul prag, bazat pe totalul pasivelor (fără fonduri proprii) din care se scad depozitele garantate, ar trebui să fie egal sau mai mic de 300 de milioane EUR, iar al doilea prag, bazat pe totalul activelor, nu ar trebui să depășească 1 miliard EUR. Cel de al doilea prag ar trebui să împiedice instituțiile mai mari care îndeplinesc primul prag legat de valoarea pasivelor să beneficieze de sistemul simplificat.
(18)
Ar trebui făcută o distincție în categoria instituțiilor mici, întrucât unele sunt foarte mici, în timp ce altele se apropie de pragurile maxime, ceea ce le permite să beneficieze de sistemul simplificat. În cadrul unui sistem unic de sume forfetare, contribuțiile anuale ale instituțiilor foarte mici ar fi disproporționat de mari în comparație cu cele ale instituțiilor mici care ajung aproape de pragurile maxime. În același timp, ar trebui să se evite ca sistemul simplificat să creeze o diferență disproporționată în ceea ce privește contribuțiile anuale între cele mai mari instituții din categoria instituțiilor mici și instituțiile care nu sunt eligibile pentru a beneficia de sistemul simplificat întrucât depășesc cu puțin pragurile. Prin urmare, pentru evitarea acestor efecte nedorite, este oportun să se prevadă un sistem cu mai multe categorii de instituții mici ale căror contribuții anuale ar trebui să ia forma unor sume forfetare diferite. Acest lucru ar trebui să permită o diferențiere progresivă a contribuțiilor în cadrul sistemului simplificat, precum și între cea mai mare sumă forfetară și contribuția cea mai scăzută calculată în conformitate cu metoda prin care contribuția anuală de bază este ajustată în funcție de profilul de risc al instituției.
(19)
În cazul în care autoritatea de rezoluție decide că o instituție mică are un profil de risc deosebit de ridicat, această autoritate ar trebui să aibă dreptul de a decide că instituția în cauză nu ar trebui să nu mai beneficieze de sistemul simplificat, iar contribuția acesteia ar trebui să fie calculată, în schimb, în conformitate cu metoda prin care contribuția anuală de bază este ajustată în funcție de alți factori de risc decât mărimea instituției.
(20)
Instituțiile menționate la articolul 45 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE nu vor fi recapitalizate prin utilizarea mecanismelor de finanțare a rezoluției în conformitate cu articolele 44 și 101 din Directiva 2014/59/UE, întrucât acestea vor fi lichidate prin intermediul procedurilor de insolvență naționale sau prin alte tipuri de proceduri puse în aplicare în conformitate cu articolele 38, 40 sau 42 din Directiva 2014/59/UE și își vor înceta activitatea. Procedurile respective garantează faptul că creditorii acestor instituții, inclusiv deținătorii de obligațiuni garantate, dacă este cazul, vor suporta pierderile într-un mod care să permită atingerea obiectivelor rezoluției. Prin urmare, contribuțiile acestora la mecanismele de finanțare a rezoluției ar trebui să reflecte aceste particularități. Mecanismele de finanțare a rezoluției ar putea, cu toate acestea, să fie folosite pentru celelalte scopuri menționate la articolul 101 din Directiva 2014/59/UE. În cazul în care orice astfel de instituție utilizează mecanismul de finanțare a rezoluției pentru oricare dintre scopurile respective, autoritatea de rezoluție ar trebui să fie în măsură să compare profilul de risc al tuturor celorlalte instituții care intră sub incidența articolului 45 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE cu cel al instituției care a utilizat mecanismul de finanțare a rezoluției și să aplice metodologia prevăzută în prezentul act delegat pentru acele instituții care prezintă un profil de risc similar sau mai ridicat decât cel al instituțiilor care au utilizat mecanismul de finanțare a rezoluției. De asemenea, este oportun să se stabilească o listă de elemente pe care autoritatea de rezoluție ar trebui să le ia în considerare atunci când compară profilurile de risc.
(21)
Pentru a permite autorităților de rezoluție din statele membre să aibă o interpretare armonizată a criteriilor stabilite la articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE, astfel încât indicatorul de risc al instituțiilor să fie stabilit în mod similar în toată Uniunea în scopul calculării contribuțiilor individuale la mecanismele de finanțare a rezoluției, ar trebui să se prevadă o serie de piloni de risc, precum și indicatorii de risc corespunzători fiecăruia dintre aceste piloni de risc, care să fie luați în considerare de către autoritățile de rezoluție atunci când evaluează profilul de risc al instituțiilor. Pentru a se asigura coerența cu practicile de supraveghere, indicatorii de risc ar trebui să constea în criteriile de referință reglementate deja disponibile sau în curs de stabilire.
(22)
În cazul în care legislația relevantă prevede derogări prin care unele instituții sunt scutite de la obligația de a stabili anumiți indicatori de risc la nivelul instituției și cu condiția, dacă este cazul, ca autoritățile competente să autorizeze aplicarea unor astfel de derogări, autoritățile de rezoluție ar trebui să evalueze indicatorii relevanți la nivel consolidat sau subconsolidat, după caz, pentru a asigura coerența cu practicile de supraveghere și pentru a garanta că grupurile care se prevalează de aceste derogări nu sunt penalizate în mod nejustificat.
(23)
Pentru a le permite autorităților de rezoluție să aibă o abordare coerentă în ceea ce privește importanța pilonilor și a indicatorilor de risc pe care ar trebui să îi ia în considerare pentru a determina profilul de risc al instituțiilor, prezentul regulament ar trebui să stabilească, de asemenea, ponderea relativă a fiecărui pilon și a fiecărui indicator de risc. Cu toate acestea, este important să se acorde autorităților de rezoluție suficientă flexibilitate pentru evaluarea profilului de risc al instituțiilor, asigurându-se capacitatea acestora de a modula aplicarea pilonilor și a indicatorilor de risc în funcție de caracteristicile specifice ale fiecărei instituții. Dat fiind că acest lucru nu poate fi realizat numai prin definirea unui interval de valori pentru evaluarea profilului de risc, ci necesită o anumită marjă de apreciere atunci când se decide asupra importanței anumitor indicatori de risc de la caz la caz, ponderea anumitor indicatori de risc ar trebui să fie numai indicativă sau ar trebui să se stabilească un interval de valori în acest sens, astfel încât autoritățile de rezoluție să poată decide cu privire la pertinența acestor indicatori într-un anumit caz.
(24)
Atunci când determină importanța diferiților indicatori care corespund unui anumit pilon, agregarea în cadrul pilonilor ar trebui să se efectueze prin utilizarea mediei aritmetice ponderate a indicatorilor individuali. În ceea ce privește calcularea indicatorului de risc sintetic final corespunzător fiecărei instituții, pentru a se evita efectele de compensare între piloni, prin care o instituție cu rezultate relativ bune în cadrul mai multor piloni, dar foarte slabe în cadrul unui anumit pilon ar primi, în general, un punctaj mediu dacă se aplică media aritmetică a diferitelor paliere, acest calcul ar trebui să se bazeze pe media geometrică ponderată a pilonilor individuali.
(25)
Intervalul pentru evaluarea gradului de risc prezentat de o instituție ar trebui definit astfel încât să permită modularea suficientă a profilului de risc al instituțiilor în funcție de diverșii piloni și indicatori de risc prevăzuți în prezentul regulament, oferind în același timp suficientă certitudine și previzibilitate în ceea ce privește sumele anuale ale contribuțiilor pe care instituțiile trebuie să le plătească în conformitate cu Directiva 2014/59/UE și cu prezentul regulament.
(26)
Pentru a se asigura plata efectivă a contribuțiilor anuale, este necesar să se precizeze condițiile și mijloacele de plată. În special, pentru contribuțiile care nu sunt plătite în numerar, ci în angajamente de plată irevocabile în conformitate cu articolul 103 din Directiva 2014/59/UE, este necesar să se precizeze cota-parte a angajamentelor de plată irevocabile pe care o poate utiliza fiecare instituție și tipul de garanție reală care este acceptat pentru aceste angajamente de plată irevocabile, astfel încât autoritatea de rezoluție să poată asigura plata efectivă la momentul executării angajamentului de plată irevocabil în cazul în care autoritatea de rezoluție întâmpină dificultăți în executarea acestuia. Pentru a se asigura plata efectivă a contribuțiilor anuale, este necesar să se prevadă competența specifică a autorităților de rezoluție de a impune sancțiuni administrative și de a lua alte măsuri administrative împotriva instituțiilor care nu respectă cerințele prevăzute în prezentul regulament pentru calcularea și ajustarea contribuțiilor, cum ar fi nerespectarea obligației de a furniza informațiile solicitate de către autoritatea de rezoluție. Autoritatea de rezoluție ar trebui să dispună, de asemenea, de competența de a impune o penalitate zilnică unei instituții atunci când instituția în cauză plătește numai parțial contribuția anuală datorată ori nu plătește deloc această contribuție sau atunci când instituția respectivă nu respectă cerințele prevăzute în notificarea efectuată de autoritatea de rezoluție. În plus, trebuie să se prevadă obligații specifice în ceea ce privește schimbul de informații între autoritățile competente și autoritățile de rezoluție.
(27)
Pentru a se asigura faptul că ajustarea pentru risc continuă să reflecte evoluțiile din sectorul bancar și că îndeplinește, astfel, în mod continuu, cerințele prevăzute în Directiva 2014/59/UE, Comisia va revizui, pe baza experienței dobândite în acest domeniu, ajustarea pentru risc folosită la calcularea contribuțiilor anuale și, în special, caracterul adecvat al multiplicatorului de ajustare pentru risc stabilit în prezentul regulament, precum și necesitatea unei eventuale creșteri a limitei superioare a multiplicatorului de ajustare pentru risc înainte de 1 iunie 2016.
(28)
Întrucât, în conformitate cu articolul 130 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE, obligația statelor membre de a percepe contribuții anuale de la instituțiile autorizate pe teritoriul lor se aplică de la 1 ianuarie 2015, prezentul regulament ar trebui să se aplice tot de la 1 ianuarie 2015.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
SECȚIUNEA 1
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește norme care specifică:
(a)
metodologia pentru calcularea contribuțiilor pe care instituțiile trebuie să le plătească la mecanismele de finanțare a rezoluției și pentru ajustarea acestor contribuții în funcție de profilul de risc al instituțiilor;
(b)
obligațiile instituțiilor în ceea ce privește informațiile care trebuie furnizate în scopul calculării contribuțiilor și în ceea ce privește plata contribuțiilor la mecanismele de finanțare a rezoluției;
(c)
măsurile care să asigure că autoritățile de rezoluție verifică dacă s-au plătit în mod corect contribuțiile.
Articolul 2
Domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică instituțiilor menționate la articolul 103 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE și definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 23. Acesta se aplică, de asemenea, unei case centrale și instituțiilor sale afiliate, pe bază consolidată, atunci când, în legislația națională, se acordă instituțiilor afiliate o derogare integrală sau parțială de la aplicarea cerințelor prudențiale, în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
(2) Orice trimitere la un grup include o casă centrală și toate instituțiile de credit afiliate în mod permanent la casa centrală respectivă, astfel cum sunt menționate la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, precum și filialele acestora.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile din Directiva 2014/49/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7) și din Directiva 2014/59/UE. În sensul prezentului regulament, se aplică și următoarele definiții:
1.
„instituții” înseamnă instituții de credit, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/59/UE, sau firme de investiții, astfel cum sunt definite la punctul 2 din prezentul articol, precum și o casă centrală și toate instituțiile de credit afiliate în mod permanent unei case centrale, astfel cum sunt menționate la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, luate ca întreg, pe bază consolidată, cu condiția îndeplinirii condițiilor prevăzute la articolul 2 alineatul (1);
2.
„firme de investiții” înseamnă firme de investiții, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 3 din Directiva 2014/59/UE, cu excepția firmelor de investiții care se încadrează în definiția de la articolul 96 alineatul (1) litera (a) sau (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 sau a firmelor de investiții care desfășoară activitatea 8 din secțiunea A a anexei I la Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului (8), dar nu desfășoară activitatea 3 sau 6 din secțiunea A a anexei I la directiva respectivă;
3.
„nivel-țintă anual” înseamnă cuantumul total al contribuțiilor anuale stabilite de autoritatea de rezoluție pentru fiecare perioadă de contribuție în vederea atingerii nivelului-țintă prevăzut la articolul 102 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE;
4.
„mecanism de finanțare” înseamnă un mecanism menit să asigure aplicarea efectivă de către autoritatea de rezoluție a instrumentelor și competențelor de rezoluție, astfel cum se prevede la articolul 100 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE;
5.
„contribuție anuală” înseamnă suma menționată la articolul 103 din Directiva 2014/59/UE, percepută de autoritatea de rezoluție, în cursul perioadei de contribuție, de la fiecare dintre instituțiile menționate la articolul 2 din prezentul regulament, pentru mecanismul de finanțare național;
6.
„perioadă de contribuție” înseamnă un an calendaristic;
7.
„autoritate de rezoluție” înseamnă autoritatea menționată la articolul 2 alineatul (1) punctul 18 din Directiva 2014/59/UE sau orice altă autoritate relevantă, desemnată de statele membre în sensul articolului 100 alineatele (2) și (6) din Directiva 2014/59/UE;
8.
„autoritate competentă” înseamnă o autoritate competentă, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 40 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
9.
„scheme de garantare a depozitelor” („SGD-uri”) înseamnă schemele menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (a), (b) sau (c) din Directiva 2014/49/UE;
10.
„depozite acoperite” înseamnă depozitele menționate la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2014/49/UE, cu excepția soldurilor temporar ridicate astfel cum sunt definite la articolul 6 alineatul (2) din directiva respectivă;
11.
„total pasive” înseamnă totalul pasivelor, astfel cum este definit în secțiunea 3 din Directiva 86/635/CEE a Consiliului (9) sau astfel cum este definit în conformitate cu Standardele internaționale de raportare financiară menționate în Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (10);
12.
„total active” înseamnă totalul activelor, astfel cum este definit în secțiunea 3 din Directiva 86/635/CEE sau astfel cum este definit în conformitate cu Standardele internaționale de raportare financiară menționate în Regulamentul (CE) nr. 1606/2002;
13.
„cuantumul total al expunerii la risc” înseamnă cuantumul total al expunerii la risc, astfel cum este definit la articolul 92 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
14.
„rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază” înseamnă rata menționată la articolul 92 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
15.
„CMPE” înseamnă cerința minimă pentru fondurile proprii și pasivele eligibile, astfel cum este definită la articolul 45 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE;
16.
„fonduri proprii” înseamnă fonduri proprii, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 118 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
17.
„pasive eligibile” înseamnă pasivele și instrumentele de capital, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 71 din Directiva 2014/59/UE;
18.
„indicatorul efectului de levier” înseamnă indicatorul efectului de levier, astfel cum este definit la articolul 429 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
19.
„indicatorul de acoperire a necesarului de lichiditate” („LCR”) înseamnă un indicator de acoperire a necesarului de lichiditate, astfel cum este definit la articolul 412 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și detaliat în Regulamentul delegat (UE) 2015/61 (11);
20.
„indicatorul de finanțare stabilă netă” („NSFR”) înseamnă un indicator de finanțare stabilă netă, astfel cum este raportat în conformitate cu articolul 415 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
21.
„contraparte centrală” (CPC) înseamnă o persoană juridică, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012;
22.
„instrumente financiare derivate” înseamnă instrumente financiare derivate, astfel cum sunt menționate în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
23.
„depozitar central de titluri de valoare” (DCT) înseamnă o persoană juridică, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 1 și la articolul 54 din Regulamentul (UE) nr. 909/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (12);
24.
„decontare” înseamnă finalizarea unei tranzacții cu titluri de valoare, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 909/2014;
25.
„compensare” înseamnă procesul de stabilire a pozițiilor, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 3 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012;
26.
„infrastructura pieței financiare” înseamnă, în sensul prezentului regulament, o CPC, astfel cum este menționată la punctul 21 din prezentul articol, sau un DCT, astfel cum este menționat la punctul 23 din prezentul articol, care sunt autorizate ca instituții în conformitate cu articolul 8 din Directiva 2013/36/UE;
27.
„bancă de promovare” înseamnă orice întreprindere sau entitate creată de un stat membru, de o administrație centrală sau regională, care acordă credite promoționale pe bază neconcurențială și nonprofit, în scopul promovării obiectivelor de politică publică ale administrației respective, cu condiția ca administrația respectivă să aibă obligația de a proteja baza economică a întreprinderii sau a entității și de a menține viabilitatea acesteia pe durata existenței sale ori ca cel puțin 90 % din finanțarea sa inițială sau din creditul promoțional pe care îl acordă să fie în mod direct sau indirect garantat de administrația centrală sau regională a statului membru respectiv;
28.
„credit promoțional” înseamnă un împrumut acordat de o bancă promoțională sau prin intermediul unei bănci intermediare, pe bază neconcurențială și nonprofit, cu scopul promovării obiectivelor de politică publică ale administrației centrale sau regionale dintr-un stat membru;
29.
„instituție intermediară” înseamnă o instituție de credit care intermediază acordarea de credite promoționale, cu condiția ca acestea să nu fie date cu titlu de credit unui consumator final.
SECȚIUNEA 2
METODOLOGIE
Articolul 4
Stabilirea contribuțiilor anuale
(1) Autoritățile de rezoluție stabilesc contribuțiile anuale care trebuie plătite de fiecare instituție în funcție de profilul său de risc, pe baza informațiilor furnizate de instituție în conformitate cu articolul 14 și prin aplicarea metodologiei prevăzute în prezenta secțiune.
(2) Autoritatea de rezoluție stabilește cuantumul contribuției anuale menționate la alineatul (1) pe baza nivelului-țintă anual al mecanismului de finanțare a rezoluției, având în vedere nivelul-țintă ce trebuie atins până la 31 decembrie 2024, în conformitate cu articolul 102 alineatul (1) din Directiva 2014/59/UE, precum și pe baza cuantumului mediu, calculat trimestrial, al depozitelor acoperite în anul anterior ale tuturor instituțiilor autorizate pe teritoriul său.
Articolul 5
Ajustarea pentru risc a contribuției anuale de bază
(1) Contribuțiile menționate la articolul 103 alineatul (2) din Directiva 2014/59/UE se calculează prin excluderea următoarelor datorii:
(a)
datoriile intragrup care rezultă din tranzacțiile încheiate de o instituție cu o instituție care face parte din același grup, cu condiția să fie îndeplinite toate cerințele de mai jos:
(i)
fiecare instituție își are sediul în Uniune;
(ii)
fiecare instituție este inclusă integral în aceeași supraveghere consolidată, în conformitate cu articolele 6-17 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, și face obiectul unor proceduri centralizate corespunzătoare de evaluare, măsurare și control al riscului; și
(iii)
nu există niciun motiv semnificativ, de ordin practic sau juridic, existent sau potențial, care să împiedice rambursarea rapidă a datoriilor la scadență;
(b)
datoriile create de o instituție care este membră a unui SIP, astfel cum este menționat la articolul 2 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2014/59/UE și căreia autoritatea competentă i-a permis să aplice dispozițiile articolului 113 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, prin intermediul unui acord încheiat cu o altă instituție care este membră a aceluiași SIP;
(c)
în cazul unei contrapărți centrale stabilite într-un stat membru care s-a prevalat de opțiunea prevăzută la articolul 14 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, datoriile legate de activitățile de compensare, în sensul definiției de la articolul 2 alineatul (3) din regulamentul respectiv, inclusiv cele rezultate din orice măsuri luate de contrapartea centrală pentru a îndeplini cerințele de marjă, pentru a crea un fond de garantare și pentru a dispune de suficiente resurse financiare prefinanțate pentru a acoperi pierderile potențiale în situația intrării în stare de nerambursare în cadrul ordinii utilizării resurselor în situația respectivă în conformitate cu regulamentul respectiv, precum și pentru a-și investi resursele financiare în conformitate cu articolul 47 din regulamentul respectiv;
(d)
în cazul unui depozitar central de titluri de valoare, datoriile legate de activitățile unui depozitar central de titluri de valoare, inclusiv datoriile față de participanți sau prestatori de servicii ai depozitarului central de titluri de valoare cu o scadență de mai puțin de șapte zile, rezultate din activități pentru care depozitarul respectiv a obținut o autorizație pentru prestarea de servicii auxiliare de tip bancar în conformitate cu titlul IV din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 909/2014, exceptând însă alte datorii rezultate din astfel de activități de tip bancar;
(e)
în cazul firmelor de investiții, datoriile care decurg din deținerea de active sau lichidități aparținând clienților, inclusiv active sau lichidități aparținând clienților care sunt deținute în numele unui OPCVM, astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (13), sau al unui FIA, astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului (14), cu condiția ca un astfel de client să beneficieze de protecție în baza legislației în vigoare în materie de insolvență;
(f)
în cazul instituțiilor care lucrează cu credite promoționale, datoriile instituției intermediare față de banca inițiatoare sau față de o altă bancă de promovare ori o altă instituție intermediară și datoriile băncii de promovare inițiale față de părțile sale finanțatoare, în măsura în care cuantumul acestor datorii este compensat prin creditele promoționale acordate de instituția în cauză.
(2) Datoriile menționate la alineatul (1) literele (a) și (b) trebuie să fie deduse uniform, pentru fiecare tranzacție în parte, din cuantumul total al pasivelor instituțiilor care sunt parte la tranzacțiile sau acordurile menționate la alineatul (1) literele (a) și (b).
(3) În sensul prezentei secțiuni, cuantumul mediu anual, calculat trimestrial, al datoriilor menționate la alineatul (1) care rezultă din contracte cu instrumente financiare derivate se evaluează în conformitate cu articolul 429 alineatele (6) și (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
Cu toate acestea, valoarea atribuită datoriilor rezultate din contractele cu instrumente derivate nu poate fi mai mică de 75 % din valoarea acelorași datorii rezultată din aplicarea dispozițiilor contabile aplicabile instituției în cauză în scopul raportării financiare.
În cazul în care, în conformitate cu standardele contabile naționale care se aplică unei instituții, nu există nicio determinare contabilă a expunerii pentru anumite instrumente financiare derivate ca urmare a deținerii lor în afara bilanțului, instituția raportează autorității de rezoluție suma valorilor juste pozitive ale acestor instrumente financiare derivate ca și cost de înlocuire și le adaugă la valorile contabile înscrise în bilanț.
(4) În sensul prezentei secțiuni, pasivele totale menționate la articolul 1 exclud valoarea contabilă a datoriilor rezultate din contractele cu instrumente financiare derivate și includ valoarea corespunzătoare determinată în conformitate cu alineatul (3).
(5) Pentru a verifica dacă sunt îndeplinite toate condițiile și cerințele menționate la alineatele (1)-(4), autoritatea de rezoluție se bazează pe evaluările relevante efectuate de autoritățile competente, care sunt puse la dispoziție în conformitate cu articolul 90 din Directiva 2014/59/UE.
Articolul 6
Pilonii și indicatorii de risc
(1) Autoritatea de rezoluție evaluează profilul de risc al instituțiilor pe baza următorilor patru piloni de risc:
(a)
expunerea la risc;
(b)
stabilitatea și diversitatea surselor de finanțare;
(c)
importanța unei instituții pentru stabilitatea sistemului financiar sau a economiei;
(d)
indicatorii de risc suplimentari care urmează să fie determinați de către autoritatea de rezoluție.
(2) Pilonul „expunerea la risc” cuprinde următorii indicatori de risc:
(a)
fondurile proprii și pasivele eligibile deținute de instituție în plus față de cerința minimă de fonduri proprii și pasive eligibile (CMPE);
(b)
indicatorul efectului de levier;
(c)
rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază;
(d)
cuantumul total al expunerii la risc împărțit la totalul activelor.
(3) Pilonul „stabilitatea și diversitatea surselor de finanțare” cuprinde următorii indicatori de risc:
(a)
indicatorul de finanțare stabilă netă;
(b)
LCR.
(4) Pilonul „importanța instituției pentru stabilitatea sistemului financiar sau a economiei” cuprinde indicatorul „cota-parte din creditele și depozitele interbancare din Uniunea Europeană”, care indică importanța instituției pentru economia statului membru de stabilire.
(5) Pilonul „indicatorii de risc suplimentari care urmează să fie determinați de către autoritatea de rezoluție” cuprinde următorii indicatori:
(a)
activitățile de tranzacționare, expunerile extrabilanțiere, instrumentele financiare derivate, complexitatea și posibilitatea de rezoluție;
(b)
calitatea de membru al unui sistem instituțional de protecție;
(c)
cuantumul sprijinului financiar public extraordinar anterior.
Atunci când determină diverșii indicatori de risc suplimentari în cadrul pilonului „indicatorii de risc suplimentari care urmează să fie determinați de autoritatea de rezoluție”, autoritatea de rezoluție ține seama de importanța acestor indicatori în funcție de probabilitatea ca instituția în cauză să intre în rezoluție și de probabilitatea ulterioară de utilizare a mecanismului de finanțare a rezoluției în cazul în care instituția este supusă rezoluției.
(6) Atunci când determină indicatorii „activități de tranzacționare, expuneri extrabilanțiere, instrumente financiare derivate, complexitate și posibilitate de rezoluție” menționați la alineatul (5) litera (a), autoritatea de rezoluție ține seama de următoarele elemente:
(a)
creșterea profilului de risc al instituției, ca urmare a:
(i)
importanței activităților de tranzacționare în raport cu dimensiunea bilanțului contabil, nivelul fondurilor proprii, nivelul de risc al expunerilor și modelul global de afaceri;
(ii)
importanței expunerilor extrabilanțiere în raport cu dimensiunea bilanțului contabil, nivelul fondurilor proprii, precum și cu nivelul de risc al expunerilor;
(iii)
importanței cuantumului instrumentelor financiare derivate în raport cu dimensiunea bilanțului contabil, nivelul fondurilor proprii, nivelul de risc al expunerilor și modelul global de afaceri;
(iv)
măsurii în care, în conformitate cu titlul II capitolul II din Directiva 2014/59/UE, modelul de afaceri și structura organizatorică a unei instituții sunt considerate complexe.
(b)
scăderea profilului de risc al instituției, ca urmare a:
(i)
valorii relative a instrumentelor financiare derivate care sunt compensate printr-o contraparte centrală (CPC);
(ii)
măsurii în care, în conformitate cu titlul II capitolul II din Directiva 2014/59/UE, o instituție poate fi supusă rezoluției rapid și fără impedimente de ordin juridic.
(7) Atunci când determină indicatorul menționat la alineatul (5) litera (b), autoritatea de rezoluție ține seama de următoarele elemente:
(a)
dacă valoarea fondurilor care sunt disponibile fără întârziere atât în scopul recapitalizării, cât și al finanțării necesarului de lichiditate în vederea sprijinirii instituției afectate în caz de probleme este suficient de mare pentru a permite acordarea unui sprijin eficace și credibil instituției respective;
(b)
gradul de securitate juridică sau contractuală cu privire la faptul că fondurile menționate la litera (a) vor fi utilizate integral înainte să poată fi solicitat un sprijin public extraordinar.
(8) Indicatorul de risc menționat la alineatul (5) litera (c) corespunde valorii maxime din intervalul menționat în Etapa 3 din anexa I pentru:
(a)
orice instituție care face parte dintr-un grup care a intrat în proces de restructurare după ce a primit finanțare din partea statului sau a beneficiat de alte fonduri echivalente, de exemplu printr-un mecanism de finanțare a rezoluției, și este în continuare în curs de restructurare sau de lichidare, cu excepția ultimilor 2 ani de punere în aplicare a planului de restructurare;
(b)
orice instituție care este lichidată, până la finalizarea planului de lichidare (în măsura în care instituția respectivă are în continuare obligația de a plăti contribuția).
Indicatorul corespunde valorii minime din intervalul menționat în Etapa 3 din anexa I pentru toate celelalte instituții.
(9) În sensul alineatelor (6), (7) și (8), autoritatea de rezoluție se bazează pe evaluările efectuate de autoritățile competente, atunci când acestea sunt disponibile.
Articolul 7
Ponderea relativă a fiecărui pilon și indicator de risc
(1) Atunci când evaluează profilul de risc al fiecărei instituții, autoritatea de rezoluție aplică următoarele ponderi pilonilor de risc:
(a)
expunerea la risc: 50 %;
(b)
stabilitatea și diversitatea surselor de finanțare: 20 %;
(c)
importanța unei instituții pentru stabilitatea sistemului financiar sau a economiei: 10 %;
(d)
indicatorii de risc suplimentari care urmează să fie determinați de către autoritatea de rezoluție: 20 %.
(2) Ponderea relativă a indicatorilor de risc pe care îi evaluează autoritățile de rezoluție pentru a determina pilonul „expunerea la risc” este următoarea:
(a)
fondurile proprii și pasivele eligibile deținute de instituție în plus față de cerința minimă de fonduri proprii și pasive eligibile (CMPE): 25 %;
(b)
indicatorul efectului de levier: 25 %;
(c)
rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază: 25 %;
(d)
cuantumul total al expunerii la risc împărțit la totalul activelor: 25 %.
(3) Fiecare indicator de risc din pilonul „stabilitatea și diversitatea surselor de finanțare” trebuie să aibă aceeași pondere.
(4) Ponderea relativă a fiecărui indicator de risc pe care îl evaluează autoritățile de rezoluție pentru a determina pilonul „indicatorii de risc suplimentari care urmează să fie determinați de autoritatea de rezoluție” este următoarea:
(a)
activități de tranzacționare și expuneri extrabilanțiere, instrumente financiare derivate și posibilitate de rezoluție: 45 %;
(b)
calitatea de membru al unui sistem instituțional de protecție: 45 %;
(c)
cuantumul sprijinului financiar public extraordinar anterior: 10 %.
Atunci când aplică indicatorul menționat la litera (b), autoritatea de rezoluție ține cont de ponderea relativă a indicatorului menționat la litera (a).
Articolul 8
Aplicarea indicatorilor de risc în cazuri specifice
(1) În cazul în care o autoritate competentă a acordat o derogare unei instituții în conformitate cu articolele 8 și 21 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, indicatorul menționat la articolul 6 alineatul (3) litera (b) din prezentul regulament este aplicat de către autoritatea de rezoluție la nivel de subgrup de lichiditate. Punctajul obținut de acest indicator la nivelul subgrupului de lichiditate este atribuit fiecărei instituții care face parte din subgrupul de lichiditate pentru a calcula indicatorul de risc al instituției respective.
(2) În cazul în care autoritatea competentă a acordat unei instituții o derogare deplină de la aplicarea la nivel individual a cerințelor de capital, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, iar autoritatea de rezoluție a acordat, de asemenea, o derogare deplină de la aplicarea la nivel individual a CMPE în cazul aceleiași instituții, în conformitate cu articolul 45 alineatul (12) din Directiva 2014/59/UE, indicatorul menționat la articolul 6 alineatul (2) litera (a) din prezentul regulament poate fi calculat la nivel consolidat. Punctajul obținut de acest indicator la nivel consolidat este atribuit fiecărei instituții care face parte din grup pentru a calcula indicatorul de risc al instituției respective.
(3) În cazul în care o autoritate competentă a acordat o derogare unei instituții în alte circumstanțe, definite în Regulamentul (UE) nr. 575/2013, indicatorii relevanți pot fi calculați la nivel consolidat. Punctajul obținut de acești indicatori la nivel consolidat este atribuit fiecărei instituții care face parte din grup pentru a calcula indicatorii de risc ai instituției respective.
Articolul 9
Aplicarea ajustării pentru risc la contribuția anuală de bază
(1) Autoritatea de rezoluție stabilește multiplicatorul de ajustare suplimentară pentru risc pentru fiecare instituție prin combinarea indicatorilor de risc menționați la articolul 6, în conformitate cu formula și cu procedurile prevăzute în anexa I.
(2) Fără a se aduce atingere articolul 10, contribuția anuală a fiecărei instituții se determină pentru fiecare perioadă de contribuție de către autoritatea de rezoluție prin înmulțirea contribuției anuale de bază cu multiplicatorul de ajustare suplimentară pentru risc, în conformitate cu formula și cu procedurile prevăzute în anexa I.
(3) Multiplicatorul de ajustare pentru risc este cuprins între 0,8 și 1,5.
Articolul 10
Contribuțiile anuale ale instituțiilor mici
(1) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mici de sau egale cu 50 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 1 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(2) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 50 000 000 EUR, dar mai mici de sau egale cu 100 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 2 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(3) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 100 000 000 EUR, dar mai mici decât sau egale cu 150 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 7 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(4) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 150 000 000 EUR, dar mai mici decât sau egale cu 200 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 15 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(5) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 200 000 000 EUR, dar mai mici decât sau egale cu 250 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 26 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(6) Instituțiile ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 250 000 000 EUR, dar mai mici decât sau egale cu 300 000 000 EUR și ale căror active totale sunt mai mici de 1 000 000 000 EUR plătesc o sumă forfetară de 50 000 EUR cu titlu de contribuție anuală pentru fiecare perioadă de contribuție.
(7) Fără a aduce atingere alineatului (8), în cazul în care instituția aduce suficiente elemente de probă în sprijinul ideii că suma forfetară menționată la alineatele (1)-(6) este mai mare decât contribuția calculată în conformitate cu articolul 5, autoritatea de rezoluție aplică valoarea mai mică.
(8) Fără a se aduce atingere alineatelor (1)-(6), o autoritate de rezoluție poate adopta o decizie motivată prin care se stabilește că profilul de risc al unei instituții este disproporționat în raport cu dimensiunea sa redusă și poate aplica respectivei instituții articolele 5, 6, 7, 8 și 9. Respectiva decizie se bazează pe următoarele criterii:
(a)
modelul de afaceri al instituției;
(b)
informațiile raportate de către instituția respectivă în temeiul articolului 14;
(c)
pilonii și indicatorii de risc menționați la articolul 6;
(d)
evaluarea de către autoritatea competentă a profilului de risc al instituției respective.
(9) Alineatele (1)-(8) nu se aplică instituțiilor ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mici de sau egale cu 300 000 000 EUR după ce au fost excluse datoriile menționate la articolul 5 alineatul (1).
(10) Excluderile menționate la articolul 5 alineatul (1) nu sunt luate în calcul atunci când se aplică alineatele (1)-(9) instituțiilor ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mici de sau egale cu 300 000 000 EUR înainte să fie excluse datoriile menționate la articolul 5 alineatul (1).
Articolul 11
Contribuțiile anuale ale instituțiilor care intră sub incidența articolului 45 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE
(1) Fără a aduce atingere articolului 10, contribuțiile anuale ale instituțiilor menționate la articolul 45 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE se calculează în conformitate cu articolul 9, utilizând 50 % din contribuția anuală de bază a acestora.
(2) În cazul în care mecanismul de finanțare a rezoluției este utilizat, într-un stat membru, cu privire la o instituție menționată la articolul 45 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE, pentru oricare dintre scopurile menționate la articolul 101 din Directiva 2014/59/UE, autoritatea de rezoluție poate adopta o decizie motivată care să prevadă că articolele 5, 6, 7, 8 și 9 se aplică acelor instituții care au un profil de risc similar sau mai ridicat decât profilul de risc al instituției care a utilizat mecanismul de finanțare a rezoluției pentru oricare dintre scopurile menționate la articolul 101 din Directiva 2014/59/UE. Atunci când determină similitudinea profilului de risc în scopul emiterii deciziei sale motivate, autoritatea de rezoluție ia în considerare toate elementele următoare:
(a)
modelul de afaceri al instituției respective;
(b)
informațiile raportate de către instituția respectivă în temeiul articolului 14;
(c)
pilonii și indicatorii de risc menționați la articolul 6;
(d)
evaluarea de către autoritatea competentă a profilului de risc al instituției respective.
Articolul 12
Instituții nou supravegheate sau modificări ale statutului
(1) În cazul în care o instituție este o instituție nou supravegheată numai în cursul unei părți a unei perioade de contribuție, contribuția parțială se stabilește aplicând metodologia stabilită în secțiunea 3 la valoarea contribuției sale anuale calculată în cursul următoarei perioade de contribuție, ținând cont de numărul de luni întregi ale perioadei de contribuție în care instituția este supravegheată.
(2) O modificare a statutului unei instituții, inclusiv a unei instituții de dimensiuni mici, în cursul perioadei de contribuție nu are efecte asupra contribuției anuale care trebuie plătită în anul respectiv.
Articolul 13
Procedura de percepere a contribuțiilor anuale
(1) Autoritatea de rezoluție notifică în fiecare an fiecărei instituții menționate la articolul 2 decizia de stabilire a contribuției anuale datorate de fiecare instituție cel târziu până la data de 1 mai.
(2) Autoritatea de rezoluție notifică decizia în oricare dintre următoarele moduri:
(a)
prin mijloace electronice sau prin alte mijloace comparabile de comunicare care permit transmiterea unei confirmări de primire;
(b)
prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire.
(3) Decizia precizează condițiile în care este plătită contribuția anuală și mijloacele prin care este plătită această contribuție, precum și cota-parte a angajamentelor de plată irevocabile menționată la articolul 103 din Directiva 2014/59/UE pe care o poate utiliza fiecare instituție. Autoritatea de rezoluție acceptă garanții reale numai dacă tipul și condițiile acestora permit executarea rapidă, inclusiv în eventualitatea adoptării unei decizii de rezoluție în cursul unui sfârșit de săptămână. Garanțiile reale trebuie să fie evaluate în mod prudent pentru a reflecta o deteriorare semnificativă a condițiilor de piață.
(4) Fără a se aduce atingere oricăror alte căi de atac aflate la dispoziția autorității de rezoluție, în caz de plată parțială, de neplată sau de neconformitate cu cerința stabilită în decizie, instituția în cauză suportă penalități zilnice aplicate soldului tranșei.
Dobânda reprezentând penalitățile zilnice se aplică zilnic sumei datorate, la o rată a dobânzii aplicată de Banca Centrală Europeană pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, astfel cum este publicată în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care cade termenul-limită de plată, majorată cu 8 puncte procentuale începând cu data de scadență a plății.
(5) În cazul în care o instituție este o instituție nou supravegheată numai în cursul unei părți a unei perioade de contribuție, contribuția sa anuală parțială se colectează împreună cu contribuția anuală datorată pentru următoarea perioadă de contribuție.
SECȚIUNEA 3
ASPECTE ADMINISTRATIVE ȘI SANCȚIUNI
Articolul 14
Obligațiile de raportare ale instituțiilor
(1. Instituțiile trebuie să transmită autorității de rezoluție cele mai recente situații financiare anuale aprobate disponibile înainte de data de 31 decembrie a anului care precede perioada de contribuție, împreună cu avizul transmis de auditorul statutar sau de firma de audit, în conformitate cu articolul 32 din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului (15).
(2) Instituțiile furnizează autorității de rezoluție cel puțin informațiile menționate în anexa II la nivelul entităților individuale.
(3) Informațiile din anexa II, incluse în cerințele de raportare în scopuri de supraveghere stabilite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 680/2014 al Comisiei (16) sau, după caz, în orice alte cerințe de raportare în materie de supraveghere aplicabile instituției în conformitate cu legislația națională, se furnizează autorității de rezoluție astfel cum au fost raportate de instituție în cel mai recent raport de supraveghere relevant transmis autorității competente, raport care are drept obiect anul de referință al situației financiare anuale menționate la alineatul (1).
(4) Informațiile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) sunt furnizate până cel târziu la data de 31 ianuarie a fiecărui an pentru exercițiul care se încheie la data de 31 decembrie a anului anterior sau pentru exercițiul financiar relevant aplicabil. Dacă 31 ianuarie nu este o zi lucrătoare, informațiile sunt furnizate în ziua lucrătoare următoare.
(5) În cazul în care informațiile sau datele transmise autorităților de rezoluție fac obiectul unor actualizări sau corecții, aceste actualizări sau corecții sunt prezentate autorităților de rezoluție, fără întârzieri nejustificate.
(6) Instituțiile transmit informațiile menționate în anexa II folosind formatele de date și reprezentările precizate de autoritatea de rezoluție.
(7) Informațiile furnizate în conformitate cu alineatele (2) și (3) se supun cerințelor de confidențialitate și de păstrare a secretului profesional prevăzute la articolul 84 din Directiva 2014/59/UE.
Articolul 15
Obligația autorităților de rezoluție de a schimba informații
(1) Pentru a calcula numitorul prevăzut în pilonul de risc menționat la articolul 7 alineatul (1) litera (c), până la data de 15 februarie a fiecărui an, autoritățile de rezoluție pun la dispoziția Autorității Bancare Europene (ABE) informațiile la nivel agregat primite de la toate instituțiile stabilite pe teritoriul lor referitoare la datoriile interbancare și depozitele menționate în anexa I.
(2) Până la data de 1 martie a fiecărui an, ABE comunică fiecărei autorități de rezoluție valoarea numitorului din pilonul de risc menționat la articolul 7 alineatul (1) litera (c).
Articolul 16
Obligațiile de raportare ale schemelor de garantare a depozitelor
(1) Până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, schemele de garantare a depozitelor furnizează autorităților de rezoluție calculul mediei trimestriale a cuantumurilor depozitelor acoperite din anul precedent ale tuturor instituțiilor de credit membre.
(2) Aceste informații sunt furnizate referitor la instituțiile de credit în cauză atât la nivel individual, cât și la nivel agregat, pentru a da autorităților de rezoluție posibilitatea de a stabili nivelul-țintă anual al mecanismului de finanțare a rezoluției, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2), și de a stabili contribuția anuală de bază a fiecărei instituții, în conformitate cu articolul 5.
Articolul 17
Asigurarea respectării normelor
(1) În cazul în care instituțiile nu transmit toate informațiile menționate la articolul 14 în intervalul de timp prevăzut la articolul respectiv, autoritatea de rezoluție utilizează estimări sau propriile ipoteze pentru a calcula contribuțiile anuale ale instituției în cauză.
(2) În cazul în care informațiile nu sunt furnizate până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, autoritatea de rezoluție poate atribui instituției în cauză cel mai mare multiplicator de ajustare pentru risc, astfel cum se menționează la articolul 9.
(3) În cazul în care informațiile transmise de către instituții autorității de rezoluție fac obiectul unor retratări sau revizuiri, autoritatea de rezoluție ajustează contribuția anuală în conformitate cu informațiile actualizate, cu ocazia calculării contribuției anuale a instituției respective pentru următoarea perioadă de contribuție.
(4) Orice diferență dintre cotizația anuală calculată și plătită pe baza informațiilor care fac obiectul retratărilor sau revizuirilor, pe de o parte, și contribuția anuală care ar fi trebuit plătită după ajustarea contribuției anuale, pe de altă parte, se include în valoarea contribuției anuale datorate pentru următoarea perioadă de contribuție. Ajustarea respectivă se efectuează prin reducerea sau majorarea contribuțiilor pentru următoarea perioadă de contribuție.
Articolul 18
Sancțiuni administrative și alte măsuri administrative
Autoritățile de rezoluție pot impune sancțiuni administrative și alte măsuri administrative menționate la articolul 110 din Directiva 2014/59/UE persoanelor sau entităților responsabile de încălcarea prezentului regulament.
SECȚIUNEA 4
ACORDURI DE COOPERARE
Articolul 19
Acorduri de cooperare
(1) Pentru a asigura plata efectivă a contribuțiilor, autoritățile competente acordă asistență autorităților de rezoluție pentru executarea oricăror sarcini care decurg din prezentul regulament, în cazul în care acestea din urmă solicită acest lucru.
(2) La cerere, autoritățile competente furnizează autorităților de rezoluție datele de contact ale instituțiilor cărora li se notifică decizia menționată la articolul 13 alineatul (1), cel târziu la data de 1 aprilie a fiecărui an sau în următoarea zi lucrătoare, dacă 1 aprilie nu este o zi lucrătoare. Aceste date de contact constau în denumirea persoanei juridice, numele persoanei fizice care reprezintă persoană juridică, adresa, adresa de e-mail, numărul de telefon, numărul de fax sau orice alte informații care permit identificarea unei instituții.
(3) Autoritățile competente transmit autorităților de rezoluție orice informații care permit acestora din urmă să calculeze contribuțiile anuale, în special orice informații referitoare la ajustarea pentru risc suplimentară și orice derogări pe care autoritățile competente le-au acordat instituțiilor în conformitate cu Directiva 2013/36/UE și cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
SECȚIUNEA 5
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 20
Dispoziții tranzitorii
(1) În cazul în care informațiile necesare pentru un indicator specific, astfel cum se menționează în anexa II, nu sunt incluse în cerința de raportare în scopuri de supraveghere aplicabilă menționată la articolul 14 pentru anul de referință, respectivul indicator de risc nu se aplică până în momentul în care această cerință de raportare în scopuri de supraveghere nu devine aplicabilă. Ponderile celorlalți indicatori de risc disponibili sunt redimensionate în mod proporțional cu ponderile lor, astfel cum se prevede la articolul 7, astfel încât suma ponderilor lor să fie egală cu 1. În 2015, în cazul în care oricare dintre informațiile solicitate la articolul 16 nu este la dispoziția schemei de garantare a depozitelor până la 31 ianuarie pentru calculul nivelului-țintă anual menționat la articolul 4 alineatul (2) sau al contribuției anuale de bază a fiecărei instituții menționate la articolul 5, în urma unei notificări din partea schemei de garantare a depozitelor, instituțiile de credit relevante furnizează autorităților de rezoluție aceste informații până la data respectivă. Prin derogare de la articolul 13 alineatul (1), în ceea ce privește contribuțiile care trebuie plătite în 2015, autoritățile de rezoluție notifică fiecărei instituții decizia prin care se stabilește contribuția anuală care urmează să fie plătite de către aceasta până cel târziu la 30 noiembrie 2015.
(2) În ceea ce privește contribuțiile care trebuie să fie plătite în 2015, prin derogare de la articolul 13 alineatul (4), suma datorată în conformitate cu decizia prevăzută la articolul 13 alineatul (3) trebuie plătită până la 31 decembrie 2015.
(3) În ceea ce privește informațiile care trebuie furnizate autorității de rezoluție în 2015, prin derogare de la articolul 14 alineatul (4), informațiile menționate la respectivul alineat trebuie furnizate până cel târziu la 1 septembrie 2015.
(4) Prin derogare de la articolul 16 alineatul (1), schemele de garantare a depozitelor transmit autorității de rezoluție până la 1 septembrie 2015 informațiile privind cuantumul depozitelor acoperite de la data de 31 iulie 2015.
(5) Până la finele perioadei inițiale menționate la articolul 69 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014, statele membre pot permite instituțiilor ale căror pasive totale, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite, sunt mai mari de 300 000 000 EUR și ale căror active totale sunt egale cu sau mai mici de 3 000 000 000 EUR, să plătească o sumă forfetară de 50 000 EUR pentru primii 300 000 000 EUR din totalul pasivelor, din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite. În ceea ce privește totalul pasivelor din care se scad fondurile proprii și depozitele acoperite cu o valoare mai mare de 300 000 000 EUR, contribuția respectivelor instituții se realizează în conformitate cu articolele 4-9 din prezentul regulament.
Articolul 21
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2015.
Prezentul Regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 21 octombrie 2014.