РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/508 НА КОМИСИЯТА
от 1 октомври 2014 година
относно предполагаема инфраструктурна помощ от Германия в полза на Propapier PM2 GmbH - Държавна помощ SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(нотифицирано под номер C(2014) 6847)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 29 октомври 2008 г. Smurfit Kappa Group („Smurfit Kappa“ или „жалбоподателят“) подаде в Комисията жалба, съгласно която Propapier PM2 GmbH е получило инфраструктурна помощ. Жалбата беше заведена под номер CP 327/08 и беше прехвърлена в регистъра за неправомерна помощ (под номер NN 45/10).
(2)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Германия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно предполагаемата помощ.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани всички заинтересовани страни да представят мненията си относно предполагаемата помощ.
(4)
Германия представи мнението си с писмо от 28 януари 2011 г. (неповерителната версия на това мнение постъпи на 31 януари 2011 г.). Освен това Комисията получи мнения от следните заинтересовани лица: на 11 февруари 2011 г. - съвместно мнение от Deutscher Städtetag (Германската асоциация на градовете), Deutscher Landkreistag (Асоциацията на германските окръзи) и Deutscher Städte- und Gemeindebund (Съюза на германските градове и общини), както и от Verband kommunaler Unternehmen (VKU) (Асоциацията на общинските предприятия), а на 14 февруари 2011 г. - мнение от жалбоподателя (неповерителната версия на това мнение постъпи на 1 март 2011 г.). Комисията предаде тези мнения на германските власти, за да им даде възможност да изразят становището си; съответното становище на Германия постъпи в Комисията на 13 април 2011 г. (неповерителната версия на това мнение постъпи на 26 април 2011 г.).
(5)
На 17 януари 2013 г. се състоя среща между представители на службите на Комисията и Германия. С писмо от 25 февруари 2013 г. Германия представи допълнителна информация. С писмо от 26 април 2013 г., на което Германия отговори с писмо от 14 май 2013 г., службите на Комисията изискаха нова допълнителна информация.
(6)
С електронно съобщение от 23 май 2013 г. Комисията поиска още информация, която Германия предостави с електронни съобщения от 24 май 2013 г., 27 май 2013 г. и 28 май 2013 г.
(7)
След проведена на 6 юни 2013 г. среща между представителите на службите на Комисията, на Германия и на предприятието бенефициер, както и вещи лица, Германия обяви възможни допълнителни писмени изложения. В отговор на ново искане на информация от 15 октомври 2013 г. Германия представи нови обстойни мнения с електронни съобщения от 4 ноември 2013 г., 13 декември 2013 г., 18 декември 2013 г., 6 януари 2014 г. и 24 април 2014 г.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(8)
Propapier PM2 GmbH („Propapier“) принадлежи на Progroup AG („Progroup“). Progroup произвежда и продава чрез дъщерните си дружества велпапе и материали за кашони от велпапе. Жалбоподателят Smurfit Kappa е един от големите производители на хартия в Европейския съюз.
(9)
На 2 април 2008 г. Комисията одобри (4) регионална помощ за изграждане от Propapier на завод за хартия за велпапе и принадлежаща му електроцентрала в новоразработен разширен участък на съществуващата промишлена зона на канала Oder-Spree в Eisenhüttenstadt в провинция Бранденбург - в този момент тази зона беше подходяща за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3 буква а) от ДФЕС.
(10)
Жалбоподателят счита, че определени, финансирани чрез държавни ресурси инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който попада новият завод за хартия, са били предназначени единствено за завода за хартия и следователно трябва да се класифицират като инфраструктура със специално предназначение и държавна помощ в полза на Propapier.
(11)
Жалбоподателят привежда като пример в тази връзка следните инфраструктурни проекти (вж. точка 2.1): изграждане на пречиствателна станция за отпадъчни води, строеж на паркинг и нова свързваща улица, както и разширяване и увеличаване дълбочината на канала Oder-Spree.
(12)
Освен това жалбоподателят твърди, че е определен прекалено нисък размер на таксите за ползване на пречиствателната станция за отпадъчни води в полза на Propapier (вж. точка 2.2).
2.1. ПОМОЩ ЗА ИЗГРАЖДАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ И ДРУГА ИНФРАСТРУКТУРА
(13)
През юли 2008 г. провинция Бранденбург, от средства по програмата за разширяване на местната бизнес инфраструктура в рамките на Съвместната програма на федералното и провинциалните правителства (Gemeinschaftsaufgabe) „Подобряване на регионалната икономическа структура“ (по-нататък „схема СП“ (5)), предостави пряка безвъзмездна помощ в размер на 33 808 200 евро (6) за строителството на нова пречиствателна станция за отпадъчни води в разширен участък на промишлената зона на канала Oder-Spree в Eisenhüttenstadt. В тази връзка следва да се отбележи, че схемата СП за финансиране на строителството, респ. разширяване на пречиствателни станции за отпадъчни води беше предмет на дело за държавна помощ N 644e/02 (7), в рамките на което Комисията, през 2003 г. за програмния период 2004 - 2006, отбеляза, че предоставената в рамките на тази схема субсидия не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС в полза на собствениците и операторите на пречиствателната станция за отпадъчни води.
(14)
В това Решение от 2003 г. Комисията счита, че субсидиите по действащата от 2004 до 2006 г. редакция на схемата СП следва да се разглеждат като вътрешен трансфер на държавни средства и не представляват държавна помощ в полза на собствениците и операторите, тъй като бенефициерите не са търговски дружества и при услугата става дума за класическа обществена отговорност на местните власти като част от предоставянето на услуги от общ интерес. Според разпоредбите на схемата СП бенефициерът трябва винаги да е местна власт или обединение на общините за осъществяване на местни проекти („Zweckverband“), на която/което да е подчинен общинският надзор. Субсидиране е възможно само ако между бенефициера на мярката, т. е. на пречиствателната станция за отпадъчни води, и потребителя на станцията не са налице правни, лични или икономически връзки.
(15)
Субсидията възлиза на 80 % от общите допустими разходи в размер на 42 260 340 евро. Бенефициерът на субсидията е Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (TAZV), публичноправна общинска асоциация, на която е поверено снабдяването с питейна вода и пречистването на отпадъчните води. TAZV е същевременно бенефициер и оператор на пречиствателната станция. Тя поема останалите 20 % от общата сума на инвестиционните разходи.
(16)
Финансирането се осъществи при условието, че до 15 август 2008 г. ще бъдат доказано изпълнени правните и финансовите предпоставки за установяването на основен инвеститор (в този случай Propapier). Изграждането на съоръжението започна през октомври 2008 г., а пускането в експлоатация се осъществи през март 2010 г.
(17)
Жалбоподателят е на мнение, че пречиствателната станция на TAZV представлява инфраструктура със специално предназначение, тъй като практически целият капацитет на пречиствателната станция ще се ползва от Propapier. Той твърди, че още от самото начало съоръжението е било проектирано като пречиствателна станция за Propapier и е представлявало задължителна предпоставка за установяването на завод за хартия в региона (тъй като за производството на хартия е необходимо голямо количество вода).
(18)
По мнение на жалбоподателя и при останалите инфраструктурни проекти - строежа на паркинг до територията на завода на Propapier и на нова улица, която да свързва промишлената зона с национален път 112, както и разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree - също става дума за инфраструктурни мерки, които са били специално предназначени за Propapier. В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до предварителното заключение, че те не представляват избирателно предимство за Propapier и следователно не трябва да се разглеждат като инфраструктура със специално предназначение. Все пак тя покани трети страни да представят мнения относно тези мерки.
2.2. НАМАЛЕНИ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
(19)
Друго възражение относно пречиствателната станция се състои в това, че таксата в размер на 0,95 евро на кубичен метър, която Propapier следва да заплаща за ползването на съоръжението, е по-ниска от тази, която частен инвеститор би събирал за подобна услуга.
(20)
Размерът на таксите за ползване на съоръжението се определя в съответствие с приложимото законодателство, Закона за местните такси на провинция Бранденбург (8) (по-нататък „KAG Brandenburg“). Съгласно член 6 от KAG Brandenburg изчисляването на таксата следва да се извършва така, че да се възстановяват, но не и да се надхвърлят всички разумни разходи на съответната пречиствателна станция за отпадъчни води (за изграждане, съхранение, поддръжка, експлоатация, персонал и за данъци и такси), както и включените в калкулацията лихви и амортизации. Финансирането, което общината получава от други държавни източници (в този случай субсидия от 33,8 милиона евро по схемата СП), все пак не следва да се взема предвид при калкулираните лихви за използвания собствен капитал (9). Жалбоподателят счита, че финансирането, което TAZV получава по схемата СП, ще бъде прехвърлено от бенефициера TAZV на потребителите на пречиствателната станция под формата на намалени такси за отпадъчни води.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (10)
(21)
Въпросните мерки могат да се класифицират като държавна помощ, ако са изпълнени следните предпоставки: i) мярката трябва да е финансирана от държавата или чрез използване на държавни ресурси, ii) в резултат от това трябва да е налице икономическо предимство за предприятието, iii) това предимство трябва да е избирателно, и iv) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да може да засегне търговията между държавите членки. Държавна помощ е налице, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
В решението за откриване на процедурата не се поставя под съмнение, че всички мерки включват използването на държавни ресурси и че евентуално могат да нарушат конкуренцията на вътрешния пазар.
(23)
С оглед на възраженията Комисията отбелязва, че следва да се прави разлика между 1) предполагаема помощ в полза на TAZV за изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води и 2) предполагаема държавна помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води.
(24)
Освен това в решението за откриване на процедурата се разследва дали за Propapier чрез:
i)
изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води,
както и чрез други инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който се намира новият завод на Propapier, а именно:
ii)
новия паркинг;
iii)
новата улица; и
iv)
разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree,
възниква избирателно предимство, или тук става дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier (11). Тъй като мярка съгласно член 107, параграф 1 може да се класифицира като държавна помощ само ако е избирателна (т. е. ако третира по различен начин предприятия, които се намират в съпоставимо правно и фактическо състояние с оглед на преследваната с мярката цел), Комисията трябваше да провери дали вследствие на мерките е възникнало избирателно предимство за Propapier.
(25)
Комисията вече одобри регионална инвестиционна помощ за Propapier. Тъй като мерките за останалите инфраструктурни проекти се провеждат в подпомаган регион, който е подходящ за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, и тези мерки очевидно са тясно свързани със, респ. са специално предназначени за инвестиционен проект, който получава регионална помощ, Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките, ако се окажеха избирателни в полза на Propapier, щяха да съставляват част от инвестиционния проект на Propapier, така че трябваше да отговарят на изискванията на Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (12) („Насоки за регионална помощ“). Комисията изрази съмнение относно съвместимостта на инвестиционната помощ под формата на инфраструктура със специално предназначение, в частност по отношение на съблюдаването на максималния интензитет на помощта и стимулиращия ефект.
(26)
Съгласно Насоките за регионална помощ предприятията, на които е предоставена инвестиционна помощ, могат да получат допълнително и оперативна помощ. Съвместимостта на оперативната помощ с вътрешния пазар трябва обаче да се провери независимо от съвместимостта на инвестиционната помощ, а именно съгласно критериите на точка 5 от Насоките за регионална помощ. В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че ако е налице оперативна помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води, която не би била съвместима с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тази оперативна помощ би следвало да се класифицира като несъвместима с Насоките за регионална помощ и съответните практики на Комисията за одобрение на оперативни помощи. Това е така, защото местоположението на бенефициера на помощта би попаднало в регион, подходящ за оперативни помощи (подпомаган регион съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС), но не биха били изпълнени други съществени предпоставки за съвместимостта на оперативната помощ с вътрешния пазар. Така не би имало основания за това оперативната помощ да бъде оправдана нито заради вида ѝ, нито с оглед на стимулирането на регионалното развитие или за това, размерът ѝ да бъде пропорционален на затрудненията за преодоляване. Освен това оперативните помощи нямаше нито да са ограничени във времето, нито щяха да намаляват с времето. По тази причина Комисията изрази съмнения с оглед на принципната съвместимост с вътрешния пазар на оперативни помощи под формата на намалени такси.
3.1. СУБСИДИИ ЗА ПУБЛИЧНО ФИНАНСИРАНИ ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ, ВКЛЮЧИТЕЛНО ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
3.1.1. Паркинг, разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree, нова улица
(27)
В рамките на предварителното разследване беше отбелязано, че капацитетът на паркинга не съвпада с представената от жалбоподателя информация и че паркингът не се намира в непосредствена близост до завода на Propapier. Също така беше отбелязано, че паркоместата са общодостъпни и не обслужват само промишлената зона на канала Oder-Spree, а и останалите градски индустриални зони, както и че броят на паркоместата би дал на общината възможност да закрие градски паркоместа за товарни автомобили. Освен това Propapier строи собствени паркоместа, които са достъпни и за товарни автомобили. По тази причина Комисията стигна до заключението, че строителството на паркинга вероятно няма да предостави избирателно предимство на Propapier.
(28)
С оглед на новата улица, свързваща промишлената зона с национален път 112, Комисията отбеляза, че изграждането на улицата ще намали трафика и замърсяването на въздуха в центъра на Eisenhüttenstadt, тъй като по този начин товарните автомобили ще могат да заобикалят централната част на града по пътя си към промишлената зона, а и времето за пътуване до следващия регионален център ще се съкрати. По тази причина Комисията стигна до заключението, че изграждането на новата улица вероятно няма да предостави избирателно предимство за Propapier.
(29)
По отношение на разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Комисията отбеляза, че те не са били предприети, за да се предостави избирателно предимство за Propapier, а че са част от необходимата редовна поддръжка на водните пътища. По тази причина Комисията стигна до заключението, че с разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree вероятно няма да се предостави избирателно предимство за Propapier.
(30)
По това време Комисията все пак не беше в състояние да изключи напълно, че тези инфраструктурни мерки са облагодетелствали Propapier в по-голяма степен, отколкото други предприятия.
(31)
Затова Комисията покани заинтересовани трети страни да представят мнението си, преди да вземе окончателно решение относно наличието на държавна помощ с оглед на тези мерки. Същевременно тя покани Германия, докато тече процедурата по разследването, да предостави още допълнителна информация за строителството на паркинга и новата улица, както и за разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree.
3.1.2. Субсидия за изграждането на пречиствателната станция за отпадъчни води
(32)
В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че ако междувременно схемата за помощ N 644e/02 следва да се разглежда като помощ въз основа на развитието на вътрешния пазар, то тя би била помощ за TAZV.
(33)
Все пак Комисията изрази съмнение, че пречиствателната станция за отпадъчни води представлява инфраструктура със специално предназначение. В тази връзка беше отбелязано, че освен Propapier има само други двама потребители на съоръжението: канадският доставчик на фотоволтаична енергия 5N PV и доставчикът на електроенергия EnBW. Освен това не беше известно какъв дял от капацитета на пречиствателната станция се пада фактически на тези двама клиенти. Въз основа на наличната по това време на разследването информация за Комисията не беше възможно да оцени дали строителството на нова пречиствателна станция е необходимо само с оглед на тези две предприятия. Освен това един от тези двама други потребители, а именно експлоатираната от EnBW електроцентрала, имаше пряко участие в проекта на Propapier, тъй като тази електроцентрала доставя електричеството, необходимо за производствения процес на завода за хартия (13).
(34)
Ако Propapier използва фактически 90 % от капацитета на пречиствателната станция, както твърди жалбоподателят, то по мнение на Комисията възниква въпросът, дали този факт сам по себе си вече не е доказателство за това, че съоръжението е предназначено само или най-малкото предимно за ползване от Propapier (а с това и със специално предназначение за Propapier). Следователно аргументът на Германия, че в бъдеще пречиствателната станция ще се използва и от други потребители, трябваше да бъде проучен по-обстойно.
(35)
Освен това беше отбелязано, че трябва да се вземе под внимание колко инвеститори най-много могат да се установят в промишлената зона на канала Oder-Spree и какви капацитети на съоръжението средно биха използвали те. В тази връзка Германия беше поканена да предостави подробна информация относно общата концепция за развитието на промишлената зона и за оставащите капацитети на пречиствателната станция, които биха могли да се причислят към потенциалните потребители. Също така Германия трябваше да представи и допълнителна информация относно техническата осъществимост на модулния подход при строителството на пречиствателната станция за отпадъчни води (14).
(36)
Както вече беше посочено, Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за инфраструктурните проекти, в случай че се окажат избирателни, биха съставлявали част от инвестиционния проект на Propapier, така че би трябвало да отговарят на изискванията на Насоките за национална регионална помощ, и по-специално на разпоредбите относно интензитета на помощта и стимулиращия ефект.
3.2. НАМАЛЕНИ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕТО НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
(37)
Също както и при мярката за изграждането на пречиствателната станция Германия беше на мнение, че ако таксата, която следва да заплаща Propapier, съдържа елементи на помощ, то тук става дума за вече съществуваща помощ. Според Германия решението на Комисията по дело N 644e/02, с което беше одобрена схемата СП, се простира и върху косвените ефекти от схемата.
(38)
В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че възможната помощ под формата на намалени такси за ползване не се обхваща от решение N 644e/02 и че тук, доколкото таксата би могла да се класифицира като помощ, би ставало дума за нова помощ.
(39)
При преценката на въпроса, дали таксите предоставят икономическо предимство на Propapier, в решението си за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение дали събираните от TAZV такси отразяват пълния размер на разходите и дали частен инвеститор би определил същия размер на таксите.
(40)
Комисията е на мнение, че заплащаната от Propapier такса не възстановява в пълен размер разходите за пречистване на отпадъчните води, тъй като Германия сама призна, че тези такси възстановяват само 20 % от включените в калкулацията лихви за вложения собствен капитал, тъй като субсидията в размер на 80 %, която общината е получила от други държавни източници за изграждането на съоръжението, не би трябвало да се взема предвид при определянето на включените в калкулацията лихви. В тази връзка в решението си за откриване на процедурата Комисията отбеляза най-напред, че както Директива 2000/60/ЕО („Рамкова директива на ЕС за водите“) (15), така и KAG Brandenburg предписват, че таксите за ползването на пречиствателна станция за отпадъчни води трябва да възстановяват всички разходи (16). При това в решението за откриване на процедурата се препраща към делата InfraLeuna (17) и Kimberly-Clark/Scott (18), в които Комисията е на мнение, че таксите в размер на пълните разходи отговарят на разходите, които стандартно понася дадено предприятие.
(41)
Жалбоподателят изрази мнение, че за определяне на предимството трябва да се сравнят размерът на фактически заплащаните от Propapier такси и размерът на таксите, които би събирал частен инвеститор на мястото на TAZV.
(42)
Германия предложи заплащаните от Propapier такси да се сравнят с установените за сектора средни тарифи и посочи изследване, съгласно което средната тарифа се движи между 0,24 евро и 1 евро на кубичен метър (19).
(43)
Комисията отбеляза в решението за откриване на процедурата, че принципът на частния инвеститор изглежда приложим в конкретния случай. Все пак тя изрази съмнения дали с прилагането на подобна референтна стойност може да се изключи наличието на държавна помощ, още повече ако данните са очевидно изопачени. Дори ако в други общини посочените такси отразяват пълните разходи, поради различните местни условия са налице различни тарифи, които биха оправдали различен размер на тарифата на частен инвеститор. По тази причина в решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че наличието на предимство за Propapier може да бъде изключено въз основа на тези данни.
(44)
Както е посочено в съображение 26, Комисията, доколкото мярката представлява фактически нова помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, се съмнява в нейната съвместимост с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Ако се окаже, че таксата представлява регионална оперативна помощ, то биха възникнали съмнения относно нейната съвместимост с вътрешния пазар, тъй като тази помощ нито е ограничена във времето, нито намалява във времето, нито е насочена към компенсиране на определени (недоказани) недостатъци на региона.
4. МНЕНИЯ НА ГЕРМАНИЯ И НА ТРЕТИ ЛИЦА ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
4.1. ПРИ ФИНАНСИРАНИТЕ ОТ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ СТАВА ЛИ ДУМА ЗА ИНФРАСТРУКТУРА СЪС СПЕЦИАЛНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ ЗА PROPAPIER?
4.1.1. Паркинг
Мнение на жалбоподателя
(45)
В решението си за откриване на процедурата Комисията не призна посочения от жалбоподателя брой на паркоместата. Според жалбоподателя предоставената информация (паркоместа за 186 леки и 71 товарни автомобила) произхожда от възложения от град Eisenhüttenstadt предварителен градоустройствен план.
(46)
Според жалбоподателя първоначалните строителни планове на Propapier не предвиждат строителството на частен паркинг, а дори и Propapier да построи свой собствен паркинг, така нареченият обществен паркинг все пак ще бъде от полза предимно за Propapier: табела указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата и за завода за хартия. Освен това паркингът е в непосредствена близост до завода на Propapier (достига до границите на завода за хартия и граничи с електроцентралата, която първоначално е била част от проекта на Propapier). Паркингът не предлага зони за почивка, които по правило би трябвало да се очакват от подобен обществен паркинг.
(47)
Жалбоподателят твърди, че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да се използва за целите на друга градска промишленост и да доведе до това градът да може да закрие паркоместа за товарни автомобили в своя център.
Мнение на Германия
(48)
Според Германия паркингът не предоставя избирателно предимство на Propapier. Той е общодостъпен и обслужва не само промишлената зона на канала Oder-Spree. Също така Propapier разполага със собствени паркоместа (213 за леки и 27 за товарни автомобили) и вече е било издадено разрешение за строеж на допълнителни паркоместа за 120 леки автомобила.
(49)
Германия възразява срещу изразеното от жалбоподателя мнение, че паркингът облагодетелства предимно Propapier и че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да може да обслужва други индустриални обекти на град Eisenhüttenstadt.
(50)
Според Германия споменатата от жалбоподателя табела, която указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата, е от временен тип и се дължи на строителни работи в електроцентралата. Тези работи са приключили в края на март 2011 г. Табела към подстъпа за паркинга е била поставена на новата улица, като табелата не се отнася за определено предприятие или съоръжение.
4.1.2. Улица
Мнение на жалбоподателя
(51)
Жалбоподателят възразява срещу изложението на Германия, че новата улица ще свързва промишлената зона с национален път B 112; според жалбоподателя улицата свършва няколко метра зад завода за хартия, без да е видно намерение тя да бъде продължена; ако все пак бъде продължена, тя няма да обслужва други предприятия, тъй като в частта на удължението няма установено предприятие.
(52)
По тази причина жалбоподателят е на мнение, че паркингът и улицата предоставят на Propapier избирателно предимство и са със специално предназначение за ползване от Propapier.
Мнение на Германия
(53)
Според Германия новата улица ще свърже съществуващата промишлена зона на канала Oder-Spree и нейните разширения на север с национален път B 112. Тя ще облекчи трафика и ще намали замърсяването на въздуха в центъра на Eisenhüttenstadt, като предостави възможност на товарните автомобили да избягват центъра на града, и ще съкрати времето за придвижване на промишления и търговския транспорт до Франкфурт на Одер с минимум 1/3. Тя е част от общото развитие на планираната още през 1993 г. промишлена зона и предлага на предприятията във Франкфурт по-добър достъп до вътрешното пристанище на Eisenhüttenstadt. Германия твърди, че улицата вече е била планирана в програмата за Одер на правителството на провинцията.
(54)
Тя ще предложи допълнителни възможности за развитие на промишлената зона ArcelorMittal и други промишлени зони. Предвидено е било строителството на улицата да протече на два етапа; след известно забавяне по технически причини последната част е била завършена в края на 2013 г.
4.1.3. Разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree
(55)
През 2008 г. Eisenhüttenstadt разшири промишлената зона на канала Oder-Spree, за да привлече предприятия. Според Германия работите по разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree са в рамките на необходимата редовна поддръжка на водния път, който е част от трансевропейските мрежи (ТЕМ). От 2003 г. насам се извършва преустройство на шлюзовете по цялата дължина на канала (понастоящем шлюзът Kersdorf, новото изграждане на шлюза Fürstenwalde е било отложено). Германия пояснява, че това няма връзка с установяването на Propapier и че не би предоставило избирателно предимство за Propapier.
4.1.4. При пречиствателната станция за отпадъчни води става ли дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier?
Мнение на жалбоподателя
(56)
Жалбоподателят пояснява, че помощта не би могла да попадне в схемата, която според решението по дело N 644e/02 не представлява помощ, защото срокът на действие на споменатата схема е изтекъл в края на 2006 г. и следователно схемата не е била в сила към момента на предоставянето на инвестиционната помощ за строителството на пречиствателната станция на TAZV.
(57)
Жалбоподателят твърди също, че схемата не би била приложима и поради факта, че пречиствателната станция за отпадъчни води не предоставя обществена услуга, а е била изградена единствено за приоритетно ползване от Propapier.
(58)
Според жалбоподателя хартиената индустрия - също и в Германия - по правило разполага със собствени пречиствателни станции за отпадъчни води за заводи за рециклирана хартия, така че аргументът на Германия, че предприятията са задължени да се свързват към обществената канализация, не е основателен.
(59)
Според жалбоподателя пречиствателната станция за отпадъчни води не е част от обща концепция за икономическо планиране за промишлената зона, която да се простира върху всички потенциални инвеститори, а е била разработена и представена още през 2007 г., едновременно със завода за хартия на Propapier и електроцентралата. Предложението на Eisenhüttenstadt за решение относно развитието на промишлената зона от 7 ноември 2007 г. се отнася само до двама или трима инвеститори. Жалбоподателят твърди, че Eisenhüttenstadt рекламира промишлената зона едва от 2010 г. и посочва, че градът е започнал да търси други инвеститори едва във връзка с жалбата на Smurfit Kappa.
(60)
По мнение на жалбоподателя, от строителните особености на пречиствателната станция на TAZV произтича еднозначно, че е била точно съобразена с потребностите на Propapier. Техническите характеристики на пречиствателните станции за отпадъчни води са специфично определени за сектора. Съоръженията за пречистване на вода за заводи за рециклирана хартия включват по правило една стъпало за анаеробно пречистване и едно стъпало за аеробно пречистване, докато стандартните градски канализационни системи често разполагат само със стъпало за аеробно пречистване. Обстоятелството, че пречиствателната станция на TAZV разполага и с двете стъпала, е допълнителен аргумент за това, че тя не обслужва обществени интереси, а представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier.
(61)
По мнение на жалбоподателя е много малко вероятно при планирането на съоръжението да са били взети предвид потребности от капацитет, различни от тези на завода за хартия на Propapier (и допълващата го електроцентрала, която сега е собственост на EnBW). Жалбоподателят твърди, че EnBW не е независим потребител, защото инвестицията в електроцентралата е тясно свързана с проекта на завода за хартия и не би била осъществена без завода на Propapier.
(62)
Жалбоподателят отбелязва, че другият установен в промишлената зона инвеститор, 5N PV, използва съвсем малък процент от наличния капацитет на пречиствателната станция на TAZV и че неговите потребности от пречистване на отпадъчни води биха могли да бъдат покрити от вече наличната пречиствателна станция за отпадъчни води. Тъй като 5N PV е започнало дейността си още през май 2008 г., т. е. две години преди пускането в експлоатация на новата пречиствателна станция на TAZV, първоначално то е използвало съществуващата пречиствателна станция за отпадъчни води.
(63)
Жалбоподателят посочва, че не са налични прогнози за очакваните потребности от пречистване на отпадъчни води на потенциални други инвеститори и че няма информация за това дали и кога ще бъдат на разположение тези допълнителни капацитети. Понастоящем във всички случаи няма свободни капацитети. По-нататък жалбоподателят се позовава на статия в пресата (Märkische Oderzeitung от 3 февруари 2011 г.), в която се съобщава за техническа неизправност в биобасейн и се отбелязва, че всички налични басейни ще са необходими за настоящите индустриални потребители.
(64)
По мнение на жалбоподателя Германия е потвърдила непряко, че друго предприятие няма да използва съоръжението за пречистване на отпадъчни води, когато заяви, че таксите за новата пречиствателна станция на TAZV ще бъдат по-ниски от тези за съществуващата пречиствателна станция, защото при новото съоръжение няма да има необходимост от скъпа канализационна система между отделните потребители (и по този начин потвърди, че няма да се добавят нови потребители).
(65)
Според жалбоподателя от данните на TAZV е видно, че Propapier ползва минимум 90 % от дневния капацитет на станцията.
(66)
Жалбоподателят разяснява, че декларираната от Германия модулна конструкция на пречиствателната станция има чисто теоретичен характер и не води до икономии от мащаба, тъй като вторият модул струва 80 % до 90 % процента от първия. Относително високите разходи за добавянето на модули говорят за това, че първоначалната инвестиция от 42 милиона евро е от полза на първо място за Propapier като избирателна мярка.
(67)
Според жалбоподателя, въз основа на обстоятелството, че новата пречиствателна станция на TAZV се намира в непосредствена близост до съоръжението на Propapier, до електроцентралата и до завода за хартия, Propapier може да използва повторно биогаза, който се образува при анаеробната обработка на отпадъчните води на предприятието.
(68)
Въз основа на горепосоченото жалбоподателят стига до заключението, че пречиствателната станция на TAZV представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier и че публичното финансиране на изграждането на пречиствателната станция за отпадъчни води е инвестиционна помощ за Propapier. По мнение на жалбоподателя Комисията следва да провери дали тези мерки във връзка с предоставената за завода за хартия на Propapier регионална инвестиционна помощ (дело за държавна помощ SA.23827) отговарят на всички условия на Насоките за регионална помощ.
Мнение на Германия
(69)
Мерките, предоставени в рамките на схемата без елементи на помощ N 644e/02, не представляват помощ.
Обществената инфраструктура е на разположение на всички при еднакви условия
(70)
Германия твърди, че пречиствателната станция за отпадъчни води не е била със специално предназначение за Propapier: тук се касае за обществена структура, която попада в областта на безопасността и служи на защитата на околната среда и на населението от заболявания. Всички предприятия, които понастоящем се намират в промишлената зона на канала Oder-Spree или ще се установят там в бъдеще, имат правото да се свържат към обществената пречиствателна станция за отпадъчни води и да я използват при равни условия. Таксите биха се калкулирали въз основа на същите предписани от закона принципи. В Германия пречистването на отпадъчните води е в рамките на компетентността на общините, като е налице задължение за свързване и ползване на услугата. Потребителите нямат възможността да избират доставчик на услугата, различен от този за общината.
(71)
Германия отхвърля твърдението на жалбоподателя, че по правило заводите за хартия разполагат със собствени системи за пречистване на отпадъчните води и не са задължени да се свързват към градските канализационни системи, като отбелязва също, че предприятието Propapier е задължено от закона (20) да се свърже към и да използва пречиствателната станция на TAZV. Изключенията от това задължение за свързване са силно ограничени (само ако свързването е невъзможно или нереалистично). Налице е много малко общодостъпна информация относно пречистването на отпадъчните води на производителите на хартия, но тя показва, че много заводи за хартия са свързани към пречиствателни станции за градски отпадъчни води.
Инфраструктурата не е била изградена единствено за Propapier
(72)
Германия не е съгласна с твърдението на жалбоподателя, че пречиствателната станция на TAZV е съобразена с техническите потребности на Papapier: двустепенното пречистване на отпадъчни води не е типично за хартиената индустрия, а се среща в множество различни браншове и много от пречиствателните станции за градски отпадъчни води прилагат двустепенно пречистване. Техническите характеристики на пречиствателната станция на TAZV (двустепенен биологичен процес) са базирани на актуалните технически стандарти, при което е взето предвид, че съществена част от отпадъчните води ще е силно замърсена. Германия признава, че пречиствателните станции за градски отпадъчни води, които обработват само отпадъчни води от санитарни съоръжения или леко замърсени води, по правило нямат обособено стъпало за предварителна обработка, но акцентира, че двустепенното пречистване е характерно при съоръженията, обработващи индустриални отпадъчни води. Германия представи списък с 18 завода за хартия в страната, които произвеждат рециклирана хартия и са свързани към пречиствателни станции за градски отпадъчни води, и отбелязва, че в хартиения сектор се срещат и двата вида пречиствателни станции за градски отпадъчни води (едностепенна и двустепенна).
(73)
Според Германия пречиствателната станция за отпадъчни води е част от пакет от общи инфраструктурни мерки, проведени с цел развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Никоя от тези мерки не е със специално предназначение за конкретно предприятие. Решения относно изграждане на съоръжението, свързване към съоръжението и използване на съоръжението не се вземат по преценка на Propapier или потенциални потребители.
(74)
Германия отхвърля представената информация, че пречиствателната станция на TAZV е била построена специално за Propapier. Властите посочват, че строителството е било планирано в рамките на други потенциални инвестиции през периода 2004-2006 г., много преди установяването на Propapier в промишлената зона.
(75)
Германия твърди, че наличният капацитет на инфраструктурата за пречистване на отпадъчни води е ограничен извън рамките на промишлената зона и че остатъчният капацитет би бил достатъчен за задоволяване потребностите само на един допълнителен (по-малък) инвеститор; Германия потвърждава, че първоначално предприятието 5N PV фактически е било свързано към наличната пречиствателна станция.
(76)
Обстоятелството, че установяването на Propapier в промишлената зона е дало стимул за започване изграждането на отдавна планираната пречиствателна станция за отпадъчни води, според Германия не може да се разглежда като избирателно предимство за Propapier. Германия се позовава на заключенията на генералния адвокат Van Gerven, който в рамките на делото C-255/91 (Matra/Комисия) (21) потвърди, че е неизбежно първоначално инфраструктурата да се използва преди всичко от първото предприятие, което се е установило в новосъздадената промишлена зона. Това обаче ще се промени, когато развитието на региона поеме в очакваната посока.
(77)
Германия посочва, че и трите предприятия, които понастоящем са се установили в промишлената зона на канала Oder-Spree, т. е. Propapier, 5N PV и електроцентралата EnBW, са свързани към пречиствателната станция за отпадъчни води и я използват. По-нататък Германия пояснява, че в различни моменти е вземано предвид установяването и на други предприятия (една или две инсталации за алтернативно гориво, фотоволтаичен завод за стъкло, инвестиционни предложения от няколко инвеститори в различни сектори и оглед на мястото от няколко потенциални инвеститори), но че по-нататъшното развитие на промишлената зона, в частност с оглед на кризата, която засегна особено силно районите в по-неблагоприятно положение, ще отнеме време.
Капацитет към момента
(78)
Германия отхвърля твърденията на жалбоподателя, според които тя не е посочила капацитета отпадъчни води за потребителите на пречиствателната станция на TAZV, Propapier използва минимум 90 % от наличния капацитет и не е налице свободен капацитет.
(79)
Според Германия пречиствателната станция на TAZV, в състоянието си към настоящия момент, разполага с капацитет за потенциални нови инвеститори. Тримата настоящи потребители използват общо капацитет от [ 500] (22) м3/ч, а максималният капацитет на пречиствателната станция на TAZV е 638 м3/ч. Следователно общият използван капацитет е около [60-80] % и е налице свободен капацитет от близо [150-250] m3/h. Използваният от Propapier среден капацитет възлиза на [300-500] м3/ч, а максималният е [400-500] m3/h. Така Propapier използва средно [ 70] % и максимум [ 70] % от общия капацитет на пречиствателната станция на TAZV.
Модулна конструкция на пречиствателната станция на TAZV
(80)
Германия твърди, че пречиствателната станция на TAZV е проектирана още отначало за модулно разширяване в хода на поетапното развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Модулното проектиране на съоръжението е видно от Кратко описание на TAZV 2007, в което се говори за потенциално силно замърсени води от хартиената индустрия, производството на биоетанол и други промишлени отрасли.
(81)
Германия твърди, че още на сегашния етап на разработване централни компоненти на пречиствателната станция са проектирани за максимален капацитет при евентуално разширяване. Така например номиналният вътрешен диаметър на дългия 5 km тръбопровод за изхвърляне от тръбопровода за пречистени отпадъчни води към река Одер е над три пъти по-голям от необходимото на сегашния етап на разработване (може да поеме обем от 1 945 m3/h, докато пиковият отток понастоящем е само 638 m3/h), а TAZV разполага с опцията да увеличи площта на пречиствателната станция за отпадъчни води с прилежащ парцел с площ 3,3 ha. След подобно модулно разширяване потенциалните потребители също ще имат равен достъп до пречиствателната станция за отпадъчни води.
(82)
По тази причина Германия твърди, че високият понастоящем дял на Propapier в общия капацитет на пречиствателната станция за отпадъчни води не обосновава избирателно предимство, а е само моментна оценка на ситуацията, тъй като инфраструктурата е проектирана така, че - чрез модулно разширяване - да може да поеме и други потребители при същите условия. Това ще отнеме време, защото пречиствателната станция за отпадъчни води е част от обща икономическа концепция за местността, която обхваща няколко зони за разширяване на различни етапи. Ситуацията към момента със само трима установени инвеститори е преходен период на осъществяващото се от 1994 г. развитие на индустриалните зони в тази местност. Близо половината от промишлената зона на канала Oder-Spree (35 ha) все още е на разположение за други инвеститори. През 2011 г. Германия оцени, че тази площ ще се заеме в рамките на 5 години, и добавя, че допълнително разширяване тогава ще бъде възможно и в останалите зони „Североизток“ (40 ha) и „Север“ (160 ha).
(83)
Германия отхвърля мнението на жалбоподателя, че модулната конструкция на пречиствателната станция на TAZV няма да доведе до икономии от мащаба. Германските власти посочват, че модулното разширяване на пречиствателната станция на TAZV може да се осъществи на три етапа, а именно при съществено по-малки разходи за добавен m3 капацитет, отколкото при първоначалната инвестиция:
-
Етап 1 (повишаване на капацитета с 33 %, допълнително количество отпадъчни води от 213 m3) би могъл да се реализира в рамките на няколко месеца и би струвал от 1,2 до 1,5 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 19 ha,
-
Етап 2 (повишаване на капацитета с 69 %, допълнително количество отпадъчни води от 426 m3) би могъл да се реализира в рамките на няколко месеца и би струвал от 5,3 до 5,6 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 38 ha,
-
Етап 3 (разширяване върху прилежаща земя; повишаване на капацитета със 100 %, допълнително количество отпадъчни води от 638 m3) би струвало от 17 до 18 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 57 ha. Повишаването на капацитета със 100 % би наложило упражняване на опция върху прилежащия парцел и би струвало до 18 милиона евро.
(84)
Германия твърди, че модулната конструкция на пречиствателната станция за отпадъчни води съответства на предписанието за ефикасно и икономично използване на ресурсите и може да се види в рамките на предходното прекомерно оразмеряване на пречиствателните станции за отпадъчни води в новите федерални провинции. Санкционирането на подобно модулно оразмеряване като избирателно предимство би подтикнало към икономически неизгодно прекомерно оразмеряване на инфраструктури още от самото начало. Освен това таксите не биха възстановили разходите за подобно прекомерно оразмеряване.
(85)
Оценяването на настоящото ограничение на пречиствателната станция като избирателно предимство би било стимул за икономически неизгодно прекомерно оразмеряване на инфраструктурата.
(86)
По мнение на Германия цитираната от жалбоподателя статия в пресата (сравни съображение 63) е неуместна. Според властите създаването на допълнителен неизползван басейн само за случаите на технически инциденти би попречило на изпълнението на наложените в рамките на Gemeinschaftsaufgabe правила за икономично и ефикасно планиране.
(87)
Според жалбоподателя потребителите на новата пречиствателна станция на TAZV заплащат по-ниски такси в сравнение с тези на съществуващата пречиствателна станция за градски отпадъчни води, защото при новото съоръжение не е необходима обширна тръбопроводна система, която да свързва всички потребители помежду им. Германия отхвърля заключението на жалбоподателя, че по тази причина други потребители не могат да бъдат присъединявани към пречиствателната станция. Според Германия други търговски потребители могат да бъдат свързани безпроблемно, като ограничението е обусловено на първо място от размера на тръбата, която отвежда пречистените води в река Одер.
(88)
Германия отхвърля представената от жалбоподателя информация, че Propapier може да използва произвеждания от пречиствателната станция на TAZV биогаз. Потребителите на пречиствателната станция за отпадъчни води нямат възможност да използват биогаза. TAZV използва биогаза в собствената си 3-мегаватова електроцентрала.
(89)
Германия отхвърля твърдението, че рекламирането на промишлената зона пред други инвеститори е започнало едва след жалбата на Smurfit Kappa: още през 1998 г. Eisenhüttenstadt възложи на инвеститора Center Ostbrandenburg маркетинга на промишлени и търговски площи, наред с другото и в промишлената зона на канала Oder-Spree. Проектна документация за промишлената зона на канала Oder-Spree е налице от 1995 г.
(90)
Германия заключава, че пречиствателната станция на TAZV не представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier.
(91)
Освен това Германия заключава, че инфраструктурните мерки в разширената промишлена зона на канала Oder-Spree (строителство и привеждане в готовност на пречиствателната станция за отпадъчни води и останалите строителни мерки - паркинг, улица, удълбочаване/разширяване на канала) са общи мерки за развитие, които не предоставят избирателно предимство на Propapier и не са запазени за ползване от Propapier. Според Германия обстоятелството, че понастоящем инфраструктурата се използва само от няколко първоначално установили се в района потребители, е присъщо на перспективата за развитие като преходен период.
4.2. НАЛИЦЕ ЛИ Е ПРЕДИМСТВО ЗА PROPAPIER ВСЛЕДСТВИЕ НА НАМАЛЕНИТЕ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ?
Мнение на жалбоподателя
(92)
Жалбоподателят е съгласен с изразената от Комисията в решението за откриване на процедурата позиция (сравни съображение 63 от решението за откриване на процедурата и съображение 38 от настоящото решение), че решението по делото N 644e/02 не покрива таксите за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води. Следователно таксите би трябвало да отразяват общите разходи за ползването. Обстоятелството, че изчисляването на таксите се базира на Закона за местните такси (KAG), не оправдава по-ниски такси и произтичащото предимство за Propapier.
(93)
Жалбоподателят твърди, че пречиствателната станция за отпадъчни води не предоставя обществена услуга, а е била изградена единствено за първостепенното ползване от Propapier.
(94)
Според жалбоподателя и трите предложени от Комисията в нейното решение за откриване на процедурата метода (метод на пълните разходи, цена на частен инвеститор, референтна цена) показват, че със събираните такси се предоставя предимство на Propapier.
Метод на пълните разходи
(95)
Жалбоподателят твърди, че не само член 9 от Рамковата директива на ЕС за водите, а също и фактът, че повечето заводи за рециклирана хартия разполагат със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, говорят в полза на изчисляването на пълните разходи. Заплащаната от Propapier такса възстановява само 20 % от включените в калкулацията лихви за вложения собствен капитал и не отчита дела на собствения капитал, който се пада на 80-процентното публично участие в разходите по изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води.
Цена на частен доставчик (тест на частния инвеститор)
(96)
Според жалбоподателя частен оператор или собственик на завод за хартия желае да покрие минимум всички разходи, така че този метод съвпада с горепосочения метод на пълните разходи.
Референтна цена
(97)
Жалбоподателят е съгласен с изразеното от Комисията в решението за откриване на процедурата мнение, че наличието на държавни помощи вероятно не може да се изключи чрез използването на референтни цени. Единствено сравняването на заводи за хартия, които използват градски канализационни системи, не е представително, защото повечето заводи за хартия разполагат със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води.
(98)
Жалбоподателят твърди, че Германия е представила само много избирателна информация за заплащаните от останалите заводи за хартия канализационни такси (научно изследване, сравнение между тарифите в промишлена зона Spreetal/Schwarze Pumpe и остаряло решение от 1990 г.) и че тези примери не могат да бъдат основание за изчисляване на референтна цена и затова, защото таксите зависят от субсидии и инвестиционни разходи и законодателството може да се различава в различните местности. Жалбоподателят прави сравнение със собствената си пречиствателна станция, която ползва градската канализационна система в (поверителна информация), и изчислява, че Propapier, при отчитане на инвестиция в строителство в размер на 42 милиона евро (като в Eisenhüttenstadt), би трябвало да заплаща 4 EUR/m3, което е далеч над понастоящем заплащаната от Propapier такса.
(99)
Жалбоподателят твърди, че цитираната от Германия статия е публикувана през 2004 г. и се позовава на публикувано през 2002 г. научно изследване, което се базира на данни от 2000/2001 г. В тази връзка той препраща към приложение 6 към писменото изложение на Германия от 30 януари 2009 г., което включва статия на онлайн източника „Das Papier 2004-T174“ (23). Според жалбоподателя научното изследване касае само седем анонимни завода за хартия и не става ясно дали те използват собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, или са свързани към градската канализация и дали взетите предвид разходи включват само оперативните разходи (без капиталови, респ. други неоперативни разходи). Ако изследването сравнява само заводи за хартия със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, капиталовите разходи би трябвало да се вземат предвид.
Мнение на Германия
(100)
Германия поддържа становището си, че евентуално предимство, произтичащо от таксите за ползването на пречиствателната станция на TAZV, не би представлявало държавна помощ, защото според Германия решението на Комисията по делото N 644e/02 покрива и косвените последици от схемата СП, т.е. таксите. Германия твърди още, че мярката, която в дело N 644e/02 е обявена като невключваща елементи на помощ, не би могла да представлява държавна помощ на ниво потребител. Германия твърди още, че по въпроса, дали помощта за оператор на инфраструктура може да бъде предадена на потребителя на дадена инфраструктура, Комисията е променила позицията си едва след решението на съда по делото Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Германия признава, че към момента на предоставянето на инвестиционната помощ за TAZV срокът на решението по делото N 644e/02 е бил изтекъл. Германските власти обаче изтъкват, че съответното законодателство, залегнало в основата на решението по делото N 644e/02, е съответствало на това, въз основа на което е била предоставена мярката за TAZV. Правното основание е било само актуализирано, но при това съдържанието му е останало непроменено. Ето защо Германия твърди, че само актуализирането на дадено правно основание не поражда автоматично класифициране като държавна помощ.
(102)
Германия акцентира, че изчисляването на разходите е прозрачно и заложено в закона.
Без икономическо предимство за Propapier
(103)
Германия взема отношение относно трите възможности за определяне на таксата за дадено предприятие, което ползва услуги по пречистването на отпадъчни води (съображение 68 от решението за откриване на процедурата): метод на пълните разходи, цена на частен инвеститор, референтна цена.
При прилагане на метода на пълните разходи не произтича предимство
(104)
Германия възразява на твърдението, че заплащаната от Propapier такса не възстановява пълните разходи. Изчисляването на разходите е продиктувано от закона (и по принцип трябва да възстановява разходите, с изключение на факта, че субсидии от трети лица не се вземат под внимание при изчисляването на включените в калкулацията лихви (25)). Според законовите разпоредби разходите трябва да бъдат покрити, но не и надвишени. Всички възникнали за TAZV разходи са покрити, включително лихвите върху дела на TAZV в инвестирания капитал. Изчисляването на фиктивни лихви върху субсидии от държавата не е оправдано, тъй като тези разходи не са възникнали за TAZV.
(105)
На Propapier не се предоставя избирателно предимство, защото таксите са еднакви за всички потребители на новата пречиствателна станция.
(106)
Дали таксите биха били по-високи без предоставените в рамките на схемата СП субсидии за изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води, зависи от множество фактори, като например наличието на други финансови ресурси.
(107)
Властите не са задължени нито въз основа на принципа „замърсителят плаща“, нито въз основа на Рамковата директива на ЕС за водите да вземат предвид субсидии при изчисляването на лихвите върху вложения капитал. Рамковата директива на ЕС за водите предписва, че разходите за водни услуги трябва да бъдат покрити, но предоставя на държавите членки свобода на действие при прилагането ѝ В конкретния случай всички разходи на TAZV (за водната услуга) са покрити. Принципът „замърсителят плаща“ не важи абсолютно, но трябва да бъде „взет предвид“. В този случай той е отчетен чрез включването на всички разходи на TAZV в калкулацията.
(108)
В Рамковата директива на ЕС за водите се говори за „адекватен“ принос. Германия посочва, че платените от Propapier такси са сравнително високи, съпоставено с други области на Германия или с Европейския съюз. Освен това германските власти отбелязват, че според Рамковата директива на ЕС за водите държавите членки могат да вземат предвид социалните, екологичните и икономическите последствия от възвръщаемостта, както и географските и климатичните условия на засегнатите области или област.
(109)
Германия твърди, че сравняване с делата Kimberly-Clark или InfraLeuna (вж. и съображение 70 от решението за откриване на процедурата) не е убедително. Предмет на делото Kimberly-Clark е преференциална тарифа за предприятие, въз основа на която е налице съмнение, че е възможно да не се възстановяват всички разходи. В конкретния случай се възстановяват всички разходи и тарифните условия са еднакви за всички потребители. Делото Kimberly-Clark касае промишлена зона, разработена в съответствие със специфичните потребности на едно-единствено предприятие, докато в този случай промишлената зона е разработена за няколко установили се там предприятия.
(110)
Предмет на решението по делото InfraLeuna е ценообразуването на частни предприятия във връзка с ползването на частни инфраструктури, докато настоящото дело се отнася до използването на градска инфраструктура и предписани от закона, а не пазарни такси. В конкретния случай потребителите са поели всички разходи, които се поемат стандартно от дадено дружество в областта на услугите по пречистване на отпадъчни води. На нелиберализиран пазар за пречистване на отпадъчни води разходните фактори, които следва да се отчитат, са определени в закона и са еднакви за всички предприятия (KAG Brandenburg).
(111)
Посочените в решението за откриване на процедурата решения по делата Wagner и Weida Leder (съображение 71 и бележка под линия 19) се отнасят до субсидии за изграждането на частни пречиствателни станции за отпадъчни води. В конкретния случай Propapier обаче не получава субсидии за доброволни частни инвестиции, а заплаща определените му от закона такси за ползване.
Тестът на пазарния инвеститор е неприложим
(112)
Германия е на мнение, че водата не е стандартна търговска стока. В Германия секторът по пречистване на отпадъчни води е разпределен между регионални монополи на местни обществени предприятия за пречистване на отпадъчни води. Ето защо в Германия пречистването на отпадъчните води не е икономическа дейност, а задължение на общините. TAZV действа като държавен орган, а не като предприятие, чието поведение може да бъде проверено с теста на пазарния инвеститор. В Германия е налице задължение за свързване и ползване на услугата. Потребителите нямат възможността да избират доставчик на услугата, различен от този за общината. Таксите са предписани от закона, определят се от властите и не могат да превишават разходите.
(113)
В Германия секторът по пречистване на отпадъчни води е достъпен за частни предприятия само в ограничена степен. Те могат да сътрудничат при техническото изпълнение на законовите задължения за пречистване на отпадъчните води само въз основа на договори за управление или договори за предоставяне на услуги. Отговорността за изпълнение на задачата обаче остава за общината, която не е задължена от закона да обяви търг за договора. Освен това частни предприятия биха могли да изпълняват технически задачи (или по изключение да събират такси), но и в този случай таксите не могат да превишават разходите им. От страна на TAZV не имало възлагане на технически задачи на трети лица.
(114)
Тъй като таксите са предписани от закона и не могат да надвишават разходите за инфраструктурата, няма пазар, на който частни предприятия да могат да определят такси за пречистване на отпадъчни води с цел реализиране на печалба. Няма конкуренция между частни предприятия или между частни и публичноправни предприятия по отношение на крайни потребители.
(115)
Според Германия в подобен случай не е възможно поведението на оператора на услугите да се сравнява с това на частен инвеститор. Ето защо тестът на частния инвеститор е неприложим.
Референтни цени
(116)
С оглед на задължението за свързване към пречиствателната станция за отпадъчни води няма конкуренция, а следователно и пазарна цена, която да служи като бенчмарк за оценката на предимството.
(117)
Германия отхвърля представената от жалбоподателя информация, че само няколко завода за хартия използват градски канализационни системи и че по тази причина залагането само на данни от тези заводи за хартия като бенчмарк няма да е представително.
(118)
В становището си Германия уточнява, че Propapier не заплаща такса от 0,95 EUR/m3 (както е посочено в съображения 72 и 80 от решението за откриване на процедурата), а от 2010 г. внася такса от 1,18 EUR/m3. В сравнение с други места в Европейския съюз тази такса е сравнително висока и във всички случаи различна от обичайната. Съгласно проведена от Verband Deutscher Papierfabriken анкета сред 77 предприятия в областта на германската хартиена индустрия, които представят 68 % от сектора, през 2007 г. таксите са били средно 1,12 EUR/m3 (диапазон от 0,31 до 2,20 EUR/m3). Заплащаната от Propapier такса е в рамките на този диапазон и е над средното ниво съгласно тази извадка.
(119)
В следващи становища Германия информира Комисията, че през 2012 г. таксата е увеличена на 1,41 EUR/m3, за да покрие загубите в пусковия период на пречиствателната станция за отпадъчни води. През 2013 г., въз основа на икономии от енергийни разходи, таксата е определена на 1,39 EUR/m3 в съответствие с правното задължение таксите да възстановяват разходите, но да не ги надвишават. Също така Propapier трябва да обработва предварително отпадъчните води, преди да ги подаде към пречиствателната станция на TAZV. Разходите за предварителната обработка са близо […] EUR/m3, което прави общите разходи на Propapier за пречистване на отпадъчни води […] EUR/m3; в сравнение с това средните разходи в сектора (2010 г.) са 1,27 EUR/m3.
(120)
Германия твърди, че сравнението с плащаните от други производители на хартия в Европейския съюз такси е правилният бенчмарк за оценката, че не е налице икономическо предимство и че опасенията на Комисията относно подобно сравнение са неоснователни.
(121)
Според Германия при представените на Комисията примери става дума за средни цени на база пълни разходи. Германия твърди, че няма доказателства за това, че тези такси включват държавни помощи.
(122)
Германия твърди, че примерът Lenzing Lyocell (26) е основателен, дори и ако фактическият състав е отпреди десет години (Propapier заплаща повече от двойния размер на таксата, но таксите за пречистване на отпадъчни води не са се увеличили с повече от 100 % през последните 10 години).
Съществуваща помощ
(123)
Германия представя два аргумента за това, защо таксите, доколкото те представляват помощи, трябва да се разглеждат като съществуващи помощи по смисъла на член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(124)
Германия пояснява, че през 2003 г. в решението си по дело N 644e/02 Комисията е стигнала до заключението, че схемата СП не представлява държавна помощ за операторите на пречиствателни станции за отпадъчни води, доколкото операторът - като при TAZV - е Zweckverband. Комисията базира тази констатация на факта, че Zweckverband подлежи на общински надзор и предоставя услуга от общ икономически интерес. Както обаче Комисията сама отбеляза в съображение 57 от решението за откриване на процедурата, схемата, дори ако междувременно въз основа на развитието на вътрешния пазар представлява помощ, би трябвало съгласно член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999 да се класифицира като съществуваща помощ.
(125)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, според Германия решението по делото N 644e/02 включва и косвените ефекти от схемата Gemeinschaftsaufgabe, т. е. таксите. Таксите не изискват отделно уведомление, защото методът за изчисляването им е част от изпълнението на схемата.
(126)
С оглед на аргументацията, че при таксите става дума за съществуваща помощ, Германия изразява мнение, че тази съдържаща се в таксите помощ вече е била в сила преди влизането в сила на Договора за създаване на Европейската икономическа общност на 1 януари 1958 г. Съществуваща преди влизането в сила на договора за ЕИО помощ остава съществуваща помощ, дори и в случай на модификации на по-късен етап, доколкото се запазва „същността“ на оригиналната схема (27). Прецизирането на общо правило, действащо още преди 1 януари 1958 г., не представлява нова помощ, подлежаща на уведомяване (28).
(127)
Германия пояснява, че KAG са били налице преди влизането в сила на договора за ЕИО през 1958 г. и след това са продължили да се прилагат. Член 6, параграф 2 от действащия KAG Brandenburg, въз основа на факта, че Бранденбург попада в част от областта на някогашното Кралство Прусия, води началото си от KAG за Кралство Прусия от 14 юли 1893 г. (PrKAG) и Gemeindeabgabengesetz Bayern (BayGAG). Германия базира този аргумент на следните подаргументи:
а)
Тези закони са останали в сила и в периода от 1919 до 1933 г., както и от 1933 до 1945 г.
б)
Днешните KAG на старите федерални провинции водят началото си от PrKAG.
в)
KAG Brandenburg - без оглед на специалното положение на новите федерални провинции въз основа на разделението на Германия - е в историческа приемственост с PrKAG.
Подаргумент а):
(128)
В PrKAG вече е предвидена възможността за събиране на такси от общините за ползването на обществени инфраструктури. Gebührenabgabengesetz, който е в сила в Бавария от 1938 г. (и представлява основа за редица подобни закони в останалите южногермански федерални провинции), също предвижда тази възможност (29). Съгласно PrKAG по правило таксовите единици се определят така, че да бъдат възстановени разходите за управление и поддръжка на мероприятието, включително тези за олихвяване и изплащане на вложения капитал. Въпреки че таксите съгласно PrKAG трябва да възстановяват само разходите за олихвяване на вложения (за инфраструктурата) капитал, решения от следвоенния период относно PrKAG предполагат, че при действието на PrKAG не е предвидено олихвяване на субсидии от трети лица.
(129)
PrKAG, респ. съпоставими съществуващи закони на провинциите не са били отменени нито във Ваймарската република, нито след завземането на властта от нацистите. По този начин те са останали в сила и след 1918 г.
Подаргумент б):
(130)
След Втората световна война PrKAG продължава да е в сила като национално законодателство под Основния закон от 1949 г. (по-нататък „GG“), в съответствие със законите, които не му противоречат (член 123 GG), и чрез разпоредби, които позволяват на федералните провинции да приемат закони в определени области. Това показва ясно, че PrKAG е бил в сила в германските федерални провинции още преди влизането в сила на Договора за създаване на Европейската икономическа общност.
(131)
След създаването на Федерална република Германия през 1949 г. в някои западногермански провинции PrKAG се заменя постепенно от съответните закони за местните такси. Със замяната на PrKAG от тези закони на провинциите през 60-те и 70-те години на ХХ век схемата се прецизира и адаптира терминологично, при което същината на закона все пак се запазва. По-специално се запазва това, че върху субсидии от трети лица не могат да се калкулират лихви (30). Съгласно PrKAG олихвяването се извършва само за външния капитал. Съгласно законите на провинциите олихвяването се извършва върху собствения капитал; нито PrKAG, нито тези закони на провинциите обаче предвиждат включени в калкулацията лихви върху субсидии.
(132)
Ето защо Германия е на мнение, че днешните закони за местните такси на старите федерални провинции водят началото си от PrKAG. Според Германия в конкретния случай е особено важно да се разгледа KAG Nordrhein-Westfalen от 1969 г. (31), който е послужил като модел за KAG Brandenburg и е заменил PrKAG от 1906 г.; въпреки изискваната концептуална актуализация KAG Nordrhein-Westfalen съответства по съдържание на PrKAG (вж. съображение 128 от настоящото решение). Законите за местните такси на други федерални провинции (напр. Райнланд-Пфалц, Шлезвиг-Холщайн и Хесен) се основават на PrKAG и го заменят.
Подаргумент в):
(133)
Германия твърди, че с разделянето на Германия след Втората световна война KAG Brandenburg заема специално място. В годините след създаването на ГДР местното самоуправление със сферата му на влияние в Бранденбург и останалите източногермански провинции е отменено. Установяват се правила по смисъла на централизираното държавно управление. С местната конституция от 17 май 1990 г. (32) (приета от парламента на ГДР преди повторното обединение на 3 октомври 1990 г.) е възстановено местното самоуправление и е определено, че общините регламентират финансовото си управление на своя отговорност. За целта им е предоставено правото да събират възнаграждения и такси за комунални услуги.
(134)
KAG Brandenburg от 27 юни 1991 г. се основава на KAG Nordrhein-Westfalen и почти съвпада с него.
(135)
Въпреки междувременно различното развитие на правото в ГДР няма данни за различно третиране на законите за местните такси на източногерманските и западногерманските провинции. KAG Brandenburg продължава правната традиция на PrKAG и не попада в правната традиция на бившата ГДР. Няма и институционална приемственост между системата за пречистване на (отпадъчни) води на ГДР и настоящата система за пречистване на отпадъчни води на провинция Бранденбург. Местната конституция от 17 май 1990 г. постави основата за приемането на законите за местните такси в новите федерални провинции. Законите за местните такси на новите федерални провинции са свързани съдържателно със законите за местните такси на старите федерални провинции, които от своя страна водят началото си от PrKAG. Това е неизбежна последица от факта, че новите провинции на Федерална република Германия са се присъединили съгласно Основния закон (33). По-специално това става ясно от историческия произход на KAG Brandenburg. KAG Brandenburg попада в правната традиция на KAG Nordrhein-Westfalen и на PrKAG. Разделянето на Германия и прекъснатата вследствие на това правна традиция в източногерманските провинции не би могло да бъде недостатък с оглед на тълкуването на KAG Brandenburg.
(136)
KAG Brandenburg е в историческа приемственост с PrKAG.
(137)
Германия твърди също, че принципът на еквивалентност и принципът за възвръщаемост са важали още преди влизането в сила на Договора за ЕИО през 1958 г. Принципът на еквивалентност изисква дадена такса да не е в грубо несъответствие със стойността на заплащаната с нея обществена услуга. Това е компонент на заложения в Основния закон принцип на правовата държава. Принципът за възвръщаемостта следва непосредствено от PrKAG. Дори и ако този принцип не се спазва стриктно при всяко изчисляване на размера на таксите, то постъпленията от такси на дадена община не могат да надвишават значително нейните разходи.
Спазване на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на общия принцип за равно третиране
(138)
Германия твърди също така, че възстановяване на елементите на помощ, в случай че Комисията разглежда изчислените от Propapier такси като оперативна помощ, би нарушило принципа на защита на оправданите правни очаквания и общия принцип за равно третиране.
(139)
Принципът на защита на оправданите правни очаквания гласи, че 1) институция на Съюза трябва да е породила у получателя основателни очаквания и 2) предпазлив и съобразителен икономически оператор не може да е в състояние да предвиди приемането на мярка, която може да засегне неговите интереси.
(140)
Тъй като схемата СП (одобрена с решението по дело N 644e/02) не се разглежда като държавна помощ, е възможно Propapier да е имало основателно очакване, че не е налице държавна помощ в полза на предприятието. По-рано не е имало съмнения относно съвместимостта на тази схема с правото на Съюза, защото досега подобни схеми не са били разследвани от Европейската комисия.
(141)
Възстановяване на несъдържащия се в таксите елемент на помощ в случай на класифициране като оперативна помощ от страна на Комисията би нарушило и принципа за равно третиране, съгласно който сходните положения трябва да се третират по еднакъв начин. Подобно възстановяване би дало предимство на конкурентите на Propapier.
4.3. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНСКИТЕ СДРУЖЕНИЯ НА ОБЩИНИТЕ И НА СЪЮЗА НА ОБЩИНСКИТЕ ДРУЖЕСТВА (VKU)
(142)
Германските сдружения на общините и VKU приветстват мнението на Германия от 28 януари 2011 г., за което са сътрудничили. Те обръщат особено внимание на аргумента, че в Германия пречистването на отпадъчните води е неикономическа задача на общините. Общините поемат организацията и финансирането на тази дейност в рамките на задължението им за местно самоуправление в интерес на гражданите.
(143)
Германските сдружения на общините и VKU посочват, че член 6, параграф 2, изречение 5 от KAG Brandenburg, съгласно който таксите за ползването на пречиствателна станция за отпадъчни води трябва да възстановяват разходите, включените в калкулацията лихви и амортизациите, докато субсидиите не трябва да се вземат предвид при определянето на включените в калкулацията лихви за използвания собствен капитал, е в интерес на потребителите. Тъй като субсидиите от трети лица не представляват инвестиран от общините собствен капитал, потребителите не следва да заплащат на общините лихви върху тези субсидии.
5. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(144)
Въпросните мерки могат да се класифицират като държавна помощ, ако са изпълнени следните предпоставки: i) мярката трябва да е финансирана от държавата или чрез използване на държавни ресурси, ii) в резултат от това трябва да е налице икономическо предимство за предприятието, iii) това предимство трябва да е избирателно, и iv) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да може да засегне търговията между държавите членки. Държавна помощ е налице, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(145)
Още в решението за откриване на процедурата е безспорно, че всички въпросни мерки включват използването на държавни ресурси и че могат да нарушат конкуренцията и търговията на вътрешния пазар.
(146)
С оглед на възраженията Комисията отбелязва, че следва да се прави разлика между 1) предполагаема държавна помощ в полза на Propapier чрез инфраструктури със специално предназначение (изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води и определени други инфраструктури в разширения участък на промишлената зона, в който се намира новият завод на Propapier) и 2) предполагаема помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води.
5.1. ПРИ ФИНАНСИРАНИТЕ ОТ ПУБЛИЧНИ СРЕДСТВА ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ СТАВА ДУМА ЗА ОБЩА ИНФРАСТРУКТУРА ИЛИ ЗА ИНФРАСТРУКТУРА СЪС СПЕЦИАЛНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ ЗА PROPAPIER?
(147)
В миналото Комисията считаше, че публичната администрация може да извършва на нейна територия дейности по териториалното устройство. В този смисъл тя може да финансира инфраструктури, които са от полза за цялото население. Освен това Комисията е на мнение, че не е от значение по каква причина се създават тези инфраструктури, доколкото това е от полза за обществеността. Ако обаче подобни инфраструктури са от полза само за дадено частно предприятие, то следва да поеме финансирането им. Това произтича от факта, че при държавни помощи Комисията разследва конкретното въздействие на мярката, а не преследваните цели. Ето защо в случая Комисията е на мнение, че трябва да се разследва кои инфраструктури служат на обществеността (включително на Propapier) и кои са от полза единствено за Propapier. Защото само последните би трябвало да се финансират от Propapier (34).
(148)
Комисията отбелязва, че паркингът, улицата и каналът Oder-Spree се експлоатират от предприятия по смисъла на законодателството на Европейския съюз в областта на конкуренцията, защото ползването им е безплатно. Ето защо в случая не става въпрос за държавни помощи в полза на собственика и оператора на тези структури.
5.1.1. Паркинг
(149)
Жалбоподателят твърди, че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да се използва за целите на друга градска промишленост и да доведе до това, градът да може да закрие паркоместа за товарни автомобили в своя център. В действителност Германия не е доказала обратното; самият факт обаче, че даден паркинг е в непосредствена близост до предприятие, не означава автоматично, че е предназначен за това предприятие или че е от полза предимно за него. Споменатата от жалбоподателя табела (вж. съображение 46), която указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата, е от временен тип и се дължи на строителни работи в електроцентралата, които са приключили в края на март 2011 г. Комисията отбелязва, че паркингът е със свободен достъп и за него е налице табела на обществената улица, която не насочва към определено предприятие. Дали паркингът предлага зони за почивка, не е от значение за класифицирането му като обща инфраструктура.
(150)
Германия представи достатъчни доказателства за това, че паркингът не е бил построен специално за Propapier, а е бил част от планираната обща икономическа концепция за промишлената зона. Също така Propapier разполага със собствени паркоместа за 27 товарни и 213 леки автомобила. Планират се и допълнителни паркоместа за 120 леки автомобила (разрешението за строеж вече е издадено). Още към момента на приемане на решението за откриване на процедурата Германия потвърди, че фирмените паркоместа на Propapier са достатъчни за паркиране на автомобилите на неговите служители, доставчици и посетители.
(151)
Въз основа на горните съображения Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че паркингът не е със специално предназначение за Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.2. Улица
(152)
При улицата става дума за обществена улица. Тя е част от общата концепция за развитие на промишлената зона, която е била планирана още през 1993 г., много преди Propapier да реши да се установи там. Противно на информацията на жалбоподателя улицата не свършва няколко метра зад завода за хартия на Propapier, а свързва актуалната промишлена зона на канала Oder-Spree и нейните разширения на север с национален път B 112. Последният участък е бил завършен през 2013 г. Новата улица може да е от полза и за други предприятия, защото предлага нови възможности за разширяване на промишлената зона ArcelorMittal и други индустриални зони. Улицата може да съкрати времето на промишлеността и търговията за пътуване до Франкфурт (Одер) и предлага на предприятията във Франкфурт по-добър достъп до вътрешното пристанище на Eisenhüttenstadt.
(153)
Ето защо Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че улицата не е със специално предназначение за Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.3. Разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree
(154)
В своята жалба жалбоподателят твърди, че инфраструктурните мерки в рамките на разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree са били предназначени единствено за Propapier и включват държавна помощ в полза на Propapier. През 2008 г. Eisenhüttenstadt разшири промишлената зона на канала Oder-Spree, за да привлече предприятия. От 2003 г. насам по цялата дължина на канала (който е част от трансевропейските мрежи (ТЕМ) се строят шлюзове. Няма данни обаче за причинно-следствена връзка между тези инфраструктурни мерки и установяването на Propapier или за предоставянето на избирателно предимство в полза на Propapier в рамките на тези мерки; също така Комисията е съгласна с Германия, че разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree е част от необходимите редовни мерки по поддръжката на канала.
(155)
Ето защо Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree не представлява избирателно предимство в полза на Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.4. Пречиствателна станция за отпадъчни води
(156)
Комисията отбелязва, че капацитетът на съществуващата инфраструктура за пречистване на отпадъчни води извън разширената промишлена зона на канала Oder-Spree е ограничен. Остатъчният капацитет на съществуващата пречиствателна станция за отпадъчни води в Eisenhüttenstadt би могъл да покрие потребностите само на още един малък инвеститор, но не би бил достатъчен в случай на установяване на един по-голям или няколко по-малки нови инвеститори в промишлената зона.
(157)
Също така Комисията отбелязва, че пречиствателната станция на TAZV не е изградена единствено за Propapier. Строителството е било планирано за други потенциални инвеститори още през периода 2004-2006 г., много преди установяването на Propapier. Германия представи доказателства за това, че пречиствателната станция за отпадъчни води вече е била планирана в рамките на икономическото развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Също така Германия представи доказателства за няколко рекламни кампании за привличане на инвеститори в разширения участък на промишлената зона на канала Oder-Spree, които обаче са протичали безуспешно досега, защото регионалните власти все още не са успели да привлекат допълнителни инвеститори (освен Propapier, EnBW и 5N PV).
(158)
Въпреки че пречиствателната станция за отпадъчни води - с нейното първо стъпало за анаеробно пречистване - е така оформена технически, че да може да обработва силно замърсени индустриални отпадъчни води, като тези при производителите на хартия за велпапе от отпадъчна хартия, такова първо стъпало за анаеробно пречистване би било от интерес и за други потребители, които произвеждат силно замърсени с органични вещества индустриални отпадъчни води, като предприятията от хранително-вкусовата промишленост. Освен това пречиствателните станции с първо стъпало за анаеробно пречистване на силно замърсени с органични вещества индустриални води предлагат и многобройни икономически и екологични предимства.
(159)
Дори и ако пречиствателната станция на TAZV с нейния сегашен капацитет покрива основно потребностите на Propapier, тя се използва - при същите условия - и от двете други предприятия, установили се в зоната. Модулната ѝ конструкция позволява разширяване с цел третиране на отпадъчни води и от други потребители. Дори и без модулно разширяване понастоящем е налице резервен капацитет от около [20-40] %, който може да се използва за отпадъчни води от други предприятия, при което актуалният общ капацитет би могъл да бъде увеличен двойно (вж. съображения от 80 до 84). Пречиствателната станция за отпадъчни води е отворена за всички потребители недискриминационно (новите инвеститори, които се установяват в промишлената зона, подлежат на задължение за свързване и ползване на услугата) и съоръжението може да третира отпадъчни води и от предприятия, които не са част от хартиената индустрия.
(160)
Според Комисията фактът, че понастоящем пречиствателната станция на TAZV се използва предимно (средно на [ 70] % и максимум до [ 70] %) от Propapier, не означава непременно, че тук става дума за инфраструктура със специално предназначение, тъй като във време на ограничени публични бюджетни средства модулната конструкция на съоръжението е целесъобразна от икономическа гледна точка. Противно на твърдението на жалбоподателя разходите, необходими за удвояването на капацитета на пречиствателната станция на TAZV, които са оценени от Германия на по-малко от 50 % от разходите за първоначалната инвестиция, показват, че модулната конструкция на съоръжението позволява икономии от мащаба.
(161)
Фактът, че регионалната помощ за изграждане на пречиствателната станция е била предоставена, при условие че в разширения участък на промишлената зона се установи основен инвеститор (в случая Propapier), се разглежда от Комисията като добро публично управление на ограничените ресурси, защото нито е целесъобразно да се започне изграждане на голяма обществена инфраструктура, преди да се осигури ползването ѝ, нито тя да се оразмери прекомерно.
(162)
Аргументът, че заводите за хартия по правило разполагат със собствени пречиствателни станции за отпадъчни води, може да бъде опроверган с представените от Германия данни. Дори и ако някои предприятия в хартиената индустрия, както и в други индустриални отрасли, разполагат със собствени съоръжения за (предварително) пречистване на отпадъчни води, това обстоятелство само по себе си все още не показва, че в случаите, в които индустриални потребители използват публична пречиствателна станция за отпадъчни води, държавата предоставя на потребителите предимство, защото с времето потребителите възстановяват разходите чрез заплащаните от тях такси.
(163)
Следователно Комисията стига до заключението, че при пречиствателната станция за отпадъчни води става дума за обща инфраструктура и че с това субсидията за пречиствателната станция на TAZV не представлява инвестиционна помощ за Propapier. За разлика от паркинга, улицата и канала Oder-Spree експлоатацията на пречиствателната станция за отпадъчни води представлява икономическа дейност, защото нейният оператор предлага услугата (пречистване на отпадъчни води) на пазара срещу заплащане. Комисията обаче отбеляза, че евентуално предоставена на TAZV помощ във всички случаи би представлявала съществуваща помощ (съображения от 51 до 57 от решението за откриване на процедурата). Следователно разследването на евентуалните помощи в полза на TAZV не трябва да продължава в настоящото решение.
(164)
В заключение становището на Комисията е, че финансираните с държавни ресурси инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който попада заводът на Propapier, не са предназначени единствено за завода за хартия и следователно не се класифицират като инфраструктура със специално предназначение и като държавна помощ в полза на Propapier. Това означава, че тези подпомогнати инвестиции не формират единичен инвестиционен проект по смисъла на точка 60 от Насоките за регионална помощ с регионалната инвестиционна помощ за завода за хартия на Propapier, одобрена от Комисията в окончателното ѝ решение по делото SA.23827 (2013/C) (вж. бележка под линия 4). Следователно оценката на инвестиционната помощ за Propapier, която е предмет на посоченото решение, остава незасегната от настоящото решение.
5.2. СЛЕДВА ЛИ НАМАЛЕНИТЕ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ ДА СЕ РАЗГЛЕЖДАТ КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ?
(165)
По отношение на аргумента на Германия, че при дадена мярка, която е била предоставена на оператора в рамките на схема, некласифицирана от Комисията като помощ, не може да бъде предоставена „помощ“ на потребителя на конкретната инфраструктура, Комисията желае отново да обърне внимание, че в решението относно схемата за помощ N 644e/02 няма твърдения за това дали събираните за ползването на инфраструктурата такси при определени обстоятелства представляват помощ в полза на потребителя на инфраструктурата. Комисията поддържа заключението си от решението за откриване на процедурата, че не е била информирана за схема на таксуване, която ще бъде в сила за предоставените в рамките на нотифицираната схема субсидии; следователно решението за одобряване на схемата не може да се разглежда като одобрение за имплицитно допустими помощи, чието правно основание би бил законът за местните такси.
(166)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държави членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(167)
Наличието на държавна помощ трябва да се установи независимо от това 1) дали Рамковата директива на ЕС за водите и разпоредбите на германското законодателство за прилагането ѝ изискват пълна възвръщаемост на разходите за предоставянето на услугите по пречистване на отпадъчните води и 2) дали таксите са в съответствие с разпоредбите на това законодателство. С други думи мерки, които са в съответствие както с Рамковата директива на ЕС за водите, така и с действащите разпоредби на германското законодателство, могат все пак да представляват държавни помощи, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС (вж. съображение 144).
Държавни ресурси и възможност за приписване на държавата
(168)
Таксите, които следва да се заплащат за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води, се определят и събират от общината в съответствие с член 6 от Закона за местните такси на провинция Бранденбург. Ако таксите се определят така, че да са по-ниски от тези, които би събирал частен инвеститор, за общината това означава загуба на приходи.
(169)
Следователно мярката по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС се предоставя от държавата или от държавни ресурси, защото приходите на общината биха намалели при предоставеното на Propapier предимство.
(170)
Ако таксите се определят така, че от това да произтича предимство за дадено предприятие, това би се приписало и на държавата, защото това определяне на таксите се дължи на публичен орган - град Eisenhüttenstadt.
Икономическо предимство
(171)
Както се посочва в решението за откриване на процедурата (35), Комисията трябваше да разследва дали заплащаните от Propapier такси за пречистване на отпадъчни води са били определени така, че да предоставят на Propapier (избирателно) икономическо предимство.
(172)
Съгласно установената съдебна практика на Съда концепцията за „предимство“ включва не само положителни предимства като самите субсидии, а и държавни мерки, които под различни форми облекчават разходите, които обикновено се включват в бюджета на предприятието и които поради това, без да са субсидии в прекия смисъл на думата, са подобни по характер и имат същото въздействие (36).
(173)
Ако това се приложи за конкретния случай, възниква въпросът, дали заплащаните от Propapier такси за пречистване на отпадъчни води са по-ниски от разходите, които биха натоварили бюджета на сравнимо предприятие при нормални пазарни условия, т. е. дали размерът на таксите е в съответствие с принципа на оператор в условията на пазарна икономика. Според Комисията са налице две възможности да се провери това:
-
Сравняване на заплащаната от Propapier цена с референтна цена, която е обичайна за пречистването на отпадъчните води в конкретната държава членка.
-
Предварителен анализ на рентабилността, който показва, че частен доставчик би събирал такси в същия размер.
Референтни цени
(174)
С оглед на описаната от Германия организация на пазара (вж. съображения 112-113) и като се има предвид фактът, че (дори частни) оператори не могат да определят свободно цените за предоставяните от тях услуги, защото тези цени са законово предписани (от KAG Brandenburg), Комисията е на мнение, че не е възможно да бъдат определени референтни цени, които би изисквал частен оператор при нормални пазарни условия.
(175)
Комисията отбелязва също така, че Германия е представила информация за цените, които заплащат други предприятия от бранша, в който работи и Propapier. Въпреки че Германия твърди, че представените референтни цени са средни цени, които отразяват пълните разходи, няма данни за това дали тези такси включват държавни помощи. Съмнението на Комисията в полезността на тези данни като основа за сравнение не можаха да бъдат разсеяни. Това се дължи преди всичко на факта, че по мнение на Комисията тези цени при определени обстоятелства отразяват различни реални разходи и не е сигурно дали включват държавни помощи.
Предварителен анализ на рентабилността
(176)
С оглед на липсата на надеждни пазарни референтни стойности Комисията е на мнение, че въз основа на друг общоприет стандартен метод за оценка може да се определи дали дадена сделка е осъществена при пазарни условия. Комисията е на мнение, че при инфраструктури, които са отворени за всички потребители и не са със специално предназначение за определен потребител, принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика може да се разглежда като спазен, когато потребителите на инфраструктурата постепенно допринасят от ex ante гледна точка за рентабилността на нейния оператор (37).
(177)
Такъв е случаят, когато споразумението на оператора с отделните потребители позволява на оператора да покрива всички разходи, произтичащи от споразумението, с разумен марж на печалба въз основа на стабилни средносрочни перспективи (38).
(178)
В допълнение при този анализ трябва да бъдат отчетени всички приходи и всички очаквани допълнителни разходи, които ще възникнат за оператора във връзка с дейностите на съответния потребител (39).
(179)
Тези допълнителни разходи обхващат всички категории разходи и инвестиции, като например допълнителни разходи за персонал, оборудване и инвестиции, които възникват поради присъствието на потребителя (40). От друга страна, разходите, които операторът следва да понесе във всички случаи, независимо от споразумението с потребителя, не трябва да бъдат вземани предвид.
(180)
С оглед на тези фактори Комисията е на мнение, че принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика е изпълнен, т.е. че намалената такса не предоставя предимство на Propapier по следните причини:
а)
Пречиствателната станция е отворена за всички потребители и не е със специално предназначение за Propapier.
б)
Заплащаната от Propapier такса включва разходите за експлоатация, възстановяване, поддръжка, персонал и финансово управление, включените в калкулацията амортизации, както и включените в калкулацията лихви върху 20 % от инвестирания в пречиствателната станция за отпадъчни води собствен капитал. Следователно таксата възстановява всички допълнителни разходи, възникнали за оператора на пречиствателната станция за отпадъчни води във връзка с дейността на Propapier.
(181)
С оглед на разумния марж на печалба, който, наред с допълнителните разходи, трябва да бъде покриван от таксите, следва да се отбележи, че в този случай таксите покриват не само допълнителния капитал, но и включените в калкулацията лихви върху 20 % от инвестирания собствен капитал. Дори и ако това не е определено изрично като разумна печалба съгласно дефинирания по-горе подход за изчисление на допълнителните разходи, то все пак представлява допълнителен приход за оператора, какъвто би бил и случаят при разумна печалба.
(182)
Тъй като таксите не предоставят предимство на Propapier и следователно не представляват държавна помощ, не се наложи Комисията да разследва дали те представляват съществуваща помощ (вж. съображения от 123 до 137) или оперативна помощ (вж. съображение 26), или дали подобна оперативна помощ би била съвместима с вътрешния пазар. С оглед на тази констатация Комисията може да остави отворен и въпроса, дали възстановяването на таксите (в случай на класифициране като оперативна помощ) би нарушило принципа на защита на оправданите правни очаквания и общия принцип за равно третиране.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Следователно Комисията стига до заключението, че нито изграждането на пречиствателната станция на TAZV, строителството на паркинга, новата улица, нито разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree представлява инфраструктурна мярка със специално предназначение.
(184)
Комисията заключава също така, че събираните за пречистването на отпадъчните води такси не представляват държавна помощ. Принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика е спазен и следователно на Propapier PM2 GmbH не се предоставя икономическо предимство,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
При реализираните от Германия инфраструктурни мерки не става дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier PM2 GmbH. Таксите, които TAZV събира от Propapier за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води, не включват държавна помощ. Следователно инфраструктурните мерки и правилата за определяне на таксите не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 1 октомври 2014 година.
DECIZIA (UE) 2015/508 A COMISIEI
din 1 octombrie 2014
privind un presupus ajutor pentru infrastructură pus în aplicare de Germania în favoarea întreprinderii Propapier PM2 GmbH - ajutorul de stat SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10, ex CP 327/08)]
[notificată cu numărul C(2014) 6847]
(Numai textul în limba germană este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus (2) și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
1. PROCEDURĂ
(1)
Prin scrisoarea din 29 octombrie 2008, Comisia a primit o plângere din partea întreprinderii Smurfit Kappa Group (denumită în continuare „Smurfit Kappa” sau „reclamantul”), invocând acordarea unui ajutor pentru infrastructură în favoarea întreprinderii Propapier PM2 GmbH. Plângerea a fost înregistrată cu numărul de referință CP 327/08 și a fost transferată în registrul privind ajutoarele ilegale (cu referința NN 45/10).
(2)
Prin scrisoarea din 27 octombrie 2010, Comisia a informat Germania că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în legătură cu presupusul ajutor.
(3)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la presupusul ajutor.
(4)
Germania și-a prezentat observațiile prin scrisoarea din 28 ianuarie 2011 (versiunea neconfidențială a fost primită la 31 ianuarie 2011). De asemenea, Comisia a primit observații de la următoarele părți interesate: o observație comună din partea asociațiilor municipale germane Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag și Deutscher Städte- und Gemeindebund și din partea asociației întreprinderilor municipale [Verband kommunaler Unternehmen - VKU] la 11 februarie 2011, precum și din partea reclamantului la 14 februarie 2011 (versiunea neconfidențială a fost primită la 1 martie 2011). Comisia a transmis aceste observații autorităților germane, cărora li s-a oferit posibilitatea de a răspunde; observațiile autorităților germane au fost primite la 13 aprilie 2011 (versiunea neconfidențială a fost primită la 26 aprilie 2011).
(5)
La 17 ianuarie 2013 a avut loc o reuniune între serviciile Comisiei și autoritățile germane. Prin scrisoarea din 25 februarie 2013, autoritățile germane au furnizat informații suplimentare. Serviciile Comisiei au solicitat informații suplimentare la 26 aprilie 2013, acestea fiind furnizate de Germania prin scrisoarea din 14 mai 2013.
(6)
Prin e-mailul din 23 mai 2013, Comisia a solicitat informații suplimentare, care au fost furnizate de autoritățile germane prin e-mail-urile din 24 mai, 27 mai și 28 mai 2013.
(7)
În urma unei reuniuni care a avut loc la 6 iunie 2013 între serviciile Comisiei, autoritățile germane, reprezentanții întreprinderii beneficiare și, de asemenea, experți tehnici, Germania a anunțat posibile observații suplimentare. Ca urmare a unei cereri suplimentare de informații din 15 octombrie 2013, autoritățile germane au prezentat observații suplimentare amănunțite prin e-mail-urile din 4 noiembrie, 13 decembrie și 18 decembrie 2013, precum și din 6 ianuarie și 24 aprilie 2014.
2. DESCRIEREA MĂSURILOR
(8)
Întreprinderea Propapier PM2 GmbH (denumită în continuare „Propapier”) face parte din Progroup AG (denumită în continuare „Progroup”). Progroup produce și comercializează hârtie și carton ondulat pentru ambalaje (HCO), prin intermediul filialelor sale. Reclamanta, Smurfit Kappa, este unul dintre cei mai mari producători de hârtie din Uniunea Europeană.
(9)
La 2 aprilie 2008, Comisia a aprobat (4) ajutorul regional pentru construcția de către Propapier a unei fabrici de hârtie pentru fabricarea de HCO, precum și a unei centrale electrice conexe într-o extindere deschisă recent a parcului industrial existent, „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” din Eisenhüttenstadt/Brandenburg, o zonă care, la momentul respectiv, era eligibilă pentru ajutor regional în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE.
(10)
Reclamantul a susținut că anumite proiecte de infrastructură finanțate din resurse de stat în parcul industrial extins recent în care este situată noua fabrică de hârtie Propapier sunt destinate exclusiv fabricii de hârtie, prin urmare, acestea ar trebui să se califice drept infrastructură specializată și ajutor de stat în favoarea Propapier.
(11)
Reclamantul a menționat următoarele proiecte de infrastructură (a se vedea secțiunea 2.1 de mai jos): construcția unei instalații de tratare a apelor reziduale, construcția unei parcări și a unui nou drum de legătură, precum și extinderea și adâncirea canalului Oder-Spree.
(12)
De asemenea, reclamantul a susținut că tarifele percepute pentru utilizarea instalației de tratare a apelor reziduale sunt avantajoase pentru Propapier (a se vedea secțiunea 2.2 de mai jos).
2.1. AJUTORUL PENTRU CONSTRUCȚIA INSTALAȚIEI DE TRATARE A APELOR REZIDUALE ȘI A ALTOR ELEMENTE DE INFRASTRUCTURĂ
(13)
În iulie 2008, Landul Brandenburg a acordat un grant direct în valoare de 33 808 200 EUR (5) din resursele programului comun federal „Îmbunătățirea structurilor economice regionale” (Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur im Rahmen der Gemeinschaftsausgabe-GA) [denumit în continuare „schema Gemeinschaftsausgabe” (6)] pentru construcția unei noi instalații de tratare a apelor reziduale într-o extindere a zonei industriale de pe canalul Oder-Spree, în orașul Eisenhüttenstadt. Trebuie menționat în acest sens că schema Gemeinschaftsaufgabe pentru finanțarea construcției sau a extinderii instalațiilor de tratare a apelor reziduale a făcut obiectul cazului privind ajutorul de stat N 644e/02 (7), în care Comisia a stabilit în 2003 pentru perioada de programare 2004-2006 că sprijinul public acordat în cadrul schemei în favoarea proprietarului și a operatorului instalației de tratare a apelor reziduale nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1).
(14)
În decizia din 2003, Comisia a considerat că granturile acordate în temeiul versiunii schemei aplicabile pentru perioada 2004-2006 constituie transfer intern de resurse de stat destinat în primul rând proprietarilor și operatorilor și nu ajutor de stat, întrucât beneficiarii nu erau operatori economici și serviciul era un serviciu public tipic de interes general care trebuia furnizat de municipalități. Conform condițiilor prevăzute de schemă, beneficiarul trebuie să fie întotdeauna o autoritate locală (Gebietskörperschaft) sau o asociație de drept public constituită în acest scop, (Zweckverband) care face obiectul supravegherii de către municipalitate. Pentru eligibilitate, nu poate exista niciun raport juridic, personal sau de afaceri între beneficiarul măsurii, și anume instalația de tratare a apelor reziduale, și utilizatorul instalației.
(15)
Grantul a acoperit 80 % din costurile eligibile totale în valoare de 42 260 340 EUR. Beneficiarul grantului este „Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt” (denumită în continuare „TAZV”), o asociație intercomunală de drept public, care este responsabilă de furnizarea apei potabile și de tratarea apelor rezidualereziduale. TAZV este atât proprietarul, cât și operatorul instalației de tratare a apelor rezidualereziduale și a suportat restul de 20 % din finanțarea publică totală a investiției.
(16)
Acordarea grantului a fost condiționată de dovedirea îndeplinirii cerințelor juridice și financiare pentru stabilirea unui investitor principal (în speță, Propapier) până la 15 august 2008. Construcția instalației a început în octombrie 2008, iar punerea sa în funcțiune având loc în martie 2010.
(17)
Reclamantul susține că instalația TAZV constituie infrastructură dedicată, întrucât Propapier va utiliza practic întreaga sa capacitate de tratare a apelor rezidualereziduale. Potrivit reclamantului, instalația a fost concepută de la început pentru Propapier ca o instalație de tratare a apelor rezidualereziduale, aceasta reprezentând o condiție prealabilă pentru înființarea unei fabrici de hârtie în regiune (producția de hârtie implică utilizare intensivă de apă).
(18)
În ceea ce privește alte proiecte de infrastructură, reclamantul susține că înființarea unei parcări adiacente amplasamentului Propapier, construcția unui nou drum care leagă zona industrială de autostrada B-112 și extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree au constituit măsuri de infrastructură dedicată în favoarea Propapier. În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că măsurile nu au acordat un avantaj selectiv întreprinderii Propapier, prin urmare, acestea nu au constituit infrastructură dedicată; cu toate acestea, Comisia a invitat părțile terțe să prezinte observații, de asemenea, cu privire la măsurile respective.
2.2. TAXE REDUSE PENTRU UTILIZAREA INSTALAȚIEI DE TRATARE A APELOR REZIDUALE
(19)
Un alt element al plângerii privind instalația de tratare a apelor reziduale a vizat faptul că tariful de 0,95 EUR pe metru cub care urmează să fie perceput întreprinderii Propapier pentru utilizarea instalației este mai mic decât tariful pe care un investitor privat l-ar percepe pentru astfel de servicii.
(20)
Calculul taxelor de utilizare este reglementat de legea aplicabilă, și anume Legea privind taxele locale din Landul Brandenburg, [Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg (8)] (denumită în continuare „KAG Brandenburg”). Punctul 6 din KAG Brandenburg prevede că tarifele de utilizare a instalației trebuie să acopere, dar nu trebuie să depășească, toate costurile eligibile relevante ale instalației de tratare a apelor reziduale (costurile de construcție, întreținere și reparație, funcționare, costurile cu personalul și de gestionare a taxelor), dobânda imputată și calcul amortizării contabile. Cu toate acestea, subvențiile pe care municipalitatea le primește din alte surse publice (în speță, alocarea sumei de 33,8 de milioane EUR în temeiul schemei Gemeinschaftsaufgabe) nu trebuie (9) luate în considerare în calculul dobânzii imputate pe capitalul investit. Reclamantul consideră că subvenția primită de TAZV din resursele schemei Gemeinschaftsaufgabe este transferată de la beneficiarul TAZV la utilizatorii instalației de tratare a apelor reziduale sub forma unor taxe reduse pentru apele reziduale.
3. MOTIVELE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII (10)
(21)
Presupusele măsuri constituie ajutor de stat dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) ajutorul trebuie să fie acordat printr-un act al unui stat membru sau din resurse de stat, (ii) ajutorul trebuie să confere un avantaj economic întreprinderii, (iii) avantajul trebuie să fie selectiv; (iv) măsura în cauză denaturează sau amenință să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre. Existența ajutorului de stat se stabilește atunci când condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt îndeplinite în mod cumulativ.
(22)
În decizia de inițiere a procedurii se stabilește faptul de necontestat că toate măsurile în cauză au implicat utilizarea resurselor de stat și că acestea ar putea denatura concurența în cadrul pieței interne.
(23)
Comisia a subliniat că, în ceea ce privește elementele reclamației, este necesar să se facă diferențierea între 1) presupusul ajutor de stat acordat TVAZ pentru construcția instalației de tratare a apelor reziduale și 2) presupusul ajutor de stat acordat întreprinderii Propapier sub forma unor taxe reduse pentru tratarea apelor reziduale.
(24)
Decizia de inițiere a procedurii a examinat, de asemenea, dacă
(i)
construcția instalației de tratare a apelor reziduale și
a celorlalte proiecte de infrastructură din parcul industrial extins recent unde se află noua stație Propapier, și anume
(ii)
construcția noii parcări,
(iii)
construcția drumului nou, precum și
(iv)
extinderea și adâncirea canalului Oder-Spree
au conferit un avantaj selectiv sau constituie infrastructură dedicată pentru întreprinderea Propapier (11). Întrucât, în temeiul articolului 107 alineatul (1), o măsură poate fi calificată drept ajutor de stat numai dacă este selectivă (și anume, aceasta trebuie să trateze în mod diferit întreprinderi care se află într-o situație de jure și de facto comparabilă în ceea ce privește obiectivul măsurii), Comisia a trebuit să evalueze dacă Propapier a fost favorizată în mod selectiv de măsurile în cauză.
(25)
Comisia a aprobat deja acordarea ajutorului regional pentru investiții întreprinderii Propapier. Având în vedere că măsurile care vizează celelalte proiecte de infrastructură vor fi realizate într-o regiune asistată eligibilă pentru a beneficia de ajutor regional în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE și se presupune că acestea sunt strâns legate de un proiect de investiții care beneficiază de ajutor regional, fiind destinate acestuia, Comisia a adoptat opinia preliminară conform căreia, în cazul în care se dovedește că măsurile sunt acordate în mod selectiv întreprinderii Propapier, acestea vor face parte din proiectul de investiții al Propapier, prin urmare, măsurile vor trebui să îndeplinească cerințele prevăzute de Orientările privind ajutorul național regional pentru perioada 2007-2013 (12) (denumite în continuare „OAR”). Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea unui eventual ajutor pentru investiții sub forma unei infrastructuri specializate, în special în ceea ce privește respectarea normelor privind intensitatea maximă și efectul de stimulare al ajutorului de stat.
(26)
În temeiul normelor aplicabile prevăzute OAR, beneficiarii ajutoarelor pentru investiții pot beneficia de ajutoare suplimentare de funcționare. Cu toate acestea, compatibilitatea ajutoarelor de funcționare cu piața internă trebuie evaluată în mod independent de compatibilitatea ajutoarelor pentru investiții, pe baza criteriilor prevăzute în secțiunea 5 din OAR. În conformitate cu concluzia exprimată de Comisie în decizia de inițiere a procedurii, dacă Propapier beneficiază de ajutor de funcționare sub forma unor taxe reduse pentru tratarea apelor reziduale care nu reflectă principiul investitorului în economia de piață, ajutorul de funcționare nu poate fi considerat ca fiind în conformitate cu normele OAR și cu practica aplicată de Comisie privind aprobarea ajutoarelor de funcționare. Într-adevăr, cu toate că beneficiarul ajutorului se afla într-o regiune care era eligibilă pentru a beneficia de ajutor de funcționare [articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE], alte criterii-cheie privind compatibilitatea ajutorului de funcționare cu piața internă nu erau îndeplinite. Nu a existat nici un indiciu conform căruia ajutorul de funcționare putea fi justificat prin contribuția sa la dezvoltarea regională sau prin natura sa, ori că nivelul acestuia era proporțional cu neajunsurile pe care urmărea să le compenseze. De asemenea, ajutoarele de funcționare nu ar fi nici temporare, nici reduse în timp. Prin urmare, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la compatibilitatea fundamentală cu piața internă a oricărui ajutor de funcționare sub formă de taxe reduse.
3.1. GRANTURI PENTRU PROIECTE DE INFRASTRUCTURĂ FINANȚATE DIN FONDURI PUBLICE, INCLUSIV PENTRU INSTALAȚIA DE TRATARE A APELOR REZIDUALE
3.1.1. Parcarea, extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree, drumul nou
(27)
În cursul evaluării preliminare, s-a stabilit că parcarea nu dispunea de capacitatea indicată de reclamant și nu era situată în imediata apropiere a spațiilor de lucru ale Propapier. De asemenea, s-a stabilit că parcarea era general accesibilă și nu deservea doar parcul industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal”, ci și alte locații comerciale din oraș, și că înființarea acesteia ar trebui să permită municipalității să închidă parcările pentru camioane din centrul orașului. De asemenea, Propapier își construia o parcare proprie, care urma să fie accesibilă, de asemenea, pentru camioane. Din aceste motive s-a considerat probabil că amenajarea parcării nu constituie avantaj selectiv în favoarea Propapier.
(28)
În ceea ce privește construirea noului drum care leagă zona industrială de autostrada B-112, Comisia a constatat că prin construirea acestui drum au scăzut traficul și poluarea atmosferică în centrul orașului Eisenhüttenstadt, întrucât camioanele care circulă spre zona industrială pot ocoli centrul orașului, reducându-se astfel timpul de deplasare necesar pentru a ajunge la cel mai apropiat centru regional. Din aceste motive s-a considerat că, probabil, construirea noului drum nu constituie avantaj selectiv în favoarea Propapier.
(29)
În ceea ce privește lucrările de extindere și de adâncire a canalului Oder-Spree, Comisia a constatat că acestea nu au fost realizate pentru a se acorda un avantaj selectiv întreprinderii Propapier, întrucât făceau parte din întreținerea periodică necesară a sistemului de căi navigabile. Din aceste motive s-a considerat că exista probabilitatea ca extinderea și adâncirea canalului Oder-Spree să nu constituie un avantaj selectiv în favoarea Propapier.
(30)
Cu toate acestea, la momentul respectiv, Comisia a considerat că nu putea exclude în totalitate posibilitatea ca Propapier să fi beneficiat de măsurile de infrastructură într-o măsură mai mare decât alte întreprinderi.
(31)
Înainte de a adopta o opinie finală cu privire la existența ajutorului în ceea ce privește măsurile în cauză, Comisia a invitat părțile terțe interesate să își prezinte punctele de vedere. În același timp, Comisia a invitat Germania să furnizeze informații suplimentare, în cursul procedurii oficiale de investigare, cu privire la înființarea parcării, construcția noului drum și extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree.
3.1.2. Granturi pentru construcția instalației de tratare a apelor reziduale
(32)
În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a concluzionat că, în cazul în care schema care face obiectul cazului N 644e/02 ar fi considerată ajutor de stat, între timp, ca urmare a dezvoltării pieței interne, aceasta ar fi considerată ajutor existent acordat TAZV.
(33)
Cu toate acestea, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la faptul dacă stația de tratare a apelor reziduale constituie o infrastructură specializată. În acest sens, s-a susținut că, pe lângă Propapier, mai existau numai doi utilizatori suplimentari ai stației, și anume furnizorul canadian de componente fotovoltaice 5N PV și furnizorul de energie EnBW. De asemenea, nu se cunoștea câtă parte din capacitatea instalației de tratare a apelor reziduale a fost alocată efectiv celor doi clienți. Informațiile disponibile la momentul respectiv nu au permis Comisiei să stabilească dacă noua instalație de tratare a apelor reziduale este necesară numai pentru aceste două întreprinderi. De asemenea, unul dintre cei doi utilizatori suplimentari, și anume centrala electrică operată de EnBW, era participant direct la proiectul Propapier, întrucât centrala electrică asigura alimentarea cu energie electrică pentru procesele de producție ale fabricii de hârtie (13).
(34)
De asemenea, Comisia a susținut că, în cazul în care proporția care îi revine efectiv întreprinderii Propapier se ridica la 90 % din capacitatea de epurare, astfel cum susține reclamantul, apare întrebarea dacă acest fapt în sine nu reprezintă o probă suficientă că instalația a fost, de fapt, în mod exclusiv sau cel puțin în mod predominant destinată (și, prin urmare, dedicată) pentru a deservi întreprinderea Propapier. Prin urmare, argumentul Germaniei în această privință potrivit căruia construcția instalației de tratare a apelor reziduale va fi în folosul altor utilizatori în viitor trebuia examinată în continuare.
(35)
De asemenea, s-a susținut că ar trebui să se ia în considerare numărul investitorilor care ar putea avea sediul în parcul industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” și capacitatea utilizată în medie de aceștia. În acest sens, Germaniei i s-a solicitat să furnizeze mai multe informații detaliate privind planul general de dezvoltare a zonei industriale și capacitatea neutilizată a instalației de tratare a apelor reziduale care ar putea fi alocată utilizatorilor potențiali. Germaniei i s-a solicitat, de asemenea, să furnizeze mai multe informații privind fezabilitatea tehnică a abordării modulare utilizate pentru construcția instalației de tratare (14).
(36)
Astfel cum s-a explicat mai sus, Comisia a adoptat opinia preliminară conform căreia, în cazul în care se dovedește că măsurile pentru proiectele de infrastructură sunt acordate în mod selectiv întreprinderii Propapier, acestea vor face parte din proiectul de investiții al întreprinderii Propapier și, prin urmare, vor trebui să îndeplinească cerințele prevăzute de Orientările privind ajutorul național regional, în special normele privind intensitatea maximă și efectul de stimulare al ajutorului de stat.
3.2. TAXE REDUSE PENTRU UTILIZAREA INSTALAȚIEI DE TRATARE A APELOR REZIDUALE
(37)
Germania a considerat că, la fel precum în cazul măsurii pentru construcția instalației de tratare a apelor reziduale, dacă taxele care urmează să fie percepute de Propapier ar implica ajutor de stat, acesta ar constitui ajutor existent. Germania și-a exprimat opinia conform căreia decizia Comisiei în cazul N 644e/02, prin care se autoriza schema „Gemeinschaftsaufgabe” (acțiune comună) a reglementat, de asemenea, efectele indirecte ale schemei.
(38)
Cu toate acestea, Comisia a concluzionat în decizia de inițiere a procedurii că posibilul ajutor sub formă de taxe reduse nu a făcut obiectul deciziei N 644e/02 și că, în cazul în care taxele respective ar constitui ajutor de stat, acesta ar fi un ajutor nou.
(39)
În scopul de a evalua dacă taxele stabilite au conferit un avantaj economic întreprinderii Propapier, Comisia și-a exprimat, în decizia de inițiere a procedurii, îndoiala cu privire la măsura în care taxele percepute de TAZV reflectă costul total, precum și la măsura în care un investitor privat ar fi stabilit taxele la același nivel.
(40)
Comisia a considerat că taxele percepute de la Propapier nu acoperă costul total al tratării apelor reziduale, având în vedere că Germania a confirmat că taxele respective au acoperit numai 20 % din dobânda aplicată pe capitalul investit, întrucât subvenția de 80 % primită de municipalitate din alte surse publice pentru construirea instalației nu trebuie luată în considerare în calculul dobânzii aplicate. În acest sens, Comisia a stabilit mai întâi în decizia de inițiere a procedurii că nici Directiva 2000/60/CE (denumită în continuare „Directiva-cadru a UE privind apa”) (15), nici KAG Brandenburg nu prevedeau că taxele pentru utilizarea unei instalații de tratare a apelor reziduale ar trebui să acopere costurile totale (16). Cu toate acestea, decizia de inițiere a procedurii a făcut referire la cazurile InfraLeuna (17) și Kimberly-Clark/Scott (18), în care taxele stabilite la nivelul costurilor totale au fost examinate pentru a corespunde costurilor incluse în mod normal în bugetul unei întreprinderi.
(41)
Reclamantul a susținut că, pentru a stabili avantajul, nivelul taxelor plătite efectiv de Propapier ar trebui comparat cu nivelul taxelor pe care le-ar fi perceput un investitor privat, aflat în aceeași situație ca TAZV.
(42)
Germania a sugerat compararea taxelor plătite de Propapier cu prețul mediu observat în sectorul respectiv și a citat un studiu conform căruia prețul mediu din sector ar fi cuprins între 0,24 EUR și 1 EUR (19).
(43)
Comisia a observat, în decizia de inițiere a procedurii, că principiul investitorului privat s-ar putea aplica în speță. Cu toate acestea, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la faptul că utilizarea unui criteriu de referință ar putea exclude existența ajutorului, întrucât informațiile prezentate par distorsionate. Chiar dacă se considera că taxele menționate pentru alte municipalități reflectă costurile totale, prețurile diferite păreau să reflecte realități locale diferite, care pentru un investitor privat ar justifica niveluri de preț diferite. Prin urmare, la momentul respectiv, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la posibilitatea excluderii unui eventual avantaj în favoarea Propapier pe baza informațiilor disponibile.
(44)
Astfel cum se explică la considerentul 26, în cazul în care măsura reprezintă într-adevăr un nou ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, Comisia are îndoieli cu privire la compatibilitatea sa cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) din TFUE. Dacă se dovedește că taxele constituie ajutor regional de funcționare, există îndoieli cu privire la compatibilitatea măsurilor, întrucât acestea nu sunt nici temporare, nici nu se reduc în timp și nici nu par să vizeze compensarea handicapurilor specifice (nedemonstrate) din regiune.
4. OBSERVAȚIILE GERMANIEI ȘI ALE PĂRȚILOR TERȚE CU PRIVIRE LA DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
4.1. CONSTITUIE PROIECTELE DE INFRASTRUCTURĂ FINANȚATE DIN FONDURI PUBLICE INFRASTRUCTURĂ DEDICATĂ ÎN FAVOAREA PROPAPIER?
4.1.1. Parcarea
Observații din partea reclamantului
(45)
În decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia nu a acceptat numărul de spații de parcare prezentat de reclamant. Potrivit reclamantului, cifrele respective (186 de locuri de parcare pentru autoturisme și 71 de locuri de parcare pentru camioane) sunt preluate din planul preliminar de dezvoltare întocmit la cererea orașului Eisenhüttenstadt.
(46)
Reclamantul susține că proiectele de construcție inițiale ale Propapier nu prevăd construcția unei parcări private și că, inclusiv în cazul în care Propapier își construiește propria parcare, Propapier este încă principalul beneficiar al așa-numitei parcări publice: există un indicator care alocă spații de parcare pentru camioanele centralei electrice și ale fabricii de hârtie. De asemenea, parcarea se află în imediata apropiere a spațiilor de lucru ale Propapier (întinzându-se până la limitele fabricii de hârtie și situându-se în imediata apropiere a centralei electrice care a făcut parte inițial din proiectul Propapier). Parcarea nu asigură niciun fel de facilități de odihnă care ar putea fi asigurate în mod normal de o parcare publică de acest tip.
(47)
Reclamantul susține că amplasarea parcării este incomodă și prea îndepărtată pentru a deservi alte locații comerciale din orașe și a permite municipalității să închidă parcările pentru camioane din centrul orașului.
Observații din partea Germaniei
(48)
Potrivit Germaniei, parcarea nu conferă un avantaj selectiv întreprinderii Propapier. Parcarea este general accesibilă și nu deservește numai zona industrială Oder-Spree-Kanal. Germania adaugă că Propapier are propriul spațiu de parcare (213 spații pentru autoturisme și 27 de spații pentru camioane) și că a fost deja eliberată o autorizație de construcție pentru un spațiu suplimentar de 120 de autoturisme.
(49)
Germania nu este de acord cu afirmațiile reclamantului potrivit cărora Propapier este principalul beneficiar al parcării și că amplasarea parcării ar fi incomodă și prea îndepărtată pentru a deservi alte locații comerciale urbane din orașul Eisenhüttenstadt.
(50)
Germania explică faptul că indicatorul care alocă spații de parcare pentru camioanele centralei electrice la care face referire reclamantul a fost temporar și s-a datorat lucrărilor de construcție de la centrala electrică. Lucrările menționate au fost finalizate la sfârșitul lui martie 2011. Accesul la parcare este semnalizat pe noul drum și nu face referire la o anumită întreprindere sau instalație.
4.1.2. Drumul
Observații din partea reclamantului
(51)
Reclamantul se opune afirmațiilor Germaniei potrivit cărora noul drum a fost conceput pentru a lega zona industrială de autostrada B-112; potrivit reclamantului, drumul se termină la câțiva metri de fabrica de hârtie, fără a exista planuri clare că se dorește continuarea sa, iar, în cazul în care construcția ar continua, drumul nu ar deservi alte întreprinderi, întrucât nu există astfel de întreprinderi în zona în care drumul ar putea fi extins.
(52)
Prin urmare, reclamantul este de părere că parcarea și drumul conferă întreprinderii Propapier un avantaj selectiv, fiind destinate utilizării de către Propapier.
Observațiile din partea Germaniei
(53)
Germania susține că noul drum va face legătura între actualul parc industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” cu domeniile sale de extindere din nord și autostrada B-112. Noul drum reduce traficul și poluarea atmosferică în centrul orașului Eisenhüttenstadt, permite camioanelor să evite centrul orașului, reducând cu cel puțin o treime timpul de deplasare către Frankfurt (Oder) pentru traficul industrial și comercial. Acesta face parte din dezvoltarea globală a zonei industriale, care a fost planificată în 1993, oferind, de asemenea, un acces mai bun întreprinderilor din Frankfurt la portul orașului Eisenhüttenstadt. Germania susține că drumul era deja prevăzut în programul Oder al guvernului Landului.
(54)
Drumul oferă noi posibilități de dezvoltare pentru ArcelorMittal și alte sectoare industriale. Acesta a fost construit în două etape; după o oarecare întârziere datorată unor dificultăți tehnice, ultima secțiune a fost finalizată în 2013.
4.1.3. Extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree
(55)
În 2008, orașul Eisenhüttenstadt a extins parcul industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” în vederea atragerii întreprinderilor. Germania susține că lucrările de extindere și de adâncire a canalului Oder-Spree fac parte din întreținerea periodică necesară a căii navigabile (care face parte din rețeaua transeuropeană TEN). Începând din 2003, au fost construite ecluze de-a lungul întregului canal (în prezent ecluza Kersdorf, construcția ecluzei Fürstenwalde fiind amânată). Germania susține că nu există nicio legătură cu înființarea întreprinderii Propapier și că acesteia nu i s-a conferit niciun avantaj selectiv.
4.1.4. Constituie instalația de tratare a apelor reziduale infrastructură dedicată în favoarea Propapier?
Observații din partea reclamantului
(56)
Reclamantul susține că ajutorul nu poate intra sub incidența schemei care, conform deciziei în cazul N 644e/02, nu constituie ajutor, având în vedere că schema nu era aplicabilă la momentul acordării ajutorului pentru investiții pentru construcția instalației de tratare a apelor reziduale TAZV, întrucât aceasta expirase la sfârșitul anului 2006.
(57)
De asemenea, reclamantul subliniază că schema nu se aplică deoarece stația de tratare a apelor reziduale nu furnizează un serviciu public, fiind construită exclusiv pentru a fi utilizată în mod predominant de Propapier.
(58)
Reclamantul sugerează că industria hârtiei, dispune în mod normal, de propriile instalații de tratare a apelor reziduale pentru fabricile de reciclare a hârtiei, inclusiv în Germania, prin urmare, argumentul Germaniei potrivit căruia întreprinderile au obligația de a se racorda la sistemul public de canalizare nu este valabil.
(59)
Reclamantul susține că instalația de tratare a apelor reziduale nu face parte dintr-un plan general de dezvoltare economică a zonei industriale care să îi includă pe toți potențialii investitori din parc, ci a fost dezvoltată și prezentată odată cu fabrica de hârtie a întreprinderii Propapier și cu centrala electrică, în 2007. Proiectul de decizie a Consiliului municipal al orașului Eisenhüttenstadt privind dezvoltarea parcului industrial, din data de 7 noiembrie 2007, face trimitere numai la doi sau trei investitori. Reclamantul susține că Eisenhüttenstadt a început activitățile de promovare a zonei industriale abia în 2010 și sugerează că orașul a început să caute investitori noi abia după ce Smurfit Kappa a depus plângerea.
(60)
Reclamantul consideră că anumite caracteristici de construcție ale instalației TAZV indică în mod clar că aceasta a fost concepută special pentru nevoile întreprinderii Propapier. Caracteristicile tehnice ale instalațiilor de tratare a apelor reziduale sunt specifice fiecărui sector. În mod normal, instalațiile de tratare a apelor reziduale pentru fabricile de reciclare a hârtiei cuprind o etapă de tratare aerobă și una anaerobă, în timp ce sistemele de canalizare comunale standard prevăd adeseori numai etapa de tratare aerobă. Faptul că instalația de tratare a apelor reziduale TAZV cuprinde ambele etape constituie pentru reclamant un argument suplimentar pentru a considera că aceasta nu servește interesului public, ci constituie infrastructură dedicată pentru Propapier.
(61)
Reclamantul este de părere că este foarte puțin probabil ca alte nevoi de capacitate decât cele ale fabricii de hârtie Propapier (și ale centralei electrice complementare, deținute în prezent de EnWB) să fi fost luate în considerare atunci când instalația a fost proiectată. Reclamantul susține că EnWB nu este un utilizator independent, având în vedere că investiția de la centrala electrică este, de fapt, strâns legată de proiectul fabricii de hârtie și nu ar exista fără stația Propapier.
(62)
Reclamantul remarcă faptul că celălalt investitor din zonă, 5N PV, utilizează numai o proporție neglijabilă din capacitatea de epurare disponibilă a TAZV și că nevoile de tratare a apelor reziduale ar fi putut fi acoperite de instalația de tratare a apelor reziduale existentă. De fapt, având în vedere că 5N PV funcționa din mai 2008, cu doi ani înainte ca instalația nouă TAZV să devină funcțională, aceasta a utilizat inițial instalația de tratare a apelor reziduale existentă.
(63)
Reclamantul susține că nu există previziuni privind capacitățile de epurare necesare preconizate pentru potențialii investitori noi și că nu există informații privind funcționalitatea capacității suplimentare și momentul când aceasta va deveni operațională. Reclamantul subliniază că, în prezent, nu există aproape nicio capacitate neutilizată disponibilă. De asemenea, reclamantul face referire la un articol de presă (MärkischeOderzeitung din 3 februarie 2011) care raportează o defecțiune tehnică la un rezervor de aerare și indică faptul că toate rezervoarele disponibile sunt necesare pentru utilizatorii industriali actuali.
(64)
Potrivit reclamantului, Germania a confirmat implicit că nicio altă întreprindere nu va utiliza instalația de tratare a apelor reziduale atunci când a precizat că taxele pentru instalația nouă TAZV sunt mai mici decât cele pentru instalația existentă, întrucât instalația nouă nu necesită un sistem costisitor de canalizare pentru utilizatorii individuali (confirmând astfel că nu va fi adăugat niciun utilizator nou).
(65)
Potrivit reclamantului, cifrele TAZV arată că Propapier utilizează cel puțin 90 % din capacitatea zilnică a instalației.
(66)
Reclamantul susține că modularitatea instalației de tratare a apelor reziduale invocată de Germania este pur teoretică și nu conduce la economii de scară, întrucât un al doilea modul ar costa 80-90 % din primul. Costurile relativ ridicate pentru adăugarea de module susțin constatarea conform căreia de investiția inițială în valoare de 42 de milioane EUR beneficiază în principal Propapier, constituind o măsură selectivă.
(67)
În opinia reclamantului, faptul că instalația nouă TAZV este construită în imediata apropiere a întreprinderii Propapier, lângă centrala electrică și fabrica de hârtie, permite Propapier să reutilizeze biogazul rezultat din tratarea anaerobă a apelor reziduale.
(68)
Pe baza celor de mai sus, reclamantul concluzionează că instalația TAZV constituie infrastructură dedicată în favoarea Propapier și că finanțarea publică a construcției instalației de tratare a apelor reziduale reprezintă ajutor pentru investiții în favoarea Propapier. Reclamantul susține că, prin urmare, Comisia ar trebui să evalueze dacă această măsură, împreună cu ajutorul regional pentru investiții acordat fabricii de hârtie Propapier (cazul privind ajutorul de stat SA.23827), îndeplinește toate cerințele prevăzute de Orientările privind ajutoarele de stat regionale.
Observațiile din partea Germaniei
(69)
Măsurile acordate în temeiul schemei N 644e/02 nu constituie ajutoare.
Infrastructură publică disponibilă tuturor, în aceleași condiții
(70)
Germania susține că instalația de tratare a apelor reziduale nu este o instalație dedicată în favoarea Propapier: aceasta constituie infrastructură publică, având ca scop apărarea împotriva pericolelor și protecția mediului, precum și protecția populației împotriva bolilor. Toate întreprinderile actuale și viitoare cu sediul în zona canalului Oder-Spree au dreptul de a se racorda la instalația municipală de tratare a apelor reziduale și de a o utiliza în aceleași condiții. Taxele se calculează conform acelorași principii definite prin lege. În Germania, tratarea apelor reziduale este responsabilitatea autorităților municipale, iar racordarea la instalațiile acestora și utilizarea lor este obligatorie. Utilizatorii nu pot opta pentru un alt prestator de servicii decât autoritatea municipală.
(71)
Germania respinge afirmația reclamantului potrivit căreia, în mod normal, fabricile de hârtie au propriile lor sisteme de canalizare și nu sunt obligate să se racordeze la sistemul de canalizare comunal și afirmă că Propapier este obligată prin lege (20) să se racordeze la instalația TAZV și să o utilizeze pe aceasta. Excepțiile de la obligația de racordare sunt foarte limitate (doar în cazurile când racordarea este imposibilă sau nerezonabilă). Datele disponibile public privind tratarea apelor reziduale de către producătorii de hârtie sunt limitate, dar acestea arată că numeroase fabrici de hârtie sunt racordate la instalațiile comunale de tratare a apelor reziduale.
Infrastructură care nu a fost creată special pentru Propapier
(72)
Germania nu este de acord cu afirmația reclamantului potrivit căreia instalația TAZV a fost adaptată nevoilor tehnice ale Propapier: tratarea apelor reziduale în două etape nu este specifică industriei hârtiei, ci este o practică obișnuită în numeroase sectoare industriale, mai multe stații de epurare comunale incluzând tratarea apelor reziduale în două etape. Caracteristicile tehnice ale instalației TAZV (proces biologic în două etape) s-au bazat pe standardele tehnice actuale, ținând seama de faptul că o parte substanțială a apelor reziduale va fi foarte poluată. Germania recunoaște că stațiile de epurare comunale care tratează numai apa uzată menajeră sau apa ușor poluată nu includ în mod normal o etapă de tratare prealabilă suplimentară, dar subliniază că tratarea în două etape este o practică obișnuită pentru cei care tratează apele reziduale industriale. Germania a furnizat o listă cu 18 fabrici de hârtie din Germania care produc hârtie reciclată și care sunt racordate la stațiile de epurare comunale, susținând că ambele tipuri de stații de epurare comunale (într-o singură etapă sau în două etape) sunt utilizate în sectorul hârtiei.
(73)
Potrivit Germaniei, instalația de tratare a apelor reziduale face parte dintr-un pachet de măsuri generale de infrastructură întreprinse pentru a dezvolta zona canalului Oder-Spree. Niciuna dintre măsuri nu este destinată unei singure întreprinderi. Deciziile cu privire la construcția instalației, racordarea la instalație și utilizarea acesteia nu intră în marja de apreciere a Propapier sau a utilizatorilor potențiali.
(74)
Germania respinge afirmația potrivit căreia instalația de tratare a apelor reziduale TAZV a fost construită special pentru Propapier. Potrivit Germaniei, lucrările de construcție au fost planificate în contextul altor investiții potențiale în perioada 2004-2006, cu mult timp înainte de sosirea Propapier.
(75)
Potrivit Germaniei, capacitatea existentă a infrastructurii de tratare a apelor reziduale din afara zonei industriale era limitată, capacitatea reziduală disponibilă fiind suficientă numai pentru a acoperi necesitățile unui alt investitor (minor); Germania confirmă că 5N PV a fost într-adevăr racordată inițial la instalația existentă.
(76)
În opinia Germaniei, faptul că înființarea întreprinderii Propapier a determinat începerea construcției instalației de tratare a apelor reziduale care era planificată de mult timp nu poate fi considerat un avantaj selectiv în favoarea Propapier. Germania face trimitere la concluziile avocatului general Van Greven, care a confirmat în cauza C-255/91 (Matra/Comisia) (21) că este inevitabilă situația în care, în perioada de pornire, infrastructura este utilizată în principal de prima întreprindere care s-a stabilit în zona industrială nou-constituită. Cu toate acestea, acest lucru se va schimba dacă regiunea se dezvoltă, după cum se speră.
(77)
Germania declară că toate cele trei întreprinderi stabilite în prezent în parcul industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal”, și anume Propapier, 5N PV și centrala electrică EnBW, sunt racordate la instalația de tratare a apelor reziduale și o utilizează. Germania explică faptul că înființarea unor unități suplimentare a fost luată în considerare la momente diferite (una sau două instalații pe bază de combustibil de substituție, o fabrică de sticlă fotovoltaică, propuneri de investiții care au fost prezentate mai multor investitori din diverse sectoare, mai mulți investitori potențiali vizitând amplasamentul), dar că, în special având în vedere criza care a afectat puternic zonele defavorizate, dezvoltarea în continuare a zonei industriale va necesita timp.
Capacitatea actuală
(78)
Germania respinge afirmațiile reclamantului care susține că Germania nu a indicat capacitatea de tratare a apelor reziduale a utilizatorilor instalației TAZV, că Propapier utilizează cel puțin 90 % din capacitatea disponibilă și că nu există capacitate neutilizată.
(79)
Germania susține că, în configurația sa actuală, instalația de tratare a apelor reziduale TAZV nu dispune de o capacitate neutilizată pentru primirea potențialilor investitori noi. Cei trei utilizatori actuali utilizează împreună o capacitate de [ 500] (22) m3/h, capacitatea maximă a TAZV fiind de 638 m3/h. Prin urmare, se utilizează aproximativ [60-80] % din capacitatea totală, existând o capacitate neutilizată de aproximativ [150-250] m3/h. Capacitatea medie utilizată de Propapier este de [300-500] m3/h, cea maximă fiind de [400-500] m3/h. Prin urmare, Propapier utilizează în medie [ 70] % și maxim [ 70] % din capacitatea totală a instalației TAZV.
Proiectarea modulară a instalației TAZV
(80)
Germania susține că instalația TAZV a fost concepută încă de la început pentru a fi extinsă în etape modulare, odată cu dezvoltarea progresivă a zonei industriale a canalului Oder-Spree. Planificarea modulară a instalației este reflectată în rezumatul privind TAZV din 2007, care se referă la apa potențial foarte poluată din industria hârtiei, a producției de bioetanol și din alte sectoare industriale.
(81)
Germania explică faptul că, în etapa actuală, părți esențiale ale instalației sunt deja dimensionate pentru capacitatea maximă după extindere: de exemplu, diametrul nominal al conductei de 5 km care transportă apa după tratare la canalul Oder este de trei ori mai mare decât este necesar în etapa de construcție actuală (aceasta poate transporta un volum de 1 945 m3/h, în timp ce capacitatea maximă actuală a instalației este de numai 638 m3/h), TAZV având posibilitatea de a extinde instalația de tratare pe un lot de teren adiacent de 3,3 ha. De asemenea, utilizatorii potențiali vor avea acces egal la instalația de tratare a apelor reziduale după o astfel de extindere modulară.
(82)
În consecință, Germania susține că gradul actual ridicat de utilizare a capacității instalației de tratare a apelor reziduale de către Propapier nu constituie dovada unui avantaj selectiv, ci reflectă doar o situație temporară, întrucât infrastructura este concepută - prin extindere modulară - pentru a deservi utilizatori noi în aceleași condiții. Acest lucru va necesita timp, întrucât instalația de tratare a apelor reziduale face parte dintr-un plan de dezvoltare economică globală în regiune, implicând mai multe domenii de extindere în funcție de etapă. Situația actuală, cu numai trei investitori, reprezintă o etapă de tranziție în dezvoltarea zonelor industriale din regiune care a început în 1994. Aproximativ jumătate din zona industrială a canalului Oder-Spree (35 ha) este în continuare disponibilă pentru investitori noi. Germania a estimat în 2011 că acest spațiu se va ocupa în termen de 5 ani, adăugând că o extindere suplimentară era posibilă ulterior în zonele noi „Nordost” (40 ha) și „Nord” (160 ha).
(83)
Germania respinge opinia reclamantului potrivit căreia proiectarea modulară a instalației TAZV nu va conduce la economii de scară. Autoritățile germane explică faptul că extinderea modulară a instalației TAZV este posibilă în trei etape și la costuri substanțial mai mici per capacitate în m3 adăugată în raport cu investiția inițială:
-
etapa 1 (o creștere a capacității de 33 %, adăugând 213 m3) este fezabilă în termen de câteva luni și ar costa între 1,2 și 1,5 milioane EUR, pentru o zonă industrială suplimentară de aproximativ 19 ha;
-
etapa 2 (o creștere a capacității de 69 %, adăugând 426 m3) este fezabilă în termen de câteva luni și ar costa între 5,3 și 5,6 milioane EUR, pentru o zonă industrială suplimentară de aproximativ 38 ha;
-
etapa 3 (extinderea pe terenul adiacent; o creștere a capacității de 100 %, adăugând 638 m3) ar costa între 17 și 18 milioane EUR, pentru o zonă industrială suplimentară de aproximativ 57 ha. O creștere a capacității de 100 % ar necesita exercitarea opțiunii pe lotul de teren adiacent și s-ar ridica la 18 milioane EUR.
(84)
Germania susține că proiectarea modulară a instalației de tratare a apelor reziduale corespunde necesității de a utiliza resursele în mod eficient și economic și trebuie privită în contextul supradimensionării anterioare a instalațiilor de tratare a apelor reziduale din noile Landuri germane. Sancționarea proiectării modulare drept avantaj selectiv ar fi în realitate o invitație la supradimensionarea nerentabilă a infrastructurii publice. De asemenea, taxele nu ar acoperi costurile unei astfel de supradimensionări.
(85)
Considerarea actualei limitări a instalației drept avantaj selectiv ar conduce la încurajarea supradimensionării nerentabile a infrastructurii.
(86)
Germania susține că articolul de presă menționat de reclamant (a se vedea considerentul 63) nu este relevant. Potrivit Germaniei, instalarea unui bazin suplimentar care urmează să fie utilizat numai în cazul incidentelor tehnice ar fi contrară regulilor de planificare economică și frugală impuse de Gemeinschaftsaufgabe.
(87)
Reclamantul a afirmat că utilizatorii instalației noi TAZV plătesc taxe mai mici decât utilizatorii instalației municipale existente, întrucât instalația nouă nu necesită un sistem de conducte extins pentru racordarea tuturor utilizatorilor. Germania respinge concluzia reclamantului potrivit căreia acest lucru demonstrează că nu pot fi racordați utilizatori noi la instalația nouă. Germania susține că utilizatori industriali noi pot fi ușor racordați și că orice limitare este determinată în principal de dimensiunea conductei care transportă apa tratată la canalul Oder.
(88)
Germania respinge afirmația reclamantului potrivit căreia Propapier poate utiliza biogazul produs de instalația TAZV. Nu există posibilitatea ca utilizatorii instalației de tratare a apelor reziduale să utilizeze biogazul. TAZV utilizează biogazul în propria sa centrală electrică de 3 MW.
(89)
Germania respinge afirmația potrivit căreia aceasta a început promovarea parcului industrial în rândul altor investitori potențiali numai după depunerea plângerii de către Smurfit Kappa: încă din 1998, Eisenhüttenstadt a încredințat promovarea zonelor industriale și comerciale, inclusiv a zonei canalului Oder-Spree Centrului de investiții Ostbrandenburg. Documentele de planificare a parcului industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” au fost elaborate încă din 1995.
(90)
Germania concluzionează că instalația TAZV nu constituie infrastructură dedicată în favoarea Propapier.
(91)
Germania concluzionează, de asemenea, că măsurile de infrastructură din parcul industrial extins „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” (construcția și punerea la dispoziție a instalației de tratare a apelor reziduale și celelalte măsuri - parcarea, drumul, adâncirea/extinderea canalului) sunt măsuri generale de dezvoltare care nu constituie un avantaj selectiv în favoarea Propapier și nu sunt dedicate utilizării de către Propapier. În opinia Germaniei, faptul că infrastructura este utilizată în prezent numai de un număr limitat de utilizatori primari reprezintă o etapă de tranziție normală într-un astfel de proces de dezvoltare.
4.2. SE CONFERĂ UN AVANTAJ ÎNTREPRINDERII PROPAPIER PRIN REDUCEREA TAXELOR PENTRU UTILIZAREA INSTALAȚIEI DE TRATARE A APELOR REZIDUALE?
Observații din partea reclamantului
(92)
Reclamantul este de acord cu poziția Comisiei exprimată în decizia de inițiere a procedurii (a se vedea considerentul 63 din decizia de inițiere a procedurii, precum și considerentul 38 din prezenta decizie) conform căreia schema de ajutor N 644e/02 nu reglementează taxele pentru utilizarea instalației de tratare a apelor reziduale. Prin urmare, taxele ar trebui să reflecte costul total al utilizării. Faptul că taxele sunt calculate în temeiul legislației (Kommunalabgabengesetz) nu justifică taxele reduse și avantajul rezultat pentru Propapier.
(93)
Reclamantul susține că instalația de tratare a apelor reziduale nu furnizează un serviciu public, fiind construită exclusiv pentru a fi utilizată predominant de întreprinderea Propapier.
(94)
Potrivit reclamantului, cele trei criterii (criteriul costului total, criteriul investitorului privat, prețurile de referință) propuse de Comisie în decizia de inițiere a procedurii arată că taxele percepute conferă întreprinderii Propapier un avantaj economic.
Criteriul costului total
(95)
Reclamantul susține, de asemenea, că nu numai articolul 9 din Directiva-cadru privind apa a UE, ci și faptul că majoritatea fabricilor de reciclare a hârtiei au propria instalație de tratare a apelor reziduale favorizează calcularea costurilor totale. Taxa plătită de Propapier acoperă numai 20 % din dobânzile imputate pe capitalul propriu și nu ține cont de cota capitalului propriu derivată din contribuția publică de 80 % la costul de construcție a instalației de tratare a apelor reziduale.
Criteriul investitorului privat
(96)
Reclamantul consideră că, în mod normal, operatorii privați sau proprietarii de fabrici de hârtie doresc să acopere cel puțin costurile totale ale acestora, prin urmare, acest criteriu corespunde analizei costurilor totale menționate mai sus.
Prețurile de referință
(97)
Reclamantul este de acord cu poziția Comisiei exprimată în decizia de inițiere a procedurii conform căreia este puțin probabil ca utilizarea prețurilor de referință să excludă existența ajutorului. Compararea exclusivă a fabricilor de hârtie care utilizează sistemul de canalizare municipal nu ar fi reprezentativă, întrucât majoritatea fabricilor de hârtie au propria instalație de tratare a apelor reziduale.
(98)
Reclamantul susține că Germania a prezentat numai informații foarte selective privind taxele de canalizare plătite de alte fabrici de hârtie (un studiu, o comparație cu tarifele Spreetal/Schwarze Pumpe și o decizie veche, din 1990) și că exemplele respective nu pot constitui o bază pentru stabilirea unui indice de referință, printre altele, pentru că astfel de taxe depind de subvenții și de costurile de investiții, iar legislația poate să difere de la o regiune la alta. Reclamantul face o comparație cu propria sa instalație care utilizează sistemul de canalizare municipal în [informații confidențiale] și calculează că, ținând seama de o investiție de construcții în valoare de 42 de milioane EUR (la fel precum în Eisenhüttenstadt), Propapier ar trebui să plătească suma de 4 EUR/m3, care este mult mai mare decât cea pe care o plătește în prezent.
(99)
Reclamantul susține că articolul citat de Germania a fost publicat în 2004 și se bazează pe un studiu publicat în 2002, care utilizează date din 2000/2001. Reclamantul se referă aici la anexa 6 la comunicarea Germaniei din 30 ianuarie 2009, care conține un articol al sursei de știri online „Das Papier 2004-T174” (23). Potrivit reclamantului, studiul vizează numai șapte fabrici de hârtie anonime, nefiind clar dacă acestea utilizează propria instalație de tratare a apelor reziduale, dacă sunt racordate la sistemul municipal și dacă costurile luate în considerare includ numai costurile operaționale (cu excepția capitalului sau a altor costuri neoperaționale). Dacă studiul compară numai fabricile de hârtie care utilizează instalații proprii de tratare a apelor reziduale, trebuie incluse costurile de capital.
Observații din partea Germaniei
(100)
Germania își menține opinia potrivit căreia orice avantaj conferit de ajutorul de stat, care rezultă din taxele percepute pentru utilizarea instalației TAZV nu constituie ajutor de stat întrucât, în opinia Germaniei, decizia Comisiei în cazul N 644e/02 acoperă, de asemenea, efectele indirecte ale schemei Gemeinschaftsaufgabe, și anume taxele. Germania susține în continuare că măsura considerată ca neconstituind ajutor de stat în cazul N 644e/02 nu ar fi putut deveni ajutor de stat la nivel de utilizator. Potrivit Germaniei, Comisia și-a modificat abordarea în ceea ce privește posibilitatea ca un ajutor acordat unui operator de infrastructură să fie transferat unui utilizator de infrastructură numai după ce Tribunalul s-a pronunțat în cauza Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Germania recunoaște că decizia în cazul N 644e/02 expirase atunci când sprijinul a fost acordat TAZV. Cu toate acestea, Germania amintește că dispoziția legală relevantă pe care s-a bazat decizia în cazul N 644e/02 este identică cu cea în temeiul căreia a fost acordată măsura pentru TAZV. Temeiul juridic a fost actualizat, însă conținutul său a rămas neschimbat. Prin urmare, Germania susține că simpla actualizare a unui temei juridic nu conduce în mod automat la calificarea drept ajutor de stat.
(102)
Potrivit Germaniei, calculul costurilor este transparent și definit prin lege.
Niciun avantaj economic pentru Propapier
(103)
Germania își explică punctul de vedere cu privire la cele trei posibilități de calculare a taxei pentru o întreprindere care utilizează serviciile de tratare a apelor reziduale (considerentul 68 din decizia de inițiere a procedurii): metoda costului total, prețul investitorului privat, prețul de referință.
Conform metodei costului total, nu există niciun avantaj
(104)
Germania nu este de acord că taxa plătită de Propapier nu acoperă costul total. Calculul costurilor este prevăzut prin lege [conform legii, acesta ar trebui, în principiu, să acopere costurile, cu excepția subvențiilor de la părțile terțe care nu sunt luate în considerare în calculul dobânzilor imputate (25)]. Legea prevede că respectivele costuri trebuie acoperite, dar nu trebuie depășite. Toate costurile suportate de TAZV sunt acoperite, inclusiv dobânda corespunzătoare capitalului investit de TAZV. Calcularea dobânzilor fictive pentru subvențiile din partea Landului nu ar fi justificată, întrucât TAZV nu suportă astfel de costuri.
(105)
Propapier nu beneficiază de niciun avantaj selectiv, întrucât taxele sunt aceleași pentru toți utilizatorii instalației noi.
(106)
Pentru a stabili dacă taxa ar fi fost mai mare în lipsa subvențiilor acordate pentru construcția instalației de tratare a apelor reziduale în temeiul schemei Gemeinschaftsausgabe, trebuie luați în considerare mai mulți factori, cum ar fi disponibilitatea altor surse de finanțare.
(107)
Nici principiul „poluatorul plătește”, nici Directiva-cadru privind apa a UE nu obligă autoritățile să includă subvențiile în calculul dobânzii pe capitalul investit. Directiva-cadru privind apa a UE prevede recuperarea costurilor serviciilor de utilizare a apei, dar lasă statelor membre o marjă de manevră în ceea ce privește modul de punere în aplicare. În speță, toate costurile TAZV (serviciul de utilizare a apei) sunt acoperite. Principiul „poluatorul plătește” nu are valoare absolută, dar trebuie „luat în considerare”. În speță, acesta este luat în considerare prin calcularea tuturor costurilor suportate de TAZV.
(108)
Directiva-cadru privind apa a UE se referă la o contribuție „adecvată”. Germania susține că, în comparație cu alte regiuni din Germania sau cu Uniunea Europeană, nivelul taxei stabilit pentru Propapier este relativ ridicat. Germania susține că Directiva-cadru privind apa a UE prevede, de asemenea, că, în acoperirea costurilor, statele membre pot ține seama de efectele sociale, de mediu și economice, precum și de condițiile geografice și climatice ale regiunilor afectate.
(109)
Germania susține că o comparație cu cazurile Kimberly-Clark Corp sau InfraLeuna (a se vedea, de asemenea, considerentul 70 din decizia de inițiere a procedurii) nu este adecvată. Cazul Kimberly-Clark viza un tarif preferențial pentru una dintre întreprinderi, care a provocat suspiciunea că nu toate costurile sunt acoperite. În speță, toate costurile sunt acoperite și condițiile tarifare sunt aceleași pentru toți utilizatorii. În cazul Kimberly-Clark, o zonă industrială era dezvoltată pentru nevoile specifice ale unei întreprinderi, în timp ce, în speță, zona industrială este dezvoltată pentru mai mulți utilizatori.
(110)
Decizia în cazul InfraLeuna se referă la stabilirea prețurilor aplicabile societăților private pentru utilizarea infrastructurii private, în timp ce cauza de față se referă la utilizarea infrastructurii municipale și la taxele care nu sunt legate de piață prevăzute de lege. În speță, utilizatorii suportă toate costurile pe care o întreprindere prestatoare de servicii de tratare a apelor reziduale ar trebui să le suporte în mod normal. Pe o piață a serviciilor de tratare a apelor reziduale neliberalizată, elementele de cost care trebuie luate în considerare sunt aceleași pentru toate întreprinderile și sunt prevăzute de lege (Brandenburg KAG).
(111)
Deciziile în cazurile Wagner și Weida Leder citate în decizia de inițiere a procedurii (considerentul 71 și nota de subsol 19) se referă la subvenții pentru construcția de instalații private de tratare a apelor reziduale. Cu toate acestea, în speță, Propapier nu primește subvenții pentru investițiile private facultative, dar plătește taxele pentru utilizatori care sunt prevăzute de lege.
Criteriul investitorului privat nu se aplică
(112)
Germania consideră că apa nu este un produs comercial normal. În Germania, sectorul tratării apelor reziduale este organizat ca un monopol regional al organismelor publice municipale. Prin urmare, în Germania, tratarea apelor reziduale nu reprezintă o activitate economică, ci o sarcină de autoritate publică obligatorie pentru municipalități. TAZV acționează în calitate de autoritate publică, nu în calitate de întreprindere al cărei comportament poate fi analizat prin aplicarea criteriului investitorului privat. În Germania este prevăzută obligația de racordare și de utilizare. Utilizatorii nu pot opta pentru un alt prestator decât autoritatea municipală. Taxele sunt prevăzute de lege și stabilite de autorități. Taxele nu pot depăși costurile.
(113)
În Germania, sectorul tratării apelor reziduale este accesibil întreprinderilor private numai într-o măsură limitată. Acestea pot acționa numai în calitate de administrator, operator sau concesionar al unei instalații de tratare a apelor reziduale pentru îndeplinirea tehnică a dispozițiilor legale. Cu toate acestea, municipalitatea rămâne responsabilă pentru sarcină, aceasta nefiind obligată din punct de vedere legal să organizeze o licitație pentru atribuirea contractului. De asemenea, întreprinderile private pot îndeplini sarcini de natură tehnică (sau, în cazuri excepționale, pot percepe taxe), dar taxele nu pot depăși costurile nici în acest caz. TAZV nu a transferat sarcini de natură tehnică terților.
(114)
Întrucât taxele sunt prevăzute de lege și nu pot depăși costurile infrastructurii, nu există nicio piață pe care taxele pentru apele reziduale să poată fi stabilite de întreprinderile private în vederea obținerii de profit. Nu există concurență între întreprinderile private sau între întreprinderile publice și cele private pentru a avea mai mulți utilizatori.
(115)
Germania este de opinie că, în speță, nu este posibilă compararea comportamentului operatorului cu comportamentul unui investitor privat. Prin urmare, criteriul investitorului privat nu este aplicabil.
Prețurile de referință
(116)
Ca urmare a obligației de racordare la instalația de tratare a apelor reziduale, nu există concurență și, în acest sens, nu există niciun preț al pieței care ar putea fi utilizat ca punct de referință pentru evaluarea avantajului în temeiul normelor privind ajutoarele de stat.
(117)
Germania respinge declarația reclamantului potrivit căreia numai câteva fabrici de hârtie utilizează sistemele de epurare a apelor reziduale urbane și că, prin urmare, nu ar fi reprezentativ pentru sector să se utilizeze ca referință numai date de la fabricile de hârtie respective.
(118)
În observațiile sale, Germania a făcut o rectificare conform căreia Propapier nu plătește o taxă de 0,95 EUR/m3 (astfel cum s-a menționat la considerentele 72 și 80 din decizia de inițiere a procedurii), ci o taxă de 1,18 EUR/m3 începând din 2010. În comparație cu alte locații din Uniunea Europeană, nivelul taxei este ridicat sau cel puțin este neobișnuit. Conform unui studiu al Asociației germane a producătorilor de hârtie realizat în 77 de întreprinderi, reprezentând 68 % din sector, în anul 2007 taxa medie a fost de 1,12 EUR/m3 (variind între 0,31 EUR/m3 și 2,20 EUR/m3). Taxa plătită de Propapier se încadrează în interval, situându-se peste media eșantionului respectiv.
(119)
În observațiile prezentate ulterior, Germania a informat Comisia că taxa a fost majorată la 1,41 EUR/m3 în 2012, pentru a acoperi pierderile din anii de după înființarea instalației de tratare a apelor reziduale. Întrucât au existat unele economii legate de costurile energiei, în conformitate cu obligația legală conform căreia taxele trebuie să acopere, dar nu trebuie să depășească costurile, la începutul anului 2013, valoarea taxei a fost stabilită la 1,39 EUR/m3. De asemenea, Propapier trebuie să trateze în prealabil apele reziduale înainte de a le transporta către instalația TAZV. Costurile pentru tratarea prealabilă se ridică la aproximativ […] EUR/m3, ceea ce face ca valoarea totală a costurilor pentru tratarea apelor reziduale ale întreprinderii Propapier să se ridice la […] EUR/m3, comparativ cu un cost mediu al sectorului (în 2010) în valoare de 1,27 EUR/m3.
(120)
Germania susține că o comparație cu taxele plătite de alți producători de hârtie din Uniunea Europeană reprezintă un criteriu de referință corect pentru a verifica dacă există un avantaj economic și că îndoielile Comisiei privind corectitudinea unei astfel de comparații sunt nefondate.
(121)
Germania precizează că exemplele pe care le-a comunicat Comisiei reprezintă prețuri medii care se bazează pe costurile totale. Aceasta susține că nu a avut niciun motiv să considere că taxele conțineau un ajutor de stat.
(122)
Germania susține că exemplul Lenzing Lyocell (26) este valabil, chiar dacă se referă la o perioadă cu 10 ani în urmă (Propapier plătește mai mult decât dublul taxei, dar taxele nu au crescut cu mai mult de 100 % în ultimii 10 ani).
Ajutor existent
(123)
Germania invocă două argumente în sprijinul opiniei sale potrivit căreia taxele, în cazul în care constituie ajutor de stat, constituie ajutor existent în temeiul articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(124)
Germania explică faptul că, în 2003 Comisia a concluzionat în decizia sa în cazul N 644e/02 că schema Gemeinschaftsausgabe nu constituie ajutor de stat în favoarea operatorilor instalațiilor de tratare a apelor reziduale, dacă acestea au fost constituite, astfel cum este cazul TAZV - sub forma unei „Zweckverband” (o asociație municipală de drept public cu scop special). Comisia și-a întemeiat evaluarea pe faptul că „Zweckverband” făcea obiectul supravegherii de către municipalitate, furnizând un serviciu public. Cu toate acestea, astfel cum Comisia însăși a arătat la considerentul 57 din decizia de inițiere a procedurii, chiar dacă schema ar fi fost considerată între timp ajutor de stat datorită evoluției pieței interne, aceasta ar fi constituit ajutor existent în temeiul articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(125)
Astfel cum s-a explicat în considerentul 100 din prezenta decizie, în opinia Germaniei, decizia în cazul N 644e/02 acoperă, de asemenea, efectele indirecte ale schemei Gemeinschaftsaufgabe, și anume taxele. Taxele nu au necesitat niciodată notificare separată, întrucât regulamentul privind calculul taxei constituie o punere în aplicare a schemei.
(126)
În ceea ce privește argumentația că taxele constituie ajutor existent, Germania afirmă că acestea constituie ajutor existent înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de instituire a Comunității Economice Europene la 1 ianuarie 1958. Ajutorul existent înainte de intrarea în vigoare a tratatului respectiv rămâne, de asemenea, ajutor existent în cazul unor modificări ulterioare, atât timp cât însăși substanța schemei inițiale de ajutoare nu a fost modificată (27). Clarificările specificațiilor generale aplicabile înainte de 1 ianuarie 1958 nu constituie ajutor nou care ar trebui notificat Comisiei (28).
(127)
Germania explică faptul că legile privind taxele municipale existau deja înainte de intrarea în vigoare a Tratatului CEE în 1958 și au continuat să se aplice după data respectivă. Datorită faptului că Landul Brandenburg este situat pe teritoriul vechiului Regat al Prusiei, articolul 6 alineatul (2) din actuala KAG Brandenburg își are originea în legea privind taxele municipale din Regatul Prusiei din 14 iulie 1893 (PrKAG) și legea privind taxele municipale din Landul Bavaria (BayGAG). Germania și-a bazat acest argument pe următoarele subargumente:
(a)
legile respective au continuat să fie în vigoare în perioada 1919-1933 și 1933-1945;
(b)
actualele legi privind taxele municipale din landurile germane vechi își au originea în PrKAG;
(c)
există continuitate istorică între KAG Brandenburg și PrKAG, indiferent de poziția specială a statelor noi ca urmare a divizării Germaniei.
Subargumentul (a)
(128)
PrKAG prevedea deja posibilitatea ca municipalitățile să perceapă taxe pentru utilizarea infrastructurii publice. Regulamentul privind taxele municipale care a fost în vigoare în Bavaria începând din 1938 (și a constituit baza pentru o serie de reglementări similare în alte state din sudul Germaniei), prevede, de asemenea, această posibilitate (29). În temeiul PrKAG, taxele sunt calculate în mod normal astfel încât costurile de gestionare și de funcționare ale instalației, inclusiv cheltuielile cu dobânzile și rambursările de capital, să fie acoperite. Deși textul PrKAG prevede numai că taxele trebuie să acopere dobânda la capital (utilizat pentru infrastructură), interpretările ulterioare ale PrKAG din perioada postbelică sugerează că PrKAG nu prevedea în mod expres o rată a dobânzii la granturile din partea terților.
(129)
PrKAG sau legile de stat comparabile existente nu a fost abrogat în mod expres, nici în timpul Republicii Weimar, nici după preluarea puterii de către naționali-socialiști. Prin urmare, legile respective a rămas în vigoare după 1918.
Subargumentul (b)
(130)
După cel de-al doilea război mondial, PrKAG a continuat să fie în vigoare sub formă de legi de stat (Landesrecht) în temeiul Constituției germane din 1949, care a permis continuarea legilor care nu contraveneau Constituției (articolul 123 din Legea fundamentală) și în temeiul dispozițiilor care permiteau statelor federale să promulge legi în anumite domenii. Această evoluție arată clar că PrKAG era în vigoare în Landurile germane înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de instituire a Comunității Economice Europene.
(131)
După crearea Republicii Federale Germania în 1949, PrKAG a fost înlocuit treptat în Landurile vest-germane de diverse legi privind taxele municipale. Prin înlocuirea PrKAG cu aceste legi de stat în anii 1960 și 1970, sistemul a fost clarificat și terminologia a fost adaptată, dar însăși substanța legii a rămas intactă. În special, subvențiile din partea terților au rămas în afara domeniului de aplicare a dobânzii imputate (30). PrKAG prevedea doar calcularea dobânzii pentru datorii. Legile de stat prevedeau calculul dobânzii pentru capitalurile proprii, însă nici PrKAG, nici legislația Landurilor germane nu prevedeau calculul dobânzii pentru granturi.
(132)
Prin urmare, Germania consideră că actualele legi privind taxele municipale din Landurile germane vechi constituie o continuare a dispozițiilor PrKAG. Germania sugerează că, în scopurile cazului de față, este deosebit de important să se acorde atenție legii privind taxele municipale din Landul Renania de Nord-Westfalia din 1969 (31), care a servit drept model pentru KAG Brandenburg și care a înlocuit PrKAG din 1906. Substanța KAG Brandenburg rămâne aceeași ca cea a PrKAG, în pofida adaptării necesare a terminologiei (a se vedea considerentul 128 din prezenta decizie). Este important de menționat că legile privind taxele municipale din alte state federale se bazează, de asemenea, pe PrKAG, pe care l-au înlocuit de asemenea (de exemplu, Schleswig Holstein, Hessen, Rheinland-Pfalz).
Subargumentul (c)
(133)
Germania consideră că KAG Brandenburg are un statut special care rezultă din divizarea postbelică a Germaniei. Anii care au urmat înființării Republicii Democrate Germane (RDG) au pus capăt autonomiei municipale și sferei sale de activitate independentă în Brandenburg și în alte Landuri est-germane. Regulamentele au fost adoptate la nivelul guvernului central. Cu toate acestea, Legea privind Constituția Municipală (32) din 17 mai 1990 (adoptată de Camera națională a RDG înainte de reunificarea Germaniei la 3 octombrie 1990) a restabilit autonomia municipală și a prevăzut obligația municipalităților de a-și acoperi costurile de funcționare din resurse proprii. În acest scop, municipalitățile au dobândit dreptul de a colecta remunerații și taxe pentru furnizarea de servicii.
(134)
KAG Brandenburg din 27 iunie 1991 este concepută după modelul Legii privind taxele municipale din Landul Renania de Nord-Westfalia, având dispoziții aproape identice.
(135)
Germania susține că, în pofida evoluției diferite a legii în fosta RDG, nu ar fi justificată tratarea în mod diferit a legilor privind taxele municipale din statele est-germane și din statele vest-germane. Este clar că KAG Brandenburg urmează tradiția juridică a PrKAG și marchează o schimbare față de patrimoniul juridic al fostei RDG. De asemenea, nu există nicio continuitate instituțională între sistemul de tratare a apelor (reziduale) din RDG și actualul sistem de tratare a apelor reziduale din Brandenburg. Legea privind Constituția Municipală din 17 mai 1990 a reprezentat fundamentul pentru adoptarea legilor privind taxele municipale în noile Landuri. Aceste legi erau similare celor din statele federale vechi, care, la rândul lor, își au originea în PrKAG. Aceasta a fost o consecință inevitabilă a aderării statelor federale noi la Republica Federală Germania în temeiul Constituției (33). Acest lucru rezultă în mod clar din evoluția KAG Brandenburg descrisă mai sus. KAG Brandenburg corespunde tradiției juridice a legii privind taxele municipale din Renania de Nord-Westfalia și PrKAG. Divizarea Germaniei și, în consecință, întreruperea evoluției juridice în statele federale est-germane nu ar trebui să creeze un dezavantaj în contextul interpretării KAG Brandenburg.
(136)
Prin urmare, există continuitate istorică între KAG Brandenburg și PrKAG.
(137)
Germania susține, de asemenea, că atât principiul echivalenței, cât și cel al recuperării costurilor existau deja înainte de intrarea în vigoare a Tratatului CEE în 1958. Principiul echivalenței prevede că taxa trebuie să fie proporțională cu serviciile furnizate de autoritatea publică. Aceasta este parte a principiului statului de drept, care este consacrat în Constituția germană. Principiul recuperării costurilor reiese din PrKAG. Chiar dacă principiul nu se aplică în mod strict în calculul tuturor taxelor, veniturile obținute din taxe de către o municipalitate nu vor depăși semnificativ costurile.
Respectarea principiului protecției încrederii legitime și a principiului general al egalității de tratament
(138)
De asemenea, Germania susține că, în cazul în care Comisia ar considera că taxele percepute de la Propapier ar conține ajutor de funcționare, recuperarea elementelor de ajutor ar fi contrară atât principiului încrederii legitime, cât și principiului general al egalității de tratament.
(139)
Principiul încrederii legitime înseamnă că 1) un organism al Uniunii trebuie să fi dat naștere unor așteptări justificate și 2) un operator economic prudent nu ar fi putut prevedea adoptarea unei măsuri de natură să îi afecteze interesele.
(140)
Având în vedere că schema Gemeinschaftsaufgabe (aprobată prin decizia în cazul N 644e/02), nu constituie ajutor, Propapier ar putea nutri speranțe întemeiate că nu beneficiază de ajutor de stat. Anterior, nu exista nicio îndoială cu privire la compatibilitatea unor astfel de măsuri cu dreptul Uniunii, întrucât nicio altă măsură similară nu fusese supusă controlului Comisiei Europene.
(141)
Recuperarea elementului de ajutor care nu este inclus în taxele percepute, după ce s-ar constata că acestea constituie ajutor de funcționare, ar fi, de asemenea, contrară principiului egalității de tratament, care prevede ca faptele identice să fie tratate în același mod. Recuperarea ar conferi un avantaj concurenților întreprinderii Propapier.
4.3. OBSERVAȚII DIN PARTEA ASOCIAȚIILOR MUNICIPALE GERMANE ȘI A VKU
(142)
Asociațiile municipale germane și VKU aderă pe deplin la observațiile formulate de Germania în declarația sa din 28 ianuarie 2011, la care au colaborat. Acestea se referă în mod special la observațiile potrivit cărora în Germania, tratamentul apelor reziduale reprezintă o sarcină non-economică suverană a municipalităților. Municipalitățile organizează și finanțează această sarcină în cadrul autonomiei lor locale constituționale, în interesul cetățenilor.
(143)
Asociațiile municipale germane și VKU explică faptul că articolul 6 alineatul (2) punctul (5) din KAG Brandenburg, conform căruia taxele pentru instalația de tratare a apelor reziduale trebuie să acopere costurile, dobânda imputată și amortizarea imputată, subvențiile nefiind luate în considerare în calculul dobânzii pe capitalul investit, este în interesul consumatorului. Întrucât subvențiile din partea terților nu constituie capital propriu investit de municipalități, consumatorii nu ar trebui să plătească municipalităților dobânzi pe subvențiile respective.
5. EVALUAREA MĂSURII DIN PERSPECTIVA NORMELOR PRIVIND AJUTOARELE DE STAT
(144)
Măsurile în cauză constituie ajutor de stat dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) ajutorul trebuie să fie acordat de un stat membru sau din resursele de stat; (ii) ajutorul trebuie să confere un avantaj economic întreprinderilor în cauză; (iii) avantajul trebuie să fie selectiv; și (iv) măsura în cauză denaturează sau amenință să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre. Existența ajutorului de stat este stabilită în cazul în care condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt îndeplinite în mod cumulativ.
(145)
În decizia de inițiere a procedurii se stabilește faptul de necontestat că toate măsurile în cauză au implicat utilizarea resurselor de stat și că acestea ar putea denatura concurența și schimburile comerciale din cadrul pieței interne.
(146)
Comisia constată că, în ceea ce privește elementele plângerii, este necesar să se facă diferențierea între: 1. presupusul ajutor de stat acordat întreprinderii Propapier prin intermediul unor măsuri de infrastructură dedicată (construcția instalației de tratare a apelor reziduale, precum și a altor proiecte de infrastructură în parcul industrial extins recent unde este amplasată noua stație Propapier); și 2. presupusul ajutor de stat acordat întreprinderii Propapier sub forma unor taxe reduse pentru tratarea apelor reziduale.
5.1. CONSTITUIE PROIECTELE DE INFRASTRUCTURĂ FINANȚATE DIN FONDURI PUBLICE INFRASTRUCTURĂ GENERALĂ SAU INFRASTRUCTURĂ DEDICATĂ ÎN BENEFICIUL EXCLUSIV AL ÎNTREPRINDERII PROPAPIER?
(147)
Comisia a considerat în trecut că autoritățile publice pot efectua lucrări în vederea amenajării teritoriului. De exemplu, acestea pot finanța investițiile în infrastructură de care va beneficia întreaga populația în ansamblu. De asemenea, Comisia consideră că motivul creării unei astfel de infrastructuri nu este relevant, atât timp cât aceasta este în interesul comunității locale în ansamblu. Cu toate acestea, dacă infrastructura respectivă va răspunde exclusiv nevoilor unei întreprinderi private, întreprinderea respectivă este responsabilă pentru finanțarea acesteia. Acest lucru rezultă din faptul că, în ceea ce privește ajutorul de stat, competența Comisiei constă mai degrabă în analizarea impactului măsurilor respective în practică decât a obiectivelor urmărite. Prin urmare, În Comisia consideră că, în speță, este necesar să se analizeze care infrastructură aduce beneficii comunității în ansamblul său (inclusiv Propapier) și care infrastructură este destinată utilizării exclusive de către Propapier. Numai aceasta din urmă ar trebui finanțată de Propapier (34).
(148)
Comisia observă că parcarea, drumul și canalul Oder-Spree nu sunt exploatate de întreprinderi în sensul legislației UE în domeniul concurenței, întrucât utilizarea lor este gratuită. Prin urmare, problema ajutorului de stat pentru proprietarii și operatorii infrastructurilor respective nu se aplică în speță.
5.1.1. Parcarea
(149)
Reclamantul susține că amplasarea parcării este incomodă și prea îndepărtată pentru a deservi alte locații comerciale din orașe și a permite municipalității să închidă parcările pentru camioane din centrul orașului. Într-adevăr,Germania nu a demonstrat contrariul; cu toate acestea, faptul că o parcare se află în imediata apropiere a unei întreprinderi nu înseamnă în mod automat că aceasta este destinată întreprinderii respective sau că aduce beneficii, în principal, întreprinderii respective. Indicatorul la care face referire reclamantul (a se vedea considerentul 46), care alocă spații de parcare pentru camioanele centralei electrice, a fost utilizat cu titlu temporar din cauza lucrărilor de construcție de la centrala electrică, care au fost finalizate la sfârșitul lunii martie 2011. Comisia constată că parcarea este accesibilă în mod liber, accesul la parcare fiind semnalizat pe drumul public, fără nici o referire la o anumită întreprindere. De asemenea, faptul dacă parcarea asigură sau nu locuri de odihnă nu este relevant pentru calificarea sa ca infrastructură generală.
(150)
Germania a prezentat suficiente dovezi că parcarea nu a fost construită special pentru Propapier, făcând parte din planul de dezvoltare economică a parcului industrial. De asemenea, Propapier deține o parcare privată pentru 27 de camioane și 213 autoturisme. În plus, este planificată suplimentarea cu 120 de spații de parcare pentru autoturisme (autorizația de construcție a fost eliberată). Germania a confirmat deja la momentul deciziei de inițiere a procedurii că Propapier deține o capacitate proprie de parcare suficientă pentru angajații, furnizorii și vizitatori săi.
(151)
Pe baza celor de mai sus, Comisia își confirmă opinia provizorie exprimată în decizia de inițiere a procedurii și decide că parcarea nu este destinată Propapier și nu implică ajutor de stat.
5.1.2. Drumul
(152)
Drumul este un drum public. Acesta face parte din dezvoltarea globală a zonei industriale, care era deja planificată în 1993, cu mult înainte ca Proparier să-și manifeste intenția de a se stabili în zonă. Contrar afirmațiilor reclamantului, drumul nu se oprește la câțiva metri distanță față de fabrica de hârtie Propapier, ci face legătura între actuala zonă industrială a canalului Oder-Spree cu domeniile sale de extindere din nord și autostrada B-112. Ultima secțiune a fost finalizată în 2013. Drumul nou poate deservi și alte întreprinderi, întrucât oferă mai multe posibilități de dezvoltare pentru ArcelorMittal și alte sectoare industriale. Acesta poate reduce timpul de deplasare către Frankfurt (Oder) pentru traficul industrial și comercial și, de asemenea, oferă un acces mai bun întreprinderilor din Frankfurt la portul orașului Eisenhüttenstadt.
(153)
Prin urmare, Comisia își confirmă opinia provizorie exprimată în decizia de inițiere a procedurii și decide că drumul nu este destinat Propapier și nu implică ajutor de stat.
5.1.3. Extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree
(154)
Reclamantul a susținut în plângerea sa că lucrările de infrastructură pentru extinderea și adâncirea canalului Oder-Spree au fost destinate exclusiv Propapier și au implicat ajutor de stat în favoarea întreprinderii Propapier. Orașul Eisenhüttenstadt a extins parcul industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal” în 2008 în vederea atragerii întreprinderilor. Începând din 2003, au fost construite ecluze de-a lungul întregului canal (care face parte din rețeaua transeuropeană RTE). Cu toate acestea, nu există nicio indicație a unei legături de cauzalitate între respectivele lucrări de infrastructură și amplasarea Propapier sau că lucrările ar acorda un avantaj selectiv întreprinderii Propapier, iar Comisia este de acord cu Germania în privința faptului că extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree face parte din întreținerea periodică necesară a căii navigabile.
(155)
Prin urmare, Comisia își confirmă opinia provizorie exprimată în decizia de inițiere a procedurii și decide că extinderea/adâncirea canalului Oder-Spree nu constituie un avantaj selectiv în favoarea Propapier și nu implică ajutor de stat.
5.1.4. Instalația de tratare a apelor reziduale
(156)
În opinia Comisiei, capacitatea infrastructurilor de tratare a apelor reziduale existente în afara zonei industriale extinse a canalului Oder-Spree este limitată. Capacitatea reziduală disponibilă a instalației de tratare a apelor reziduale existente în Eisenhüttenstadt ar putea satisface necesitățile unui mic investitor suplimentar, dar nu ar fi suficientă pentru a satisface nevoile unui investitor mai mare sau a mai multor investitori care s-ar putea instala în noua zonă.
(157)
De asemenea, Comisia constată că instalația de tratare a apelor reziduale TAZV nu a fost construită special pentru Propapier. Construcția fusese deja planificată în contextul altor investiții potențiale în 2004-2006, cu mult timp înainte de sosirea Propapier. Germania a prezentat elemente de probă care demonstrează că instalația de tratare a apelor reziduale a fost planificată ca parte a dezvoltării economice a parcului industrial „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal”. De asemenea, Germania a furnizat elemente de probă privind mai multe campanii de publicitate pentru atragerea investitorilor în zona industrială extinsă a canalului Oder-Spree, care, cu toate acestea, nu au fost încununate de succes până în prezent, întrucât autoritățile regionale nu au reușit încă să atragă și alți investitori în zonă (în afară de Propapier, EnWB și 5N PV).
(158)
Chiar dacă instalația de tratare a apelor reziduale este concepută din punct de vedere tehnic (având în vedere prima etapă de tratare anaerobă) pentru a face față apelor reziduale de la marii poluatori industriali, precum producătorii de hârtie și carton ondulat obținute din hârtie reciclată, o prima etapă de tratare anaerobă ar fi utilă, de asemenea, pentru alți utilizatori care deversează ape reziduale industriale cu un nivel ridicat de poluare organică, cum ar fi companiile din industria băuturilor și din cea alimentară. De asemenea, în cazul apelor reziduale industriale cu un nivel ridicat de poluare organică, instalațiile de tratare a apelor reziduale într-o primă etapă anaerobă oferă o serie de avantaje economice și de mediu importante.
(159)
Cu toate că, prin dimensiunile actuale instalația TAZV deservește, în principal, nevoile întreprinderii Propapier, aceasta este utilizată, de asemenea, - în aceleași condiții - de către celelalte două întreprinderi stabilite în zonă. Proiectarea sa modulară permite extinderea acesteia pentru alți utilizatori. Chiar fără extinderea modulară, în prezent există o capacitate neutilizată disponibilă de aproximativ [20-40] % pentru alți investitori, cu posibilitatea dublării capacității totale actuale (a se vedea considerentele 80-84). Instalația de tratare a apelor reziduale este deschisă tuturor utilizatorilor, în condiții nediscriminatorii - investitorii noi care se stabilesc în parc sunt obligați prin lege să se racordeze la instalație și să o utilizeze - instalația putând trata, de asemenea, apele reziduale care provin de la întreprinderi care nu sunt implicate în producția de hârtie.
(160)
În opinia Comisiei, faptul că instalația TAZV este utilizată în prezent predominant de Propapier, în medie ([ 70] % și maxim [ 70] %), nu înseamnă în mod obligatoriu că aceasta constituie infrastructură dedicată, întrucât proiectarea modulară este justificată din punct de vedere economic într-o perioadă în care bugetele publice sunt limitate. Contrar celor susținute de reclamant, costul de dublare a capacității instalației TAZV care este estimat de Germania la o valoare mai mică de 50 % din costul investiției inițiale, arată că sistemul modular permite realizarea unor economii de scară.
(161)
Faptul că ajutorul regional pentru construcția instalației a fost acordat sub rezerva stabilirii unui investitor principal în parcul de afaceri extins, în acest caz Propapier, este considerat de Comisie ca reprezentând o bună gestionare publică a resurselor limitate, întrucât este logic să se nu înceapă construcția unei infrastructuri publice majore fără a se asigura că aceasta va fi utilizată și nu va fi supradimensionată.
(162)
Afirmația potrivit căreia, în mod normal, fabricile de hârtie au propriile lor instalații de tratare a apelor reziduale poate fi respinsă pe baza cifrelor prezentate de Germania. Cu toate că în industria hârtiei, la fel precum în alte industrii, există instalații proprii de (pre)tratare a apelor reziduale, acest fapt în sine nu indică că, în cazurile în care utilizatorii industriali utilizează instalația de tratare a apelor reziduale municipale, statul acordă un avantaj utilizatorilor, întrucât utilizatorii acoperă costurile prin taxele pe care le plătesc de-a lungul timpului.
(163)
Prin urmare, Comisia concluzionează că instalația de tratare a apelor reziduale constituie infrastructură generală și, în consecință, grantul acordat TAZV nu constituie ajutor pentru investiții în favoarea întreprinderii Propapier. Spre deosebire de cazul parcării, al drumului și al canalului Oder-Spree, operatorul instalației de tratare a apelor reziduale desfășoară o activitate economică, întrucât acesta furnizează un serviciu (tratarea apelor reziduale) contra cost pe piață. Cu toate acestea, Comisia a constatat că orice ajutor acordat TAZV ar constitui, în orice caz, ajutor existent (considerentele 51-57 din decizia de inițiere a procedurii). Prin urmare, nu este necesar să se evalueze în continuare în prezenta decizie ajutorul potențial acordat TAZV.
(164)
În concluzie, Comisia consideră că diversele proiecte de infrastructură finanțate din resursele de stat în parcul industrial extins recent unde este amplasată stația Propapier nu sunt dedicate exclusiv fabricii de hârtie, prin urmare, acestea nu ar trebui să fie considerate infrastructură dedicată și ajutor de stat în favoarea Propapier. Acest lucru înseamnă că investițiile care beneficiază de ajutor nu constituie același proiect de investiții în sensul punctului 60 din OAR cu ajutorul regional pentru investiții acordat fabricii de hârtie Propapier aprobat în decizia finală a Comisiei privind ajutorul de stat SA.23827 (2013/C) (a se vedea nota de subsol 4). În consecință, evaluarea ajutorului pentru investiții acordat Propapier care a făcut obiectul deciziei respective nu este afectată de prezenta decizie.
5.2. CONSTITUIE AJUTOR DE STAT TAXELE REDUSE PENTRU UTILIZAREA INSTALAȚIEI DE TRATARE A APELOR REZIDUALE?
(165)
În ceea ce privește argumentul Germaniei potrivit căruia, dacă o măsură a fost acordată operatorului în temeiul unei scheme care nu constituie ajutor de stat, „ajutorul” nu poate fi transferat utilizatorilor infrastructurii, Comisia ar dori să sublinieze încă o dată faptul că decizia în cazul N 644e/02 nu precizează dacă taxele percepute pentru utilizarea infrastructurii ar putea constitui ajutor de stat în favoarea utilizatorilor infrastructurii. Comisia își menține poziția exprimată în decizia de inițiere a procedurii conform căreia nu i-a fost adusă la cunoștință nicio reglementare privind tarifele aplicabile în cazul granturilor acordate în temeiul schemei notificate, prin urmare, nu se poate considera că decizia care autorizează schema autorizează implicit un posibil ajutor acordat în temeiul legii privind taxele municipale.
(166)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede că ajutoarele acordate de statele membre sau din resursele de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau sectoare de producție și care afectează schimburile comerciale dintre statele membre sunt incompatibile cu piața comună.
(167)
Trebuie subliniat că existența ajutorului de stat trebuie stabilită indiferent dacă: 1. Directiva-cadru privind apa a UE și legislația germană de punere în aplicare a directivei prevăd recuperarea costului total al furnizării serviciilor de tratare a apelor reziduale; 2. taxele respectă dispozițiile legilor respective. Cu alte cuvinte, măsurile care respectă pe deplin atât directiva UE, cât și legislația germană aplicabilă pot constitui ajutor de stat dacă sunt îndeplinite toate condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE (a se vedea considerentul 144).
Resursele de stat și imputabilitatea
(168)
Taxele care trebuie plătite pentru utilizarea instalației de tratare a apelor reziduale sunt calculate și colectate de municipalitate, în conformitate cu punctul 6 din Kommunalabgabengesetz Brandenburg. Stabilirea nivelului taxelor sub nivelul pe care l-ar percepe un investitor privat ar implica renunțarea la venituri din partea municipalității.
(169)
Prin urmare, măsura ar fi acordată de stat sau din resursele de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, întrucât veniturile municipalității ar scădea ca urmare a avantajului acordat Propapier.
(170)
De asemenea, stabilirea taxelor la un nivel avantajos ar fi imputabilă statului, întrucât acesta este rezultatul unui act al unei autorități publice, și anume municipalitatea Eisenhüttenstadt.
Avantajul economic
(171)
Astfel cum s-a explicat în decizia de inițiere (35), Comisia trebuia să evalueze dacă nivelul la care sunt stabilite tarifele pentru tratarea apelor reziduale pentru Propapier oferă un avantaj economic (selectiv) întreprinderii Propapier.
(172)
Conform jurisprudenței constante, conceptul de „ajutor” nu include numai beneficii, cum ar fi subvențiile, ci și măsuri care, sub diverse forme, reduc costurile care sunt incluse, în mod normal, în bugetul unei întreprinderi și care, fără a constitui, prin urmare, subvenții în sensul strict al cuvântului, au un caracter similar și același efect (36).
(173)
Prin urmare, în speță, se pune problema dacă tarifele pentru tratarea apelor reziduale plătite de Propapier sunt mai mici decât cele pe care o întreprindere similară ar trebui să le plătească în condiții normale de piață, cu alte cuvinte, dacă nivelul taxelor respectă principiul operatorului în economia de piață. În opinia Comisiei, acest lucru poate fi determinat în două moduri alternative:
-
comparând prețul plătit de Propapier pentru tratarea apelor reziduale cu un preț de referință practicat în mod obișnuit în statul membru în cauză;
-
printr-o analiză de rentabilitate ex ante care arată că un operator privat ar fi perceput același nivel al prețurilor.
Preț de referință
(174)
Având în vedere organizarea pieței, astfel cum a fost prezentată de Germania (a se vedea considerentele 112-113) și dat fiind că operatorii, inclusiv cei privați, nu pot stabili în mod liber prețurile pentru serviciile lor deoarece fac obiectul obligațiilor legale prevăzute de KAG Brandenburg, Comisia consideră că nu este posibil să se stabilească prețurile de referință pe care un operator privat le-ar fi perceput în condiții normale de piață.
(175)
De asemenea, Comisia constată că Germania nu a furnizat date privind prețurile plătite de întreprinderile din sectorul în care activează Propapier. Cu toate că Germania susține că prețurile de referință pe care le-a prezentat sunt prețuri medii care reflectă costurile totale, nu există nicio indicație cu privire la posibilitatea ca taxele în cauză să conțină ajutor de stat. Comisia continuă să aibă îndoieli cu privire la utilitatea unor astfel de date ca bază de comparație, întrucât aceasta consideră că prețurile pot reflecta realități de cost diferite și pot să includă sau nu ajutor de stat.
Analiza de rentabilitate ex ante
(176)
În absența unor valori de referință fiabile, Comisia consideră că se poate stabili conformitatea unei tranzacții cu condițiile de piață pe baza unei alte metodologii de evaluare standard, general acceptate. Comisia consideră că, în cazul infrastructurilor care sunt deschise tuturor și care nu sunt destinate unui utilizator specific, criteriul operatorului/investitorului în economia de piață este îndeplinit atunci când utilizatorii infrastructurii contribuie în mod progresiv, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea operatorului (37).
(177)
Acest lucru se întâmplă în cazul în care acordul comercial al operatorului cu utilizatorul individual îi permite operatorului să acopere toate costurile care decurg din acordul respectiv cu o marjă de profit rezonabilă, pe baza unor perspective solide pe termen mediu (38).
(178)
De asemenea, evaluarea ar trebui să ia în considerare toate veniturile și toate costurile marginale preconizate suportate de operator în legătură cu activitatea specifică a utilizatorului (39).
(179)
Costurile marginale cuprind toate categoriile de cheltuieli sau de investiții, cum ar fi costurile marginale cu personalul, cu echipamentele și cu investițiile, induse de prezența utilizatorului (40). În schimb, costurile pe care operatorul ar trebui să le suporte oricum, independent de acordul cu utilizatorul, nu ar trebui luate în considerare.
(180)
Pe baza acestor factori, Comisia consideră că este îndeplinit criteriul operatorului/investitorului în economia de piață, și anume taxa redusă nu conferă un avantaj întreprinderii Propapier, din următoarele motive:
(a)
s-a concluzionat mai sus că instalația de tratare a apelor reziduale este deschisă tuturor și nu este dedicată Propapier;
(b)
taxa plătită de Propapier include costurile de funcționare, de întreținere și de reparație, costurile de personal și de gestionare a taxelor, amortizarea imputată, precum și dobânzile imputate pe 20 % din capitalul de investiții investit în tratarea apelor; prin urmare, aceasta acoperă toate costurile marginale suportate de operatorul instalației de tratare a apelor reziduale în legătură cu activitatea Propapier.
(181)
În ceea ce privește marja de profit rezonabilă pe care taxele plătite de utilizatori ar trebui să o acopere pe lângă costurile marginale, taxele în speță acoperă nu numai costurile marginale, ci și dobânzile imputate pe 20 % din capitalul de investiții. Întrucât acest lucru nu este identificat în mod expres drept profit rezonabil în sensul abordării costurilor marginale definite mai sus, acesta îi asigură operatorului venituri suplimentare, astfel cum ar face un profit rezonabil.
(182)
Întrucât taxa nu constituie un avantaj și, prin urmare, nu constituie ajutor de stat, nu era necesar să se evalueze de către Comisie dacă taxele constituie ajutor existent (a se vedea considerentele 123-137) sau ajutor de funcționare (a se vedea considerentul 26) sau ca aceasta să abordeze problema compatibilității ajutoarelor de funcționare cu piața internă. Având în vedere această constatare, Comisia poate, de asemenea, să lase deschisă chestiunea dacă recuperarea taxelor (în cazul în care s-a constatat că acestea constituie ajutor de funcționare) este sau nu contrară principiului încrederii legitime și principiului egalității de tratament.
6. CONCLUZIE
(183)
Prin urmare, Comisia concluzionează că nici construcția instalației de tratare a apelor reziduale TAZV, a parcării și a noului drum, nici extinderea și adâncirea canalului Oder-Spree nu constituie infrastructură dedicată.
(184)
Comisia concluzionează, de asemenea, că taxele legate de tratarea apelor reziduale nu conțin ajutor de stat. Principiul operatorului/investitorului în economia de piață este îndeplinit, prin urmare nu se acordă un avantaj economic în favoarea întreprinderii Propapier PM2 GmbH,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Măsurile în materie de infrastructură puse în aplicare de Germania nu constituie infrastructură specializată pentru Propapier PM2 GmbH. Taxele aplicate de TAZV întreprinderii Propapier pentru utilizarea instalației de tratare a apelor reziduale nu implică ajutor de stat. Prin urmare, măsurile în materie de infrastructură și normele de stabilire a taxelor nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Federale Germania.
Adoptată la Bruxelles, 1 octombrie 2014.