ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/585 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 304, параграф 5, четвърта алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Рамката за изчисляване на рисковите маржин периоди (РМП), използвани за изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти, следва да бъде подходяща както за институциите, използващи метода на вътрешните модели (МВМ) така и за институциите, използващи стандартните методи. Тя следва също да отразява промените в пазарните условия, за да представлява ясен пруденциален подход, без обаче да създава прекомерна оперативна тежест за институциите.
(2)
При все че определението за периоди на ликвидация, използвано от централните контрагенти (ЦК), не е еднакво с определението за РМП, използвано от клиринговите членове за целите на изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към техните клиенти, двете понятия са много сходни от гледна точка на тяхното съдържание. Всъщност периодите за ликвидация отразяват промените в пазарните условия и отчитат периодите за приключване на договори и сделки. Следователно оценката на ЦК за периодите на ликвидация следва да служи като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клирингови членове към техните клиенти.
(3)
Чрез използването на периодите на ликвидация ще бъдат обхванати всички видове продукти и сделки, посочени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за които се извършва клиринг от ЦК, и като допълнителна полза ще отпадне необходимостта от актуализирането на настоящия делегиран регламент всеки път, когато ЦК започне да извършва клиринг на нов вид продукт или сделка.
(4)
За разлика от РМП, оповестените от ЦК периоди на ликвидация понякога включват допълнителни периоди от време за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение. Тъй като тези допълнителни периоди са специфични за периодите на ликвидация и не отразяват разликите в поеманите от клиринговите членове рискове, не е необходимо те да бъдат добавени към РМП, които институциите могат да използват за изчисляването на капиталовото изискване във връзка с експозициите им към клиент, когато действат като клирингови членове.
(5)
За да се гарантира, че тези оценки са предмет на одобрение от надзорните органи, само периодите на ликвидация, прогнозирани от квалифицирани централни контрагенти съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да могат да бъдат използвани като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти.
(6)
Тъй като целта на РМП е да отразява промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност от сделки за времето от последната размяна на обезпечение по тази нетираща съвкупност с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който сделките са ликвидирани и остатъчният пазарен риск се хеджира отново, и тъй като пазарите може да бъдат затворени на определени календарни дни, РМП следва да бъдат изразени в работни дни. Това ще гарантира, че изискването за собствен капитал във връзка с тези сделки отразява напълно рисковете, на които е изложена институцията по време на РМП. Затова е уместно да се предвиди, че минималната продължителност на РМП за целите на член 304, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е 5 работни дни, т.е. по-дълга от минималния срок от пет дни, предвиден в същия член. По този начин минималната продължителност на РМП ще бъде приведена в съответствие с разпоредбите, предвидени в част три, дял II, глава 6, раздел 6 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които обхващат изискванията за използване на МВМ.
(7)
В съответствие с член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по-кратките РМП, които институциите могат да прилагат при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с техните експозиции към клиент, се прилагат само когато институциите действат като клирингови членове. Ето защо правилата относно РМП, които институциите могат да използват съгласно тези разпоредби, не се прилагат в случаите, когато институциите изчисляват изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към клиенти, но не действат като клирингови членове за тези експозиции; независимо от това дали институцията прилага МВМ или не, и независимо от това дали на съответните експозиции към клиенти е извършен централизиран клиринг.
(8)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(9)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета Група на участниците от банковия сектор (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Рисковите маржин периоди (РМП) за дадена нетираща съвкупност, които институциите могат да използват за целите на член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се определят в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Когато съответната нетиращата съвкупност включва сделки, чийто клиринг е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които могат да използват институциите, са периодите с по-голяма продължителност от следните:
а)
пет работни дни;
б)
най-дългия период на ликвидация на договорите или сделките, включени в нетиращата съвкупност, оповестен в съответствие с член 10, параграф 1, буква б), подточка vi) от Делегиран регламент (ЕС) № 153/2013 на Комисията (3) от квалифицирания централен контрагент, който е извършил клиринга на тези договори или сделки.
За целите на буква б) от първа алинея, когато оповестеният период на ликвидация включва допълнителен период за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение, периодът, който институции трябва да използва като РМП, изключва този допълнителен период.
3. Когато съответната нетираща съвкупност включва сделки, чийто клиринг не е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които институциите могат да използват, са равни на поне десет работни дни.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/585 AL COMISIEI
din 18 decembrie 2014
de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru precizarea perioadelor de risc de marjă
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 din 26 iunie 2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 304 alineatul (5) al patrulea paragraf,
întrucât:
(1)
Cadrul pentru calcularea perioadelor de risc de marjă (MPOR) utilizat pentru a stabili cerințele de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor ar trebui să fie adecvat atât pentru instituțiile care utilizează metoda modelului intern (IMM), cât și pentru cele care folosesc metodele standardizate. De asemenea, acesta ar trebui să reflecte modificările condițiilor de piață pentru a constitui o abordare solidă din punct de vedere prudențial, fără să impună, totodată, o sarcină operațională excesivă asupra respectivelor instituții.
(2)
Deși definiția perioadelor de lichidare utilizată de contrapărțile centrale (CCP) nu este identică cu definiția MPOR utilizată de membrii compensatori în scopul de a calcula cerințele de fonduri proprii pentru expunerile față de clienții lor, cele dintâi sunt totuși foarte asemănătoare celor din urmă din punctul de vedere al conținutului lor. Într-adevăr, perioadele de lichidare reflectă modificările condițiilor de piață și iau în considerare perioadele de închidere ale contractelor și ale tranzacțiilor. Prin urmare, estimările CCP privind perioadele de lichidare ar trebui să servească drept substituent pentru MPOR în scopul de a calcula cerințele de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor.
(3)
Utilizarea perioadelor de lichidare ar asigura, de asemenea, acoperirea completă a tuturor tipurilor de produse și de tranzacții prevăzute la articolul 301 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 care sunt compensate de CCP și ar avea avantajul suplimentar de a nu fi necesar ca prezentul regulament delegat să facă obiectul unor actualizări de fiecare dată când o CCP ar începe compensarea unui nou tip de produs sau de tranzacție.
(4)
Spre deosebire de MPOR, perioadele de lichidare făcute publice de CCP includ uneori perioade suplimentare pentru a permite novația pozițiilor unui membru compensator care își respectă obligațiile. Deoarece respectivele perioade suplimentare sunt specifice perioadelor de lichidare și nu reflectă nicio diferență în ceea ce privește riscurile suportate de membrii compensatori, nu este necesar ca acestea să fie adăugate la MPOR pe care instituțiile le pot utiliza în scopul calculării cerințelor de fonduri proprii pentru expunerile lor față de un client atunci când acționează ca membri compensatori.
(5)
În vederea asigurării faptului că estimările respective fac obiectul aprobării de către autoritățile de supraveghere, numai perioadele de lichidare estimate de contrapartidele centrale calificate, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, ar trebui să poată fi utilizate ca substituenți pentru MPOR în scopul calculării cerințelor de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor.
(6)
Deoarece MPOR are ca scop identificarea variațiilor valorii de piață a unui set de compensare de tranzacții în perioada de la ultimul schimb de garanții reale care acoperă respectivul set de compensare cu o contrapartidă aflată în stare de nerambursare până la momentul la care tranzacțiile sunt închise și riscul de piață rezultat face obiectul unei noi acoperiri împotriva riscurilor și deoarece este posibil ca piețele să fie închise în anumite zile calendaristice, MPOR ar trebui exprimate în zile lucrătoare. În acest mod se va asigura faptul că cerința de fonduri proprii pentru tranzacțiile respective reflectă pe deplin riscurile la care este expusă instituția pe durata MPOR. Prin urmare, este oportun să se prevadă că plafonul MPOR care trebuie utilizat în sensul articolului 304 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 este egal cu cinci zile lucrătoare, și anume are o durată mai lungă decât perioada minimă de cinci zile prevăzută la articolul respectiv. Astfel, plafonul MPOR ar fi aliniat și la dispozițiile prevăzute în partea a treia titlul II capitolul 6 secțiunea 6 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 care se referă la cerințele de utilizare a IMM.
(7)
În conformitate cu articolul 304 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, instituțiile pot aplica MPOR mai scurte atunci când calculează cerințele de fonduri proprii pentru expunerile lor față de un client numai în cazul în care acționează ca membri compensatori. Prin urmare, normele privind MPOR pe care instituțiile le pot utiliza în temeiul dispozițiilor respective nu se aplică în situația în care instituțiile calculează cerințele de fonduri proprii pentru expunerile față de un client, fără a acționa însă ca membri compensatori pentru expunerile respective. Acest lucru este valabil indiferent dacă instituțiile respective aplică sau nu IMM și indiferent dacă expunerile relevante față de clienți sunt sau nu compensate la nivel central.
(8)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate Comisiei de către Autoritatea Bancară Europeană.
(9)
Autoritatea Bancară Europeană a efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat costurile și beneficiile potențiale aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul bancar, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (2),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Perioadele de risc de marjă (MPOR) aferente unui set de compensare pe care instituțiile le pot utiliza în sensul articolului 304 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 se determină în conformitate cu alineatele (2) și (3) din prezentul articol.
(2) În cazul în care setul de compensare relevant include tranzacții compensate cu o contrapartidă centrală calificată, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, MPOR pe care instituțiile le pot utiliza corespund perioadei cu durata mai mare dintre cele enumerate în continuare:
(a)
cinci zile lucrătoare;
(b)
cea mai lungă perioadă de lichidare a contractelor sau a tranzacțiilor incluse în setul de compensare, astfel cum a fost făcută publică în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) litera (b) punctul (vi) din Regulamentul delegat (UE) nr. 153/2013 al Comisiei (3) de către contrapartida centrală calificată cu care sunt compensate respectivele contracte sau tranzacții.
În sensul literei (b) primul paragraf, în cazul în care perioada de lichidare făcută publică include o perioadă suplimentară pentru novația pozițiilor unui membru compensator care își respectă obligațiile, perioada care trebuie să fie utilizată de instituții ca MPOR exclude respectiva perioadă suplimentară.
(3) În cazul în care setul de compensare relevant include tranzacții care nu sunt compensate cu o contrapartidă centrală calificată, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, MPOR pe care instituțiile le pot utiliza au o durată de cel puțin 10 zile lucrătoare.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 18 decembrie 2014.