РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 391/2013 НА КОМИСИЯТА
от 3 май 2013 година
за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (1), изменен с Регламент (ЕО) № 1070/2009 (Регламент за осигуряване на обслужване) (2), и по-специално член 15, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕО) № 550/2004 от Комисията се изисква да създаде обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която ще направи възможно неговото еднакво прилагане в рамките на единното европейско небе.
(2)
Разработването на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, предоставяно във всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на инициативата за единно европейско небе. Тази система следва да спомогне за увеличаване на прозрачността по отношение на определянето, налагането и принудителното прилагане на такси за ползвателите на въздушното пространство. Системата следва да допринесе също за безопасното, разходоефективно и ефективно предоставяне на аеронавигационно обслужване на ползвателите, чрез което се финансира системата и се насърчава предлагането на интегрирано обслужване.
(3)
Общата схема за таксуване следва да бъде неразделна част от усилията за постигане на целите на схемата за ефективността, създадена съгласно член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (3), изменен с Регламент (ЕО) № 1070/2009 (Рамковият регламент) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013 от 3 май 2013 г. за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции (4).
(4)
В съответствие с общата цел за подобряване на ефективността на аеронавигационното обслужване, чрез схемата за таксуване следва да се насърчава разходната и оперативната ефективност и да се осигури създаването на схеми за насърчаване на доставчиците на аеронавигационно обслужване, които подпомагат подобряването на аеронавигационното обслужване, включително поделянето на риска, свързан с въздушното движение.
(5)
Общата схема за таксуване следва да е в съответствие със системата за пътни такси на Евроконтрол и член 15 от Чикагската конвенция за международното гражданско въздухоплаване от 1944 г. („Чикагската конвенция“) на ИКАО.
(6)
Общата схема за таксуване следва да позволява оптимално използване на въздушното пространство, като се отчитат потоците въздушно движение, по-специално в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, както е определено в съответствие с член 9а от Регламент (ЕО) № 550/2004.
(7)
Основен принцип на общата схема за таксуване е наличието на пълна и прозрачна информация за разходната база, която се предоставя своевременно на представителите на ползвателите на въздушното пространство и на компетентните органи.
(8)
Когато е установено, че терминалното аеронавигационно обслужване и/или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО се предоставя при пазарни условия, държавите членки следва да имат право да не изчисляват установени разходи и терминални такси, да не задават таксови единици за терминално обслужване и/или да не въвеждат финансови стимули за тези услуги.
(9)
Поради променящата се същност на експлоатацията на летищата, може да се наложи зоните за събиране на терминални такси да бъдат променени в рамките на даден референтен период.
(10)
Въвеждането на нови технологии и процедури и на свързаните с тях бизнесмодели с цел да се стимулира интегрираното обслужване, следва да доведе до значително намаляване на разходите в полза на ползвателите. За да станат възможни тези бъдещи намаления на разходите, доставчиците на аеронавигационно обслужване ще трябва да направят инвестиции за преструктуриране, с цел да подобрят своята стопанска дейност, които те ще могат да си възстановят, ако докажат наличието на нетни ползи за ползвателите.
(11)
Механизмите за насърчаване на по-добри резултати следва да са съобразени с необходимостта от възнаграждаване или санкциониране на действителните резултати, съотнесени към равнищата на ефективност, очакваните при приемането на плана за ефективност.
(12)
За да се ускори прилагането на технологиите SESAR, инвестициите в нови системи за УВД, както и средствата, инвестирани за основно модернизиране на съществуващи системи за УВД, които влияят върху нивото на ефективност на европейската мрежа за УВД, следва да могат да се възстановяват от такси за ползвателите на инфраструктурата, ако те са в съответствие с изпълнението на Европейския генерален план за УВД, по-конкретно чрез съвместни проекти, както е посочено в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004. Освен това държавите членки следва да могат да модулират таксите за аеронавигационно обслужване, с цел да насърчават оборудването на въздухоплавателните средства със системи, включени в съвместни проекти.
(13)
За да повишат ефикасността на аеронавигационното обслужване и да насърчат неговото по-добро използване, държавите членки следва да могат да модулират такси, отчитайки степента на натоварване на мрежата в дадена зона или по даден маршрут в даден момент.
(14)
Нивото на таксите, наложени по-специално на леки въздухоплавателни средства, следва да не възпрепятства използването на съоръженията и обслужването, необходими за безопасността, или въвеждането на нови техники и процедури.
(15)
Държавите членки следва да могат да определят своите таксови единици колективно, по-специално когато зоните за събиране на такси се простират във въздушното пространство на повече от една държава членка или когато те участват в система за съвместно събиране на маршрутни такси.
(16)
С цел да се подобри ефикасността на общата схема за таксуване и да се намали административното и счетоводното натоварване, в рамките на съвместна система за събиране на пътни такси държавите членки следва да могат да събират маршрутните такси колективно под формата на единна такса за полет.
(17)
Следва да се укрепят правните средства, за да се гарантира своевременното и пълно заплащане на аеронавигационните такси от ползвателите на аеронавигационното обслужване.
(18)
Таксите, налагани на ползвателите на въздушното пространство, следва да се определят и прилагат по справедлив и прозрачен начин, след консултации с представители на ползвателите. Тези такси следва да се преразглеждат редовно.
(19)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията от 6 декември 2006 г. за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване (5), изменен с Регламент (ЕС) № 1191/2010 на Комисията от 16 декември 2010 г. (6) следва да бъде отменен, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единно небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят мерките за разработване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване.
2. Настоящият регламент се прилага за аеронавигационно обслужване, предоставяно от доставчици на аеронавигационно обслужване, определени в съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 550/2004, и от доставчици на метеорологично обслужване, ако са определени в съответствие с член 9, параграф 1 от посочения регламент, за общ въздушен трафик в рамките на регионите на ИКАО Европа и Африка, където държавите членки отговарят за предоставянето на аеронавигационно обслужване. Той се прилага също така за управителния орган на мрежата, установен в съответствие с член 3 от Регламент (ЕС) № 677/2011 (7).
3. Държавите членки могат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно във въздушно пространство в други региони на ИКАО, за което те отговарят, при условие че информират за това Комисията и другите държави членки.
4. Държавите членки могат да прилагат настоящия регламент за доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент(ЕО) № 550/2004.
(5) Като спазват разпоредбите на член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване на летища с по-малко от 70 000 въздушни транспортни движения годишно, извършвани по правилата за полети по прибори (ППП).
Държавите членки информират Комисията за това решение.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
В допълнение се прилагат следните определения:
1)
„ползвател на аеронавигационно обслужване“ е операторът на въздухоплавателното средство по времето, когато полетът е бил изпълняван, или, ако самоличността на оператора не е известна, собственикът на въздухоплавателното средство, освен може да се докаже, че оператор по това време е било друго лице;
2)
„представител на ползвателите на въздушното пространство“ означава всяко юридическо лице или организация, което/която представлява интересите на една или няколко категории ползватели на аеронавигационно обслужване;
3)
„ППП“ означава правила за полети по прибори, както са определени в приложение 2 към Чикагската конвенция (десето издание - юли 2005 г.);
4)
„ПВП“ означава правила за визуални полети, както са определени в приложение 2 към Чикагската конвенция (десето издание - юли 2005 г.);
5)
„зона за събиране на такси по маршрута“ е обем от въздушно пространство, за който са установени единна ценова база и единна таксова единица;
6)
„зона за събиране на терминални такси“ е летище или група летища, за които са установени единна ценова база и единна таксова единица;
7)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
8)
„референтен период“ е референтният период за схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, както и в член 8 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
9)
„въздушни транспортни движения по ППП“ означава сборът от излитания и кацания, изпълнявани по правилата за полети по прибори, изчислени като годишна средна стойност за трите години, предшестващи представянето на плана за ефективност;
10)
„други приходи“ означава приходи, получавани от публичните органи, включително финансова подкрепа по програми на Съюза за подпомагане като Трансевропейската транспортна мрежа (ТЕМ-Т), механизма за свързване на Европа (МСЕ) и Кохезионния фонд, приходи, получени от търговски дейности и/или, в случай на таксови единици за терминално обслужване, приходи, получавани от договори или споразумения между доставчиците на аеронавигационно обслужване и операторите на летища;
11)
„план за ефективност“ означава конкретен план за ефективност, подготвен и приет в съответствие с разпоредбите на членове 11-16 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
12)
„действителни разходи“ означава действително направените в рамките на една година разходи за предоставяне на аеронавигационно обслужване, подлежащи на окончателно потвърждаване чрез одит;
13)
„КНО, МЕТ и АИО обслужване“ означава комуникационно, навигационно и обзорно обслужване, метеорологично обслужване за аеронавигационни цели и авиационно информационно обслужване;
14)
„разходи за преструктуриране“ означава значителни еднократни разходи, направени от доставчиците на аеронавигационно обслужване в процеса на преструктуриране чрез въвеждане на нови технологии и процедури и свързаните с тях бизнесмодели, с цел да се насърчи интегрираното обслужване, когато държавата членка желае да си възстанови разходите, в рамките на един или повече референтни периоди. Те могат да включват разходите, направени за компенсиране на служителите, за затваряне на центрове за контрол на въздушното движение, за пренасочване на дейности към нови географски местоположения, както и амортизации на активи и/или придобиване на стратегическо дялово участие в други доставчици на аеронавигационно обслужване.
Член 3
Терминално аеронавигационно обслужване и КНО, МЕТ и АИО обслужване, предоставяно при пазарни условия
1. Без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и в зависимост от оценката, посочена в параграф 2, държавите членки могат да решат преди началото на референтния период или в обосновани случаи по време на референтния период, че част или цялото тяхно терминално аеронавигационно обслужване, или КНО, МЕТ и АИО обслужване подлежи на пазарни условия. В такъв случай разпоредбите на настоящия регламент се прилагат, но съответните държави членки могат да решат по отношение на тези услуги:
а)
да не изчисляват установените разходи, съгласно член 7 от настоящия регламент;
б)
да не определят финансови стимули за тези услуги в ключовите области за ефективността „капацитет“ и „околна среда“ в съответствие с член 15 от настоящия регламент;
и, по отношение на терминалното аеронавигационно обслужване,
в)
да не изчисляват терминалните такси, съгласно член 12 от настоящия регламент;
г)
да не изчисляват таксовите единици за терминално обслужване, съгласно член 17 от настоящия регламент.
2. За да установят, че част или цялото тяхно терминално аеронавигационно обслужване, или КНО, МЕТ и АИО обслужване, подлежи на пазарни условия, държавите членки извършват подробна оценка в съответствие с всички условия, определени в приложение I към настоящия регламент. Тази оценка включва консултация с представители на ползвателите на въздушното пространство.
3. Държавите членки, посочени в параграф 1, представят на Комисията не по-късно от 19 месеца преди началото на референтния период или датата на влизане в сила на решенията, взети в съответствие с параграф 1, подробен доклад за съдържанието и резултатите от оценката, посочена в параграф 2. Този доклад следва да бъде подкрепен от доказателства, включително (ако е уместно) тръжните документи, обосновка за избора на доставчик на обслужване, описание на уредбата, която се налага на избрания доставчик на обслужване, за да се гарантира, че терминалното аеронавигационно обслужване или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО се предоставя по разходоефективен начин, както и резултата от консултацията с представители на ползвателите на въздушното пространство. В доклада се прави пълна обосновка за заключенията на държавата членка.
4. Когато Комисията е съгласна, че пазарните условия са били установени в съответствие с изискванията на приложение I, тя уведомява държавата членка в срок от четири месеца след получаването на доклада. Този период се удължава от четири на шест месеца след получаване на доклада, ако Комисията счете, че са необходими допълнителни доказателства, за да се определи дали са установени пазарни условия.
Когато Комисията счете, че не са установени пазарни условия, в срок от шест месеца след получаване на доклада и в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, тя взема решение, че съответните държави членки трябва да приложат изцяло разпоредбите на настоящия регламент. Такова решение се взема след консултация със съответните държави членки.
5. Докладът на държавата членка и решението на Комисията, посочени в параграф 4, са валидни за срока на съответния референтен период, до тях се предоставя публичен достъп и препратка към тях се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Принципи на общата схема за таксуване
1. Общата схема за таксуване следва принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване по маршрута се финансират посредством маршрутни такси, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или от други приходи.
3. Установените разходи за терминално аеронавигационно обслужване се финансират посредством терминални такси, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или от други приходи.
4. Параграфи 2 и 3 не засягат финансирането на освобождаването на някои ползватели на аеронавигационно обслужване чрез други източници на финансиране в съответствие с член 10.
5. Общата схема за таксуване осигурява прозрачност и консултации с представители на ползвателите на въздушното пространство по отношение на разходната база и разпределението на разходите между различните услуги.
6. Приходи, получени от маршрутни или терминални такси, определени в съответствие с членове 11 и 12 от настоящия регламент, не се използват за финансиране на търговски дейности от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 5
Създаване на зони за събиране на такси
1. Държавите членки създават зони за събиране на такси във въздушното пространство, което попада под тяхна отговорност, ако на ползвателите на въздушно пространство се предоставя аеронавигационно обслужване.
2. Зоните за събиране на такси се определят по начин, съгласуван с контролните операции и обслужването на въздушното движение, след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
3. Зоната за събиране на маршрутни такси се простира от земята до горното въздушно пространство, включително. В сложни летищни зони, държавите членки могат да създадат специфична зона в рамките на една зона за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират във въздушното пространство на повече от една държава членка, съответните държави членки осигуряват съгласуваността и еднообразието на прилагане на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
5. Дадена зона за събиране на терминални такси може да бъде променена в рамките на един референтен период. В този случай държавите членки:
а)
предоставят на Комисията информация за съответните разходи и данни за въздушното движение, за да може тя да възпроизведе последователни серии от данни за разходите и въздушното движение, които отразяват ситуацията преди и след промяната, и да изпълни своите задачи за наблюдение на ефективността в съответствие с член 18 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
б)
се консултират с представители на ползватели на въздушното пространство, и докладват техните коментари на Комисията;
в)
предоставят на Комисията оценка на въздействието на промените върху целите относно ефективността на разходите за терминално аеронавигационно обслужване, и посочват как ще извършват наблюдение на ефективността през останалата част от референтния период.
ГЛАВА II
РАЗХОДИ ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ
Член 6
Допустими услуги, съоръжения и дейности
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, посочени в член 1, параграфи 2 и 4, установяват разходите, направени при предоставяне на аеронавигационно обслужване във връзка със съоръженията и услугите, предвидени и изпълнени по Плана на ИКАО за регионално въздухоплаване в европейския регион, в зоните за събиране на такси, за които те отговарят.
Тези разходи включват разходи за управление и обучение, проучвания, изпитвания и опити, както и за научноизследователско и развойна дейност във връзка с тези услуги.
2. Държавите членки могат да посочват следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 550/2004, когато те са възникнали в резултат на предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произтичащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, част от приходите от такси могат да бъдат използвани за финансиране на съвместни проекти за мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на общата ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване. В такива случаи държавите членки въвеждат подробни и прозрачни счетоводни практики, за да се гарантира, че ползвателите на въздушното пространство не се таксуват двойно. Установените разходи, произтичащи от един съвместен проект, трябва да бъдат ясно посочени в съответствие с приложения II и VII.
4. Инвестиции в нови системи за УВД и разходи за съществено модернизиране на съществуващи системи за УВД са допустими, при условие че те са в съответствие с изпълнението на Европейския генерален план за УВД, и по-специално посредством съвместните проекти, посочени в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Член 7
Изчисляване на разходите
1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 6 от настоящия регламент и определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, установените разходи се фиксират както в номинално, така и в реално изражение, преди началото на всеки референтен период, като част от плана за ефективност за всяка календарна година от референтния период. За всяка година от референтния период, разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, коригирани въз основа на разликата между реалната инфлация, регистрирана от Комисията чрез хармонизирания индекс на потребителските цени на Евростат, публикуван през април на годината N, и прогнозната инфлация, посочена в плана за ефективност, за годината, предшестваща референтния период и за всяка година от референтния период, се пренася в година N + 2 за изчисляването на таксовата единица.
Установените разходи и действителните разходи се изчисляват в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси с единна таксова единица в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в изпълнение на член 17, параграф 1, трета алинея от настоящия регламент. Държавите членки уведомяват Комисията и Евроконтрол за това.
2. Разходите, упоменати в параграф 1, се разбиват на разходи за персонал, други оперативни разходи, амортизационни разходи, капиталови разходи и разходи с извънреден характер, включващи платени невъзстановими такси и мита и всички други свързани разходи.
Разходите за персонал включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии могат да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно уредбата на схемата или съответното национално законодателство, според случая. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.
Другите оперативни разходи включват разходи, направени за покупка на стоки и услуги, използвани за предоставяне на аеронавигационно обслужване, по-специално услуги, възложени на външни изпълнители, външен персонал, материали, енергия, комунални услуги, наеми на сгради, оборудване и съоръжения, поддръжка, разходи за застраховки и пътни разходи. Когато доставчик на аеронавигационно обслужване закупува други аеронавигационни услуги, доставчикът на обслужване включва действителните разходи за тези услуги в другите си оперативни разходи.
Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван експлоатационен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на принципа на историческите цени или счетоводно отчитане на принципа на текущите стойности. Методиката не се променя за срока на амортизацията и съответства на капиталовите разходи (номинална стойност на капитала за отчитане по метода на историческите цени и капиталовите разходи понастоящем за отчитане по метода на текущите стойности). Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на принципа на историческите цени с цел сравняване и оценка.
Капиталовите разходи са равни на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган и използвани от доставчик на аеронавигационно обслужване в действие или в процес на изграждане, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; както и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на възвращаемостта на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.
3. За целите на изчисляването на капиталовите разходи, както е посочено в параграф 2, факторите, на които трябва да се отдаде значение, трябва да се базират на съотношението във финансирането между дълг и собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на претегления среден лихвен процент по дълговите ценни книжа на дадения доставчик на аеронавигационно обслужване. Възвращаемостта на собствения капитал е посочената в плана за ефективност за отчетния период и се основава на действителния финансов риск, понесен от доставчика на аеронавигационно обслужване, според направената преди референтния период оценка.
Когато активите не принадлежат на доставчика на аеронавигационно обслужване, но са включени в изчислението на капиталовите разходи, държавите членки гарантират, че разходите за тези активи не се възстановяват двойно.
4. Изчисляването на действителните разходи може да включва възстановяването на разходите за преструктуриране на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени в референтни периоди, предхождащи референтните периоди на възстановяване, при условие че могат да представят икономически аргументи, доказващи възникването на нетни ползи за ползвателите с течение на времето.
Националният надзорен орган представя на Комисията тези икономически аргументи, план за възстановяването на разходите за преструктуриране, както и резултатите от консултациите с представителите на ползвателите на въздушното пространство относно въпросните аргументи и план.
Когато Комисията сметне, че е доказано възникването на очакваната нетна полза за ползвателите с течение на времето, тя уведомява съответната държава членка за това в срок от пет месеца след постъпването на представените от националния надзорен орган документи.
Когато Комисията установи, че възникването на очакваната нетна полза за ползвателите с течение на времето не е доказано, тя взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, в срок от пет месеца след постъпването на представените от националния надзорен орган документи, че разходите за преструктуриране на доставчиците на аеронавигационно обслужване не могат да бъдат възстановени, и уведомява за това въпросната държава членка.
Въпросната държава членка докладва за развитието на разходите за преструктуриране и нетните ползи за ползвателите в своя годишен доклад в съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
Член 8
Разпределение на разходите
1. Разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности по смисъла на член 6 се разпределят по прозрачен начин върху зоните за събиране на такси, по отношение на които те действително са направени.
Когато разходите са направени в различни зони за събиране на такси, те се разпределят пропорционално въз основа на прозрачна методика, съгласно член 9.
2. Разходите за терминално обслужване са свързани със следните услуги:
а)
услуги във връзка с контрола на летищното движение и летищно информационно обслужване, включително консултантски услуги за въздушното движение и услуги за предупреждаване;
б)
услуги по въздушното движение, свързани с подхождането и отлитането на въздухоплавателни средства в рамките на определено разстояние от летището въз основа на експлоатационните изисквания;
в)
подходящо разпределение на всички други компоненти на аеронавигационно обслужване, отразяващо пропорционалното разпределение между обслужването по маршрута и терминалното обслужване.
За целите на параграф 2, букви б) и в), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите членки определят критериите за разпределяне на разходите между терминалното обслужване и обслужването по маршрута и информират за това Комисията.
3. Разходите за обслужване по маршрута са свързани с разходите, посочени в параграф 1, с изключение на разходите, посочени в параграф 2.
4. Ако ПВП полети са освободени от задължения в съответствие с член 10, доставчикът на аеронавигационно обслужване установява разходите за аеронавигационно обслужване, предоставено на ПВП полети, и ги отделя от разходите за обслужване, предоставено на ППП полети. Тези разходи могат да бъдат определени по метода на пределните разходи, при който се отчитат ползите за ППП полетите, произтичащи от обслужването, предоставено на ПВП полети.
Член 9
Прозрачност на разходите и на механизма за таксуване
1. Държавите членки канят по координиран начин най-късно седем месеца преди началото на всеки референтен период представители на ползвателите на въздушното пространство на консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите относно единиците обслужване, политиката за таксуване и съответните таксови единици. Те се подпомагат от доставчиците на аеронавигационно обслужване. Държавите членки определят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, в съответствие с член 6, и съобщават своите таксови единици на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите членки ежегодно и по съгласуван начин канят представители на ползвателите на въздушното пространство на консултация относно всяко отклонение от прогнозите, особено по отношение на:
а)
съпоставянето на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, определен в член 13;
в)
прилагането на механизма за поделяне на разходите, определен в член 14;
г)
схемите за материално насърчаване, предвидени в член 15;
д)
схемите за модулиране на таксите, предвидени в член 16.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство запазват правото си да изискват провеждането на допълнителни консултации. Консултации с ползвателите се организират систематично и след активирането на определен механизъм за предупреждение, както е предвидено в членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, водещ до преразглеждане на установените единични разходи.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, определени в приложения II, VI и VII. Когато в съответствие с член 3 бъде установено, че терминалното аеронавигационно обслужване или КНО, МЕТ и АИО обслужването подлежи на пазарни условия, информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложение III. Съответните документи се предоставят на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За годишната консултация, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 юни.
3. С цел да се позволи отчитане на постигнатата ефективност, както е установено в член 18, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки съобщават на Комисията и Евроконтрол до 1 юни всяка година действително направените от тях разходи през предходната година, както и разликата между действителните разходи и установените разходи, които са заложени в плана за ефективност, като използват отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложения II, VI и VII. Държавите членки, които са решили, че терминалното аеронавигационно обслужване или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО подлежи на пазарни условия в съответствие с член 3, предоставят тази информация, като използват отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложение III.
ГЛАВА III
ФИНАНСИРАНЕ НА ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ ЧРЕЗ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ
Член 10
Освобождаване от такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки освобождават от маршрутни такси:
а)
полети, извършвани от въздухоплавателни средства с максимално разрешено излетно тегло по-малко от два тона;
б)
смесени ПВП/ППП полети в зоните за събиране на такси, когато те се извършват изключително по ПВП и ако не се налагат такси на ПВП полети;
в)
полети, извършвани изключително за превоз в рамките на официална мисия на властващи монарси и най-близките членове на техните семейства, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи изключението трябва да бъде отбелязано с подходящ индикатор на състоянието или забележка в полетния план;
г)
полети за издирване и спасяване, разрешени от съответния компетентен орган.
2. Държавите членки могат да освобождават от маршрутни такси:
а)
военни полети, извършвани от военни въздухоплавателни средства на която и да е държава;
б)
тренировъчни полети, извършвани единствено с цел получаване на лиценз или категория, в случай на летателен екипаж, когато това е обосновано чрез подходяща забележка в плана на полета; полетите трябва да се извършват единствено в рамките на въздушното пространство на съответната държава членка и не трябва да се използват за превоз на пътници и/или товари или за позициониране или преместване на самото въздухоплавателно средство;
в)
полети, извършвани единствено с цел проверка или изпитване на техниката, използвана или предназначена за използване като наземна помощ при аеронавигацията, но не и полети за позициониране на въпросните въздухоплавателни средства;
г)
полети, приключващи на летището, от което е излетяло въздухоплавателното средство и когато не е предприемано междинно кацане;
д)
ПВП полети;
е)
полети на хуманитарни мисии, за които има разрешение от съответен компетентен орган;
ж)
митнически и полицейски полети.
3. Държавите членки могат да освобождават от терминални такси полетите, упоменати в параграфи 1 и 2.
4. Разходите, направени за освободените от такси полети, се състоят от:
а)
разходи за освободените ПВП полети, както са посочени в член 8, параграф 4;
б)
разходи за освободените ППП полети, които се изчисляват като произведение от разходите, направени за ППП полети, по съотношението между броя на освободените единици обслужване и общия брой единици обслужване, като общият брой единици обслужване е сумата от единиците обслужване за ППП полети и единиците обслужване за ПВП полети, които не са освободени. Разходите, направени за ППП полети, са равни на общите разходи, от които са извадени разходите за ПВП полети.
5. Държавите членки гарантират възстановяването на разходите на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени за освободени полети.
Член 11
Изчисляване на маршрутни такси
1. Без да се засяга възможността съгласно член 4, параграф 2 за финансиране на аеронавигационното обслужване по маршрута от други приходи, маршрутната такса за аеронавигационно обслужване за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси е равна на произведението от таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси, и броя на единиците обслужване по маршрута за конкретния полет.
2. Таксовата единица и единиците обслужване по маршрута се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 12
Изчисляване на терминални такси
1. Без да се засяга възможността съгласно член 4, параграф 3 за финансиране на терминалното аеронавигационно обслужване от други приходи, терминалната такса за конкретен полет в конкретна зона за събиране на терминални такси е равна на произведението от таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на терминални такси, по броя на единиците терминално обслужване за конкретния полет. За целите на събирането на такси, подходът и отлитането се таксуват като еднократно ползване. Единицата, която се отброява, е или пристигането, или отлитането.
2. Таксовата единица и единиците терминално обслужване се изчисляват в съответствие с приложение V.
Член 13
Поделяне на риска, свързан с въздушното движение
1. Механизмът за поделяне на риска се прилага в съответствие с принципите, посочени в член 12 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска и водят до увеличаване или намаляване на установените разходи през следващата(ите) година(и), независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в съответствие с член 6, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи за метеорологично обслужване;
в)
корекциите, произтичащи от разликата между прогнозната и действителната инфлация, както е посочено в член 7, параграф 1;
г)
възстановяването на разходи за преструктуриране, ако те са одобрени в съответствие с член 7, параграф 4;
д)
преносите, произтичащи от прилагането на механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение;
е)
преносите от предходния референтен период, произтичащи от прилагането на механизма за поделяне на разходите, както е посочено в член 14;
ж)
бонусите и санкциите, произтичащи от финансовите схеми за стимулиране, посочени в член 15;
з)
прекомерните или недостатъчните възстановявания, които могат да възникнат в резултат на модулацията на таксите за аеронавигационно обслужване в приложение на член 16;
и)
прекомерните или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение;
й)
за втория референтен период - прекомерните или недостатъчните възстановявания, понесени от държавите членки до 2011 г. включително, по отношение на аеронавигационното обслужване по маршрута и до 2014 г. по отношение на терминалното аеронавигационно обслужване.
Освен това държавите членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване не надвишава или е спаднал с повече от 2 % под прогнозната стойност, установена в плана за ефективност за посочената година N, допълнителните или изгубените приходи на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се пренасят.
4. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване превишава с повече от 2 % прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за посочената година N, установените разходи за година N + 2 се намаляват с минимум 70 % от допълнителните приходи, получени от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 2 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване е спаднал с повече от 2 % под прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за посочената година N, най-рано от година N + 2 установените разходи се увеличават с максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 2 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
5. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване е под 90 % от прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за същата година N, най-рано от година N + 2 установените разходи се увеличават с целият обем на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 10 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване надвишава 110 % от прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за същата година N, установените разходи за година N + 2 се намаляват с целия обем на допълнителните приходи, получени от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 10 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
6. За терминалното аеронавигационно обслужване в зоните и районите на летища с по-малко от 225 000 ППП въздушни транспортни движения годишно държавите членки могат да решат да не се прилагат разпоредбите на параграфи 3, 4 и 5 по-горе. Държавите членки информират Комисията за своето решение в срок от два месеца след публикуването на настоящия регламент.
Член 14
Поделяне на разходите
1. Механизмът за поделяне на разходите се прилага в съответствие със следните принципи:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се покрива от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирана организация;
2. Разходи, освободени от прилагането на параграф 1, букви а) и б):
а)
Разпоредбите за поделяне на разходите в параграф 1, букви а) и б) не се прилагат към разликата между установените разходи и действителните разходи за разходните позиции, по отношение на които съответният доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирани организации са предприели разумни и ясно изразени мерки за управление, но за които може да се счита, че са извън техния контрол в резултат на:
i)
непредвидени промени в националното пенсионно законодателство, законодателството за пенсионното счетоводство или пенсионните разходи в резултат на непредвидени условия на финансовия пазар;
ii)
съществени промени в лихвените проценти по заеми, за финансиране на разходи, произтичащи от предоставянето на аеронавигационно обслужване;
iii)
непредвидени нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в националното данъчно законодателство;
v)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения.
б)
Без да се засягат разпоредбите на член 7, параграф 1, трета алинея, всяка една разходна позиция, включена в параграф 2, буква а), се определя от националния надзорен орган, а в плана за ефективност за всяка една разходна позиция във връзка с предходния референтен период се посочва:
i)
пълно описание на разходната позиция;
ii)
разходите, отнесени към тази позиция в плана за ефективност;
iii)
обосновка защо разходната позиция се счита за допустима по силата на параграф 2, буква а), а не на параграф 1, буква а) и буква б);
iv)
външните събития или обстоятелства, намиращи се извън контрола на съответните национални надзорни органи, доставчика на аеронавигационно обслужване или квалифицираната организация, които са причина за възникналата разлика между действителните и установените разходи, свързани с тази разходна позиция;
v)
предприетите действия за управление на риска на разходите, свързан с тази позиция.
в)
Разликите между действителните разходи и установените разходи по отношение на тези елементи трябва да бъдат идентифицирани и обяснени в съответствие с приложение VII, точка 2.
г)
Когато в продължение на целия референтен период, в резултат на приспадане на разходи по силата на параграф 2, буква а), действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством пренос в следващия(те) референтен(ни) период(и).
д)
Когато в продължение на целия референтен период, в резултат на добавяне на разходи по силата на параграф 2, буква а), действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством пренос в следващия(те) референтен(ни) период(и).
е)
Съответният национален надзорен орган установява всяка година дали отклонението на действителните разходи от установените разходи наистина се дължи на релевантни събития или обстоятелства, посочени в параграф 2, буква а), и в съответствие с разпоредбите на точка 2, буква б). Освен това той трябва да се увери, че отклонението в разходите, което следва да бъде прехвърлено върху ползвателите, е конкретно идентифицирано и класифицирано. Той уведомява ползвателите на въздушното пространство и докладва на Комисията относно резултатите от своята оценка ежегодно. Когато Комисията констатира в срок от шест месеца след получаване на годишния доклад за оценката от съответния национален надзорен орган, че в него не се установява, че отклонението на действителните от установените разходи наистина се дължи на релевантни събития или обстоятелства, посочени в параграф 2, буква а) и в съответствие с разпоредбите на точка 2, буква б), тя взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, че на съответните държави членки не се разрешава да прилагат разпоредбите на параграф 2 по отношение на отклонението на действителните от установените разходи, частично или изцяло, в съответствие с направените от нея констатации.
ж)
За пренесените обеми се посочват съответните фактори и се дава описание в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.
Член 15
Схеми за финансово стимулиране на доставчиците на аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки приемат мерки за финансово стимулиране на своите доставчици на аеронавигационно обслужване в ключовата за ефективността област „капацитет“ и могат да приемат такива мерки в ключовата за ефективността област „околна среда“ в съответствие с член 12 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013. Тези мерки за стимулиране се състоят от бонуси за надхвърляне и санкции за недостигане на целевите равнища на ефективност и следва да се добавят към или да се приспадат от приетите установени разходи в зависимост от нивото на постигнатата ефективност.
Такива схеми за финансово стимулиране, трябва да съответстват на следните принципи:
а)
таксовата единица за година N + 2 се коригира, така че да се предвиди бонус, ако съответната цел относно ефективността за година N бъде надхвърлена от действителното равнище на ефективност на доставчика на аеронавигационно обслужване, или санкция, ако тя не бъде достигната;
б)
приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Не трябва да има бонуси за равнище на ефективност, което е равно на или по-ниско от очакваното съгласно целите относно ефективността;
в)
приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са равни;
г)
максималният размер на съвкупните бонуси и максималният размер на съвкупните санкции не трябва да надвишава 1 % от приходите от аеронавигационно обслужване в година N;
д)
нивата на отклоненията в ефективността, както и приложимите нива на бонусите и санкциите се определят след консултацията, посочена в член 9, и се фиксират в плана за ефективност;
е)
в случай на цели на равнището на функционални блокове въздушно пространство, бонуси и санкции се прилагат за съответните доставчици на аеронавигационно обслужване;
ж)
за ключовата за ефективността област „капацитет“ целевите равнища на ефективност могат да бъдат коригирани, така че да включват само причини за закъснения, свързани с капацитета на КВД, маршрутизацията от КВД, персонала на КВД, оборудването на КВД, управлението на въздушното пространство и специално събитие с кодовете C, R, S, T, M и Р от ръководството на потребителя за УПКВД.
2. Националните органи за надзор следят за правилното прилагане на тези схеми за стимулиране от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 16
Модулиране на такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки, следвайки предложението за консултации, предвидено в член 9, могат да модулират на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство и при недискриминиращи и прозрачни условия таксите за аеронавигационно обслужване, дължими от ползвателите на въздушното пространство, за да отразят техните усилия, по-специално:
а)
за оптимизиране използването на аеронавигационното обслужване;
б)
за намаляване въздействието на полетите върху околната среда;
в)
за намаляване на общите разходи на аеронавигационното обслужване и увеличаване на неговата ефикасност, по-специално чрез модулиране на таксите съобразно степента на натоварване на мрежата в дадена зона или по даден маршрут в даден момент.
Модулацията на таксите не води до каквато и е обща промяна на приходите за доставчика на аеронавигационно обслужване. Прекомерни или недостатъчни възстановявания се пренасят в следващия период.
2. Таксите за аеронавигационно обслужване могат също да бъдат модулирани (при недискриминиращи и прозрачни условия) с цел да се ускори внедряването на функциите за УВД на SESAR. Модулацията може да е насочена по-специално към предоставяне на стимули за оборудване на въздухоплавателни средства със системи, включени в съвместни проекти, посочени в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
3. Модулирането на такси за аеронавигационно обслужване означава изменение на маршрутната такса и/или терминалната такса изчислени въз основа на разпоредбите на членове 11 и 12.
4. Националните надзорни органи следят за правилното прилагане на тези схеми за стимулиране от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 17
Определяне на таксови единици за зони за събиране на такси
1. Държавите членки осигуряват ежегодното определяне на таксовите единици за всяка зона за събиране на такси. Без да се засяга параграф 2, таксовите единици не се променят в хода на годината.
Таксовите единици се определят съгласно следния процес:
а)
За всяка година от референтния период таксовите единици за година N се изчисляват към 1 ноември на годината N-1 въз основа на установените единични разходи, включени в плана за ефективност, и корекциите, посочени в точка 2.2 от приложение IV и приложение V към настоящия регламент.
б)
Таксовите единици за година N трябва да бъдат представени от държавата членка на Комисията до 1 юни на година N-1, съгласно изискванията на член 9, параграфи 1 и 2.
в)
Комисията оценява тези таксови единици спрямо разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
г)
Когато Комисията установи, че таксовите единици са съобразени с разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, тя уведомява за това съответната държава членка в срок от четири месеца след предоставянето на таксовите единици.
д)
Когато Комисията установи, че таксовите единици не са в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, тя информира в срок от четири месеца след предоставянето на таксовите единици съответната държава членка, която в срок от един месец представя на Комисията преработените таксови единици.
е)
Държавите членки информират Комисията и Евроконтрол, ако е уместно, за таксовите единици за всяка зона за събиране на такси най-късно до 1 ноември на година N-1.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от съответните държави членки. Съответните държави членки уведомяват Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща годината, през която започва референтният период, или са преразгледани в съответствие с членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите коригиращи мерки. За тази цел и в съответствие с член 16 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки трябва да изчисляват и започват да прилагат своите таксови единици в съответствие с приетия план за ефективност възможно най-рано през първата година от референтния период или първата година на прилагане на преразгледаните планове и цели за ефективност. Разликата в приходите, дължаща се на временното прилагане на първоначалната таксова единица, се пренася в изчисленията на таксовите единици за следващата година. За първата година от референтния период или първата година на прилагане на преразгледаните планове и цели за ефективност, механизмът за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, предвиден в член 13, се прилага въз основа на установените разходи и единици обслужване, заложени в окончателно приетия план за ефективност, и на действителните единици обслужване за годината.
Член 18
Събиране на такси
1. Събирането на такси от държавите членки може да става посредством единна такса за полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица, отразяваща разходите по фактуриране и събиране на таксите. Държавите членки гарантират, че сумите, събрани от тяхно име се използват за финансиране на разходите, определени в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
2. Ползвателите на аеронавигационно обслужване заплащат своевременно и изцяло всички такси по обслужването.
3. Държавите членки осигуряват прилагането на ефективни мерки за принудително изпълнение. Тези мерки могат да включват отказ на обслужване, задържане на въздухоплавателно средство или други мерки за принудително изпълнение в съответствие с приложимото законодателство.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Обжалване
Държавите членки гарантират, че решенията, взети в съответствие с настоящия регламент, са подходящо обосновани и подлежат на ефективно преразглеждане и/или процедура на обжалване.
Член 20
Улесняване на надзора
Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията от съответния национален надзорен орган или от квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право
а)
да извършват преглед на съответните счетоводни документи, инвентарни книги и всякакви други материали, отнасящи се до определянето на такси за аеронавигационно обслужване;
б)
да правят копия на такива документи или на извлечения от тях;
в)
да искат устни обяснения на място;
г)
да влизат в съответните помещения, терени или превозни средства.
Тези инспекции и проучвания се извършват в съответствие с процедурите, които са в сила в държавата членка, в която те трябва да бъдат предприети.
Член 21
Преразглеждане
Преразглеждането от страна на Комисията на схемата за ефективност, посочена в член 24 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013 включва механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, посочен в член 13, механизма за поделяне на разходите, посочен в член 14, схемите за стимулиране, установени съгласно член 15, модулирането на таксите съгласно член 16, както и тяхното въздействие и ефективност при постигането на поставените цели за ефективност.
Член 22
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от началото на втория референтен период, както е определено в член 8 на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, до края на посочения период. Що се отнася до прилагането на схемата за отчитане на ефективността, с цел да се даде възможност за приемането на валидните за целия Европейски съюз цели, предвидени в член 10, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, преди началото на втория референтен период и за подготовката и приемането на планове за ефективност в съответствие с разпоредбите на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, член 1, параграф 5, член 3, член 7, параграф 4, член 9, член 14, параграф 2, букви б) - е) и член 17, както и приложенията към настоящия регламент се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 23
Отмяна на Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията от 6 декември 2006 година за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 май 2013 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 391/2013 AL COMISIEI
din 3 mai 2013
de stabilire a unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 550/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 martie 2004 privind prestarea de servicii de navigație aeriană în cerul unic european (1) astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1070/2009 (regulamentul privind prestarea de servicii) (2), în special articolul 15 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Conform Regulamentului (CE) nr. 550/2004, Comisia trebuie să stabilească o schemă comună de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană, care să permită aplicarea sa uniformă în cadrul cerului unic european.
(2)
Elaborarea unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană prestate în timpul tuturor fazelor zborului are o importanță crucială pentru punerea în aplicare a inițiativei privind cerul unic european. Un astfel de sistem trebuie să contribuie la sporirea transparenței în ceea ce privește stabilirea, impunerea și perceperea de tarife aplicabile utilizatorilor spațiului aerian. Sistemul trebuie să contribuie și la siguranța, rentabilitatea și eficiența furnizării de servicii de navigație aeriană către utilizatorii care finanțează sistemul, precum și să stimuleze prestarea de servicii integrate.
(3)
Schema comună de tarifare trebuie să facă parte integrantă din acțiunile menite să atingă obiectivele sistemului de performanță instituit în temeiul articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 549/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 martie 2004 de stabilire a cadrului pentru crearea cerului unic european (3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1070/2009 (regulamentul cadru) și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013 al Comisiei din 3 mai 2013 de instituire a unui sistem de performanță pentru serviciile de navigație aeriană și pentru funcțiile de rețea (4).
(4)
În conformitate cu obiectivul global de îmbunătățire a performanțelor serviciilor de navigație aeriană, schema de tarifare trebuie să promoveze eficacitatea din punct de vedere economic și operațional și trebuie să prevadă instituirea unor mecanisme de stimulare pentru furnizorii de servicii de navigație aeriană în scopul de a sprijini îmbunătățirea furnizării de servicii de navigație aeriană, inclusiv aplicarea împărțirii riscului de trafic.
(5)
Schema comună de tarifare trebuie să fie în concordanță cu schema Eurocontrol privind tarifele de rută și cu articolul 15 din Convenția OACI de la Chicago din 1944 privind aviația civilă internațională (denumită în continuare „Convenția de la Chicago”).
(6)
Această schemă comună de tarifare trebuie să permită utilizarea optimă a spațiului aerian, ținând seama de fluxurile de trafic aerian, în special în cadrul blocurilor funcționale de spațiu aerian, stabilite în conformitate cu articolul 9a din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
(7)
Principiul cheie al schemei comune de tarifare rezidă în a avea informații complete și transparente referitoare la baza de cost puse la dispoziție în timp util reprezentanților utilizatorilor spațiului aerian și autorităților competente.
(8)
Dacă se determină că serviciile de navigație aeriană terminală și/sau serviciile CNS, MET și AIS sunt furnizate în condiții de piață, statele membre trebuie să poată decide, pentru aceste servicii, să nu calculeze costurile determinate, să nu calculeze tarifele de navigație aeriană terminală, să nu stabilească rate unitare pentru serviciile de navigație aeriană terminală și/sau să nu stabilească stimulente financiare.
(9)
Dat fiind că operarea aeroporturilor este în continuă schimbare, zonele tarifare pentru navigația aeriană terminală pot necesita modificări în cursul unei perioade de referință.
(10)
Introducerea de noi tehnologii și proceduri, precum și a modelelor de afaceri asociate care să stimuleze furnizarea de servicii integrate ar trebui să ducă la reducerea semnificativă a costurilor în beneficiul utilizatorilor. Pentru a permite această reducere a costurilor în viitor, furnizorii de servicii de navigație aeriană trebuie să suporte costurile restructurării în vederea îmbunătățirii activității pe care o desfășoară, pe care le pot recupera dacă se demonstrează existența unui beneficiu net pentru utilizatori.
(11)
Mecanismele de stimulare menite să încurajeze îmbunătățirea performanțelor trebuie să aibă în vedere oportunitatea recompensării sau sancționării nivelului real de performanță în raport cu cel preconizat la adoptarea planului de performanță.
(12)
Pentru a accelera implementarea tehnologiilor SESAR, investițiile în noi sisteme de management al traficului aerian (ATM) și în restructurarea în profunzime a celor existente, care influențează nivelul de performanță al rețelei ATM europene, trebuie să fie eligibile pentru recuperarea costurilor prin tarifele de utilizare, dacă sunt compatibile cu punerea în aplicare a Planului general european de management al traficului aerian, în special prin proiecte comune, astfel cum se specifică la articolul 15a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004. În plus, statele membre trebuie să poată decide modularea tarifelor de navigație aeriană pentru a oferi stimulente în vederea dotării aeronavelor cu sistemele incluse în proiectele comune.
(13)
Pentru a spori eficiența serviciilor de navigație aeriană și pentru a promova utilizarea optimă a acestora, statele membre trebuie, totodată, să poată adapta tarifele ținând seama de gradul de aglomerare a rețelei într-o anumită zonă sau pe o anumită rută la anumite ore.
(14)
Nivelul tarifelor impuse în special aeronavelor ușoare nu trebuie să descurajeze utilizarea instalațiilor și a serviciilor necesare pentru garantarea siguranței și nici introducerea de noi tehnici și proceduri.
(15)
Statele membre trebuie să își poată stabili colectiv ratele unitare, în special atunci când zonele tarifare cuprind spațiul aerian al mai multor state membre sau când statele membre sunt părți la un sistem comun privind tarifele de rută.
(16)
Pentru a îmbunătăți eficiența schemei comune de tarifare și pentru a reduce sarcina administrativă și contabilă, în cadrul unui sistem comun privind tarifele de rută, statele membre trebuie să poată percepe colectiv tarifele de rută, printr-un tarif unic per zbor.
(17)
Mijloacele juridice trebuie consolidate pentru a se asigura plata rapidă și completă a tarifelor de navigație aeriană de către utilizatorii serviciilor de navigație aeriană.
(18)
Tarifele impuse utilizatorilor spațiului aerian trebuie stabilite și aplicate în mod echitabil și transparent, după consultarea reprezentanților utilizatorilor. Aceste tarife trebuie să fie revizuite la intervale regulate.
(19)
Regulamentul (CE) nr. 1794/2006 al Comisiei din 6 decembrie 2006 de stabilire a unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană (5), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1191/2010 al Comisiei din 16 decembrie 2010 (6), trebuie abrogat cu efect de la 1 ianuarie 2015.
(20)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru cerul unic,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește măsurile pentru elaborarea unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană.
(2) Prezentul regulament se aplică serviciilor de navigație aeriană prestate de furnizorii de servicii de trafic aerian desemnați în conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004 și de furnizorii de servicii meteorologice, dacă sunt desemnați în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din regulamentul menționat, pentru traficul aerian general din regiunile EUR și AFI ale OACI în care statele membre răspund de furnizarea de servicii de navigație aeriană. Acesta se aplică, de asemenea, administratorului de rețea instituit în conformitate cu articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 677/2011 al Comisiei (7).
(3) Statele membre pot aplica prezentul regulament serviciilor de navigație aeriană furnizate în spațiul aerian aflat sub responsabilitatea lor în cadrul altor regiuni OACI, cu condiția să informeze Comisia și celelalte state membre în consecință.
(4) Statele membre pot aplica prezentul regulament furnizorilor de servicii de navigație aeriană care au primit permisiunea de a furniza servicii de navigație aeriană fără certificare, în conformitate cu articolul 7 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
(5) Sub rezerva articolului 1 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, statele membre pot decide să nu aplice prezentul regulament serviciilor de navigație aeriană furnizate în aeroporturile cu mai puțin de 70 000 mișcări de transport aerian IFR pe an.
Statele membre informează Comisia cu privire la această decizie.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile de la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 549/2004.
De asemenea, se aplică următoarele definiții:
1.
„utilizator de servicii de navigație aeriană” înseamnă operatorul aeronavei în momentul efectuării zborului sau, atunci când identitatea acestuia nu este cunoscută, proprietarul aeronavei, în afara cazului în care se dovedește că, în momentul respectiv, operatorul aeronavei a fost o altă persoană;
2.
„reprezentant al utilizatorilor spațiului aerian” înseamnă orice persoană sau entitate juridică ce reprezintă interesele uneia sau mai multor categorii de utilizatori ai serviciilor de navigație aeriană;
3.
„IFR” înseamnă reguli de zbor instrumental, definite în anexa 2 la Convenția de la Chicago (ediția a zecea - iulie 2005);
4.
„VFR” înseamnă reguli de zbor la vedere, definite în anexa 2 la Convenția de la Chicago (ediția a zecea - iulie 2005);
5.
„zonă tarifară de rută” înseamnă un volum de spațiu aerian pentru care se stabilesc o bază de cost unică și o rată unitară unică;
6.
„zonă tarifară terminală” înseamnă un aeroport sau un grup de aeroporturi pentru care se stabilesc o bază de cost unică și o rată unitară unică;
7.
„costuri determinate” înseamnă costurile prevăzute de statele membre, menționate la articolul 15 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004;
8.
„perioadă de referință” înseamnă perioada de referință pentru sistemul de performanță prevăzută la articolul 11 alineatul (3) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004 și la articolul 8 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013;
9.
„mișcare de transport aerian IFR” înseamnă totalul decolărilor și aterizărilor efectuate în conformitate cu regulile de zbor instrumental, calculat ca medie anuală pe perioada de trei ani care precede depunerea planului de performanță;
10.
„alte venituri” înseamnă veniturile obținute de la autoritățile publice, inclusiv sprijinul financiar oferit de programele de asistență ale Uniunii, precum rețeaua transeuropeană de transport (TEN-T), mecanismul Conectarea Europei (MCE) și Fondul de coeziune, veniturile obținute din activități comerciale și/sau, în cazul ratelor unitare pentru serviciile de navigație aeriană terminală, veniturile obținute din contracte sau acorduri între furnizorii de servicii de navigație aeriană și operatorii aeroporturilor;
11.
„plan de performanță” înseamnă un plan de performanță elaborat și adoptat în conformitate cu dispozițiile de la articolele 11-16 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013;
12.
„cost real” înseamnă costurile suportate efectiv în cursul unui an pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană, supuse unui audit final;
13.
„servicii CNS, MET și AIS” înseamnă servicii de comunicații, navigație și supraveghere, servicii meteorologice pentru navigația aeriană și servicii de informare aeronautică;
14.
„costuri de restructurare” înseamnă costuri punctuale semnificative suportate de furnizorii de servicii de navigație aeriană în procesul de restructurare prin introducerea de noi tehnologii și proceduri și a modelelor de afaceri asociate pentru a stimula prestarea de servicii integrate, atunci când statul membru dorește să recupereze costurile în una sau mai multe perioade de referință. Ele pot include costuri suportate pentru compensarea angajaților, închiderea centrelor de control al traficului aerian, mutarea activităților în sedii noi, scoaterea unor active în afara bilanțului și/sau dobândirea de participații strategice în cadrul altor furnizori de servicii de navigație aeriană.
Articolul 3
Servicii de navigație aeriană terminală și servicii CNS, MET și AIS supuse unor condiții de piață
(1) Fără a aduce atingere aplicării principiilor menționate la articolele 14 și 15 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004 și sub rezerva evaluării menționate la alineatul (2), statele membre pot decide, înainte de începerea unei perioade de referință sau, în cazuri justificate, în cursul acesteia, că toate serviciile lor de navigație aeriană terminală sau serviciile CNS, MET și AIS ori unele dintre acestea sunt supuse unor condiții de piață. Într-un astfel de caz se aplică dispozițiile prezentului regulament, însă statele membre în cauză pot decide ca, în ceea ce privește aceste servicii:
(a)
să nu calculeze costuri determinate în conformitate cu articolul 7 din prezentul regulament;
(b)
să nu fixeze stimulente financiare pentru aceste servicii în domeniile cheie de performanță ale capacității și mediului în conformitate cu articolul 15 din prezentul regulament;
și, în ceea ce privește serviciile de navigație aeriană terminală,
(c)
să nu calculeze tarife de navigație aeriană terminală în conformitate cu articolul 12 din prezentul regulament;
(d)
să nu se fixeze rate unitare pentru serviciile de navigație aeriană terminală în conformitate cu articolul 17 din prezentul regulament.
(2) În scopul de a determina dacă o parte sau toate serviciile lor de navigație aeriană terminală sau serviciile CNS, MET și AIS sunt supuse unor condiții de piață, statele membre efectuează o evaluare amănunțită în raport cu toate condițiile prevăzute în anexa I la prezentul regulament. Această evaluare include consultarea reprezentanților utilizatorilor spațiului aerian.
(3) Statele membre menționate la alineatul (1) prezintă Comisiei, cel mai târziu cu 19 luni înainte de începerea unei perioade de referință sau de data intrării în vigoare a deciziilor luate în conformitate cu alineatul (1), un raport detaliat cu privire la conținutul și rezultatele evaluării menționate la alineatul (2). Raportul este însoțit de probe, inclusiv de documentele de licitație dacă este cazul, de justificarea alegerii furnizorului de servicii, de o descriere a măsurilor impuse furnizorului de servicii selectat în vederea garantării faptului că serviciile de navigație aeriană terminală sau serviciile CNS, MET și AIS sunt furnizate în mod rentabil, precum și de rezultatele consultării cu reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian. Raportul prezintă întreaga motivație a concluziilor statului membru.
(4) În cazul în care este de acord că s-au stabilit condițiile de piață în conformitate cu cerințele din anexa I, Comisia notifică statul membru în cauză în termen de patru luni de la primirea raportului. Această perioadă de patru luni este prelungită la șase luni de la primirea raportului, în cazul în care Comisia consideră că sunt necesare și alte probe pentru a se determina dacă au fost stabilite condițiile de piață.
În cazul în care constată că nu sunt stabilite condițiile de piață, în termen de șase luni de la primirea raportului și în conformitate cu procedura menționată la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004, Comisia decide că statul membru sau statele membre în cauză trebuie să aplice integral dispozițiile prezentului regulament. O astfel de decizie se ia după consultarea statului membru sau a statelor membre în cauză.
(5) Raportul statului membru și decizia Comisiei menționate la alineatul (4) sunt valabile pe durata perioadei de referință în cauză și sunt puse la dispoziția publicului, iar în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene se publică o trimitere la acestea.
Articolul 4
Principiile schemei comune de tarifare
(1) Schema comună de tarifare este reglementată de principiile stabilite la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
(2) Costurile determinate ale serviciilor de navigație aeriană de rută se finanțează prin tarife de rută impuse utilizatorilor de servicii de navigație aeriană, în conformitate cu prevederile capitolului III, și/sau prin recurgerea la alte venituri.
(3) Costurile determinate ale serviciilor de navigație aeriană terminală se finanțează prin tarife de navigație aeriană terminală impuse utilizatorilor de servicii de navigație aeriană, în conformitate cu prevederile capitolului III, și/sau prin recurgerea la alte venituri.
(4) Alineatele (2) și (3) nu aduc atingere finanțării scutirilor anumitor utilizatori de servicii de navigație aeriană prin alte surse de finanțare în conformitate cu articolul 10.
(5) Schema comună de tarifare asigură transparența și consultarea cu reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian în privința bazei de cost și cu privire la repartizarea costurilor între diferite servicii.
(6) Veniturile obținute prin tarife de rută sau tarife de navigație aeriană terminală stabilite în conformitate cu articolele 11 și 12 din prezentul regulament nu pot fi utilizate pentru finanțarea activităților comerciale ale furnizorilor de servicii de navigație aeriană.
Articolul 5
Crearea zonelor tarifare
(1) Statele membre stabilesc, în spațiul aerian aflat în responsabilitatea lor, zone tarifare în care sunt furnizate servicii de navigație aeriană utilizatorilor spațiului aerian.
(2) Zonele tarifare se definesc în mod compatibil cu operațiunile și serviciile de control al traficului aerian, după consultarea cu reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian.
(3) O zonă tarifară de rută se întinde de la sol până la spațiul aerian superior inclusiv. În zonele terminale complexe, statele membre pot stabili o zonă specifică în cadrul unei zone tarifare.
(4) Dacă zonele tarifare se întind pe spațiul aerian al mai multor state membre, statele membre în cauză asigură coerența și uniformitatea aplicării prezentului regulament în cazul respectivului spațiu aerian.
(5) O zonă tarifară terminală poate fi modificată în cursul unei perioade de referință. În acest caz, statele membre:
(a)
transmit Comisiei datele relevante referitoare la costuri și trafic, pentru a-i permite acesteia să reconstruiască serii coerente de date privind costurile și traficul care să reflecte situația înainte și după această modificare, precum și să își desfășoare sarcinile de monitorizare a performanței care îi revin în conformitate cu articolul 18 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013;
(b)
consultă reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian și raportează Comisiei observațiile acestora;
(c)
prezintă Comisiei o evaluare a impactului modificărilor asupra obiectivelor de rentabilitate și monitorizării performanțelor serviciilor de navigație aeriană terminală și indică modul de realizare a monitorizării performanțelor în restul perioadei de referință.
CAPITOLUL II
COSTURILE FURNIZĂRII DE SERVICII DE NAVIGAȚIE AERIANĂ
Articolul 6
Servicii, instalații și activități eligibile
(1) Furnizorii de servicii de navigație aeriană menționați la articolul 1 alineatele (2) și (4) stabilesc costurile suportate pentru prestarea de servicii de navigație aeriană în ceea ce privește instalațiile și serviciile prevăzute și aplicate în cadrul planului de navigație aeriană al OACI pentru regiunea Europa, în zonele tarifare aflate în responsabilitatea lor.
Aceste costuri includ cheltuielile generale administrative, pregătirea, studiile, testele și încercările, precum și cercetarea și dezvoltarea aferente acestor servicii.
(2) Statele membre pot stabili costurile următoare ca fiind costuri determinate, în conformitate cu articolul 15 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004, atunci când acestea sunt suportate ca urmare a furnizării de servicii de navigație aeriană:
(a)
costuri suportate de autoritățile naționale competente;
(b)
costuri suportate de entitățile calificate menționate la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004;
(c)
costuri ce decurg din acorduri internaționale.
(3) În conformitate cu articolul 15a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004, o parte din veniturile rezultate din tarife pot fi utilizate pentru a finanța proiecte comune pentru funcțiile legate de rețele care prezintă o importanță deosebită pentru îmbunătățirea performanței globale a managementului traficului aerian și a serviciilor de navigație aeriană. În astfel de cazuri, statele membre instituie practici contabile cuprinzătoare și transparente pentru a garanta că utilizatorii spațiului aerian nu sunt taxați de două ori. Costurile determinate care rezultă dintr-un proiect comun trebuie identificate clar în conformitate cu anexele II și VII.
(4) Investițiile în noi sisteme ATM și în restructurarea în profunzime a sistemelor ATM existente sunt eligibile în măsura în care sunt compatibile cu punerea în aplicare a Planului general european de management al traficului aerian, în special prin proiectele comune menționate la articolul 15a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
Articolul 7
Calculul costurilor
(1) Costurile determinate și costurile reale includ costurile legate de serviciile, instalațiile și activitățile eligibile menționate la articolul 6 din prezentul regulament și stabilite conform cerințelor contabile prevăzute la articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
Efectele nerecurente ce rezultă din introducerea standardelor internaționale de contabilitate pot fi repartizate pe o perioadă de maximum 15 ani.
Fără a aduce atingere articolelor 17 și 19 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, costurile determinate se fixează înainte de începutul fiecărei perioade de referință din cadrul planului de performanță pentru fiecare an calendaristic din perioada de referință, atât în termeni reali, cât și nominali. Pentru fiecare an al perioadei de referință, diferența dintre costurile determinate exprimate în termeni nominali înainte de perioada de referință și costurile determinate ajustate pe baza diferenței dintre inflația reală, înregistrată de Comisie în indicele armonizat al prețurilor de consum publicat de Eurostat în luna aprilie a anului n, și inflația estimată, indicată în planul de performanță pentru anul premergător perioadei de referință și pentru fiecare an al perioadei de referință, se reportează în anul n + 2 pentru calculul ratei unitare.
Costurile determinate și costurile reale se stabilesc în moneda națională. Dacă pentru un bloc funcțional de spațiu aerian s-a stabilit o zonă comună de tarifare cu o rată unitară unică, statele membre în cauză asigură conversia costurilor naționale în euro sau în moneda națională a unuia dintre acestea, astfel încât să se asigure un calcul transparent al ratei unitare unice în scopul aplicării articolului 17 alineatul (1) al treilea paragraf din prezentul regulament. Statele membre respective notifică în consecință Comisia și Eurocontrol.
(2) Costurile menționate la alineatul (1) sunt defalcate în cheltuieli cu personalul, alte costuri de funcționare, costuri de amortizare, costul capitalului și costuri excepționale, inclusiv impozite și taxe vamale plătite și nerecuperabile, precum și toate celelalte costuri conexe.
Cheltuielile cu personalul includ remunerația brută, plățile pentru ore suplimentare, contribuția angajatorilor la sistemele de asigurări sociale, precum și cheltuielile cu pensiile și cu alte beneficii. Cheltuielile cu pensiile se pot calcula pe baza unor ipoteze prudente, conform guvernanței sistemului sau dreptului național aplicabil, după caz. Aceste ipoteze trebuie detaliate în planul de performanță.
Alte costuri de funcționare cuprind costurile suportate pentru achiziționarea bunurilor și serviciilor utilizate în scopul furnizării de servicii de navigație aeriană, în speță servicii externalizate, personal extern, materiale, energie, utilități, închirierea clădirilor, echipamente și instalații, întreținere, costurile de asigurare și cheltuielile de călătorie. Atunci când un furnizor de servicii de trafic aerian achiziționează alte servicii de navigație aeriană, furnizorul serviciilor include cheltuielile reale cu aceste servicii în celelalte costuri de funcționare ale sale.
Costurile de amortizare se referă la totalitatea activelor imobilizate aflate în exploatare în scopul furnizării de servicii de navigație aeriană. Activele imobilizate se amortizează în conformitate cu durata lor de viață preconizată, utilizându-se metoda liniară aplicată costurilor activelor amortizate. Pentru calculul amortizării, se poate aplica fie contabilitatea în costuri istorice, fie contabilitatea în costuri curente. Metoda nu se modifică pe durata amortizării și trebuie să fie în concordanță cu costul capitalului aplicat (pentru contabilitatea în costuri istorice, costul nominal al capitalului, iar pentru contabilitatea în costuri curente, costul real al capitalului). Dacă se aplică metoda contabilității în costuri curente, se furnizează și valorile echivalente aferente contabilității în costuri istorice, pentru a face posibilă comparația și evaluarea.
Costul capitalului trebuie să fie egal cu produsul dintre:
(a)
suma valorii contabile nete medii a activelor imobilizate și a eventualelor ajustări la activele totale, stabilite de autoritatea națională de supervizare și utilizate de furnizorul de servicii de navigație aeriană, aflate în exploatare sau în construcție, și a valorii medii a activelor circulante nete, cu excepția conturilor purtătoare de dobândă, necesare pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană; și
(b)
media ponderată a ratei dobânzii debitoare și a rentabilității capitalului propriu. În ceea ce privește furnizorii de servicii de navigație aeriană fără capital propriu, media ponderată se calculează pe baza unei rate de rentabilitate aplicate diferenței dintre totalul activelor menționate la litera (a) și datorii.
Costurile excepționale constau în costuri nerecurente legate de furnizarea de servicii de navigație aeriană în cursul aceluiași an.
Orice ajustare dincolo de prevederile standardelor internaționale de contabilitate trebuie menționată în planul de performanță în vederea examinării de către Comisie, precum și în informațiile suplimentare care trebuie furnizate în conformitate cu anexa II.
(3) În scopul calculării costului capitalului, după cum se prevede la alineatul (2), factorii de ponderare se bazează pe proporția finanțării prin îndatorare sau prin capitaluri proprii. Rata dobânzii debitoare este egală cu rata medie ponderată a dobânzii aplicată datoriilor furnizorului de servicii de navigație aeriană. Rentabilitatea capitalului propriu este cea indicată în planul de performanță pentru perioada de raportare și se bazează pe riscul financiar real la care este expus furnizorul de servicii de navigație aeriană, evaluat înainte de perioada de referință.
Atunci când activele nu aparțin furnizorului de servicii de navigație aeriană, dar sunt incluse în calculul costului capitalului, statele membre se asigură că recuperarea costurilor acestor active nu are loc de două ori.
(4) Calculul costurilor reale poate include recuperarea costurilor de restructurare suportate de furnizorii de servicii de navigație aeriană în perioadele de referință premergătoare perioadei sau perioadelor de referință în care are loc recuperarea, sub rezerva existenței unor argumente economice care să demonstreze un beneficiu net pentru utilizatori în timp.
Autoritatea națională de supervizare prezintă Comisiei argumentele economice, un plan de recuperare a costurilor de restructurare și rezultatele unei consultări cu reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian pe tema argumentelor economice și a planului de recuperare a costurilor de restructurare.
În cazul în care constată că beneficiile nete estimate pentru utilizatori în timp sunt demonstrate, Comisia notifică în acest sens statul membru în cauză în termen de cinci luni de la primirea documentelor prezentate de autoritatea națională de supervizare.
În cazul în care constată că beneficiile nete estimate pentru utilizatori în timp nu sunt demonstrate, Comisia decide, în conformitate cu procedura menționată la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004, în termen de cinci luni de la primirea documentelor prezentate de autoritatea națională de supervizare, că nu se vor recupera costurile de restructurare suportate de furnizorii de servicii de navigație aeriană și informează statul membru în cauză în acest sens.
Statul membru în cauză relatează evoluția costurilor de restructurare și a beneficiilor nete pentru utilizatori în cadrul raportului său anual în temeiul articolului 18 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013.
Articolul 8
Repartizarea costurilor
(1) Costurile serviciilor, instalațiilor și activităților eligibile în sensul articolului 6 se repartizează în mod transparent între zonele tarifare în raport cu care sunt suportate efectiv.
Atunci când costurile vizează mai multe zone tarifare, ele se repartizează în mod proporțional, pe baza unei metodologii transparente, în conformitate cu articolul 9.
(2) Costul serviciilor terminale se referă la următoarele servicii:
(a)
serviciile de control de aerodrom, serviciile de informare a zborurilor, inclusiv serviciile consultative de trafic aerian și serviciile de alarmare;
(b)
serviciile de trafic aerian legate de apropierea și plecarea aeronavelor în limitele unei anumite distanțe față de un aeroport pe baza cerințelor operaționale;
(c)
o repartizare adecvată a tuturor celorlalte componente ale serviciilor de navigație aeriană, reflectând o distribuție proporțională între serviciile de rută și cele terminale.
În scopul alineatului (2) literele (b) și (c), înainte de începerea fiecărei perioade de referință, statele membre definesc criteriile utilizate pentru repartizarea costurilor între serviciile de navigație aeriană terminală și serviciile de rută pentru fiecare aeroport în parte și informează Comisia în consecință.
(3) Costul serviciilor de rută se referă la costurile menționate la alineatul (1), cu excluderea costurilor menționate la alineatul (2).
(4) Dacă se acordă scutiri pentru zborurile VFR în conformitate cu articolul 10, furnizorul de servicii de navigație aeriană identifică costurile serviciilor de navigație aeriană furnizate zborurilor VFR separat de costurile serviciilor furnizate zborurilor IFR. Aceste costuri pot fi stabilite printr-o metodologie de calcul al costului marginal, ținând seama de beneficiile pentru zborurile IFR care rezultă din serviciile prestate pentru zborurile VFR.
Articolul 9
Transparența costurilor și a mecanismului de tarifare
(1) Cel târziu cu șapte luni înainte de începerea fiecărei perioade de referință, statele membre invită în mod coordonat reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian la o consultare cu privire la costurile determinate, investițiile planificate, previziunile în materie de unități de servicii, politica de tarifare și ratele unitare rezultate. Ele sunt asistate de furnizorii de servicii de navigație aeriană. Statele membre își stabilesc în mod transparent costurile la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian în conformitate cu articolul 6 și pun ratele lor unitare la dispoziția reprezentanților utilizatorilor spațiului aerian, a Comisiei și, după caz, a Eurocontrol.
În timpul perioadei de referință, statele membre invită anual și în mod coordonat reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian la o consultare referitoare la orice abatere de la previziuni, în special în ceea ce privește:
(a)
traficul și costurile reale în raport cu traficul prevăzut și cu costurile determinate;
(b)
implementarea mecanismului de împărțire a riscurilor de trafic prevăzut la articolul 13;
(c)
implementarea mecanismului de împărțire a costurilor prevăzut la articolul 14;
(d)
sistemele de stimulare prevăzute la articolul 15;
(e)
modularea tarifelor prevăzută la articolul 16.
Consultarea poate fi organizată la nivel regional. Reprezentanții utilizatorilor spațiului aerian își păstrează dreptul de a solicita organizarea unor consultări suplimentare. Utilizatorii trebuie de asemenea consultați în mod sistematic, ca urmare a activării unui mecanism de alertare, după cum se prevede la articolele 17 și 19 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, care generează o revizuire a costului sau costurilor unitare determinate.
(2) Informațiile menționate la alineatul (1) se prezintă pe baza tabelelor de raportare și a normelor detaliate prevăzute în anexele II, VI și VII. Dacă se constată, în conformitate cu articolul 3, că serviciile de navigație aeriană terminală sau serviciile CNS, MET și AIS sunt supuse unor condiții de piață, informațiile menționate la alineatul (1) se prezintă pe baza tabelelor de raportare și a normelor detaliate prevăzute în anexa III. Documentația relevantă se pune la dispoziția reprezentanților utilizatorilor spațiului aerian, a Comisiei, a Eurocontrol și a autorităților naționale de supervizare cu trei săptămâni înainte de reuniunea de consultare. În cazul consultării anuale menționate la alineatul (1) al doilea paragraf, documentația relevantă se pune la dispoziția reprezentanților utilizatorilor spațiului aerian, a Comisiei, a Eurocontrol și a autorităților naționale de supervizare în fiecare an, până cel târziu la data de 1 iunie.
(3) Pentru a permite raportarea cu privire la obținerea performanței în conformitate cu articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, statele membre pun la dispoziția Comisiei și a Eurocontrol, până la data de 1 iunie a fiecărui an, costurile reale suportate în cursul anului precedent și diferența dintre costurile reale și costurile determinate incluse în planul de performanță, pe baza tabelelor de raportare și a normelor detaliate prevăzute în anexele II, VI și VII. Statele membre care au decis că serviciile de navigație aeriană terminală sau serviciile CNS, MET și AIS sunt supuse unor condiții de piață în conformitate cu articolul 3 trebuie să furnizeze aceste informații pe baza tabelelor de raportare și a normelor detaliate prevăzute în anexa III.
CAPITOLUL III
FINANȚAREA FURNIZĂRII DE SERVICII DE NAVIGAȚIE AERIANĂ PRIN TARIFE DE NAVIGAȚIE AERIANĂ
Articolul 10
Scutiri de tarife de navigație aeriană
(1) Statele membre scutesc de tarifele de rută:
(a)
zborurile efectuate de aeronave cu o masă maximă la decolare autorizată mai mică de două tone metrice;
(b)
zborurile mixte VFR/IFR în zonele tarifare în care acestea sunt efectuate exclusiv în condiții VFR și în care nu se percepe un tarif pentru zborurile VFR;
(c)
zborurile efectuate exclusiv pentru transportul, în misiune oficială, al monarhilor aflați la conducere și al membrilor apropiați ai familiei acestora, al șefilor de stat, șefilor de guvern și miniștrilor; în toate aceste cazuri, scutirea trebuie justificată prin indicarea în planul de zbor a statutului sau a observației corespunzătoare;
(d)
zborurile de căutare și salvare autorizate de organismul competent adecvat.
(2) Statele membre pot scuti de tarifele de rută:
(a)
zborurile militare efectuate de aeronave militare ale oricărei țări;
(b)
zborurile de pregătire efectuate exclusiv în scopul obținerii unei licențe sau a unei calificări în cazul echipajului de zbor din cabina de pilotaj, atunci când scutirea este justificată printr-o observație corespunzătoare în planul de zbor; zborurile trebuie să fie efectuate exclusiv în spațiul aerian al statului membru în cauză și să nu servească la transportul de pasageri și/sau de mărfuri și nici la poziționarea sau transportul aeronavei;
(c)
zborurile efectuate exclusiv în scopul verificării sau testării echipamentelor utilizate sau destinate utilizării ca mijloace de asistență de la sol pentru navigația aeriană, excluzând zborurile de poziționare efectuate de aeronavele respective;
(d)
zborurile care se încheie pe aeroportul de unde a decolat aeronava și în timpul cărora nu s-a efectuat nicio aterizare intermediară;
(e)
zborurile VFR;
(f)
zborurile umanitare autorizate de organismul competent adecvat;
(g)
zborurile efectuate de organele vamale și de poliție.
(3) Statele membre pot scuti de tarifele de navigație aeriană terminală zborurile menționate la alineatele (1) și (2).
(4) Costurile suportate pentru zborurile care beneficiază de scutire se compun din:
(a)
costurile zborurilor VFR scutite, identificate la articolul 8 alineatul (4); și
(b)
costurile zborurilor IFR scutite, care se calculează ca fiind produsul dintre costurile suportate pentru zborurile IFR și raportul dintre numărul de unități de servicii scutite din numărul total de unități de servicii, acest număr total cuprinzând unitățile de servicii aferente zborurilor IFR, precum și unitățile de servicii aferente zborurilor VFR, în cazul în care acestea nu sunt scutite. Costurile suportate pentru zborurile IFR sunt egale cu costurile totale din care se scad costurile zborurilor VFR.
(5) Statele membre se asigură că furnizorii de servicii de navigație aeriană sunt rambursați pentru serviciile pe care le-au furnizat zborurilor scutite.
Articolul 11
Calcularea tarifelor de rută
(1) Fără a aduce atingere posibilității prevăzute la articolul 4 alineatul (2) de a finanța serviciile de navigație aeriană de rută din alte venituri, tariful de rută pentru un zbor dat într-o zonă tarifară de rută dată este egal cu produsul dintre rata unitară stabilită pentru respectiva zonă tarifară de rută și unitățile de servicii de rută pentru respectivul zbor.
(2) Rata unitară și unitățile de servicii de rută se calculează în conformitate cu anexa IV.
Articolul 12
Calcularea tarifelor de navigație aeriană terminală
(1) Fără a aduce atingere posibilității prevăzute la articolul 4 alineatul (3) de a finanța serviciile de navigație aeriană terminală din alte venituri, tariful de navigație aeriană terminală pentru un zbor dat într-o zonă tarifară de navigație aeriană terminală dată este egal cu produsul dintre rata unitară stabilită pentru respectiva zonă tarifară de navigație aeriană terminală și unitățile de servicii de navigație aeriană terminală pentru respectivul zbor. În scopul tarifării, apropierea și plecarea se consideră drept un singur zbor. Unitatea de calcul este fie zborul de sosire, fie zborul de plecare.
(2) Rata unitară și unitățile de servicii de navigație aeriană terminală se calculează în conformitate cu anexa V.
Articolul 13
Împărțirea riscurilor de trafic
(1) Se aplică un mecanism de împărțire a riscurilor de trafic în conformitate cu principiile menționate la articolul 12 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013.
(2) Următoarele costuri nu sunt supuse împărțirii riscurilor de trafic și determină o majorare sau o reducere a costurilor determinate în anul sau anii ulteriori, indiferent de evoluția traficului:
(a)
costurile determinate stabilite în conformitate cu articolul 6 alineatul (2), cu excepția acordurilor referitoare la furnizarea de servicii de trafic aerian transfrontaliere;
(b)
costurile determinate pentru servicii meteorologice;
(c)
ajustarea din cauza diferențelor dintre inflația prevăzută și inflația reală, menționate la articolul 7 alineatul (1);
(d)
recuperarea costurilor de restructurare, dacă este autorizată în conformitate cu articolul 7 alineatul (4);
(e)
reportarea în urma implementării mecanismului de împărțire a riscurilor de trafic;
(f)
reporturile autorizate din perioada de referință precedentă rezultate în urma implementării mecanismului de împărțire a costurilor menționat la articolul 14;
(g)
primele sau penalizările care decurg din sistemele de stimulare financiară menționate la articolul 15;
(h)
surplusurile sau deficitele înregistrate la recuperare care pot rezulta din modularea tarifelor de navigație aeriană în conformitate cu articolul 16;
(i)
surplusurile sau deficitele înregistrate la recuperare care rezultă din variațiile de trafic;
(j)
pentru a doua perioadă de referință, surplusurile sau deficitele înregistrate la recuperare de către statele membre până în anul 2011, inclusiv, în ceea ce privește serviciile de navigație aeriană de rută și până în anul 2014, inclusiv, în ceea ce privește serviciile de navigație aeriană terminală.
În plus, statele membre pot exclude de la împărțirea riscurilor de trafic costurile determinate ale furnizorilor de servicii de navigație aeriană care au primit permisiunea de a presta servicii de navigație aeriană fără certificare, în conformitate cu articolul 7 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
(3) Dacă, într-un an „n” dat, numărul real al unităților de servicii nu variază, în plus sau în minus, cu peste 2 % față de previziunile din planul de performanță pentru respectivul an „n”, veniturile suplimentare sau pierderile de venit ale furnizorului de servicii de navigație aeriană legate de costurile determinate nu se reportează.
(4) Dacă, într-un an „n” dat, numărul real al unităților de servicii este mai mare cu peste 2 % față de previziunile din planul de performanță pentru respectivul an „n”, un minim de 70 % din veniturile suplimentare obținute de furnizorul sau furnizorii de servicii de navigație aeriană respectivi peste procentul de 2 % din diferența dintre numărul real de unități de servicii și previziunile în materie de costuri determinate din planul de performanță are ca rezultat o reducere corespunzătoare a costurilor determinate pentru anul „n + 2”.
Dacă, într-un an „n” dat, numărul real al unităților de servicii este mai mic cu peste 2 % față de previziunile din planul de performanță pentru respectivul an „n”, un maxim de 70 % din pierderile de venit suportate de furnizorul sau furnizorii de servicii de navigație aeriană respectivi peste procentul de 2 % din diferența dintre numărul real de unități de servicii și previziunile în materie de costuri determinate din planul de performanță are ca rezultat o majorare corespunzătoare a costurilor determinate începând, cel mai devreme, cu anul „n + 2”.
(5) Dacă, într-un an „n” dat, numărul real al unităților de servicii este mai mic de 90 % din previziunile din planul de performanță pentru respectivul an „n”, valoarea totală a pierderilor de venit suportate de furnizorul sau furnizorii de servicii de navigație aeriană respectivi peste procentul de 10 % din diferența dintre numărul real de unități de servicii și previziunile în materie de costuri determinate din planul de performanță are ca rezultat o majorare corespunzătoare a costurilor determinate începând, cel mai devreme, cu anul „n + 2”.
Dacă, într-un an „n” dat, numărul real al unităților de servicii este mai mare de 110 % față de previziunile din planul de performanță pentru respectivul an „n”, valoarea totală a veniturilor suplimentare obținute de furnizorul sau furnizorii de servicii de navigație aeriană respectivi peste procentul de 10 % din diferența dintre numărul real de unități de servicii și previziunile în materie de costuri determinate din planul de performanță are ca rezultat o reducere corespunzătoare a costurilor determinate pentru anul „n + 2”.
(6) În cazul serviciilor de navigație aeriană terminală, statele membre pot decide, pentru aeroporturile cu mai puțin de 225 000 de mișcări de transport aerian IFR pe an, să nu aplice dispozițiile de la alineatele (3), (4) și (5) de mai sus. Statele membre informează Comisia cu privire la această decizie în termen de două luni de la publicarea prezentului regulament.
Articolul 14
Împărțirea costurilor
(1) Se aplică un mecanism de împărțire a costurilor după următoarele principii:
(a)
dacă, pe parcursul întregii perioade de referință, costurile reale sunt mai mici decât costurile determinate stabilite la începutul perioadei de referință, diferența care rezultă este reținută de furnizorul de servicii de navigație aeriană, de statul membru sau de entitatea calificată în cauză;
(b)
dacă, pe parcursul întregii perioade de referință, costurile reale sunt mai mari decât costurile determinate stabilite la începutul perioadei de referință, diferența care rezultă este suportată de furnizorul de servicii de navigație aeriană, de statul membru sau de entitatea calificată în cauză.
(2) Costuri scutite de la aplicarea alineatului (1) literele (a) și (b):
(a)
dispozițiile privind împărțirea costurilor de la alineatul (1) literele (a) și (b) nu se aplică diferenței dintre costurile determinate și costurile reale în ceea ce privește elementele de cost pentru care furnizorul de servicii de navigație aeriană, statele membre sau entitățile calificate în cauză au luat măsuri de gestionare suficiente și identificabile, dar despre care se poate considera că se află în afara controlului lor ca urmare a:
(i)
unor modificări neprevăzute ale legii naționale a pensiilor, ale dreptului contabil în materie de pensii sau ale costurilor cu pensiile determinate de condiții neprevăzute de pe piața financiară;
(ii)
unor modificări semnificative ale ratelor dobânzilor la împrumuturile pentru finanțarea costurilor rezultate din furnizarea de servicii de navigație aeriană;
(iii)
unor elemente de cost noi și neprevăzute, neincluse în planul de performanță, dar cerute prin lege;
(iv)
unor modificări neprevăzute ale dreptului fiscal național;
(v)
unor modificări neprevăzute ale costurilor sau veniturilor care decurg din acorduri internaționale;
(b)
fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (1) al treilea paragraf, fiecare element de cost inclus la alineatul (2) litera (a) trebuie determinat de autoritatea națională de supervizare, iar planul de performanță trebuie să precizeze, pentru fiecare element de cost în raport cu perioada de referință precedentă:
(i)
o descriere completă a elementului de cost;
(ii)
costul atribuit respectivului element în planul de performanță;
(iii)
motivul pentru care elementul de cost este considerat eligibil în temeiul alineatului (2) litera (a), și nu al alineatului (1) literele (a) și (b);
(iv)
evenimentele exterioare sau circumstanțele aflate în afara controlului autorităților naționale de supervizare, al furnizorilor de servicii de navigație aeriană sau al entității calificate în cauză și care au declanșat o variație între costurile reale și costurile determinate în ceea ce privește respectivul element de cost;
(v)
acțiunile întreprinse pentru a gestiona riscul de cost asociat respectivului element.
(c)
diferențele dintre costurile reale și costurile determinate în ceea ce privește aceste elemente trebuie identificate și explicate în conformitate cu anexa VII punctul 2;
(d)
dacă, pe parcursul întregii perioade de referință, ca urmare a retragerii costurilor din domeniul de aplicare al alineatului (2) litera (a), costurile reale sunt mai mici decât costurile determinate stabilite la începutul perioadei de referință, diferența rezultată se rambursează utilizatorilor spațiului aerian prin reportarea la perioada sau perioadele de referință următoare;
(e)
dacă, pe parcursul întregii perioade de referință, ca urmare a includerii costurilor în domeniul de aplicare al alineatului (2) litera (a), costurile reale sunt mai mari decât costurile determinate stabilite la începutul perioadei de referință, diferența rezultată le revine utilizatorilor spațiului aerian prin reportarea la perioada sau perioadele de referință următoare;
(f)
autoritatea națională de supervizare în cauză demonstrează în fiecare an că diferența dintre costurile reale și costurile determinate este efectiv rezultatul unor evenimente sau circumstanțe pertinente prevăzute la alineatul (2) litera (a) și precizate în conformitate cu dispozițiile de la alineatul (2) litera (b). Această autoritate verifică și dacă diferența de costuri care urmează să le revină utilizatorilor este identificată și clasificată în mod specific. Ea informează utilizatorii spațiului aerian și raportează Comisiei cu privire la rezultatul evaluării sale în fiecare an. Dacă, în termen de șase luni de la primirea raportului anual de evaluare al autorității naționale de supervizare în cauză, constată că respectivul raport nu demonstrează că diferența dintre costurile reale și costurile determinate este efectiv rezultatul unor evenimente sau circumstanțe pertinente prevăzute la alineatul (2) litera (a) și precizate în conformitate cu dispozițiile de la alineatul (2) litera (b), Comisia decide, în conformitate cu procedura menționată la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004, că statul membru sau statele membre în cauză nu au dreptul să aplice dispozițiile alineatului (2) în ceea ce privește diferența dintre costurile reale și costurile determinate, fie parțial, fie în întregime, în funcție de constatările sale;
(g)
sumele reportate trebuie indicate pentru fiecare factor și descrise în informațiile suplimentare furnizate în conformitate cu anexa VI.
Articolul 15
Sisteme de stimulare pentru furnizorii de servicii de navigație aeriană
(1) Statele membre adoptă stimulente financiare pentru furnizorii lor de servicii de navigație aeriană în domeniul cheie de performanță al capacității și pot adopta astfel de stimulente financiare în domeniul cheie de performanță al mediului în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013. Aceste stimulente constau în prime pentru depășirea nivelurilor de performanță vizate și penalizări pentru neatingerea acestora și se adaugă la costurile determinate adoptate sau se scad din acestea în funcție de nivelul de performanță atins.
Sistemele de stimulare financiară de acest tip trebuie să respecte următoarele principii:
(a)
rata unitară a anului „n + 2” se ajustează, în funcție de nivelul real de performanță al furnizorului de servicii de navigație aeriană în anul „n” față de obiectivul respectiv, pentru a prevedea prime pentru depășirea acestuia sau penalizări pentru neatingerea lui;
(b)
nivelul aplicabil al primelor și penalizărilor trebuie să fie proporțional cu obiectivele care trebuie atinse și cu nivelul de performanță obținut. Nu există prime pentru performanțele care se situează la un nivel egal sau inferior celui prevăzut în obiectivele de performanță;
(c)
nivelul aplicabil al primelor și penalizărilor trebuie să fie egal;
(d)
valoarea maximă a primelor agregate și valoarea maximă a penalizărilor agregate nu trebuie să depășească 1 % din veniturile din servicii de navigație aeriană în anul „n”;
(e)
nivelurile de variație a performanței și nivelul aplicabil al primelor și penalizărilor se stabilesc în urma consultării menționate la articolul 9 și se fixează prin intermediul planului de performanță;
(f)
în cazul obiectivelor la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, primele și penalizările se aplică furnizorilor de servicii de navigație aeriană în cauză;
(g)
pentru domeniul cheie de performanță al capacității, nivelurile țintă de performanță pot fi adaptate pentru a viza numai cauzele de întârziere legate de capacitatea ATC, rutarea ATC, personalul ATC, echipamentele ATC, managementul spațiului aerian și evenimente speciale cu codurile C, R, S, T, M și P din manual de utilizare ATFCM.
(2) Autoritățile naționale de supervizare monitorizează implementarea corespunzătoare a acestor sisteme de stimulare de către furnizorii de servicii de navigație aeriană.
Articolul 16
Modularea tarifelor de navigație aeriană
(1) După ce oferă posibilitatea unei consultări prevăzută la articolul 9, statele membre pot, la nivel național sau la nivel de bloc funcțional de spațiu aerian și în mod nediscriminatoriu și transparent, să moduleze tarifele de navigație aeriană suportate de utilizatorii spațiului aerian astfel încât să reflecte eforturile făcute de aceștia în special pentru:
(a)
optimizarea utilizării serviciilor de navigație aeriană;
(b)
reducerea impactului activităților de zbor asupra mediului;
(c)
reducerea costurilor globale ale serviciilor de navigație aeriană și sporirea eficienței acestora, în special prin modularea tarifelor în funcție de gradul de aglomerare a rețelei într-o anumită zonă sau pe o anumită rută la anumite ore.
Modularea tarifelor nu trebuie să producă nicio modificare globală a veniturilor furnizorului de servicii de navigație aeriană. Surplusurile sau deficitele înregistrate la recuperare se reportează către următoarea perioadă.
(2) Tarifele de navigație aeriană pot fi modulate, în mod nediscriminatoriu și transparent, și în scopul de a accelera implementarea capacităților SESAR ATM. În particular, modularea poate urmări să ofere stimulente pentru dotarea aeronavelor cu sistemele incluse în proiectele comune menționate la articolul 15a alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 550/2004.
(3) Modularea tarifelor de navigație aeriană înseamnă o variație a tarifului de rută și/sau a tarifului de navigație aeriană terminală calculat(e) pe baza dispozițiilor de la articolele 11 și 12.
(4) Autoritățile naționale de supervizare monitorizează aplicarea corespunzătoare a modulării tarifelor de navigație aeriană de către furnizorii de servicii de navigație aeriană.
Articolul 17
Stabilirea ratelor unitare pentru zonele tarifare
(1) Statele membre se asigură că se stabilesc anual rate unitare pentru fiecare zonă tarifară. Fără a aduce atingere alineatului (2), ratele unitare nu se modifică în cursul unui an.
Ratele unitare se stabilesc aplicând următoarea procedură:
(a)
pentru fiecare an al perioadei de referință, ratele unitare pentru anul „n” se calculează până la data de 1 noiembrie a anului „n - 1” pe baza costurilor unitare determinate cuprinse în planul de performanță și a adaptărilor prevăzute la punctul 2.2 din anexa IV și din anexa V la prezentul regulament;
(b)
ratele unitare pentru anul „n” trebuie prezentate Comisiei de către statele membre până la data de 1 iunie a anului „n - 1” conform cerințelor de la articolul 9 alineatele (1) și (2);
(c)
comisia evaluează aceste rate unitare în raport cu dispozițiile prezentului regulament și ale Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013;
(d)
în cazul în care constată că ratele unitare respectă dispozițiile prezentului regulament și ale Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, Comisia informează în consecință statul membru în cauză în termen de patru luni de la prezentarea ratelor unitare;
(e)
în cazul în care constată că ratele unitare nu respectă dispozițiile prezentului regulament și ale Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, în termen de patru luni de la prezentarea ratelor unitare, Comisia informează în consecință statul membru în cauză, care trebuie să prezinte Comisiei rate unitare revizuite în termen de o lună;
(f)
statele membre informează Comisia și Eurocontrol, dacă este cazul, în legătură cu ratele unitare pentru fiecare zonă tarifară cel târziu până la data de 1 noiembrie a anului „n - 1”.
Ratele unitare se stabilesc în monedă națională. Dacă statele membre care fac parte dintr-un bloc funcțional de spațiu aerian decid să instituie o zonă comună de tarifare cu o rată unitară unică, respectiva rată unitară unică se stabilește în euro sau în moneda națională a unuia dintre statele membre în cauză. Statele membre în cauză înștiințează Comisia și Eurocontrol cu privire la moneda aplicabilă.
(2) Dacă planurile de performanță sunt adoptate după data de 1 noiembrie a anului premergător celui în care începe perioada de referință sau sunt revizuite în conformitate cu articolele 17 și 19 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, ratele unitare se recalculează, dacă este necesar, pe baza planului final adoptat sau a măsurilor corective aplicabile. În acest scop și în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, statele membre calculează și aplică rata lor unitară în conformitate cu planul de performanță adoptat, cât mai devreme posibil în cursul primului an al perioadei de referință sau al primului an de aplicare a planurilor și obiectivelor de performanță revizuite. Diferența de venituri determinată de aplicarea temporară a ratei unitare inițiale se reportează la calculul ratei unitare a anului următor. Pentru primul an al perioadei de referință sau primul an de aplicare a planurilor și obiectivelor de performanță revizuite, mecanismul de împărțire a riscurilor de trafic menționat la articolul 13 se aplică pe baza costurilor determinate și a unităților de servicii cuprinse în planul de performanță final adoptat, precum și a numărului real de unități de servicii pentru anul respectiv.
Articolul 18
Perceperea tarifelor
(1) Statele membre pot percepe tarifele printr-un tarif unic per zbor. Dacă tarifele se facturează și se percep la nivel regional, moneda de facturare poate fi euro, la rata unitară respectivă putându-se adăuga o rată unitară administrativă pentru costurile de facturare și de percepere. Statele membre se asigură că sumele percepute în numele lor sunt utilizate pentru finanțarea costurilor determinate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.
(2) Utilizatorii serviciilor de navigație aeriană plătesc prompt și integral toate tarifele de navigație aeriană.
(3) Statele membre se asigură că se aplică măsuri de executare eficiente. Aceste măsuri pot include refuzarea serviciilor, reținerea aeronavelor sau alte măsuri de executare, în conformitate cu legislația aplicabilă.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 19
Contestații
Statele membre se asigură că deciziile luate în temeiul prezentului regulament sunt explicate în mod corespunzător și fac obiectul unei proceduri eficiente de revizuire și/sau de contestare.
Articolul 20
Facilitarea procesului de monitorizare a conformității
Furnizorii de servicii de navigație aeriană facilitează inspecțiile și controalele, inclusiv vizitele la fața locului, efectuate de autoritățile naționale de supervizare responsabile sau de o entitate calificată care acționează în numele respectivelor autorități de supervizare. Persoanele autorizate sunt abilitate:
(a)
să examineze documentele contabile, registrele, inventarele și orice alt document relevant pentru stabilirea tarifelor de navigație aeriană;
(b)
să facă copii după documentele respective sau să ia extrase din ele;
(c)
să solicite explicații verbale la fața locului;
(d)
să aibă acces la incintele, terenurile și vehiculele relevante.
Aceste inspecții și controale se efectuează cu respectarea procedurilor aflate în vigoare în statul membru în care sunt efectuate.
Articolul 21
Revizuire
Revizuirea de către Comisie a sistemului de performanță, menționată la articolul 24 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, include mecanismul de împărțire a riscurilor de trafic prevăzut la articolul 13, mecanismul de împărțire a costurilor prevăzut la articolul 14, sistemele de stimulare stabilite în temeiul articolului 15, modularea tarifelor în temeiul articolului 16, precum și impactul și eficacitatea acestora în atingerea obiectivelor de performanță stabilite.
Articolul 22
Intrare în vigoare și aplicare
(1) Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(2) Prezentul regulament se aplică începând din a doua perioadă de referință, așa cum este definită la articolul 8 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, și în această perioadă. În ceea ce privește aplicarea sistemului de performanță, pentru a permite adoptarea obiectivelor la nivelul Uniunii prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013 înainte de începerea celei de a doua perioade de referință, precum și pregătirea și adoptarea planurilor de performanță în conformitate cu dispozițiile Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 390/2013, articolul 1 alineatul (5), articolul 3, articolul 7 alineatul (4), articolul 9, articolul 14 alineatul (2) literele (b)-(f) și articolul 17, precum și anexele la prezentul regulament se aplică de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Articolul 23
Abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1794/2006 al Comisiei
Regulamentul (CE) nr. 1794/2006 al Comisiei din 6 decembrie 2006 de stabilire a unei scheme comune de tarifare pentru serviciile de navigație aeriană se abrogă cu efect de la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 3 mai 2013.