РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Нова Зеландия
(нотифицирано под номер C(2012) 9557)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/65/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1), и по-специално член 25, параграф 6 от нея,
след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 95/46/ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни на трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна гарантира достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди предаването.
(2)
Комисията може да установи, че третата страна гарантира достатъчна степен на защита. В такъв случай държавите членки могат да предават лични данни, без да са необходими допълнителни гаранции.
(3)
Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаване на данни или набора от операции по предаване на данни, като се обръща специално внимание на определени елементи, посочени в директивата, които са свързани с предаването.
(4)
Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необходимо извършването на оценката за адекватност и приемането и изпълнението на всяко решение, основаващо се на Директива 95/46/ЕО, да стават по начин, който не води до произволна или необоснована дискриминация по отношение на или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите международни ангажименти на Съюза.
(5)
Нова Зеландия е бивша британска колония. Тя става независим доминион през 1907 г., но до 1947 г. конституционните ѝ връзки с Великобритания официално не са прекъснати. Нова Зеландия е унитарна държава и няма писана конституция в общоприетия смисъл на утвърден конститутивен документ. Тя е конституционна монархия и парламентарна демокрация по уестминстърския модел, като неин държавен глава е кралицата на Нова Зеландия.
(6)
В страната се прилага принципът на парламентарния суверенитет. По традиция обаче съществуват известен брой закони с особено конституционно значение, които се считат за „върховно законодателство“ (higher law). Това означава, че те са част от конституционната основа или среда и оказват влияние върху практиките на държавните органи и приемането на останалото законодателство. Освен това за изменението или отменянето на въпросното законодателство е необходим общ политически консенсус. Няколко такива закона - Хартата за правата (Bill of Rights Act) от 28 август 1990 г. (общ закон (Public Act) № 109 от 1990 г.), Законът за правата на човека (Human Rights Act) от 10 август 1993 г. (общ закон (Public Act) № 82 от 1993 г.) и Законът за правото на неприкосновеност на личния живот (Privacy Act) от 17 май 1993 г. (общ закон (Public Act) № 28 от 1993 г.) - са свързани със защитата на данните. Конституционното значение на това законодателство проличава от традицията, според която то трябва да бъде взето предвид при изготвянето или предлагането на ново законодателство.
(7)
Правните норми за защитата на личните данни в Нова Зеландия са установени предимно в Закона за правото на неприкосновеност на личния живот, изменен със Закона за изменение на Закона за правото на неприкосновеност на личния живот (трансгранично информиране) (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act) от 7 септември 2010 г. (общ закон (Public Act) № 113 от 2010 г.). Този по-ранен от Директива 95/46/ЕО закон не се ограничава до автоматизирано обработваните данни или съдържащите се във файл структурирани данни, а обхваща цялата лична информация, независимо от нейното естество или форма. Той се прилага спрямо публичния и частния сектор в тяхната цялост, с няколко специфични изключения от обществен интерес, каквито може да се очакват в едно демократично общество.
(8)
В Нова Зеландия съществуват няколко правни уредби, посветени на въпросите относно правото на неприкосновеност на личния живот, от гледна точка на политика, разпоредби или юрисдикции, компетентни да разглеждат оплаквания. Някои от тях са регламентирани в законодателството, докато други зависят от саморегулиращи се професионални образувания, като например в областта на медиите, директния маркетинг, нежеланите електронни съобщения, пазарните проучвания, здравословното състояние и уврежданията, банковото и застрахователното дело и спестяванията.
(9)
В допълнение към законодателството, приемано от парламента на Нова Зеландия, съществува и внушителен корпус от правила на обичайното право, които произтичат от английското обичайно право и в който са обхванати релевантни за защитата на данните принципи и разпоредби на обичайното право. Сред основните принципи на обичайното право е принципът, че достойнството на личността е от първостепенно значение за правото. Този принцип на обичайното право е ключов елемент от общия контекст при постановяването на съдебните решения в Нова Зеландия. От съдебната практика на тази страна, основаваща се на обичайното право, също могат да се изведат редица други аспекти на неприкосновеността на личния живот, сред които са накърняването на неприкосновеността на личния живот, злоупотребата с доверие и инцидентната защита в случай на клевета, нарушаване на обществения ред, тормоз, злонамерена лъжа, небрежност и други.
(10)
Правните норми за защита на данните, приложими в Нова Зеландия, обхващат всички основни принципи, необходими за осигуряването на достатъчна степен на защита на физическите лица, като в тях се предвиждат и изключения и ограничения с цел защитата на важни обществени интереси. Тези правни норми за защита на данните и изключенията отразяват принципите, установени в Директива 95/46/ЕО.
(11)
Прилагането на правните норми за защита на данните се гарантира чрез административни и съдебни средства за защита и чрез независим надзор, осъществяван от надзорен орган - Комисаря по въпросите на неприкосновеността на личния живот, който разполага с подобни на предвидените в член 28 от Директива 95/46/ЕО правомощия и който действа като независим орган. Освен това всяка заинтересована страна може да търси защита по съдебен ред за обезщетяване на вреди, възникнали в резултат на незаконно обработване на личните ѝ данни.
(12)
Поради това следва да се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни съгласно предвиденото в Директива 95/46/ЕО.
(13)
Настоящото решение следва да се отнася до достатъчния характер на степента на защита, предоставяна в Нова Зеландия, с оглед на спазването на изискванията на член 25, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. То не трябва да засяга други условия или ограничения за прилагането на други разпоредби от директивата, отнасящи се до обработването на лични данни в държавите членки.
(14)
В интерес на прозрачността, а и за да се обезпечи възможността компетентните органи в държавите членки да осигурят защитата на лицата по отношение на обработването на техните лични данни, е необходимо да се укажат извънредните обстоятелства, при които спирането на определени потоци от данни може да бъде счетено за основателно въпреки констатацията за наличие на достатъчна степен на защита.
(15)
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно член 29 от Директива 95/46/ЕО, даде положително становище относно степента на защита в Нова Зеландия по отношение на личните данни (2). Това становище бе взето предвид при подготовката на настоящото решение за изпълнение.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на член 25, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни, предавани от Съюза.
2. Компетентният надзорен орган за прилагането на правните норми за защита на данните в Нова Зеландия е посочен в приложението към настоящото решение.
Член 2
1. Без да се засягат правомощията им да предприемат действия за гарантиране на спазването на националното законодателство, прието на основание на разпоредби, различни от член 25 от Директива 95/46/ЕО, компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спрат потоците от данни към получател в Нова Зеландия с цел защита на лицата по отношение на обработването на техните лични данни в следните случаи:
а)
когато компетентен орган на Нова Зеландия е установил, че получателят нарушава приложимите норми за защита; или
б)
когато е много вероятно, че нормите за защита се нарушават, има основателни причини да се смята, че компетентният орган в Нова Зеландия не взема или няма да вземе подходящи и навременни мерки за разрешаване на случая, продължаването на предаването на данни би довело до неизбежен риск от сериозно увреждане на субектите на данни и при дадените обстоятелства компетентните органи на държавата членка са положили достатъчни усилия да предупредят отговарящия за обработването, който е установен в Нова Зеландия, и да му дадат възможност за отговор.
2. Спирането престава да действа веднага щом бъде осигурено спазването на нормите за защита и компетентният орган в съответните държави членки бъде уведомен за това.
Член 3
1. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за мерките, приети на основание член 2.
2. Държавите членки и Комисията се информират взаимно за случаите, при които действията на органите, отговорни за гарантиране на спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не са достатъчни за осигуряване на такова спазване.
3. Ако информация, събрана съгласно член 2, параграф 1 и параграфи 1 и 2 от настоящия член, показва, че даден орган, натоварен със задачата да гарантира спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не изпълнява ефикасно функциите си, Комисията уведомява компетентния орган в Нова Зеландия и, ако е необходимо, представя проект за мерки съгласно процедурата по член 31, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО с оглед отменяне или спиране на действието на настоящото решение или ограничаване на неговото приложно поле.
Член 4
Комисията наблюдава прилагането на настоящото решение и съобщава съответните констатации на комитета, учреден съгласно член 31 от Директива 95/46/ЕО, включително всяка информация, която би могла да има отражение върху съдържащата се в член 1 от настоящото решение констатация, че защитата в Нова Зеландия е достатъчна по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, както и всяка информация, че решението се прилага по дискриминационен начин.
Член 5
Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да се съобразят с настоящото решение до 20 март 2013 г.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 19 decembrie 2012
în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind nivelul adecvat de protecție a datelor cu caracter personal asigurat de Noua Zeelandă
[notificată cu numărul C(2012) 9557]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2013/65/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (1), în special articolul 25 alineatul (6),
după consultarea Autorității Europene pentru Protecția Datelor,
întrucât:
(1)
În temeiul Directivei 95/46/CE, statelor membre li se cere să prevadă ca transferul datelor cu caracter personal către o țară terță să poată avea loc numai în cazul în care țara terță respectivă asigură un nivel adecvat de protecție și în cazul în care legile statelor membre care pun în aplicare alte dispoziții ale directivei sunt respectate înainte de transfer.
(2)
Comisia poate constata că o țară terță asigură un nivel adecvat de protecție. În acest caz, datele cu caracter personal pot fi transferate din statele membre fără să fie nevoie de garanții suplimentare.
(3)
În temeiul Directivei 95/46/CE, nivelul de protecție a datelor ar trebui evaluat ținând seama de toate împrejurările care au legătură cu o operațiune de transfer de date sau cu un set de operațiuni de transfer de date, acordându-se o atenție specială anumitor elemente specificate, relevante pentru transfer.
(4)
Având în vedere diferitele abordări privind protecția datelor în țările terțe, evaluarea caracterului adecvat ar trebui efectuată și orice decizie întemeiată pe Directiva 95/46/CE ar trebui adoptată și pusă în aplicare astfel încât să nu creeze discriminări arbitrare sau nejustificate față de țările terțe ori între acestea atunci când există condiții similare și să nu constituie o barieră mascată în calea comerțului, ținând seama de angajamentele internaționale actuale ale Uniunii Europene.
(5)
Noua Zeelandă este o fostă colonie britanică. A devenit un dominion independent în 1907, dar nu și-a întrerupt în mod formal legăturile constituționale cu Marea Britanie până în 1947. Noua Zeelandă este un stat unitar și nu are o constituție scrisă, în sensul convențional al unui document constituțional consacrat. Această țară este o monarhie constituțională și este o democrație parlamentară după modelul de la Westminster, regina Noii Zeelande fiind șeful statului.
(6)
Noua Zeelandă funcționează pe principiul suveranității parlamentare. Cu toate acestea, printr-o convenție, există o serie de legi care au o importanță constituțională deosebită și sunt considerate „legislație cu forță juridică superioară”, și anume fac parte din contextul sau peisajul constituțional prin faptul că influențează practica autorităților publice și adoptarea altor acte legislative. În plus, modificarea sau abrogarea acestei legislații ar necesita consensul întregii clase politice. Câteva dintre aceste legi - Legea privind drepturile (Bill of Rights Act) din 28 august 1990 [Legea publică (public act) nr. 109 din 1990), Legea privind drepturile omului (Human Rights Act) din 10 august 1993 (Legea publică nr. 82 din 1993) și Legea privind viața privată (Privacy Act) din 17 mai 1993 (Legea publică nr. 28 din 1993) - sunt relevante pentru protecția datelor. Importanța constituțională a acestor acte legislative este reflectată de faptul că există o convenție conform căreia trebuie avute în vedere în procesul de elaborare sau de propunere de noi acte legislative.
(7)
Standardele juridice pentru protecția datelor cu caracter personal în Noua Zeelandă sunt prevăzute în principal în Legea privind viața privată, modificată prin Legea de modificare a legii privind viața privată (informațiile transfrontaliere) din 7 septembrie 2010 (Legea publică nr. 113 din 2010). Aceasta precede Directiva 95/46/CE și nu se limitează la datele prelucrate automat sau la datele structurate dintr-un sistem de evidență, ci acoperă toate informațiile cu caracter personal indiferent de formă sau de mod de prezentare. Aceasta acoperă în totalitate sectoarele public și privat, cu câteva excepții specifice în materie de interes public, care pot fi de așteptat într-o societate democratică.
(8)
Există o serie de cadre normative în Noua Zeelandă pentru tratarea problemelor de protecție a vieții private în ceea ce privește politica, regulile în această materie ori competența de soluționare a plângerilor. Unele sunt prevăzute de lege, în timp ce altele sunt instituite de organisme de autoreglementare din anumite sectoare, cum ar fi mass-media, marketingul direct, mesajele electronice nesolicitate, cercetările de piață, sectorul sănătății și invalidității, sectorul bancar și sectorul asigurărilor și economiilor.
(9)
Pe lângă legislația promulgată de Parlamentul Noii Zeelande, există un volum considerabil de common law al cărei izvor este common law-ul englez, care cuprinde principiile și normele relevante pentru protecția datelor. Printre principiile fundamentale se numără cel conform căruia demnitatea persoanei reprezintă o preocupare primordială a legii. Acest principiu de drept comun reprezintă un element-cheie al contextului în care se adoptă în general hotărârile judiciare în Noua Zeelandă. Jurisprudența Noii Zeelande bazată pe common law conține, de asemenea, o serie de alte aspecte legate de protecția vieții private, inclusiv încălcarea vieții private, trădarea încrederii și protecția incidentală în contextul calomniei, vexării, hărțuirii, uzului de fals cu rele intenții, neglijenței etc.
(10)
Standardele juridice în materie de protecție a datelor aplicabile în Noua Zeelandă acoperă toate principiile de bază necesare pentru a asigura un nivel adecvat de protecție a persoanelor fizice și prevăd, de asemenea, excepții și limitări menite să protejeze interesele publice importante. Atât aceste standarde juridice în materie de protecție a datelor, cât și excepțiile reflectă principiile prevăzute în Directiva 95/46/CE.
(11)
Aplicarea standardelor juridice în materie de protecție a datelor este garantată prin acțiuni de ordin administrativ și judiciar, precum și printr-o monitorizare independentă efectuată de autoritatea de supraveghere, și anume comisarul responsabil de protecția vieții private, care este învestit cu tipurile de competențe prevăzute la articolul 28 din Directiva 95/46/CE și care acționează independent. Mai mult, orice persoană interesată are dreptul de a introduce o acțiune în justiție pentru repararea prejudiciului suferit în urma prelucrării ilegale a datelor sale cu caracter personal.
(12)
Prin urmare, ar trebui să se considere că Noua Zeelandă asigură un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal, astfel cum prevede Directiva 95/46/CE.
(13)
Prezenta decizie ar trebui să se refere la caracterul adecvat al protecției asigurate în Noua Zeelandă în vederea îndeplinirii cerințelor articolului 25 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE. Aceasta nu ar trebui să aducă atingere altor condiții sau restricții care pun în aplicare alte dispoziții ale directivei menționate anterior care țin de prelucrarea datelor cu caracter personal în statele membre.
(14)
Pentru a asigura transparența și pentru a garanta capacitatea autorităților competente ale statelor membre de a asigura protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor lor cu caracter personal, trebuie specificate circumstanțele excepționale în care poate fi justificată suspendarea anumitor fluxuri specifice de date, fără a aduce atingere constatării unui nivel adecvat de protecție.
(15)
Grupul de lucru pentru protecția persoanelor în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal, instituit în temeiul articolului 29 din Directiva 95/46/CE, a emis un aviz favorabil cu privire la nivelul adecvat de protecție a datelor cu caracter personal în Noua Zeelandă (2), care a fost luat în considerare la pregătirea prezentei decizii de punere în aplicare.
(16)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 31 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) În sensul articolului 25 alineatul (2) din Directiva 95/46/CE, se consideră că Noua Zeelandă asigură un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal transferate din Uniune.
(2) Autoritatea de supraveghere competentă în ceea ce privește aplicarea standardelor juridice privind protecția datelor în Noua Zeelandă este prevăzută în anexa la prezenta decizie.
Articolul 2
(1) Fără a aduce atingere competențelor lor de a întreprinde măsuri pentru a asigura respectarea dispozițiilor naționale adoptate în temeiul altor dispoziții decât cele prevăzute la articolul 25 din Directiva 95/46/CE, autoritățile competente ale statelor membre își pot exercita atribuțiile existente pentru a suspenda fluxurile de date către un destinatar din Noua Zeelandă în vederea protejării persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal ale acestora, în următoarele cazuri:
(a)
atunci când o autoritate competentă din Noua Zeelandă a stabilit că destinatarul încalcă standardele de protecție aplicabile; sau
(b)
atunci când există o mare probabilitate ca standardele de protecție să fie încălcate; atunci când există motive rezonabile să se creadă că autoritatea competentă din Noua Zeelandă nu ia sau nu va lua măsuri adecvate în timp util pentru a rezolva cazul în speță; atunci când continuarea transferului ar crea un pericol iminent de prejudiciere gravă a persoanelor ale căror date sunt transferate, iar autoritățile competente din statul membru au depus eforturi rezonabile în împrejurările respective pentru a avertiza partea responsabilă de prelucrarea datelor stabilită în Noua Zeelandă și a-i oferi posibilitatea de a răspunde.
(2) Suspendarea încetează de îndată ce standardele de protecție sunt asigurate, iar autoritatea competentă a statelor membre în cauză este notificată în acest sens.
Articolul 3
(1) Statele membre informează de îndată Comisia atunci când se adoptă măsuri în temeiul articolului 2.
(2) Statele membre și Comisia se informează reciproc cu privire la cazurile în care măsurile luate de organismele responsabile de asigurarea respectării standardelor de protecție în Noua Zeelandă nu asigură această respectare.
(3) Atunci când informațiile culese în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al alineatelor (1) și (2) din prezentul articol demonstrează că un organism însărcinat cu asigurarea respectării standardelor de protecție în Noua Zeelandă nu își îndeplinește eficace rolul, Comisia informează autoritatea competentă din Noua Zeelandă și, în cazul în care este necesar, prezintă un proiect de măsuri în conformitate cu procedura menționată la articolul 31 alineatul (2) din Directiva 95/46/CE în vederea abrogării sau suspendării prezentei decizii ori a limitării domeniului de aplicare al acesteia.
Articolul 4
Comisia monitorizează punerea în aplicare a prezentei decizii și raportează orice constatare pertinentă comitetului înființat în temeiul articolului 31 din Directiva 95/46/CE, incluzând orice dovadă care ar putea afecta constatarea de la articolul 1 din prezenta decizie conform căreia protecția datelor în Noua Zeelandă este adecvată în sensul articolului 25 din Directiva 95/46/CE, precum și orice dovadă din care rezultă că prezenta decizie este aplicată în mod discriminatoriu.
Articolul 5
Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a se conforma prezentei decizii până la data de 20 martie 2013.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 19 decembrie 2012.