РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (EС) 2015/296 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за определяне на процедурни условия за сътрудничество между държавите членки по отношение на електронната идентификация съгласно член 12, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО (1), и по-специално член 12, параграф 7 от него,
като има предвид, че:
(1)
Сътрудничеството между държавите членки по отношение на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация е от съществено значение, за да се осигури високо равнище на доверие и сигурност, отговарящи на степента на риск при такива схеми.
(2)
Съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014 от уведомяващата държава членка се изисква да предостави на останалите държави членки описание на схемата шест месеца предварително, за да могат държавите членки да си сътрудничат по начина, описан в член 12, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
(3)
Сътрудничеството между държавите членки изисква опростени процедури. Оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация не могат да се постигнат чрез процедури, провеждани на различни езици. Използването на английски език по време на сътрудничеството следва да улесни постигането на оперативна съвместимост и сигурност на схемите за електронна идентификация, като обаче преводът на вече съществуващи документи не следва да причини неприемлива тежест.
(4)
Различните елементи на схемите за електронна идентификация се управляват от различни власти или органи в държавите членки. С цел да се позволи ефективно сътрудничество и опростяване на административните процедури, е подходящо да се гарантира, че всяка държава членка има единна точка, чрез която да се осъществява връзка със съответните ѝ власти и органи.
(5)
Обменът на информация, опит и добри практики между държавите членки спомага за разработването на схеми за електронна идентификация и служи като средство за постигане на техническа оперативна съвместимост. Необходимостта от такова сътрудничество е особено обоснована в случаите, когато става въпрос за корекции на вече нотифицирани електронни схеми за идентификация, за промени на схемите за електронна идентификация, за които на държавите членки е била предоставена информация преди уведомяването, и когато настъпят важни събития или инциденти, които могат да засегнат оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация. Също така държавите членки следва да разполагат с необходимите средства, за да поискат такъв вид информация относно оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация от останалите държави членки.
(6)
Партньорската проверка на схемите за електронна идентификация следва да се разглежда като процес на взаимно обучение, който допринася за изграждането на доверие между държавите членки и гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация. Това изисква уведомяващите държави членки да предоставят достатъчно информация за своите схеми за електронна идентификация. Трябва обаче да бъде взета предвид необходимостта държавите членки да запазят определени данни поверителни, когато това е от решаващо значение за сигурността.
(7)
За да се гарантира, че процесът на партньорска оценка е ефективен по отношение на разходите и води до ясни и убедителни резултати, и за да се избегне излишната тежест за държавите членки, те следва да проведат една партньорска проверка заедно.
(8)
Държавите членки следва да вземат под внимание оценките на независима трета страна, ако има такива, когато си сътрудничат по въпросите, свързани със схемите за електронна идентификация, включително при извършването на партньорска проверка.
(9)
С цел да се улесни процедурният механизъм за постигане на целите в член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014, следва да бъде създадена мрежа за сътрудничество. Целта е да се осигури форум, който може да включва всички държави членки и да ги ангажира в официално сътрудничество по отношение на практическите аспекти на поддържането на рамката за оперативна съвместимост.
(10)
Мрежата за сътрудничество следва да разглежда проектите на формуляри за уведомяване, предоставени от държавите членки съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, и да предоставя становища с указания по отношение на съответствието на схемите, описани в тях, с изискванията на член 7, член 8, параграфи 1-2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и на акта за изпълнение, посочен в член 8, параграф 3 от същия регламент. В член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 се изисква уведомяващите държави членки да опишат как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014. По-специално, когато държавите членки подготвят изпълнението на задължението си съгласно член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 да опишат пред Комисията как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014, те следва да вземат предвид становищата на мрежата за сътрудничество.
(11)
Всички страни, участващи в уведомяването, следва да вземат под внимание становището на мрежата за сътрудничество като насоки за процесите на пълно сътрудничество, уведомяване и оперативна съвместимост.
(12)
С цел да се гарантира ефективността на процеса на партньорска оценка, провеждан съгласно настоящото решение, е целесъобразно мрежата за сътрудничество да осигури насоки за държавите членки.
(13)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, създаден по силата на член 48 от Регламент (ЕС) № 910/2014,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
Съгласно член 12, параграф 7 от регламента, с настоящето решение се определят процедурните условия за улесняване на сътрудничеството между държавите членки, което е необходимо, за да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация, за които държавите членки възнамеряват да уведомят или са уведомили Комисията. Условията засягат по-специално:
а)
обмена на информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация и анализ на значимите новости в сектора на електронната идентификация, както е определено в глава II;
б)
партньорска проверка на схемите за електронна идентификация, както е определено в глава III; както и
в)
сътрудничество чрез мрежата за сътрудничество, както е определено в глава IV.
Член 2
Език на сътрудничеството
1. Освен ако не е договорено друго между съответните държави членки, сътрудничеството се извършва на английски език.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, държавите членки не са длъжни да преведат придружаващите документи по член 10, параграф 2, когато това би създало прекомерна тежест.
Член 3
Единни точки за контакт
1. За целите на сътрудничеството между държавите членки съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 всяка държава членка определя единна точка за контакт.
2. Всяка държава членка съобщава на останалите държави членки и на Комисията информацията относно единната точка за контакт. Комисията публикува онлайн списък на единните точки за контакт.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ, ОПИТ И ДОБРИ ПРАКТИКИ
Член 4
Обмен на информация, опит и добри практики
1. Държавите членки обменят информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация с останалите държави членки.
2. Всяка държава членка съответно информира останалите държави членки, когато въведе която и да е от следните промени, подобрения или корекции, свързани с оперативната съвместимост и нивата на осигуреност на схемата:
а)
подобрения или корекции в своята вече нотифицирана схема за електронна идентификация, когато за тях не е нужно уведомяване съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
б)
промени, подобрения или корекции в описанието на своята схема за електронна идентификация, предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, когато те са се случили преди уведомяването.
3. Когато държава членка научи за важно развитие или инцидент, което/който няма връзка със нотифицираната ѝ схема за електронна идентификация, но би могло/могъл да засегне сигурността на други нотифицирани схеми за електронна идентификация, тя информира за това останалите държави членки.
Член 5
Искане на информация относно оперативната съвместимост и сигурността
1. Когато държава членка счита, че за да се гарантира оперативната съвместимост между схемите за електронна идентификация, се нуждае от повече информация относно схема за електронна идентификация, отколкото вече е била предоставена от съответната уведомяваща държава членка, тя може да поиска допълнителна информация от последната. Уведомяващата държава членка предоставя тази информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
2. С цел да се подобри сигурността на схемите за електронна идентификация, държава членка, която е загрижена по отношение на сигурността на схема, за която е направено уведомяване или тече процесът на уведомяване, може да поиска информация във връзка с елемента, пораждащ загрижеността. Запитаната държава членка предоставя на всички държави членки съответната необходима информация, за да се установи дали е възникнал пробив в сигурността по член 10 от Регламент (ЕС) № 910/2014 или дали е налице реален риск от възникването на такъв пробив, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 6
Обмен на информация чрез единните точки за контакт
Държавите членки обменят информация съгласно членове 4 и 5 посредством единните точки за контакт и предоставят съответната изискана информация без неоправдано забавяне.
ГЛАВА III
ПАРТНЬОРСКА ПРОВЕРКА
Член 7
Принципи
1. Партньорската проверка е механизъм за сътрудничество между държавите членки, чиято цел е да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация.
2. Участието на държавите членки в партньорски проверки е доброволно. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, не може да откаже участието на никоя друга държава членка в процеса на партньорска проверка.
3. Всяка държава членка, която участва в процеса на партньорска проверка, поема разходите, които е направила при участието си в този процес.
4. Всяка информация, получена в процеса на партньорска проверка, се използва единствено за тази цел. Представителите на държавите членки, които провеждат партньорската проверка, не разкриват пред трети страни никаква чувствителна или поверителна информация, получена по време на партньорската проверка.
5. Държавите членки, които провеждат партньорската проверка, разкриват всички възможни конфликти на интереси, които могат да имат представителите, посочени от тях за участие в дейностите по партньорската проверка.
Член 8
Започване на процес на партньорска проверка
1. Процесът на партньорска проверка може да бъде започнат по един от двата начина:
а)
Държава членка поисква партньорска проверка за своята схема за електронна идентификация.
б)
Държава членка или държави членки изразяват желание да направят партньорска проверка на схема за електронна идентификация на друга държава членка. В искането си те посочват причините за желанието си да проведат партньорска проверка и обясняват как партньорската проверка би допринесла за оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация на държавите членки.
2. Искане по параграф 1 се съобщава на мрежата за сътрудничество съгласно параграф 3. Всяка държава членка, която възнамерява да участва в партньорската проверка, информира мрежата за сътрудничество в срок от един месец.
3. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, предоставя на мрежата за сътрудничество следната информация:
а)
схемата за електронна идентификация, която ще бъде подложена на партньорска проверка;
б)
държавите членки, които ще проведат партньорската проверка;
в)
срокът, в който очакваните резултати ще бъдат предоставени на мрежата за сътрудничество; както и
г)
условията, при които ще се извършва партньорската проверка съгласно член 9, параграф 2.
4. Схема за електронна идентификация не подлежи на нова партньорска проверка в рамките на две години след завършването на предишната партньорска проверка, освен ако не е одобрено друго от мрежата за сътрудничество;
Член 9
Подготовка за партньорската проверка
1. Държавите членки, които ще проведат партньорската проверка, предоставят на държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, имената и данните за контакт на своите представители, които ще извършат партньорската проверка, в срок от 2 седмици, след като тези държави членки са уведомили за намерението си да участват в проверката съгласно член 8, параграф 2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, може да откаже участието на който и да е представител в случай на конфликт на интереси.
2. Като вземат предвид насоките, предоставени от мрежата за сътрудничество, държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, и участващите в проверката държави членки се договарят относно:
а)
обхвата и правилата на партньорската проверка въз основа на приложното поле на член 7, буква ж) или член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и интереса, изразен от участващите в проверката държави членки през началната фаза;
б)
графика на дейностите във връзка с проверката, като се определи краен срок, който не може да надхвърля 3 месеца, след като участващите в проверката държави членки са предоставили имената и данните за контакт на своите представители съгласно параграф 1;
в)
други организационни правила във връзка с процеса на партньорска проверка.
Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, информира мрежата за сътрудничество за договореното.
Член 10
Партньорска проверка
1. Участващите държави членки провеждат съвместно партньорската проверка. Представителите на държавите членки избират помежду си един представител, който координира партньорската проверка.
2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е обект на партньорска проверка, предоставя на участващите в проверката държави членки формуляра за уведомяване, изпратен до Комисията, или описание на схемата съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, ако за съответната схема за електронна идентификация все още не е било направено уведомяване. Предоставят се и всички придружаващи документи, както и допълнителна съответна информация.
3. Партньорската проверка може да включва, но не се ограничава до, една или повече от следните мерки:
а)
оценката на съответната документация;
б)
анализ на процесите;
в)
технически семинари; както и
г)
разглеждане на оценка на независима трета страна.
4. Участващите в проверката държави членки могат да изискат допълнителна документация, свързана с уведомяването. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е предмет на партньорска проверка, предоставя такава информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 11
Резултати от партньорската проверка
В срок от един месец след приключване на процеса на партньорска проверка участващите в проверката държави членки подготвят и представят доклад за мрежата за сътрудничество. Членовете на мрежата за сътрудничество могат да поискат допълнителна информация или пояснения от държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е била предмет на партньорска проверка, или от участващите в проверката държави членки.
ГЛАВА IV
МРЕЖА ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 12
Създаване и методи на работа
Създава се мрежа за насърчаване на сътрудничеството съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 („мрежата за сътрудничество“). Мрежата за сътрудничество осъществява дейността си чрез комбинация от заседания и писмена процедура.
Член 13
Проект на формуляр за уведомяване
Когато уведомяващата държава членка предоставя описанието на схемата си за електронна идентификация съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, тя предоставя на мрежата за сътрудничество надлежно попълнения проект на формуляр за уведомяване заедно с всички необходими придружаващи документи, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и в акта за изпълнение по член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
Член 14
Задачи
Мрежата за сътрудничество се упълномощава да:
а)
улеснява сътрудничеството между държавите членки по отношение на създаването и функционирането на рамката за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 чрез обмен на информация;
б)
създава методи за ефективен обмен на информация по всички въпроси, свързани с електронната идентификация;
в)
проучва важните новости в сектора на електронната идентификация, обсъжда и разработва добри практики в областта на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация;
г)
приема становища относно разработки във връзка с рамката за оперативна съвместимост по член 12, параграфи 2-4 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
д)
приема становища по разработки относно минималните технически спецификации, стандарти и процедури, свързани с нивата на осигуреност, определени в акта за изпълнение, приет съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 910/2014, и насоките, които придружават посочения акт за изпълнение;
е)
приема насоки относно обхвата на партньорската проверка и нейните условия;
ж)
разглежда резултатите от партньорските проверки съгласно член 11;
з)
разглежда попълнените проекти на формулярите за уведомяване;
и)
приема становища как схема за електронна идентификация с предстоящо уведомяване, чието описание е било предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, отговаря на изискванията на член 7, член 8, параграфи 1 и 2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и акта за изпълнение по член 8, параграф 3 от същия регламент.
Член 15
Членство
1. В мрежата за сътрудничество членуват държавите членки и страните от Европейското икономическо пространство.
2. Представителите на присъединяващи се държави се поканват от председателя за участие в заседанията на мрежата за сътрудничество като наблюдатели, считано от датата на подписване на договора за присъединяване.
3. Председателят може да покани външни експерти със специфична компетентност по въпрос от дневния ред, които да участват в работата на мрежата за сътрудничество или на подгрупа, създадена на ad hoc основа, след консултация с мрежата за сътрудничество. Освен това председателят може да даде статут на наблюдатели на физически лица и организации след консултация с мрежата за сътрудничество.
Член 16
Функциониране
1. Заседанията на мрежата за сътрудничество се председателстват от Комисията.
2. В съгласие с Комисията мрежата за сътрудничество може да създава подгрупи, които да разглеждат конкретни въпроси въз основа на мандат, определен от мрежата за сътрудничество. Тези подгрупи се разпускат веднага щом мандатът им бъде изпълнен.
3. Членовете на мрежата за сътрудничество, както и поканените експерти и наблюдатели, спазват задълженията за запазване на професионалната тайна, предвидени в Договорите и в правилата за прилагането им, а така също и правилата на Комисията относно сигурността, свързани със защитата на класифицираната информация на ЕС, предвидени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (2). При неспазване на тези задължения Комисията може да предприеме съответните мерки.
4. Мрежата за сътрудничество провежда заседанията си в сгради на Комисията. Комисията осигурява секретарските услуги.
5. Мрежата за сътрудничество публикува своите становища, приети съгласно член 14, буква и), на специален уебсайт. Когато такова становище съдържа поверителна информация, мрежата за сътрудничество приема неповерителна версия на същото становище за целите на това публикуване.
6. Мрежата за сътрудничество приема свой процедурен правилник чрез обикновено мнозинство на членовете си.
Член 17
Разходи за заседанията
1. Комисията не заплаща за услугите на лицата, които участват в дейностите на мрежата за сътрудничество.
2. Пътните разходи на участниците в заседанията на мрежата за сътрудничество могат да бъдат възстановени от Комисията. Възстановяването се извършва в съответствие с разпоредбите в сила за Комисията и според наличния бюджет, предоставен на службите на Комисията в рамките на годишната процедура за разпределение на средствата.
Член 18
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/296 A COMISIEI
din 24 februarie 2015
de stabilire a modalităților procedurale de cooperare între statele membre privind identificarea electronică în temeiul articolului 12 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața internă
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 2014 privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața internă și de abrogare a Directivei 1999/93/CE (1), în special articolul 12 alineatul (7),
întrucât:
(1)
Cooperarea dintre statele membre privind interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică este esențială pentru a promova un nivel ridicat de încredere și securitate corespunzător gradului de risc pe care îl prezintă astfel de sisteme.
(2)
Articolul 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 solicită statului membru care emite notificarea să furnizeze celorlalte state membre o descriere a sistemului respectiv cu șase luni înainte, pentru ca statele membre să poată coopera în modul descris la articolul 12 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
(3)
Cooperarea dintre statele membre necesită proceduri simplificate. Interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică nu pot decurge din proceduri derulate în limbi diferite. Utilizarea limbii engleze pe parcursul cooperării ar trebui să faciliteze interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică; cu toate acestea, traducerea documentelor deja existente nu ar trebui să antreneze o sarcină de lucru excesivă.
(4)
În statele membre, diverse elemente ale sistemelor de identificare electronică sunt gestionate de diferite autorități sau organisme. Pentru a permite o cooperare eficace și pentru a simplifica procedurile administrative, este necesar să se asigure faptul că fiecare stat membru dispune de un ghișeu unic prin intermediul căruia se poate lua legătura cu autoritățile și organismele competente.
(5)
Schimbul de informații, de experiență și de bune practici între statele membre facilitează dezvoltarea sistemelor de identificare electronică și reprezintă un instrument de realizare a interoperabilității tehnice. Necesitatea unei astfel de cooperări este justificată în mod specific atunci când este vorba de ajustări ale sistemelor de identificare electronică deja notificate, de modificări aduse sistemelor de identificare electronică referitoare la care statele membre au fost informate înainte de notificare, precum și atunci când au loc evoluții importante sau incidente care pot afecta interoperabilitatea sau securitatea sistemelor de identificare electronică. Statele membre ar trebui, de asemenea, să dispună de mijloacele necesare pentru a solicita altor state membre astfel de informații privind interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică.
(6)
Evaluarea inter pares a sistemelor de identificare electronică ar trebui privită ca un proces de învățare reciprocă, ce contribuie la consolidarea încrederii între statele membre și asigură interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică notificate. Aceasta solicită statelor membre care emit notificarea să furnizeze suficiente informații cu privire la sistemele lor de identificare electronică. Cu toate acestea, necesitatea statelor membre de a menține caracterul confidențial al anumitor informații, atunci când acest lucru este de o importanță majoră pentru securitate, trebuie să fie, de asemenea, luată în considerare.
(7)
Pentru a se asigura că procesul de evaluare inter pares este eficient din punctul de vedere al costurilor și produce rezultate clare și concludente, precum și pentru a evita impunerea unor sarcini inutile asupra statelor membre, statele membre ar trebui să efectueze, în mod colectiv, o evaluare inter pares unică.
(8)
Atunci când cooperează în chestiuni privitoare la sistemele de identificare electronică, inclusiv cu ocazia efectuării evaluărilor inter pares, statele membre ar trebui să ia în considerare evaluările efectuate de către o parte terță independentă, dacă acestea sunt disponibile.
(9)
Pentru a facilita regimul procedural în vederea atingerii obiectivelor vizate la articolul 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, este necesară instituirea Rețelei de Cooperare. Obiectivul este acela de a garanta existența unui forum care să includă toate statele membre și să le determine, în mod formal, să coopereze în ceea ce privește aspectele practice ale menținerii cadrului de interoperabilitate.
(10)
Rețeaua de Cooperare ar trebui să examineze proiectele de formulare de notificare puse la dispoziție de statele membre în conformitate cu articolul 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și să emită avize oferind indicații în ceea ce privește conformitatea sistemelor descrise cu cerințele prevăzute la articolul 7, articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 12 alineatul (1) din regulamentul respectiv și cu actul de punere în aplicare menționat la articolul 8 alineatul (3) din regulamentul respectiv. Articolul 9 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 solicită statelor membre care emit notificarea să descrie modul în care sistemul de identificare electronică notificat îndeplinește cerințele de interoperabilitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014. Statele membre ar trebui să ia în considerare în special avizele Rețelei de Cooperare în momentul în care se pregătesc să își achite obligațiile care le revin în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 de a descrie modul în care sistemul de identificare electronică notificat îndeplinește cerințele de interoperabilitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
(11)
Toate părțile implicate în notificare ar trebui să ia act de avizul Rețelei de Cooperare, ca orientare pentru procesele de cooperare deplină, de notificare și de interoperabilitate.
(12)
În scopul asigurării eficacității procesului de evaluare inter pares efectuat în temeiul prezentei decizii, este necesar ca Rețeaua de Cooperare să ofere orientări statelor membre.
(13)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit prin articolul 48 din Regulamentul (UE) nr. 910/2014,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectiv
În temeiul articolului 12 alineatul (7) din regulamentul menționat anterior, prezenta decizie stabilește modalitățile procedurale pentru facilitarea cooperării dintre statele membre, astfel cum este necesar pentru a asigura interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică pe care statele membre intenționează să le notifice sau le-au notificat Comisiei. Dispozițiile se referă în special la:
(a)
schimbul de informații, de experiență și de bune practici privind sistemele de identificare electronică și examinarea evoluțiilor relevante care au loc în sectorul identificării electronice, astfel cum se prevede în capitolul II;
(b)
evaluarea inter pares a sistemelor de identificare electronică, astfel cum se prevede în capitolul III; precum și
(c)
cooperarea prin intermediul Rețelei de Cooperare, astfel cum se prevede în capitolul IV.
Articolul 2
Limba de cooperare
(1) Cu excepția cazului în care statele membre convin altfel, limba de cooperare este limba engleză.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), statele membre nu sunt obligate să traducă documentele justificative menționate la articolul 10 alineatul (2), în cazul în care acest lucru ar crea o sarcină de lucru excesivă.
Articolul 3
Ghișeele unice
(1) În ceea ce privește cooperarea dintre statele membre în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, fiecare stat membru desemnează un ghișeu unic.
(2) Fiecare stat membru comunică celorlalte state membre și Comisiei informații privind ghișeul unic. Comisia publică online o listă a ghișeelor unice.
CAPITOLUL II
SCHIMBUL DE INFORMAȚII, DE EXPERIENȚĂ ȘI DE BUNE PRACTICI
Articolul 4
Schimbul de informații, de experiență și de bune practici
(1) Statele membre fac schimb de informații, de experiență și de bune practici privind sistemele de identificare electronică cu alte state membre.
(2) Fiecare stat membru informează celelalte state membre în consecință atunci când introduce oricare dintre următoarele modificări, evoluții sau ajustări cu privire la interoperabilitatea sau la nivelurile de asigurare a sistemului:
(a)
evoluții sau ajustări ale sistemului de identificare electronică deja notificat, atunci când acestea nu necesită notificare în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(b)
modificări, evoluții sau ajustări la descrierea sistemului său de identificare electronică furnizată în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, în cazul în care acestea au avut loc înainte de notificare.
(3) Atunci când un stat membru ia cunoștință de o evoluție importantă sau un incident care nu are legătură cu sistemul său de identificare electronică notificat, dar care ar putea afecta securitatea altor sisteme de identificare electronică notificate, acesta informează celelalte state membre.
Articolul 5
Cerere de informații privind interoperabilitatea și securitatea
(1) În cazul în care un stat membru consideră că, pentru a asigura interoperabilitatea între sistemele de identificare electronică, sunt necesare mai multe informații care nu au fost deja furnizate de statul membru care notifică sistemul de identificare electronică, acesta poate solicita informațiile respective de la statul membru care efectuează notificarea. Statul membru care a emis notificarea furnizează aceste informații, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
(2) Pentru a îmbunătăți securitatea sistemelor de identificare electronică, un stat membru, care are un motiv de îngrijorare în ceea ce privește securitatea care afectează un sistem ce a fost notificat sau este în curs de a fi notificat, poate solicita informații referitoare la motivul de îngrijorare în ceea ce privește securitatea. Statul membru solicitat furnizează ulterior tuturor statelor membre informațiile relevante necesare pentru a stabili dacă o încălcare a securității menționată la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 a avut loc sau dacă există un risc real ca o astfel de încălcare să se poată produce, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
Articolul 6
Schimbul de informații prin intermediul unor ghișee unice
Statele membre fac schimb de informații în temeiul articolelor 4 și 5 prin ghișeele unice și furnizează informațiile relevante solicitate fără întârzieri nejustificate.
CAPITOLUL III
EVALUAREA INTER PARES
Articolul 7
Principii
(1) Evaluarea inter pares este un mecanism de cooperare între statele membre, conceput să asigure interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică notificate.
(2) Participarea statelor membre la evaluările inter pares este voluntară. Statul membru al cărui sistem de identificare electronică urmează să fie supus unei evaluări inter pares nu poate refuza participarea niciunui stat membru omolog în cadrul procesului de evaluare inter pares.
(3) Fiecare stat membru implicat în procesul de evaluare inter pares suportă costurile aferente participării la acest proces.
(4) Orice informație obținută în cadrul procesului de evaluare inter pares va fi utilizată exclusiv în acest scop. Reprezentanții statelor membre care efectuează evaluarea inter pares nu divulgă unei părți terțe informațiile sensibile sau confidențiale obținute pe parcursul evaluării inter pares.
(5) Statele membre omoloage semnalează orice potențial conflict de interese pe care l-ar putea avea reprezentanții desemnați de acestea să facă parte din procesul de evaluare inter pares.
Articolul 8
Inițierea procesului de evaluare inter pares
(1) Procesul de evaluare inter pares poate fi inițiat în unul dintre următoarele două moduri:
(a)
un stat membru solicită ca sistemul său de identificare electronică să fie supus unei evaluări inter pares;
(b)
unul sau mai multe state membre își exprimă dorința de a supune unei evaluări inter pares sistemul de identificare electronică al unui alt stat membru. În solicitarea lor, statele membre specifică motivele pentru care doresc să desfășoare evaluarea inter pares și explică modul în care evaluarea inter pares ar contribui la interoperabilitatea sau la securitatea sistemelor de identificare electronică ale statelor membre.
(2) O cerere formulată în conformitate cu alineatul (1) se comunică Rețelei de Cooperare în temeiul alineatului (3). Orice stat membru care intenționează să participe la evaluarea inter pares informează Rețeaua de Cooperare în termen de o lună.
(3) Statul membru al cărui sistem de identificare electronică urmează să fie supus unei evaluări inter pares pune la dispoziția Rețelei de Cooperare următoarele informații:
(a)
sistemul de identificare electronică ce urmează să fie supus unei evaluări inter pares;
(b)
statul membru omolog sau statele membre omoloage;
(c)
calendarul rezultatului scontat care urmează să fie prezentat Rețelei de Cooperare și
(d)
dispozițiile cu privire la modul de desfășurare a evaluării inter pares, în temeiul articolului 9 alineatul (2).
(4) După încheierea evaluării inter pares, sistemul de identificare electronică nu mai poate face, în decursul următorilor doi ani, obiectul unei noi evaluări inter pares, cu excepția cazului în care Rețeaua de Cooperare a convenit altfel.
Articolul 9
Pregătirea pentru evaluarea inter pares
(1) Statele membre omoloage furnizează statului membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares numele și datele de contact ale reprezentanților acestora responsabili de evaluarea inter pares, în termen de 2 săptămâni de la data la care statele membre omoloage și-au manifestat intenția de a participa la evaluare în temeiul articolului 8 alineatul (2). Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares poate refuza participarea oricărui reprezentant în caz de conflict de interese.
(2) Ținând seama de orientarea oferită de Rețeaua de Cooperare, statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares și statele membre omoloage stabilesc de comun acord:
(a)
domeniul de aplicare și modalitățile de evaluare inter pares, pe baza articolului 7 litera (g) sau a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și pe baza interesului manifestat de statele membre omoloage în etapa de inițiere;
(b)
calendarul activităților de evaluare inter pares, stabilind un termen care nu poate depăși 3 luni de la data la care statele membre omoloage au furnizat numele și datele de contact ale reprezentanților lor în conformitate cu alineatul (1);
(c)
alte dispoziții organizaționale legate de procesul de evaluare inter pares.
Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares informează Rețeaua de Cooperare despre acordul stabilit.
Articolul 10
Evaluarea inter pares
(1) Statele membre implicate efectuează în mod colectiv evaluarea inter pares. Reprezentanții statelor membre aleg un reprezentant din rândul lor pentru a coordona evaluarea inter pares.
(2) Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares pune la dispoziția statelor membre omoloage formularul de notificare înaintat Comisiei sau o descriere a sistemului în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, în cazul în care sistemul de identificare electronică respectiv nu a fost încă notificat. Sunt furnizate, de asemenea, toate documentele justificative și informațiile suplimentare relevante.
(3) Fără a se limita la acestea, evaluarea inter pares poate include una sau mai multe dintre următoarele dispoziții:
(a)
evaluarea documentației relevante;
(b)
examinarea proceselor;
(c)
seminare tehnice și
(d)
luarea în considerare a evaluărilor efectuate de către o parte terță independentă.
(4) Statele membre omoloage pot solicita documente suplimentare referitoare la notificare. Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares furnizează informațiile solicitate, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
Articolul 11
Rezultatul evaluării inter pares
Statele membre omoloage pregătesc și prezintă, în termen de o lună de la încheierea procesului de evaluare inter pares, un raport pentru Rețeaua de Cooperare. Membrii Rețelei de Cooperare pot solicita informații sau clarificări suplimentare din partea statului membru al cărui sistem de identificare electronică a fost supus unei evaluări inter pares sau din partea statelor membre omoloage.
CAPITOLUL IV
REȚEAUA DE COOPERARE
Articolul 12
Instituirea și metodele de lucru
Rețeaua de promovare a cooperării în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 („Rețeaua de Cooperare”) este instituită prin prezentul regulament. Rețeaua de Cooperare își desfășoară activitatea prin intermediul unei combinații de reuniuni și de proceduri scrise.
Articolul 13
Proiectul de formular de notificare
Atunci când statul membru care emite notificarea oferă o descriere a sistemului său de identificare electronică în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, acesta furnizează Rețelei de Cooperare proiectul de formular de notificare completat în mod corespunzător și toate documentele însoțitoare necesare, astfel cum se prevede la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și în actul de punere în aplicare menționat la articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
Articolul 14
Atribuții
Rețeaua de Cooperare este abilitată:
(a)
să faciliteze, prin schimbul de informații, cooperarea dintre statele membre cu privire la instituirea și funcționarea cadrului de interoperabilitate, în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(b)
să instituie metode eficiente de schimb de informații referitoare la toate chestiunile privind identificarea electronică;
(c)
să examineze evoluțiile relevante din domeniul identificării electronice, să dezbată și să elaboreze bune practici în materie de interoperabilitate și securitate pentru sistemele de identificare electronică;
(d)
să adopte avize cu privire la evoluțiile referitoare la cadrul de interoperabilitate menționat la articolul 12 alineatele (2)-(4) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(e)
să adopte avize cu privire la evoluțiile legate de specificațiile tehnice, standardele și procedurile minime în ceea ce privește nivelurile de asigurare prevăzute în actul de punere în aplicare adoptat în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, și orientările care însoțesc actul de punere în aplicare;
(f)
să adopte orientările cu privire la domeniul de aplicare și la modalitățile de evaluare inter pares;
(g)
să examineze rezultatul evaluărilor inter pares în temeiul articolului 11;
(h)
să examineze proiectul de formular de notificare completat;
(i)
să adopte avize cu privire la modul în care un sistem de identificare electronică, ce trebuie să fie notificat și a cărui descriere a fost furnizată în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 7, articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 12 alineatul (1) din regulamentul menționat, precum și în actul de punere în aplicare menționat la articolul 8 alineatul (3) din regulamentul respectiv.
Articolul 15
Componență
(1) Statele membre și țările din Spațiul Economic European sunt membri ai Rețelei de Cooperare.
(2) Reprezentanții statelor aderente sunt invitați de președinte să participe la reuniunile Rețelei de Cooperare în calitate de observatori, începând cu data semnării tratatului de aderare.
(3) Președintele poate invita, după consultarea Rețelei de Cooperare, experți din afara rețelei, care au o competență specifică în legătură cu un subiect de pe ordinea de zi, să participe ad-hoc la lucrările Rețelei de Cooperare sau ale unui subgrup al acesteia. De asemenea, președintele poate acorda statutul de observator unor persoane fizice și unor organizații, după consultarea Rețelei de Cooperare.
Articolul 16
Funcționarea
(1) Reuniunile Rețelei de Cooperare sunt prezidate de către Comisie.
(2) În acord cu Comisia, Rețeaua de Cooperare poate forma subgrupuri pentru a analiza probleme specifice, pe baza unui mandat definit de Rețeaua de Cooperare. Aceste subgrupuri sunt desființate de îndată ce își îndeplinesc mandatul.
(3) Membrii Rețelei de Cooperare, precum și experții și observatorii invitați, respectă obligațiile de secret profesional prevăzute în tratate și în dispozițiile de punere în aplicare a acestora, precum și normele în materie de securitate ale Comisiei privind protecția informațiilor clasificate ale UE, prevăzute în anexa la Decizia 2001/844/CE, CECO, Euratom a Comisiei (2). Dacă aceste obligații nu sunt respectate, Comisia poate lua toate măsurile necesare.
(4) Reuniunile Rețelei de Cooperare au loc la sediul Comisiei. Comisia asigură serviciile de secretariat.
(5) Rețeaua de Cooperare publică avizele pe care le-a adoptat în temeiul articolului 14 litera (i) pe un site creat în acest scop. În cazul în care unul dintre aceste avize conține informații confidențiale, Rețeaua de Cooperare adoptă o versiune neconfidențială a avizului respectiv, în vederea publicării.
(6) Rețeaua de Cooperare adoptă, prin majoritatea simplă a membrilor săi, regulamentul său de procedură.
Articolul 17
Cheltuieli aferente întrunirilor
(1) Comisia nu remunerează persoanele care iau parte la activitățile Rețelei de Cooperare pentru serviciile lor.
(2) Cheltuielile de deplasare suportate de participanții la reuniunile Rețelei de Cooperare pot fi rambursate de Comisie. Rambursarea se face în conformitate cu dispozițiile în vigoare ale Comisiei și în limita fondurilor disponibile alocate serviciilor Comisiei în cadrul procedurii anuale de alocare a resurselor.
Articolul 18
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 24 februarie 2015.