РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 октомври 2014 година
за определяне на трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща трета държава съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/715/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 31 от него,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламентът относно ННН риболов) създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (ННН риболов).
(2)
В глава VI от Регламента относно ННН риболов се посочват процедурата за определяне на несътрудничещите трети държави, предприетите действия спрямо държавите, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещите държави, заличаването на трети държави от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещите държави и всички извънредни мерки.
(3)
Съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определи трети държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява произтичащите от международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(4)
Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, както е посочено в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.
(5)
В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да състави списък на несътрудничещите държави. Към тези държави се прилагат мерките, посочени в член 38 от Регламента относно ННН риболов.
(6)
Съгласно член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов от третите държави на знамето се изисква да уведомяват Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които са длъжни да спазват техните риболовни кораби.
(7)
Съгласно член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в областите, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в посочения регламент.
(8)
В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов с Решение на Комисията от 15 ноември 2012 г. (2) (Решението от 15 ноември 2012 г.) Комисията уведоми осем трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи държави съгласно Регламента относно ННН риболов.
(9)
В своето решение от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията за съществените факти и съображения, мотивиращи подобно предварително определяне.
(10)
Също на 15 ноември 2012 г. с отделни писма Комисията уведоми осемте трети държави относно факта, че тя разглежда възможността те да бъдат определени като несътрудничещи трети държави. Решението от 15 ноември 2012 г. беше приложено към тези писма.
(11)
В тези писма Комисията подчерта, че за да се избегне определянето и предложението за официално включване в списъка като несътрудничеща трета държава, както е предвидено съответно в членове 31 и 33 от Регламента относно ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да изготвят и приложат, в тясно сътрудничество с Комисията, план за действие с цел да се коригират недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г. Навременното и ефективно изпълнение на плана за действие от страна на въпросните държави би могло да предотврати това те да бъдат определени за несътрудничещи трети държави и да бъдат предложени за окончателно включване в списъка.
(12)
Вследствие на това Комисията прикани въпросните осем трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да направят оценка на изпълнението на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; и iii) на всеки шест месеца да изпращат на Комисията подробни доклади с оценка на изпълнението на всяко действие по отношение, inter alia, на тяхната индивидуална и/или обща ефективност за осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(13)
На въпросните осем трети държави беше предоставена възможност да отговорят писмено на въпроси, изрично посочени в решението на Комисията, както и на друга свързана информация. На държавите беше дадена възможност да представят доказателства като опровержение или допълнение на фактите, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат съответно план за действие за подобряване на положението и мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(14)
Така със своето решение и писмата от 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и посочи, че счита период от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на договореност.
(15)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от осемте държави след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави продължиха да бъдат информирани устно или писмено за съображенията на Комисията.
(16)
Демократична социалистическа република Шри Ланка (Шри Ланка) не опроверга фактите, посочени от Комисията, нито изпълни плана за действие за коригиране на положението.
(17)
Настоящото решение за изпълнение на Комисията, с което Шри Ланка се определя за трета държава, считана от Комисията за несътрудничеща в борбата с ННН риболов, е резултат от процес на разследване и диалог в контекста на изпълнението на Регламента относно ННН риболов. Този процес беше в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, посочени в регламента, който се отнася, inter alia, и за произтичащите от международното право задължения на третата държава като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(18)
Решението за изпълнение на Комисията за определяне на Шри Ланка за трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща държава в борбата с ННН риболов, е свързано с последствията, посочени в член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ШРИ ЛАНКА
(19)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Шри Ланка съгласно член 32 от Регламента относно ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Шри Ланка за несътрудничеща държава (3).
(20)
Комисията прикани Шри Ланка да състави в тясно сътрудничество с нейните служби план за действие за коригиране на недостатъците, установени в Решението от 15 ноември 2012 г.
(21)
Основните недостатъци, установени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко слабости при изпълнението на задълженията по международното право, свързани по-специално с приемането на подходяща правна рамка, липсата на подходящ и ефективен мониторинг, липсата на схема за наблюдение, липсата на система за възпиращи наказателни мерки, както и с неправилното прилагане на схемата за сертифициране на улова. Други установени недостатъци са свързани по-общо със спазването на международните задължения, включително препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството (РОУР). Беше установено и неспазване на препоръките и резолюциите на съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации. Неспазването на незадължителните препоръки и резолюции обаче беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определянето.
(22)
С отговора си от 14 декември 2012 г. Шри Ланка информира Комисията за институционалните мерки, предприети с цел преодоляване на недостатъците, посочени в предложения план за действие.
(23)
На 31 декември 2012 г. и на 4 януари 2013 г. Шри Ланка представи писмени коментари.
(24)
С писмо от 7 февруари 2013 г. Комисията поиска Шри Ланка да представи актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие.
(25)
На 13 март 2013 г. органите на Шри Ланка представиха следните документи: i) придружително писмо и обяснително писмо; ii) актуализация на сроковете на Шри Ланка за всички мерки, които следва да бъдат предприети; iii) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; iv) националния план за действие за 2013 г. за борба срещу ННН риболов; v) актуализация на административните процедури и насоките за използване на сертификатите за улов; vi) бюджетните средства за 2013 г., заделени за създаването на подофис на летището на отдела за качествен контрол на Министерството на развитието на рибните и водните ресурси; vii) проекти за изменения на законодателните разпоредби, свързани със спазването на правните задължения, наблюдението на флота за открито море и възпиращите санкции; viii) схеми за осведоменост на операторите относно схемата за сертифициране на улова; ix) схема за инспекции; и x) насоки за процедурите за разследване на ННН риболов в открито море.
(26)
На 17 април 2013 г. в Брюксел се проведоха технически консултации между Комисията и Шри Ланка. По време на срещата органите на Шри Ланка представиха пред Комисията текущия си национален план за действие за борба с ННН риболов, както и планираните мерки за подобряване на насрещната проверка на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, както и започналото преразглеждане на правната рамка.
(27)
В представените на 30 май 2013 г. и 3 юни 2013 г. коментари Шри Ланка подчерта ангажираността си за навременно изпълнение на изготвената от нея пътна карта, приемайки междувременно законодателните промени за засилване на наказателните мерки за ННН риболов и стартирайки процедурата за възлагане на обществена поръчка за система за наблюдение на корабите.
(28)
Въз основа на установения напредък в периода от ноември 2012 г. до началото на юни 2013 г., Комисията информира Шри Ланка с писмо от 11 юни 2013 г., че за да постигне осезаеми резултати в преодоляването на недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., и за приключване на необходимите действия, Комисията ще поддържа диалог с Шри Ланка за допълнителен период от девет месеца до 28 февруари 2014 г. След това писмо, на 20 юни 2013 г. Комисията изпрати актуализирано предложение за плана за действие.
(29)
На 22 август 2013 г. Шри Ланка представи доклад за напредъка за периода от 31 май 2013 г. до 15 август 2013 г., а на 28 октомври 2013 г. - информация относно процедура за приемане на изменения в законодателната уредба.
(30)
От 28 до 30 януари 2014 г. Комисията посети съответните органи на Шри Ланка. Органите бяха информирани за напредъка на ситуацията по отношение на Решението от 15 ноември 2012 г. и предложения план за действие. По време на посещението на Комисията органите на Шри Ланка имаха възможността да направят изявления и да представят съответните документи в отговор на Решението от 15 ноември 2012 г., както и да информират Комисията за последните събития, що се отнася до напредъка по плана за действие.
(31)
На 27 март 2014 г. Шри Ланка представи още един доклад относно напредъка, обхващащ периода от 16 август 2013 г. до 21 март 2014 г., като внесе следните документи: i) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; ii) актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов; iii) писма от Министерството на развитието на рибните и водните ресурси до Министерството на външните работи с искане за присъединяване към Споразумението на ФАО за съответствие, както и разследвания във връзка с граждани на държавата, извършващи ННН риболов под знамето на други държави; iv) искане за финансиране за система за наблюдение на корабите и доказване на наличието на изискване за транспондер; v) информация относно обучение за осведоменост; и vi) образци от преработения риболовен дневник за 2014 г. и план за инспекции в пристанищата за кораби за дълбоководен риболов и риболов в открито море. Информацията включваше и приемането на преработения закон за рибарството от парламента на Шри Ланка на 5 ноември 2013 г. На 1 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителен доклад относно напредъка. Той обхваща периода до юли 2014 г. и освен актуализирана информация за ключови области от предложения план за действие и актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов съдържа писмо от Министерството на външните работи до Министерството на развитието на рибните и водните ресурси, с което се съобщава, че копие от инструмента за приемане за присъединяването към Споразумението на ФАО за съответствие ще бъде представено след присъединяването; искане до главния прокурор в действащите законодателни разпоредби да се въведат по-строги санкции; 2 писма от авторите на проектите на законодателни разпоредби, съдържащи проекти за преработени разпоредби съответно относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, както и резюме на програмите за осведоменост на капитаните в открито море и доклад до IOTC за изпълнението във връзка с регионалната схема за наблюдение. На 29 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителна информация, в която се обяснява какво е предприето за отстраняване на установените недостатъци (напр. проекти на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, информационен циркуляр относно санкциите, информация относно програмите за наблюдение и програмите за инспекции, както и информация относно напредъка в преодоляването на констатираните недостатъци). На 18 и 19 септември 2014 г. Шри Ланка представи нова информация, с която се потвърждава приемане на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, обсъждане на вътрешните дейности по изготвяне на правителствен меморандум относно система от санкции с възпиращ ефект, обсъждане на постигането на съответствие с IOTC, информация за риболовния дневник, обхвата на инспекциите и наблюдението, както и информация за евентуално постепенно въвеждане на VMS транспондери на шриланкийските риболовни кораби през периода януари-август 2015 г. (макар че договорът с изпълнителя все още не е подписан и все още не се прилага).
(32)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от Шри Ланка след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид, като Шри Ланка беше информирана устно и писмено относно съображенията на Комисията.
(33)
В светлината на събраните факти, както е посочено в съображения 34-67, Комисията счита, че Шри Ланка не е предприела достатъчно стъпки в областите, будещи безпокойство, и за преодоляване на недостатъците, описани в Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка също така не е изпълнила напълно мерките, предложени в плана за действие, придружаващ решението.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ШРИ ЛАНКА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(34)
Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията прегледа спазването от страна на Шри Ланка на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, в съответствие с констатациите на Решението от 15 ноември 2012 г. и информацията, предоставена от Шри Ланка, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на ситуацията. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента относно ННН риболов.
3.1. Повтарящо се извършване на ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)
(35)
Както е подчертано в съображение 292 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията установи, че Шри Ланка няма законодателство, уреждащо лицензирането на риболова в открито море.
(36)
Както е отбелязано в съображение 296 от Решението от 15 ноември 2012 г., 13 кораба на Шри Ланка са вписани в проектосписъка на IOTC на кораби, извършващи ННН риболов, тъй като са заловени да извършват риболов в нарушение на мерките за опазване и управление по Конвенцията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). След Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е забранила на своите кораби да извършват незаконен риболов в открито море, нито е приела незабавно законодателни разпоредби, даващи възможност за риболов в открито море и за издаване на лицензии за риболов в открито море, с цел да се избегне незаконният риболов от нейни риболовни кораби. Вместо това в крайна сметка на 5 ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, допускащ риболова в открито море. Тя разработи проект на законодателен акт за изпълнение относно лицензирането на кораби, които извършват риболов в открито море, който е бил приет през септември 2014 г. (според представената от органите информация), но все още не се прилага. Шри Ланка намали и броя на корабите, опериращи в района на Конвенцията IOTC, от 3 307 на 1 758, но тези кораби продължават да извършват риболов с административна, а не със законна лицензия за риболов в открито море. В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 18, параграф 3, буква б), подточка ii) от Споразумението на ООН относно рибните запаси (4) (UNFSA) държавата на знамето трябва да предприеме мерки за забрана на риболова в открито море от нейни кораби, които не са надлежно лицензирани или оторизирани да извършват риболов. Констатираното настоящо положение доказва ясно, че Шри Ланка не действа в съответствие с международните си задължения като държава на знамето.
(37)
След Решението от 15 ноември 2012 г., според информацията, получена от IOTC (5), през 2013 г. три кораба под знамето на Шри Ланка - Malshiri № 1, Gold Marine 5 и Lakpriya 2 - са заловени от крайбрежни държави за предполагаемо извършване на ННН риболов. Следва да се припомни, че съгласно член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA държавата на знамето е отговорна за своите кораби, извършващи дейност в открито море. Освен това съгласно член 118 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) държавата на знамето трябва да сътрудничи за опазването и управлението на живите ресурси; това задължение очевидно се нарушава от присъствието на нейния флот в района на Конвенцията IOTC без законни лицензии за риболов, който по този начин извършва ННН риболов съгласно определенията на член 2 от Регламента относно ННН риболов.
(38)
През 2013 г. освен това беше установено, че други 13 кораба на Шри Ланка, инспектирани по време на транзитно преминаване през изключителната икономическа зона на крайбрежна държава, са били в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC. Комисията счита, че постоянната риболовна дейност на корабите на Шри Ланка в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC е ясен признак, че Шри Ланка не изпълнява задълженията на държава на знамето съгласно международното право, както е посочено в съображение 37.
(39)
Това доказва и фактът, че Шри Ланка не е в състояние да гарантира, че риболовните кораби, имащи право да плават под нейно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов, което е в противоречие с точка 34 от МПД за ННН риболов, предвиждаща, че държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов. Нещо повече, посочените в съображения 36-38 сведения за корабите под знамето на Шри Ланка също подчертават факта, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по член 19, параграфи 1 и 2 от UNFSA, съгласно които държавата на знамето е длъжна да гарантира, че корабите, плаващи под нейно знаме, спазват правилата на РОУР за опазване и управление.
(40)
Комисията също така установи, че Шри Ланка не е могла да предприеме по ефективен начин подходящи мерки срещу повтарящия се ННН риболов поради слабости в правната си рамка. Поради това в плана за действие Комисията предложи правната рамка да се преработи, за да се гарантира спазване на международните задължения във връзка с открито море, да се преодолее липсата на достатъчно оперативни средства за ефективно наблюдение на флота за открито море на Шри Ланка и да се създаде схема за възпиращи санкции.
(41)
Както е посочено в съображение 36 от настоящото решение, през ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, даващ възможност нейните кораби да извършват риболов извън нейната изключителна икономическа зона. Законът, необходим за прилагане на лицензионната система за открито море, обаче все още е във фаза на проект и съответно не може да се прилага. Понастоящем администрацията издава лицензии без предварително определена процедура, по несистематичен начин. Освен това преработеният закон за рибарството предвижда и по-строги санкции за нарушения, свързани с ННН риболов, които санкции може да се считат за възпиращи само за част от флота на Шри Ланка за открито море (по-специално за малките кораби, които извършват риболов извън изключителната икономическа зона на Шри Ланка и за които санкциите може да се считат за подходящи с оглед на ограничения им риболовен капацитет). През 2013 и 2014 г. флотът на Шри Ланка от големи кораби (с дължина над 24 m) обаче се е увеличил и нивото на санкции, предвидено в новия закон за рибарството, който е приложим за тази част от флота, не може да се счита за възпиращо, при положение че риболовният капацитет на тези кораби е от 10 до 20 пъти по-голям от този на по-малките кораби. В действащите законодателни разпоредби (6) се предвижда максимална глоба от 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), която не може да се смята за ефективна с оглед осигуряване на спазването на мерките и възпрепятстване на извършването на други нарушения и която не лишава нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Ето защо не може да се счита, че това ниво на санкции отговаря на изискванията на член 19, параграф 2 от UNFSA, който предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Поради това Комисията е на мнение, че системата за санкции, въведена от Шри Ланка, е очевидно неадекватна и явно непропорционална на сериозността на възможните нарушения, на потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и на потенциалните изгоди, които могат да се извлекат от такива незаконни действия.
(42)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 118 от UNCLOS и членове 18, 19 и 20 от UNFSA.
(43)
С оглед на съображения 292-299 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, извършван или подкрепян от риболовни кораби под нейно знаме или от нейни граждани, и не е предприела достатъчно действия, за да се противопостави на документирания и повтарящ се ННН риболов от кораби, плавали по-рано под нейно знаме.
3.2. Липса на сътрудничество и принудителни мерки (член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов)
(44)
Както е описано в съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е сътрудничила ефективно с Комисията по разследвания и свързани с тях дейности.
(45)
Що се отнася до корабите, посочени в съображение 293 от Решението от 15 ноември 2012 г., Шри Ланка беше, както е посочено в съображение 296 от същото решение, длъжна да докладва ежемесечно за действията, предприети срещу тези кораби. Такива доклади бяха представени само за 9 от 12 месеца през 2013 г. и за 2 от 4 месеца през 2014 г. В противоречие с разпоредбите на член 20 от UNFSA, съгласно който държавите са длъжни да разследват и да сътрудничат пряко или чрез РОУР, за да се осигури спазването и изпълнението на мерките на РОУР за опазване и управление, Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международното сътрудничество и принудителните мерки.
(46)
Както е описано в съображение 302 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 45 по-горе, Шри Ланка не изпълни задълженията си за ежемесечно докладване към IOTC за 13-те си кораба, за които се предполага, че извършват ННН риболов, но не са в списъка на IOTC. По този начин Шри Ланка не доказа, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно своето национално право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху капитана, офицерите и екипажа на този кораб.
(47)
Освен това, както е описано в съображения 306 и 307 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, както и дали са наложени санкции, за да се лишат нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.
(48)
Както е обяснено в съображение 41, след приемането на Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е въвела система на възпиращи санкции за сегмента на големите кораби от своя флот. Действащата съвкупност от санкции не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.
(49)
Наличните доказателства потвърждават, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право във връзка с ефективните принудителни мерки. В това отношение, както е обяснено в съображения 36-38, продължаващите сведения за кораби, които извършват риболов в нарушение на мерките на IOTC за опазване и управление, сочат, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по отношение на корабите си в открито море, както е посочено в член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA.
(50)
Както е подчертано в съображение 309 от Решението от 15 ноември 2012 г., равнището на развитие на Шри Ланка не може да се счита за фактор, възпрепятстващ възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да предприемат принудителни мерки. Оценката на конкретните пречки пред развитието е описана по-нататък в съображения 65-67.
(51)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 94, параграф 2, буква б) и членове 18 и 19 от UNFSA.
(52)
С оглед на съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на положението след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и принудителните мерки.
3.3. Неизпълнение на международните правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)
(53)
Както е описано в съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на статуса на Шри Ланка като страна по Конвенцията IOTC. Комисията направи също така анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на съгласието на Шри Ланка да прилага приетите от IOTC мерки за опазване и управление след Решението от 15 ноември 2012 г.
(54)
Следва да се припомни, че след Решението от 15 ноември 2012 г. IOTC издаде годишни доклади относно спазването на изискванията, съответно за 2013 г. (8) и 2014 г. (9), които сочат, че през 2012 и 2013 г. Шри Ланка не е спазвала изискванията или ги е спазвала само частично.
(55)
Що се отнася до доклада от 2013 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не представи част от изискваната информация, свързана със статистически данни и някои мерки за опазване и управление.
(56)
По-специално що се отнася до Резолюция 10/08 на IOTC (10) относно списъка на активните кораби, Шри Ланка не е представила информация за международната радиопозивна на всеки кораб. Що се отнася до Резолюция 06/03 на IOTC (11) относно приемането на система за наблюдение на корабите (VMS), Шри Ланка не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS и не е изградила център за наблюдение на риболова. Шри Ланка не е представила и задължителния доклад за напредък във връзка с VMS. Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC (12) относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала данните относно процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри за крайбрежния риболов, относно номиналния улов, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция, за крайбрежния риболов, риболова на повърхността и риболова с парагади. Що се отнася до Резолюция 05/05 на IOTC (13) относно представянето на данни за акулите, Шри Ланка е изпълнила изискванията само частично, тъй като данните за улова с хрилни мрежи и с парагади са отчетени комбинирано.Що се отнася до Резолюция 12/05 на IOTC (14) относно трансбордиранията в пристанище, Шри Ланка не е представила задължителния доклад.Що се отнася до Резолюция 11/04 на IOTC относно схемите за наблюдение (15), Шри Ланка не е приложила регионалната схема за наблюдение, както се изисква от тази резолюция. По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите.
(57)
Що се отнася до доклада от 2014 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не е представила част от изискваната информация относно статистическите данни и относно някои мерки за опазване и управление.
(58)
По-специално що се отнася до Резолюция 13/02 (16) на IOTC, Шри Ланка не е приела законодателни разпоредби, по силата на които риболовните уреди да станат задължителни. Що се отнася до Резолюция 13/08 (17) на IOTC, Шри Ланка не е представила план за управление на устройствата за събиране на риба (УСР), нито е предприела законови и административни мерки за 8-те кораба с мрежи гъргър съгласно изискването на Резолюция 12/13 (18) на IOTC. Що се отнася до Резолюция 06/03 (19) на IOTC, през 2014 г. Шри Ланка все още не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS, не е изградила център за наблюдение на риболова и не е представила задължителния доклад за напредъка във връзка с VMS.Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала номиналния улов, данните за улова, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция.Що се отнася до резолюции 13/06 (20) и 12/04 (21) на IOTC, Шри Ланка не е транспонирала забраната за дългокрилата акула и не е изпълнила задълженията корабите с мрежи гъргър да са снабдени с потопяеми мрежи, а корабите с парагади - с прибори за прекъсване на риболовната линия и за сваляне на кукичките. В доклада от 2014 г. отново се повтаря констатацията, че що се отнася до Резолюция 11/04 (22), Шри Ланка не е въвела схема за наблюдение съгласно изискванията.По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите. Що се отнася до Резолюция 10/10 (23) на IOTC, Шри Ланка не е представила доклада за вноса, разтоварването и трансбордирането в пристанища на рибни продукти от риба тон и подобните ѝ видове.
(59)
Фактът, че Шри Ланка не е представила на IOTC исканата информация и не изпълнява задълженията по Конвенцията IOTC, както е посочено в съображения 56 и 58, означава, че тя не изпълнява задълженията си като държава на знамето съгласно разпоредбите на UNCLOS и UNFSA. По-специално непредоставянето на навременна статистическа информация и на информация относно VMS, улова и риболовното усилие, трансбордирането в пристанища и програмата за наблюдение поставя под съмнение способността на Шри Ланка да изпълнява задълженията си по членове 117 и 118 от UNCLOS. Тези членове предвиждат задължения на държавата да приема мерки спрямо своите граждани относно опазването на живите ресурси в открито море и да сътрудничи в мерките за опазване и управление на живите ресурси в открито море.
(60)
Както е описано в съображение 322 от Решението от 15 ноември 2012 г., по време на посещението на Комисията в Шри Ланка през ноември 2010 г. бяха констатирани редица факти, по-специално по отношение на липсата на VMS и отсъствието на законодателни разпоредби за отчитане на улова. В съображения 319 и 321 от Решението от 15 ноември 2012 г. като резултат от докладите на IOTC за 2011 и 2012 г. относно спазването на изискванията бяха изтъкнати допълнителни факти, будещи безпокойство, като например липсата на схема за наблюдение и недоброто докладване за кораби и граждани, за които е установено, че са участвали в ННН риболов. В това отношение от информацията, представена от органите на Шри Ланка във връзка със законодателните разпоредби за риболова в открито море, за създаването на функционираща система VMS, за надеждна схема за наблюдение, както и за регистриране и докладване на улова, става ясно, че органите не осигуряват ефективен и ефикасен контрол и наблюдение на корабите под знамето на Шри Ланка в съответствие с международните задължения. По-специално, както е посочено в съображения 36, 40 и 41, Шри Ланка беше приканена да разработи цялостна правна рамка, даваща възможност за риболов в открито море, придружена с лицензии за риболов в открито море, и за изпълнение на резолюциите на IOTC, и най-вече що се отнася до наблюдението, контрола и надзора на нейния собствен флот, включително система за VMS, риболовен дневник, докладване на улова и схема за наблюдение.Що се отнася до законодателните разпоредби за риболова в открито море, законът за рибарството беше изменен с цел да се даде възможност за риболов в открито море и беше изготвен проект на законодателен акт за изпълнение във връзка с издаването на лицензии, който в крайна сметка беше приет през септември 2014 г. Тъй като обаче този проект беше приет едва през септември 2014 г. и няма информация по какъв начин ще се прилага, издават се само административни лицензии, а корабите на Шри Ланка извършват дейност без VMS. Що се отнася до регионалната схема за наблюдение, документите, представени от органите на Шри Ланка, показват, че въпреки подбора и наемането на няколко инспектори, голяма част от флота няма да бъде обхваната поради малкия брой инспектори (45) в сравнение с големия брой плавателни съдове (1 758 в регистъра на плавателните съдове на IOTC). Въпреки това в рамките на Конвенцията IOTC Шри Ланка не е направила никакви предложения за решаване на този сериозен проблем, което означава, че поради недостатъчни средства за провеждане на инспекции флотът под знамето на Шри Ланка, извършващ дейност в открито море, не е обхванат в подходяща степен.В това отношение следва да се припомни също, че Шри Ланка има сериозни проблеми при отчитането на данните в IOTC, което поставя под съмнение възможностите на страната да изпълнява своите задължения като държава на знамето.
(61)
Във връзка с VMS, както е описано в съображения 316, 321 и 322 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 60 от настоящото решение, Комисията припомня различни проблеми, посочени от IOTC. В изпълнение на решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка заяви, че е в процес на въвеждане на VMS. Тя представи на Комисията законодателните разпоредби, съгласно които от 1 ноември 2011 г. се изисква на борда на кораба да има транспондер, и посочи, че доставчикът на услуги вече е избран. Финансиране обаче не беше осигурено, а преговорите между органите на Шри Ланка и съответната финансова институция продължават повече от 18 месеца. Преговорите се отнасят до реда и условията на заем за закупуване и инсталиране на център за наблюдение на риболова и до предоставянето на финансова помощ на операторите за инсталирането и пускането в експлоатация на VMS в разумни срокове за целия флот за открито море. В резултат на това Шри Ланка няма център за наблюдение на риболова. Освен това VMS все още е в процес на разработване и не е започнала да функционира. По време на посещението си през януари 2014 г. Комисията установи, както се потвърждава от последващата информация, предоставена от Шри Ланка, и от докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията, че риболовните кораби на Шри Ланка все още не са оборудвани с VMS. Що се отнася до изпълнението на изискванията на IOTC за VMS, между докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията и действията на Шри Ланка има разминаване. Докладите сочат частично спазване, докато информацията, предоставена от Шри Ланка, ясно показва, че не е въведена VMS система. От информацията, събрана относно възможностите на органите на Шри Ланка да осъществяват наблюдение, контрол и надзор, и по-специално относно оперативната способност на страната да управлява своя флот, както и да разработи и да въведе функционираща VMS система, следва, че Шри Ланка не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA.
(62)
Фактите, изложени в раздел 3.3, показват, че Шри Ланка нарушава член 18, параграф 3 от UNFSA.
(63)
Предвид гореизложеното, действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с членове 117 и 118 от UNCLOS и член 18, параграф 3 от UNFSA.
(64)
С оглед на съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след това решение, Комисията счита, че съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила, разпоредби и мерки за опазване и управление.
3.4. Специфични ограничения при развиващите се държави
(65)
Следва да се припомни, че в съответствие с Индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (24) Шри Ланка се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (92-ра от 186 държави). Това е потвърдено и в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (25), в който Шри Ланка е посочена в категорията на страните с по-нисък среден доход.
(66)
Както е описано в съображение 337 от Решението от 15 ноември 2012 г., няма доказателства, които да потвърждават, че неизпълнението от страна на Шри Ланка на нейните задължения съгласно международното право се дължи на недостатъчно развитие. След 15 ноември 2012 г. не бяха представени никакви допълнителни конкретни доказателства за това, че установените недостатъци са следствие от липсата на капацитет и административна инфраструктура.
(67)
С оглед на съображения 336 и 337 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след 15 ноември 2012 г. Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов състоянието на развитие и цялостните резултати на Шри Ланка по отношение на рибарството не са повлияни неблагоприятно от нейното равнище на развитие.
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА НЕСЪРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(68)
С оглед на достигнатите заключения, че Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и не предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, Комисията счита, че съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов тази държава следва да бъде определена за несътрудничеща трета държава в борбата с ННН риболов.
(69)
Предвид член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов, компетентните органи на държавите членки са длъжни да отказват вноса в Съюза на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, определена за несътрудничеща държава в съответствие с член 31 от посочения регламент. Неблагоприятното въздействие върху търговията би трябвало - доколкото това е възможно - да се прояви постепенно, с цел в периода между влизането в сила на настоящото решение за изпълнение на Комисията и на евентуалните мерки, приети от Съвета, да се даде възможност на съответните страни да се приспособят към новата ситуация и да се предостави на икономическите оператори достатъчно време за адаптация, като се имат предвид специфичните характеристики както на рибните продукти от Шри Ланка, така и на предприятията - доставчици от Шри Ланка, някои от които са малки или средни предприятия. С оглед на това прилагането на настоящото решение следва да се отложи с три месеца. Отлагането не следва да влияе върху необходимостта от бързи мерки от страна на Съвета за преодоляване в кратки срокове на ситуацията в Шри Ланка във връзка с ННН риболов.
(70)
Следва да се отбележи, че определянето на Шри Ланка за държава, която за целите на настоящото решение Комисията счита за несътрудничеща, не изключва предприемането от Комисията или от Съвета на по-нататъшни стъпки за целите на съставянето на списък на несътрудничещите държави.
(71)
В случай че Съветът включи Шри Ланка в списъка на несътрудничещите трети държави в съответствие с разпоредбите на член 33 от Регламента относно ННН риболов, настоящото предхождащо решение ще стане неактуално.
5. ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТА
(72)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Демократична социалистическа република Шри Ланка е определена за трета държава, която Комисията счита за несътрудничеща трета държава в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на 14 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 14 октомври 2014 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 14 octombrie 2014
de identificare a unei țări terțe pe care Comisia o consideră țară terță necooperantă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat
(2014/715/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1936/2001 și (CE) nr. 601/2004 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1093/94 și (CE) nr. 1447/1999 (1), în special articolul 31,
întrucât:
1. INTRODUCERE
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 (Regulamentul INN) instituie un sistem al Uniunii pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN).
(2)
Capitolul VI din Regulamentul INN definește procedura în ceea ce privește identificarea țărilor terțe necooperante, demersurile cu privire la țările identificate ca țări terțe necooperante, stabilirea unei liste a țărilor necooperante, radierea de pe lista țărilor necooperante, publicarea listei țărilor necooperante și eventualele măsuri de urgență.
(3)
În conformitate cu articolul 31 din Regulamentul INN, Comisia Europeană poate identifica țările terțe pe care aceasta le consideră necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN. O țară terță poate fi identificată ca țară terță necooperantă în cazul în care nu se achită de sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitatea sa de stat de pavilion, stat portuar, stat costier sau stat comercial și care presupun luarea de măsuri de prevenire, descurajare și eliminare a activităților de pescuit INN.
(4)
Identificarea țărilor terțe necooperante se bazează pe analiza tuturor informațiilor prevăzute la articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul INN.
(5)
În conformitate cu articolul 33 din Regulamentul INN, Consiliul poate stabili o listă a țărilor necooperante. Măsurile prevăzute la articolul 38 din Regulamentul INN se aplică acestor țări.
(6)
În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul INN, țărilor terțe de pavilion li se solicită să notifice Comisiei măsurile adoptate privind implementarea, controlul și aplicarea legilor, reglementărilor și măsurilor de conservare și gestionare care trebuie respectate de către navele lor de pescuit.
(7)
În conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN, Comisia cooperează din punct de vedere administrativ cu țările terțe în domeniile legate de punerea în aplicare a prevederilor privind certificarea capturii din respectivul regulament.
(8)
În conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, prin Decizia Comisiei din 15 noiembrie 2012 (2) („Decizia din 15 noiembrie 2012”), Comisia a notificat opt țări terțe cu privire la posibilitatea identificării lor ca țări necooperante în temeiul Regulamentului INN.
(9)
În Decizia sa din 15 noiembrie 2012, Comisia a inclus informații privind faptele și motivele esențiale care stau la baza respectivei identificări preliminare.
(10)
Tot la 15 noiembrie 2012, prin scrisori separate, Comisia a notificat cele opt țări terțe în legătură cu faptul că are în vedere posibilitatea de a le identifica drept țări terțe necooperante. Decizia din 15 noiembrie 2012 a fost anexată acestor scrisori.
(11)
În aceste scrisori, Comisia a subliniat că, pentru a nu fi identificate și propuse în vederea includerii pe lista oficială a țărilor terțe necooperante, după cum se prevede la articolul 31, respectiv articolul 33 din Regulamentul INN, țările terțe respective au fost invitate să stabilească și să pună în aplicare, în strânsă cooperare cu Comisia, un plan de acțiune pentru remedierea deficiențelor identificate în Decizia din 15 noiembrie 2012. Dacă ar fi aplicat la timp și în mod eficace planul de acțiune, țările în cauză ar fi putut evita identificarea lor ca țări terțe necooperante și propunerea lor în vederea includerii pe lista finală.
(12)
În consecință, Comisia a invitat cele opt țări terțe în cauză: (i) să adopte toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a acțiunilor cuprinse în planurile de acțiune propuse de către Comisie; (ii) să evalueze punerea în aplicare a acțiunilor cuprinse în planurile de acțiune propuse de către Comisie; și (iii) să trimită Comisiei, o dată la șase luni, rapoarte detaliate de evaluare a aplicării fiecărui acțiuni privind, printre altele, eficacitatea individuală și/sau generală în ceea ce privește asigurarea unui sistem de control al pescuitului pe deplin conform.
(13)
Cele opt țări terțe în cauză au avut posibilitatea de a răspunde în scris cu privire la aspecte indicate în mod explicit în decizia Comisiei, precum și cu privire la alte informații relevante. Aceste țări au fost autorizate să prezinte probe care să infirme sau să completeze faptele invocate în Decizia din 15 noiembrie 2012 sau să adopte, după caz, un plan de acțiune menit să aducă îmbunătățiri și să ia măsuri pentru remedierea situației. Celor opt țări li s-a asigurat dreptul de a solicita sau de a furniza informații suplimentare.
(14)
Prin urmare, prin decizia sa și prin scrisorile din 15 noiembrie 2012, Comisia a inițiat un dialog cu cele opt țări terțe și a indicat faptul că, în opinia sa, un termen de șase luni este, în principiu, suficient pentru ajungerea la un acord.
(15)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare. Observațiile orale și în scris, prezentate de către cele opt țări terțe ca urmare a Deciziei din 15 noiembrie 2012, au fost examinate și luate în considerare. Cele opt țări au fost informate în permanență, verbal sau în scris, în legătură cu analiza întreprinsă de Comisie.
(16)
Republica Democratică Socialistă Sri Lanka (Sri Lanka) nu a respins faptele invocate de Comisie și nu a pus în aplicare planul de acțiune pentru a remedia situația.
(17)
Prezenta decizie de punere în aplicare a Comisiei de identificare a statului Sri Lanka ca țară terță pe care Comisia o consideră necooperantă în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN este rezultatul unui proces de anchetă și dialog, în contextul punerii în aplicare a Regulamentului INN. Acest proces respectă cerințele de fond și de procedură prevăzute în regulamentul respectiv, care se referă, printre altele, la obligațiile care îi revin țării terțe în temeiul dreptului internațional în calitatea sa de stat de pavilion, stat portuar, stat costier sau stat comercial pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN.
(18)
Decizia de punere în aplicare a Comisiei de a identifica Sri Lanka ca tară terță pe care Comisia o consideră ca țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN atrage după sine consecințele prevăzute la articolul 18 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul INN.
2. PROCEDURA CU PRIVIRE LA SRI LANKA
(19)
La 15 noiembrie 2012, în conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, Comisia a notificat Sri Lanka asupra faptului că analizează posibilitatea de a identifica Sri Lanka ca țară terță necooperantă (3).
(20)
Comisia a invitat Sri Lanka să stabilească, în strânsă cooperare cu serviciile sale, un plan de acțiune pentru remedierea deficiențelor identificate în Decizia sa din 15 noiembrie 2012.
(21)
Principala deficiență identificată de Comisie în planul de acțiune sugerat a fost cu privire la nepunerea în aplicare a unor obligații prevăzute de dreptul internațional, legate mai ales de adoptarea unui cadru legal adecvat, de lipsa unei monitorizări adecvate și eficiente, de lipsa unui sistem de observare, de lipsa unui sistem de sancționare disuasivă, precum și de lipsa unei puneri în aplicare adecvate a regimului de certificare a capturii. Alte deficiențe identificate sunt legate, în mod mai general, de respectarea obligațiilor internaționale, inclusiv cele prevăzute de recomandările și rezoluțiile organizațiilor regionale de gestionare a pescuitului (ORGP). S-a identificat, de asemenea, lipsa de conformitate cu recomandările și rezoluțiile organismelor relevante, cum ar fi Planul internațional de acțiune împotriva pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat al Organizației Națiunilor Unite (IPOA-IUU). Cu toate acestea, lipsa conformității cu recomandările și rezoluțiile fără caracter obligatoriu a fost luată în considerare numai ca probă suplimentară și nu a stat la baza identificării.
(22)
Prin scrisoarea sa din 14 decembrie 2012, Sri Lanka a informat Comisia în legătură cu măsurile instituționale instituite în vederea soluționării deficiențelor identificate în planul de acțiune propus.
(23)
Sri Lanka a prezentat observații scrise la 31 decembrie 2012 și 4 ianuarie 2013.
(24)
Prin scrisoarea din 7 februarie 2013, Comisia a solicitat ca Sri Lanka să pună la dispoziție informații actualizate privind domeniile esențiale ale planului de acțiune propus.
(25)
La 13 martie 2013, autoritățile din Sri Lanka au prezentat următoarele documente: (i) scrisoarea de însoțire și scrisoarea explicativă; (ii) calendarul actualizat al statului Sri Lanka privind toate măsurile care trebuie întreprinse; (iii) informații actualizate privind domeniile esențiale ale planului de acțiune propus; (iv) planul național de acțiune 2013 privind combaterea pescuitului INN; (v) procedurile administrative și orientările actualizate privind utilizarea certificatelor de captură; (vi) alocarea bugetară 2013 pentru înființarea în aeroport a unui suboficiu al Diviziei de control al calității din cadrul Ministerului pescuitului și al dezvoltării resurselor acvatice; (vii) textele proiectelor de legislație revizuită privind respectarea obligațiilor legale, monitorizarea flotei de lungă distanță și sancțiunile disuasive; (viii) măsurile de sensibilizare a operatorilor față de regimul de certificare a capturii; (xi) schema de inspecții; și (x) orientările pentru procedurile de investigare a activităților INN în marea liberă.
(26)
Consultările tehnice dintre Comisie și Sri Lanka au avut loc la Bruxelles, la 17 aprilie 2013. În cursul acestei reuniuni, autoritățile din Sri Lanka au prezentat Comisiei recentul plan de acțiune național pentru combaterea pescuitului INN, precum și măsurile planificate pentru a îmbunătăți controlul încrucișat al informațiilor conținute în certificatele de captură și revizuirea inițiată a cadrului juridic.
(27)
În comunicările sale din 30 mai 2013 și 3 iunie 2013, Sri Lanka a subliniat angajamentul față de punerea în aplicare la timp a unei foi de parcurs, elaborate de Sri Lanka, precum și adoptarea modificărilor legislative pentru a consolida măsurile punitive pentru pescuitul INN și inițierea procesului de achiziție al sistemului de monitorizare a navelor (VMS).
(28)
Pe baza progreselor constatate în perioada cuprinsă între noiembrie 2012 și începutul lunii iunie 2013, Comisia a informat Sri Lanka, prin scrisoarea din 11 iunie 2013, că, pentru a se obține rezultate tangibile în soluționarea deficiențelor evidențiate în Decizia din 15 noiembrie 2012 și pentru a se duce la bun sfârșit acțiunile necesare, Comisia va menține dialogul cu Sri Lanka pentru o perioadă suplimentară de nouă luni, până la 28 februarie 2014. Această scrisoare a fost urmată la 20 iunie 2013 de o propunere actualizată a Comisiei privind planul de acțiune.
(29)
Sri Lanka a prezentat un raport intermediar la 22 august 2013 pentru perioada 31 mai 2013-15 august 2013, urmat de o prezentare la 28 octombrie 2013 a unor informații privind procedura pentru adoptarea legislației modificate.
(30)
Comisia a vizitat autoritățile din Sri Lanka în cauză în perioada 28-30 ianuarie 2014. Aceste autorități au fost informate în permanență cu privire la evoluția situației, în conformitate cu Decizia din 15 noiembrie 2012 și planul de acțiune propus. În timpul vizitei Comisiei, autoritățile din Sri Lanka au avut ocazia să facă declarații și să furnizeze documentele relevante ca răspuns la Decizia din 15 noiembrie 2012, precum și să informeze Comisia cu privire la cele mai recente evoluții privind desfășurarea planului de acțiune.
(31)
La 27 martie 2014, Sri Lanka a furnizat un alt raport intermediar pentru perioada 16 august 2013-21 martie 2014 și a depus următoarele documente: (i) informații actualizate privind domeniile esențiale ale planului de acțiune propus; (ii) calendarul actualizat privind punerea în aplicare a planului național de acțiune pentru combaterea pescuitului INN; (iii) scrisori din partea Ministerului pentru pescuit și dezvoltarea resurselor acvatice către Ministerul Afacerilor Externe prin care solicită aderarea la Acordul de conformitate al FAO și investigarea resortisanților implicați în activități de pescuit INN sub pavilionul altor state; (iv) cerere de finanțare a VMS și demonstrarea cerințelor privind transponderul; (v) informații privind formările de sensibilizare; și (vi) specimene ale jurnalului de pescuit revizuit 2014 și ale planului de inspecție în porturi pentru navele de adâncime și navele de pescuit în marea liberă. Informațiile includ, de asemenea, adoptarea de către Parlamentul din Sri Lanka, la 5 noiembrie 2013, a legii revizuite privind pescuitul. Sri Lanka a prezentat un raport intermediar suplimentar la 1 august 2014 acoperind perioada până în iulie 2014, care, pe lângă informațiile actualizate privind domeniile esențiale ale planului de acțiune propus și calendarul actualizat privind punerea în aplicare a planului național de acțiune pentru combaterea pescuitului INN conținea, de asemenea, o scrisoare din partea Ministerului Afacerilor Externe, Ministerului pescuitului și dezvoltării resurselor acvatice, prin care se informa asupra faptului că o copie a instrumentului de acceptare pentru aderarea la Acordul de conformitate al FAO se va transmite după aderare; o cerere a procurorului general de a introduce sancțiuni mai severe în legislația actuală; două scrisori ale raportorilor juridici, însoțite de proiectele revizuite de regulamente respectiv, regulamentele privind operațiunile de pescuit în marea liberă și colectarea datelor privind capturile de pește, plus un rezumat al programelor de sensibilizare pentru comandanții de nave care navighează în marea liberă și raportul de punere în aplicare către IOTC privind sistemul regional de observare. Sri Lanka a prezentat informații suplimentare la 29 august 2014, explicând progresele privind deficiențele constatate (și anume, proiectele de regulamente privind operațiunile de pescuit în marea liberă și colectarea datelor privind capturile de pește, circulara informativă privind sancționarea, informații privind programele de observare și de inspecție și informații privind progresele realizate cu privire la deficiențele constatate). Sri Lanka a prezentat noi observații la 18 și 19 septembrie 2014 prin care confirmă adoptarea regulamentelor privind operațiunile de pescuit în marea liberă și colectarea datelor privind capturile de pește, reflecția asupra activității interne de redactare a unui Memorandum al Cabinetului privind sistemul de sancțiuni disuasive, reflecția asupra realizării conformității IOTC, informații cu privire la jurnalul de bord, inspecția și acoperirea sistemului de observatori, informații cu privire la posibila echipare parțială treptată cu transpondere VMS a navelor sale de pescuit pentru perioada începând din luna ianuarie 2015 până în luna august 2015 (deși contractul cu contractantul nu a fost încă semnat și pus în aplicare).
(32)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare. Observațiile verbale și scrise prezentate de Sri Lanka ca urmare a Deciziei din 15 noiembrie 2012 au fost examinate și luate în considerare, iar statul Sri Lanka a fost informat în permanență, verbal sau în scris, în legătură cu comentariile Comisiei.
(33)
În lumina informațiilor colectate, după cum se indică în considerentele 34-67, Comisia consideră că Sri Lanka nu a abordat într-o măsură suficientă aspectele ce prezintă motive de îngrijorare și deficiențele prezentate în Decizia din 15 noiembrie 2012. Sri Lanka nu a pus în aplicare integral măsurile propuse în planul de acțiune însoțitor.
3. IDENTIFICAREA REPUBLICII SRI LANKA CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ
(34)
În temeiul articolului 31 alineatul (3) din Regulamentul INN, Comisia a analizat îndeplinirea de către Sri Lanka a obligațiilor sale internaționale în calitatea sa de stat de pavilion, stat portuar, stat costier sau stat comercial, în conformitate cu concluziile Deciziei din 15 noiembrie 2012 și cu informațiile relevante furnizate de Sri Lanka, cu planul de acțiune propus, precum și cu măsurile luate pentru remedierea situației. În sensul prezentei (re)examinări, Comisia a ținut seama de parametrii enumerați la articolul 31 alineatele (4)-(7) din Regulamentul INN.
3.1. Recurența activităților de pescuit INN [articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul INN]
(35)
Astfel cum s-a subliniat în considerentul 292 al Deciziei din 15 noiembrie 2012, Comisia a stabilit că Sri Lanka nu dispune de niciun fel de legislație care prevede autorizarea pescuitului în marea liberă.
(36)
Astfel cum s-a menționat în considerentul 296 al Deciziei din 15 noiembrie 2012, 13 nave din Sri Lanka au fost incluse în proiectul de listă a navelor INN a IOTC, deoarece au fost surprinse pescuind cu încălcarea măsurilor de conservare și gestionare ale Comisiei Tonului din Oceanul Indian (IOTC). Ulterior Deciziei din 15 noiembrie 2012, Sri Lanka nu a interzis navelor sale să pescuiască ilegal în marea liberă și nici nu a adoptat imediat o legislație care să permită pescuitul în marea liberă și emiterea de licențe de pescuit în marea liberă, pentru a evita activitățile ilegale de pescuit ale navelor sale de pescuit. În schimb, 5 noiembrie 2013, Sri Lanka a adoptat în final o versiune revizuită a Legii pescuitului prin care se permite pescuitul în marea liberă. Sri Lanka a elaborat o legislație de punere în aplicare pentru acordarea de licențe pentru navele de pescuit în marea liberă, această legislație de punere în aplicare a fost adoptate în septembrie 2014 (potrivit informațiilor furnizate de autorități), însă nu a fost încă pusă în aplicare. De asemenea, Sri Lanka a redus numărul de nave care operează în zona de competență IOTC de la 3 307 la 1 758 de nave, dar aceste nave de pescuit pescuiesc încă în marea liberă pe baza unei licențe administrative, nu a unei licențe legale. În această privință, se reamintește faptul că, în conformitate cu articolul 18 alineatul (3) litera (b) punctul (ii) din Acordul Organizației Națiunilor Unite privind stocurile de pește (4) (UNFSA - United Nations Fish Stocks Agreement), un stat de pavilion trebuie să ia măsuri pentru a interzice pescuitul în marea liberă de către navele sale care nu dețin autorizația corespunzătoare sau care nu sunt autorizate să pescuiască. Actuala situație demonstrează în mod clar faptul că Sri Lanka nu acționează în conformitate cu responsabilitățile sale internaționale în calitate de stat de pavilion.
(37)
Ulterior Deciziei din 15 noiembrie 2012, potrivit informațiilor extrase de pe site-ul IOTC (5), 3 nave sub pavilionul statului Sri Lanka, Malshiri No. 1, Gold Marine 5 și Lakpriya 2 au fost surprinse de către statele de coastă în 2013, în baza presupunerii că erau implicate în activități de pescuit INN. Se reamintește faptul că, în conformitate cu articolul 18 alineatele (1) și (2) din UNFSA, statul de pavilion este responsabil pentru navele sale care desfășoară activități în marea liberă. În plus, în conformitate cu articolul 118 din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării (UNCLOS), un stat de pavilion trebuie să coopereze la conservarea și gestionarea resurselor vii, fapt care este, în mod clar, subminat de prezența flotei sale care funcționează în zona de competență a IOTC fără licențe de pescuit legale și, prin urmare, desfășoară activități de pescuit INN, în conformitate cu definițiile de la articolul 2 din Regulamentul INN.
(38)
În plus, în 2013, s-a constatat că 13 alte nave din Sri Lanka, inspectate în timp ce tranzitau zona economică exclusivă (ZEE) a unui stat de coastă, au încălcat măsurile de conservare și gestionare ale IOTC. Comisia consideră că desfășurarea în continuare a pescuitului de către navele din Sri Lanka cu încălcarea măsurilor de conservare și gestionare ale IOTC este un indiciu clar al faptului că Sri Lanka nu a reușit să își asume propriile responsabilități în calitate de stat de pavilion în temeiul dreptului internațional, astfel cum se precizează la considerentul 37.
(39)
De asemenea, această situație demonstrează faptul că Sri Lanka nu se asigură că navele de pescuit autorizate să îi arboreze pavilionul nu se angajează în activități de pescuit INN sau nu sprijină acest tip de pescuit, încălcând punctul 34 din IPOA privind pescuitul INN care prevede ca statele să se asigure că navele de pescuit autorizate să arboreze pavilionul lor nu se angajează în activități de pescuit INN sau nu sprijină acest tip de pescuit. În plus, existența navelor sub pavilionul statului Sri Lanka la care face referire la considerentele 36-38 evidențiază, de asemenea, faptul că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 alineatele (1) și (2) din UNFSA, în temeiul cărora un stat de pavilion are obligația de a asigura conformitatea navelor care arborează pavilionul său cu normele de conservare și gestionare ale ORGP.
(40)
Comisia a constatat, de asemenea, că Sri Lanka nu poate adopta în mod eficace măsuri adecvate în legătură cu pescuitul INN din cauza deficiențelor existente în cadrul său juridic. Astfel, planul de acțiune propune o revizuire a cadrului juridic cu scopul de a garanta respectarea obligațiilor internaționale în ceea ce privește marea liberă, remedierea lipsei de mijloace operaționale suficiente pentru a monitoriza eficient flota de lungă distanță din Sri Lanka și crearea unui sistem de sancțiuni disuasiv.
(41)
Astfel cum se menționează la considerentul 36 din prezenta decizie, Sri Lanka a adoptat în noiembrie 2013 o lege a pescuitului revizuită care permite navelor sale să pescuiască în afara zonei sale economice exclusive. Cu toate acestea, legea care prevede punerea în aplicare a sistemului de licențe în marea liberă este încă în stadiul de proiect și, prin urmare, nu se aplică. Licențele sunt emise în prezent de către administrație, fără o procedură prestabilită, într-un mod nesistemic. În plus, Legea pescuitului revizuită prevede, de asemenea, sancțiuni mai severe pentru infracțiuni asociate pescuitului INN, care ar putea fi considerate ca un factor descurajant numai pentru o parte din flota de lungă distanță din Sri Lanka (în special pentru ambarcațiuni de mici dimensiuni, care pescuiesc în afara ZEE a Republicii Sri Lanka, pentru care sancțiunile ar putea fi considerate adecvate, având în vedere capacitatea limitată de pescuit a acestor nave). Cu toate acestea, flota de nave de dimensiuni mari (de peste 24 de metri în lungime) a statului Sri Lanka a crescut în 2013 și 2014, iar nivelul sancțiunilor prevăzute de noua lege privind pescuitul care se aplică pentru acest segment al flotei nu poate fi considerat ca având un efect de descurajare, aceste nave având o capacitate de pescuit de 10 până la 20 ori mai mare decât cea a navelor de dimensiuni mai mici. Legislația actuală (6) prevede o amendă maximă de 8 429 EUR [LKR 1 500 000 (7)], care nu poate fi considerată eficace în ceea ce privește asigurarea conformității, pentru a descuraja încălcările și pentru a-i priva pe autorii infracțiunilor de avantajele care rezultă din activitățile lor ilegale. Prin urmare, un asemenea nivel de sancțiuni nu poate fi considerat a fi în concordanță cu articolul 19 alineatul (2) din UNFSA care prevede, printre altele, că sancțiunile ar trebui să fie suficient de severe și să îi priveze pe autorii infracțiunilor de avantajele care rezultă din activitățile ilegale ale acestora. Prin urmare, Comisia consideră că sistemul de sancțiuni introdus de Sri Lanka este în mod evident inadecvat și nu este, în mod clar, proporțional cu gravitatea posibilelor încălcări, cu impactul potențial al încălcării asupra resurselor și cu potențialele beneficii care ar putea rezulta din astfel de acțiuni ilegale.
(42)
Prin urmare, acțiunile întreprinse de Sri Lanka având în vedere obligațiile ce îi revin în calitate de stat de pavilion sunt insuficiente pentru respectarea dispozițiilor articolului 118 din UNCLOS și ale articolelor 18, 19 și 20 din UNSFA.
(43)
Ținând seama de considerentele 292-299 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012 și de evoluțiile ulterioare datei de 15 noiembrie 2012, Comisia consideră, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) și articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul INN, că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu dreptul internațional în calitatea sa de stat de pavilion, în ceea ce privește navele implicate în pescuitul INN și pescuitul INN desfășurat sau sprijinit de nave de pescuit care arborează pavilionul său sau de resortisanții săi și nu a luat suficiente măsuri pentru a contracara pescuitul INN identificat și recurent desfășurat de navele care au arborat pavilionul său.
3.2. Nerespectarea obligațiilor legate de cooperare și aplicare [articolul 31 alineatul (5) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul INN]
(44)
Astfel cum s-a descris în considerentele 302-311 din Decizia din 15 noiembrie 2012, Comisia a analizat dacă Sri Lanka a cooperat în mod efectiv cu Comisia în cadrul anchetelor și a activităților conexe.
(45)
În ceea ce privește navele menționate în considerentul 293 al Deciziei din 15 noiembrie 2012, Sri Lanka avea obligația, după cum se indică în considerentul 296 al acestei decizii, să prezinte un raport lunar cu privire la acțiunile întreprinse împotriva acestor nave. Această raportare se materializează numai pentru nouă din cele 12 luni în 2013 și pentru două luni în loc de patru, în 2014. În contradicție cu dispozițiile articolului 20 din UNFSA care prevede obligațiile statelor de a investiga, de a coopera, fie direct, fie prin intermediul unei organizații regionale de gestionare a pescuitului pentru a asigura respectarea și executarea măsurilor de conservare și gestionare ale ORGP, Sri Lanka nu a reușit, așadar, să își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul dreptului internațional în materie de cooperare internațională și aplicare.
(46)
Astfel cum s-a descris la considerentul 302 al Deciziei din 15 noiembrie 2012, precum și la considerentul 45 de mai sus, Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile de raportare lunară către IOTC pentru cele 13 nave srilankeze care se presupune a fi implicate în activități de pescuit INN, dar nemenționate de IOTC. Astfel, Sri Lanka și-a demonstrat incapacitatea de a îndeplini condițiile prevăzute la articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă, în conformitate cu dreptul său intern, jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra comandantului, ofițerilor și echipajului.
(47)
În plus, conform considerentelor 306-307 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012, Comisia a analizat dacă Sri Lanka a luat măsuri eficace de aplicare a legii în ceea ce privește operatorii responsabili pentru pescuitul INN și dacă s-au aplicat sancțiuni suficient de severe pentru a îi priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din pescuitul INN.
(48)
Astfel cum se explică în considerentul 41, în urma adoptării Deciziei din 15 noiembrie 2012, Sri Lanka nu a pus în practică un sistem de sancțiuni disuasive pentru segmentul navelor mari din flota sa. Actuala listă de sancțiuni nu este în concordanță cu articolul 19 alineatul (2) din UNFSA care prevede, printre altele, că sancțiunile ar trebui să fie suficient de severe și să îi priveze pe autorii infracțiunilor de avantajele care rezultă din activitățile ilegale ale acestora.
(49)
Dovezile disponibile confirmă în continuare faptul că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în conformitate cu dreptul internațional în legătură cu măsurile eficiente de aplicare a legii. În această privință, după cum s-a explicat în considerentele 36-38, existența continuă a navelor de pescuit care încalcă măsurile de conservare și gestionare ale IOTC subliniază incapacitatea Republicii Sri Lanka de a-și onora responsabilitățile în ceea ce privește navele sale care navighează în marea liberă, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatele (1) și (2) din UNFSA.
(50)
După cum se evidențiază în considerentul 309 din Decizia din 15 noiembrie 2012, nivelul de dezvoltare al statului Sri Lanka nu poate fi considerat drept un factor care subminează capacitatea autorităților competente de a coopera cu alte țări și de a pune în practică măsurile de aplicare a legii. Evaluarea constrângerilor specifice legate de dezvoltare se detaliază la considerentele 65-67.
(51)
Prin urmare, acțiunile întreprinse de Sri Lanka având în vedere obligațiile ce îi revin în calitate de stat de pavilion sunt insuficiente pentru respectarea dispozițiilor articolului 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS și ale articolelor 18 și 19 din UNFSA.
(52)
Având în vedere considerentele 302-311 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012 și evoluțiile ulterioare datei de 15 noiembrie 2012, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) și articolul 31 alineatul (5) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul INN, Comisia consideră că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional, în calitate de stat de pavilion, în ceea ce privește eforturile de cooperare și de aplicare a legii.
3.3. Nerespectarea obligațiilor de punere în aplicare a normelor internaționale [articolul 31 alineatul (6) din Regulamentul INN]
(53)
Conform considerentelor 314-334 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012, Comisia a analizat informațiile considerate relevante în legătură cu statutul statului Sri Lanka de parte contractantă la IOTC. Prin urmare, Comisia a analizat toate informațiile considerate relevante cu privire la acordul statului Sri Lanka de a aplica măsurile de conservare și gestionare adoptate de IOTC ca urmare a Deciziei din 15 noiembrie 2012.
(54)
Se reamintește că, după adoptarea Deciziei din 15 noiembrie 2012, IOTC a emis rapoarte de conformitate anuale pentru 2013 (8) și, respectiv, 2014 (9), care arată că Sri Lanka era în continuare neconformă sau numai parțial conformă în anii 2012 și 2013.
(55)
În ceea ce privește raportul de conformitate pentru 2013, Sri Lanka nu a trimis unele dintre informațiile necesare privind statisticile și privind anumite măsuri de conservare și gestionare.
(56)
În special în ceea ce privește rezoluția 10/08 a IOTC (10) privind lista de nave active, Sri Lanka nu a furnizat informații privind indicativul de apel radio internațional pentru fiecare navă. În ceea ce privește rezoluția 06/03 a IOTC (11) privind adoptarea de sisteme de monitorizare a navelor (VMS), Sri Lanka nu a reușit să își echipeze navele de peste 15 metri lungime totală cu VMS și să construiască un centru de monitorizare a pescuitului (CMP). De asemenea, Sri Lanka nu a prezentat raportul obligatoriu privind VMS. În ceea ce privește rezoluția 10/02 a IOTC (12) privind cerințele statistice obligatorii, Sri Lanka nu a raportat date privind frecvența dimensiunii pentru pescuitul de coastă și nu a raportat date privind capturile nominale, capturile și efortul de pescuit și date privind frecvența dimensiunii la standardele impuse prin această rezoluție pentru sectorul pescuitului costier, pescuitul de suprafață și pescuitul cu paragate. În ceea ce privește rezoluția 05/05 a IOTC (13) referitoare la furnizarea de date privind rechinii, Sri Lanka se conformează numai parțial, întrucât datele privind setcile și paragatele au fost furnizate combinat.În ceea ce privește rezoluția 12/05 a IOTC (14) privind transbordările efectuate în port, Sri Lanka nu a furnizat raportul obligatoriu.În legătură cu rezoluția IOTC 11/04 privind observatorii (15), Sri Lanka nu a aplicat sistemul regional de observare prevăzut de această rezoluție. În special, Sri Lanka nu a stabilit sistemul de observare în ceea ce privește prezența obligatorie de 5 % pe mare, pentru navele cu o lungime de peste 24 m, și nu respectă obligația de raportare a observatorilor.
(57)
În ceea ce privește raportul de conformitate pentru 2014, Sri Lanka nu a transmis unele dintre informațiile necesare privind statisticile și privind anumite măsuri de conservare și gestionare.
(58)
În special, în ceea ce privește rezoluția 13/02 a IOTC (16), Sri Lanka nu a adoptat o legislație care să facă obligatorie marcarea uneltelor de pescuit. În ceea ce privește rezoluția 13/08 a IOTC (17), Sri Lanka nu a prezentat un plan de gestionare a dispozitivelor de concentrare a peștilor (fish aggregating device - FAD), nici nu au fost luate măsuri juridice și administrative pentru cele 8 nave de pescuit cu plasă pungă, astfel cum se solicită în Rezoluția 12/13 a IOTC (18). Tot în 2014, în ceea ce privește rezoluția 06/03 a IOTC (19), Sri Lanka nu și-a echipat propriile nave de peste 15 metri lungime totală cu VMS, nu a construit un CMP și nici nu a prezentat raportul obligatoriu privind VMS.În ceea ce privește rezoluția 10/02 a IOTC privind cerințele statistice obligatorii, Sri Lanka nu a raportat date privind captura nominală, captura și efortul și nici date privind frecvența dimensiunii la standardele impuse prin această rezoluție.În ceea ce privește rezoluțiile 13/06 (20) și 12/04 (21) ale IOTC, Sri Lanka nu a transpus interdicția privind rechinul cu înotătoare albe și nici nu a pus în aplicare obligațiile pentru navele de pescuit cu plase pungă de a fi echipate cu vârșe și pentru navele de pescuit cu paragate plutitoare de a fi echipate cu tăietoare de funii și dispozitive de decrosare. Tot în 2014, în ceea ce privește rezoluția 11/04 (22), Sri Lanka nu a pus în aplicare sistemul de observare, astfel cum era obligată.În special, Sri Lanka nu a stabilit sistemul de observare în ceea ce privește prezența obligatorie de 5 % pe mare, pentru navele cu o lungime de peste 24 de metri, și nu respectă obligația de raportare a observatorilor. În ceea ce privește rezoluția 10/10 a IOTC (23), Sri Lanka nu a prezentat raportul privind importurile, debarcările, transbordările în porturi a produselor pescărești din ton și specii înrudite.
(59)
Faptul că Sri Lanka nu a reușit să furnizeze IOTC informațiile solicitate și să își îndeplinească obligațiile față de IOTC menționate în considerentele 56 și 58 demonstrează incapacitatea de a își îndeplini obligațiile în calitate de stat de pavilion stabilite în UNCLOS și UNFSA. În special, incapacitatea de a furniza în timp util informații statistice, privind VMS, captura și efortul, transbordările în port și programul de observare subminează capacitatea statului Sri Lanka de a-și îndeplini obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 117 și 118 din UNCLOS. Aceste articole prevăd obligațiile statului de a adopta măsuri pentru resortisanții săi în vederea conservării resurselor vii din marea liberă și de a coopera cu privire la măsurile pentru conservarea și gestionarea resurselor vii în zonele din marea liberă.
(60)
Astfel cum s-a descris la considerentul 322 din Decizia din 15 noiembrie 2012, o serie de elemente au fost constatate în cursul vizitei Comisiei în Sri Lanka în noiembrie 2010, în special în ceea ce privește absența VMS și lipsa unei legislații privind raportarea capturilor. Alte elemente care prezintă motive de îngrijorare, cum ar fi lipsa unui sistem de observare și raportarea necorespunzătoare cu privire la navele și resortisanții identificați ca fiind implicați în activități de pescuit INN au fost subliniate în considerentele 319 și 321 din Decizia din 15 noiembrie 2012 ca urmare a rapoartelor de conformitate ale IOTC pentru 2011 și 2012.În această privință, informațiile furnizate de autoritățile din Sri Lanka în ceea ce privește legislația în materie de pescuit în marea liberă, crearea unui VMS funcțional, a unui sistem de observare fiabil și a unui sistem de înregistrare și raportare a capturilor au arătat că autoritățile nu au asigurat controlul și monitorizarea eficiente și eficace ale navelor sub pavilionul statului Sri Lanka în conformitate cu obligațiile internaționale. În special, astfel cum se indică în considerentele 36, 40 și 41, Sri Lanka a fost invitată să elaboreze un cadru juridic aprofundat pentru a permite pescuitul în mare liberă, împreună cu licențe de pescuit în marea liberă și respectarea rezoluțiilor IOTC, în special în ceea ce privește monitorizarea, controlul și supravegherea flotei proprii, inclusiv VMS, jurnalul de bord și un sistem de raportare a capturilor și un program de observare.În ceea ce privește legislația în materie de pescuit în marea liberă, legea pescuitului a fost modificată pentru a permite pescuitul în marea liberă, iar regulamentul de aplicare pentru emiterea licenței a fost elaborat și adoptat în final în septembrie 2014. Cu toate acestea, deoarece regulamentul de aplicare a fost adoptat abia în septembrie 2014 și nu există nicio informație privind modul în care aceasta ar fi pus în aplicare, sunt emise numai autorizații administrative, în timp ce navele din Sri Lanka operează fără VMS. În ceea ce privește sistemul regional de observare, documentele furnizate de autoritățile din Sri Lanka au arătat că, în ciuda procesului de selecție și de recrutare a unor inspectori, o mare parte a flotei nu va fi acoperită din cauza numărului redus de inspectori (45) comparativ cu numărul mare de nave (1 758 de nave în registrul IOTC al navelor). Cu toate acestea, Sri Lanka nu a înaintat nicio propunere de soluționare a acestei probleme serioase în contextul IOTC, ceea ce înseamnă că nu există o acoperire adecvată a flotei sub pavilion srilankez care operează în marea liberă, din cauza mijloacelor de inspecție inadecvate.În această privință, se reamintește că Sri Lanka se confruntă cu probleme grave în legătură cu raportarea datelor către IOTC, ceea ce subminează capacitarea țării de a-și exercita obligațiile ce îi revin în calitate de stat de pavilion.
(61)
În ceea ce privește VMS, astfel cum este descris în considerentele 316, 321 și 322 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012 și în considerentul (60) din prezenta decizie, Comisia amintește diferite probleme evidențiate de IOTC. Ca urmare a Deciziei din 15 noiembrie 2012, Sri Lanka a afirmat că sistemul VMS propriu este în curs de introducere. Sri Lanka a prezentat Comisiei legislația care demonstrează necesitatea echipării vaselor cu un transponder începând cu 1 noiembrie 2011 și a precizat că un prestator de servicii a fost deja selectat. Cu toate acestea, finanțarea nu era stabilită și negocierile dintre autoritățile din Sri Lanka și instituția financiară relevantă au fost în derulare timp de mai mult de 18 luni. Negocierile se referă la modalitățile și condițiile unui împrumut în vederea achiziționării și instalării unui CMP și la oferirea de asistență financiară pentru ca operatorii să instaleze și să opereze într-o perioadă de timp rezonabilă VMS pentru întreaga flotă din marea liberă. Ca urmare, Sri Lanka nu dispune de un centru de monitorizare a pescuitului. În plus, sistemul VMS este încă în curs de dezvoltare și nu a devenit niciodată operațional. Comisia a stabilit în timpul vizitei sale în ianuarie 2014, astfel cum s-a confirmat de către Sri Lanka și rapoartele ulterioare de conformitate ale IOTC pentru 2013 și 2014, că navele de pescuit srilankeze nu sunt încă echipate cu VMS. În ceea ce privește respectarea cerințelor adoptate de IOTC privind VMS, există discrepanțe între rapoartele de conformitate ale IOTC pentru 2013 și 2014 și acțiunile întreprinse de Sri Lanka. Rapoartele de conformitate prevăd conformitate parțială, în timp ce informațiile furnizate de Sri Lanka arată în mod clar că nu a existat o implementare efectivă a unui VMS. Prin urmare, Sri Lanka nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 18 alineatul (3) litera (g) din UNFSA, în contextul informațiilor colectate în legătură cu capacitățile de monitorizare, control și supraveghere ale autorităților srilankeze, în special în legătură cu capacitatea sa operațională de a-și gestiona flota, precum și de a dezvolta și pune în aplicare un VMS funcțional.
(62)
Faptele stabilite în secțiunea 3.3 arată că Sri Lanka a încălcat articolul 18 alineatul (3) din UNFSA.
(63)
Prin urmare, având în vedere obligațiile ce îi revin în calitate de stat de pavilion, Sri Lanka nu s-a conformat suficient dispozițiilor articolelor 117 și 118 din UNCLOS și ale articolului 18 alineatul (3) din UNFSA.
(64)
Ținând seama de considerentele 314-334 ale Deciziei din 15 noiembrie 2012 și de evoluțiile ulterioare datei respectivei decizii, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (6) din Regulamentul INN, Comisia consideră că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în conformitate cu dreptul internațional, cu privire la normele, reglementările și măsurile de conservare și gestionare internaționale.
3.4. Constrângeri specifice țărilor în curs de dezvoltare
(65)
Se reamintește că, potrivit indicelui de dezvoltare umană al Organizației Națiunilor Unite (24), Sri Lanka este considerată o țară cu un grad mediu de dezvoltare umană (pe locul 92 din 186 de țări). Acest lucru este confirmat, de asemenea, de anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (25), în care Sri Lanka se află în categoria de țări cu venit mediu inferior.
(66)
Conform considerentului 337 al Deciziei din 15 noiembrie 2012, nu au fost găsite probe coroborante care să indice că incapacitatea statului Sri Lanka de a-și îndeplini obligațiile care îi revin în conformitate cu dreptul internațional este rezultatul lipsei de dezvoltare. După 15 noiembrie 2012, nu au fost prezentate dovezi suplimentare concrete care să arate că deficiențele identificate sunt o consecință a lipsei capacităților și a infrastructurii administrative.
(67)
Ținând seama de considerentele 336-337 ale Deciziei Comisiei din 15 noiembrie 2012 și de evoluțiile ulterioare datei de 15 noiembrie 2012, în conformitate cu articolul 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, Comisia consideră că stadiul de dezvoltare și performanța generală a Sri Lankăi în ceea ce privește activitățile de pescuit nu sunt afectate de nivelul său de dezvoltare.
4. CONCLUZIE PRIVIND IDENTIFICAREA ȚĂRII TERȚE NECOOPERANTE
(68)
Având în vedere concluziile formulate mai sus în ceea ce privește faptul că Sri Lanka nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu dreptul internațional în calitate de stat de pavilion, de stat al portului, de stat de coastă sau de stat de comercializare și nu a adoptat acțiuni pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, în conformitate cu articolul 31 din Regulamentul INN, această țară ar trebui să fie identificată drept țară pe care Comisia o consideră țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN.
(69)
Ținând seama de articolul 18 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul INN, autoritățile competente ale statelor membre sunt obligate să refuze importul produselor de pescuit în Uniune, fără a fi necesar să solicite dovezi suplimentare sau să trimită o cerere de asistență statului de pavilion în momentul în care constată că certificatul de captură a fost validat de către autoritățile unui stat de pavilion identificat ca stat necooperant în conformitate cu articolul 31 din respectivul regulament. Impactul negativ asupra comerțului ar trebui, în măsura posibilului, să fie introdus treptat, pentru a facilita, în perioada cuprinsă între data intrării în vigoare a prezentei decizii de punere în aplicare a Comisiei și data posibilelor măsuri luate de Consiliu, ajustarea de către părți la noua situație și pentru a oferi operatorilor economici timp pentru a se adapta (corespunzător), având în vedere caracteristicile speciale ale produselor pescărești originare din Sri Lanka și ale întreprinderilor furnizoare din Sri Lanka, printre altele, cele mici și mijlocii. Prin urmare, aplicarea prezentei decizii ar trebui să fie amânată cu trei luni. O astfel de amânare nu trebuie să aibă niciun impact asupra necesității luării unor măsuri urgente de către Consiliu pentru a rezolva rapid situația din Sri Lanka legată de pescuitul INN.
(70)
Se precizează că identificarea statului Sri Lanka ca țară pe care Comisia o consideră necooperantă în sensul prezentei decizii nu exclude nicio acțiune ulterioară întreprinsă de Comisie sau de Consiliu în vederea stabilirii unei liste a țărilor necooperante.
(71)
În cazul în care Consiliul ar include Sri Lanka pe lista de țări terțe necooperante în conformitate cu dispozițiile articolului 33 din Regulamentul INN, prezenta decizie prealabilă de identificare ar deveni caducă.
5. PROCEDURA COMITETULUI
(72)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului pentru pescuit și acvacultură,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Republica Democratică Socialistă Sri Lanka este identificată ca țară terță pe care Comisia o consideră ca țară terță necooperantă în combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare la 14 ianuarie 2015.
Adoptată la Bruxelles, 14 octombrie 2014.