РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 28 август 2013 година
относно проекта на италиански указ във връзка с методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура
(нотифицирано под номер C(2013) 5517)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/444/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (1), и по-специално член 19 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с процедурата, предвидена в член 19, втора алинея от Директива 2000/13/ЕО, на 9 ноември 2012 г. италианските органи нотифицираха Комисията за проект на указ, в който се предвиждат, inter alia, изисквания за задължително етикетиране на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
(2)
В член 2, параграф 1 от нотифицирания указ се предвижда, че етикетите на стерилизираното дълготрайно прясно мляко, млякото, произведено по технологията UHT, микрофилтрираното пастьоризирано мляко и млякото, пастьоризирано при висока температура, трябва да носят обозначение за държавата на произход на млекодобивното стопанство, от което идва обработеното мляко, или обозначението „ЕС“ или „трети държави“, в случай че мястото, от което идва млякото, е съответно от една или повече държави - членки на Европейския съюз, или от трети държави.
(3)
С Директива 2000/13/ЕО се хармонизират правилата, които регламентират етикетирането на храните, като, от една страна, се предвижда хармонизиране на някои национални разпоредби, а от друга - въвеждане на мерки по отношение на нехармонизираните национални разпоредби. Обхватът на хармонизирането е определен в член 3, параграф 1 от посочената директива, в който са изброени всички задължителни указания по отношение на етикетирането на храните при условията и дерогациите, предвидени в членове 4-17.
(4)
В член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че информацията за мястото на произход или мястото, от което идва храната, се посочва, „когато липсата на това посочване може да заблуди потребителя относно истинския произход на храната“.
(5)
В член 4, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че за някои определени храни може да се изискват и други обозначения освен изброените в член 3, параграф 1 от директивата, чрез разпоредби на Съюза или - при липса на такива - чрез национални разпоредби.
(6)
С член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се разрешава приемането на нехармонизирани национални разпоредби, ако те са обосновани с едно от изброените в него съображения, в това число, inter alia, опазване на общественото здраве и предотвратяване на измами, при условие че естеството на разпоредбите не възпрепятства прилагането на определенията и правилата, установени с Директива 2000/13/ЕО. Ето защо, когато в държава членка се предлага проект на национални разпоредби в областта на етикетирането, е необходимо да се провери тяхната съвместимост с посочените по-горе изисквания и с разпоредбите на Договора за функционирането на Европейския съюз.
(7)
Италианските органи са на мнение, че нотифицираната мярка е необходима, за да се гарантира защита на интересите на потребителите и да се засили прилагането на превенция и ограничаване на измамите с храни. Пояснено бе, че противно на вярването на италианските потребители, млякото, продавано на италианския пазар, не е само от италиански произход, вследствие на което е налице необходимост произходът да бъде отбелязван на етикета, за да се предотврати подвеждане на потребителите. Предвид изложеното по-горе италианските органи са на мнение, че разпоредбите на член 2, параграф 1 са обосновани с оглед на член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(8)
С член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се въвежда подходящ механизъм за преодоляване на риска потребителите да бъдат подведени в случаите, когато някои елементи могат да създадат впечатление, че произходът или мястото, от което идва дадена храна, са различни от действителните. Стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост са тези, които трябва да гарантират, че информацията за произхода и мястото, от което идва дадена храна, фигурира на етикета, когато липсата ѝ може да породи объркване за потребителите. Националните правоприлагащи органи са тези, които трябва да установят спазването на това задължение.
(9)
Разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ биха навели на мисълта, че въпросните храни винаги се представят по начин, който подвежда италианските потребители относно действителния им произход или мястото, от което идват. В тази връзка Комисията посочва, че обхватът на нотифицирания указ не включва мляко с (твърде) ограничена трайност (сурово мляко, пастьоризирано мляко), докато именно то може да накара потребителите да мислят, че въпросното мляко е с италиански произход.
(10)
Освен позоваването на потребността от защита на интересите на потребителите, италианските органи не са представили достатъчни обосновки, които да водят до заключението, че е необходимо задължително обозначаване на произхода на продуктите, изброени в член 1 от нотифицирания указ, което е в допълнение към задължението, установено в член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(11)
Следователно италианските органи не са доказали, че обозначаването на произхода, предвидено в нотифицирания указ, е необходимо за постигане на някоя от целите, изброени в член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО.
(12)
Предвид изложените съображения в съответствие с член 19, трета алинея от Директива 2000/13/ЕО Комисията даде отрицателно становище относно посочените по-горе разпоредби на нотифицирания указ.
(13)
Съответно от италианските органи следва да бъде изискано да не приемат разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Италианската република не приема разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ относно методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 28 август 2013 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 28 august 2013
privind proiectul de decret din Italia privind metodele care să indice originea laptelui cu durată lungă de conservare, a laptelui UHT, a laptelui pasteurizat microfiltrat și a laptelui pasteurizat la temperatură înaltă
[notificată cu numărul C(2013) 5517]
(Numai textul în limba italiană este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2013/444/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (1), în special articolul 19,
întrucât:
(1)
În conformitate cu procedura menționată la articolul 19 al doilea paragraf din Directiva 2000/13/CE, la 9 noiembrie 2012, autoritățile italiene au notificat Comisiei proiectul de decret care prevede, printre altele, cerințele de etichetare obligatorii pentru laptele cu durată lungă de conservare, laptele UHT, laptele pasteurizat microfiltrat și laptele pasteurizat la temperatură înaltă.
(2)
Articolul 2 alineatul (1) din decretul care face obiectul notificării prevede că etichetele laptelui cu durată lungă de conservare, laptelui UHT, laptelui pasteurizat microfiltrat și laptelui pasteurizat la temperatură ridicată trebuie să indice țara de origine a fermelor producătoare de lactate de unde provine laptele tratat sau indicația „UE” sau „țări terțe”, în cazul în care laptele provine din unul sau mai multe state membre ale Uniunii Europene sau, respectiv, din țări terțe.
(3)
Directiva 2000/13/CE armonizează normele care reglementează etichetarea produselor alimentare, prevăzând, pe de o parte, armonizarea unor dispoziții naționale și, pe de altă parte, măsuri pentru dispozițiile naționale nearmonizate. Domeniul de aplicare al armonizării este definit la articolul 3 alineatul (1) din directiva respectivă, care enumeră toate mențiunile care trebuie să figureze în mod obligatoriu pe eticheta produselor alimentare în conformitate cu articolele 4-17 și sub rezerva derogărilor prevăzute la articolele menționate.
(4)
Articolul 3 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2000/13/CE prevede că informațiile privind locul de origine sau de proveniență se specifică „în cazurile în care omiterea acestei mențiuni ar putea induce consumatorul în eroare cu privire la originea sau proveniența reală a produsului alimentar”.
(5)
Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2000/13/CE prevede că, în cazul anumitor produse alimentare, dispozițiile Uniunii sau, în absența acestora, dispozițiile naționale pot prevedea includerea altor mențiuni pe lângă cele enumerate la articolul 3 alineatul (1) din directiva respectivă.
(6)
Articolul 18 alineatul (2) din Directiva 2000/13/CE permite adoptarea unor dispoziții naționale nearmonizate, în cazul în care acestea sunt justificate de unul dintre motivele enumerate la articolul menționat, inclusiv, inter alia, protecția sănătății publice și prevenirea fraudei, cu condiția ca acestea să nu fie de o asemenea natură încât să împiedice aplicarea definițiilor și a normelor prevăzute în Directiva 2000/13/CE. Prin urmare, atunci când într-un stat membru au fost propuse proiecte de dispoziții naționale în materie de etichetare, este necesar să se analizeze compatibilitatea acestora cu cerințele menționate anterior și cu dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.
(7)
Autoritățile italiene susțin că măsura care face obiectul notificării este necesară pentru a asigura protecția intereselor consumatorilor și pentru a consolida aplicarea prevenirii și reprimării fraudei în materie de alimente. Se precizează că, contrar opiniei consumatorilor italieni, laptele comercializat în Italia nu este numai de origine națională și, prin urmare, indicarea originii pe etichetă a devenit indispensabilă pentru a evita inducerea în eroare a consumatorilor. Având în vedere considerentele de mai sus, autoritățile italiene susțin că dispozițiile articolului 2 alineatul (1) sunt justificate în temeiul articolului 3 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2000/13/CE.
(8)
Articolul 3 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2000/13/CE instituie un mecanism adecvat pentru a preveni riscul inducerii în eroare a consumatorilor în cazurile în care anumite elemente ar putea sugera că un aliment are altă origine sau proveniență decât cea reală. Operatorilor din industria alimentară le revine sarcina de a se asigura că informațiile privind locul de origine sau de proveniență sunt prezente pe etichetă în cazul în care omiterea lor ar putea crea confuzii în mintea consumatorului. De asemenea, autorităților naționale le revine sarcina de a aplica legea pentru a asigura respectarea acestei obligații.
(9)
Dispozițiile de la articolul 2 alineatul (1) din decretul notificat ar însemna în acest caz că produsele alimentare în cauză sunt întotdeauna prezentate astfel încât acestea ar induce în eroare consumatorul italian cu privire la adevărata lor origine sau loc de proveniență. În acest sens, Comisia remarcă faptul că domeniul de aplicare al decretului care face obiectul notificării nu se aplică tipurilor de lapte cu o valabilitate (foarte) limitată (laptele crud, laptele pasteurizat). Or tocmai acestea din urmă sunt susceptibile de a sugera consumatorului originea italiană a tipurilor de lapte în cauză.
(10)
În afara unei mențiuni referitoare la necesitatea protejării interesului consumatorilor, autoritățile italiene nu au furnizat justificări suficiente care să permită să se concluzioneze că, în ceea ce privește produsele enumerate la articolul 1 din decretul care face obiectul notificării, este necesară indicarea obligatorie a locului de origine, pe lângă obligația stabilită la articolul 3 alineatul (1) punctul 8 din Directiva 2000/13/CE.
(11)
Prin urmare, autoritățile italiene nu au demonstrat că indicarea locului de origine, astfel cum este prevăzută în decretul care face obiectul notificării, este necesară în vederea atingerii unuia dintre obiectivele enumerate la articolul 18 alineatul (2) din Directiva 2000/13/CE.
(12)
În lumina acestor observații, Comisia a emis un aviz negativ privind dispozițiile menționate anterior ale decretului care face obiectul notificării, în conformitate cu articolul 19 al treilea paragraf din Directiva 2000/13/CE.
(13)
În consecință, ar trebui să se solicite autorităților italiene să nu adopte dispozițiile articolului 2 alineatul (1) din decretul care face obiectul notificării.
(14)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Republica Italiană nu adoptă dispozițiile articolului 2 alineatul (1) din decretul care face obiectul notificării privind metodele pentru indicarea originii laptelui cu durată lungă de conservare, laptelui UHT, laptelui pasteurizat microfiltrat și laptelui pasteurizat la temperatură înaltă.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Italiene.
Adoptată la Bruxelles, 28 august 2013.