РЕШЕНИЕ № 565/2014/EС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за въвеждане на опростен режим за контрола на лица на външните граници, който се основава на едностранното призн аване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване или планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, и за отмяна на Решения № 895/2006/EО и № 582/2008/EО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви а) и б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2011 г., от Хърватия, която се присъедини към Съюза на 1 юли 2013 г., се изисква от тази дата да наложи задължение за притежаване на виза на гражданите на третите държави, които са изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (2).
(2)
Съгласно член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г. разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно условията и критериите за издаване на единни визи, както и разпоредбите за взаимно признаване на визи и за равностойността между разрешенията за пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и визите за краткосрочно пребиваване, се прилагат в Хърватия единствено след приемането на решение на Съвета за тази цел. Те обаче са задължителни за Хърватия от датата на присъединяване.
(3)
Поради това от Хърватия се изисква да издава национални входни визи или национални визи за транзитно преминаване през нейна територия на граждани на трети държави, притежаващи единна виза или виза за дългосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, издадена/издадено от държава-членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, или подобни документи, издадени от България, Кипър и Румъния, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.
(4)
Притежателите на документи, издадени от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на документи, издадени от България, Кипър и Румъния, не представляват риск за Хърватия, тъй като те са били подложени на всички необходими проверки от тези държави-членки. С цел да се избегне налагането на неоправдана допълнителна административна тежест за Хърватия, следва да се приемат общи правила, с които на Хърватия се разрешава едностранно да признава определени документи, издадени от тези държави-членки, за равностойни на националните си визи и да въведе опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност.
(5)
Общите правила, въведени с Решение № 895/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) и с Решение № 582/2008/ЕО Европейския парламент и на Съвета (4), следва да бъдат отменени. По отношение на Кипър, който прилага общия режим, установен с Решение № 895/2006/ЕО, от 10 юли 2006 г. насам, както и на България и на Румъния, които прилагат общия режим, установен с Решение № 582/2008/ЕО, от 18 юли 2008 г. насам, следва да се приемат общи правила, с които на България, Кипър и Румъния се разрешава, подобно на Хърватия, едностранно да признават определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и подобни документи, издадени от Хърватия, за равностойни на националните си визи и да въведат опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност. Настоящото решение не засяга целта на България и Румъния да станат незабавно държави-членки от Шенгенското пространство.
(6)
Опростеният режим, определен в настоящото решение, следва да се прилага през преходен период до датата, която следва да бъде определена с решение на Съвета, както е посочено в член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. по отношение на Кипър, в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. по отношение на България и Румъния и в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. по отношение на Хърватия, при спазване на евентуалните преходни разпоредби относно документи, издадени преди тази дата.
(7)
Участието в опростения режим следва да бъде незадължително, без на държавите-членки да се налагат задължения в допълнение към предвидените в Акта за присъединяване от 2003 г., в Акта за присъединяване от 2005 г. или в Акта за присъединяване от 2011 г.
(8)
Общите правила следва да се прилагат за краткосрочните единни визи, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, визите с ограничена териториална валидност, издадени на кандидат, който притежава документ за задгранично пътуване, който не е признат в една или повече, но не във всички държави-членки в съответствие с Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5) (Визов кодекс), както и от държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, а така също и за визите за краткосрочно пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния. Признаването на даден документ следва да бъде ограничено до срока на валидност на документа.
(9)
Условията за влизане на граждани на трети страни за престой на територията на държавите-членки, който не надвишава 90 дни за период от 180 дни, както е посочено в Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (6), трябва да бъдат изпълнени, с изключение на условието да притежават валидна виза, ако такава се изисква съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001, доколкото с настоящото решение се създава режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на подобни документи, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни.
(10)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно въвеждането на режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от други държави-членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(11)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (8).
(12)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (9), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (10).
(13)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола, подписан между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (11), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (12).
(14)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(15)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета, (13) и следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(16)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (14), и следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
С настоящото решение се въвежда опростен режим за контрола на лица на външните граници, съгласно който България, Хърватия, Кипър и Румъния могат едностранно да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, документите, посочени в член 2, параграф 1 и член 3 от настоящото решение, които са издадени на граждани на трети държави, задължени да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001.
Изпълнението на настоящото решение не засяга проверките на лица на външните граници в съответствие с членове 5 - 13 и 18 - 19 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
Член 2
1. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, следните документи, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от гражданството на техните притежатели:
а)
„единна виза“ по смисъла на член 2, точка 3 от Визовия кодекс, валидна за две или многократни влизания;
б)
„виза за дългосрочно пребиваване“, посочена в член 18 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген (15);
в)
„разрешение за пребиваване“ по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
2. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат също да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, визите с ограничена териториална валидност, издадени в съответствие с член 25, параграф 3, първо изречение от Визовия кодекс.
3. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат настоящото решение, те признават всички документи, посочени в параграфи 1 и 2, независимо коя държава-членка е издала документа, освен когато тези документи са поставени върху документи за пътуване, които те не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
Член 3
1. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат член 2, те могат, в допълнение към документите, посочени в настоящия член, да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни:
а)
националните визи за краткосрочен престой и националните визи за дългосрочен престой, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в единния формат, определен с Регламент (ЕО) № 1683/95 на Съвета (16);
б)
разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в съответствие с единния формат, установен с Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета (17),
освен когато визите и разрешенията за пребиваване са поставени върху документи за пътуване, които тези държави-членки не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
2. Документите, издавани от България, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение I.
Документите, издавани от Хърватия, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение II.
Документите, издавани от Кипър, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение III.
Документите, издавани от Румъния, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение IV.
Член 4
Срокът на валидност на документите, посочени в членове 2 и 3, обхваща времетраенето на транзитното преминаване или престоя.
Член 5
България, Хърватия, Кипър и Румъния нотифицират Комисията в срок от 20 работни дни от влизането в сила на настоящото решение, ако решат да прилагат настоящото решение. Комисията публикува съобщената ѝ от тези държави-членки информация в Официален вестник на Европейския съюз.
В тези нотификации, когато е приложимо, се посочват третите държави, по отношение на които България, Хърватия, Кипър и Румъния, поради липсата на дипломатически отношения, не прилагат настоящото решение в съответствие с член 2, параграф 3 и член 3, параграф 1.
Член 6
Решения № 895/2006/ЕО и № 582/2008/ЕО се отменят.
Член 7
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
То се прилага до датата, определена с решение на Съвета, прието съгласно член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. - по отношение на Кипър, съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. - по отношение на България и Румъния, и съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. - по отношение на Хърватия, на която дата всички разпоредби на достиженията на правото от Шенген в областта на общата визова политика и движението на граждани на трети държави, законно пребиваващи на територията на държавите-членки, се прилагат за съответната държава-членка.
Член 8
Адресати на настоящото решение са Република България, Република Хърватия, Република Кипър и Румъния.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
DECIZIA NR. 565/2014/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 15 mai 2014
de introducere a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către Bulgaria, Croația, Cipru și România a anumitor documente ca fiind echivalente cu vizele naționale ale acestora pentru tranzitul sau șederea preconizată pe teritoriile lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile și de abrogare a Deciziilor nr. 895/2006/CE și nr. 582/2008/CE
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (a) și (b),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
întrucât:
(1)
În temeiul articolului 4 alineatul (1) din Actul de aderare din 2011, Croația, care a aderat la Uniunea Europeană la data de 1 iulie 2013, trebuie, de la această dată, să supună obligației de a deține viză resortisanții țărilor terțe enumerate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului (2).
(2)
În temeiul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2011, dispozițiile acquis-ului Schengen privind condițiile și criteriile de eliberare a vizelor uniforme, precum și dispozițiile privind recunoașterea reciprocă a vizelor și echivalența dintre permisele de ședere/vizele de lungă ședere și vizele de scurtă ședere, se aplică în Croația numai după o decizie a Consiliului în acest sens. Cu toate acestea, dispozițiile sunt obligatorii pentru Croația începând cu data aderării.
(3)
Prin urmare, Croația are obligația de a elibera vize naționale, pentru intrarea sau tranzitul pe teritoriul său, resortisanților țărilor terțe care dețin o viză uniformă, o viză de lungă ședere sau un permis de ședere eliberat de un stat membru care aplică integral acquis-ul Schengen ori un document similar eliberat de Bulgaria, Cipru și România, care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.
(4)
Titularii de documente eliberate de statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen și de documente eliberate de Bulgaria, Cipru și România nu prezintă niciun risc pentru Croația, întrucât aceștia au fost supuși tuturor controalelor necesare de către statele membre respective. Pentru a evita impunerea unor sarcini administrative suplimentare nejustificate Croației, ar fi necesară adoptarea de norme comune prin care Croația să fie autorizată să recunoască în mod unilateral anumite documente eliberate de statele membre ca fiind echivalente cu vizele sale naționale și să instituie un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele sale externe, bazat pe această echivalență unilaterală.
(5)
Normele comune introduse prin Decizia nr. 895/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3) și prin Decizia nr. 582/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4) ar trebui abrogate. În ceea ce privește Cipru, care pune în aplicare regimul comun instituit prin Decizia nr. 895/2006/CE începând cu data de 10 iulie 2006, și Bulgaria și România, care aplică regimul comun instituit prin Decizia nr. 582/2008/CE începând cu data de 18 iulie 2008, ar fi necesară adoptarea de norme comune prin care Bulgaria, Cipru și România să fie autorizate, precum Croația, să recunoască în mod unilateral anumite documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen, precum și documente similare eliberate de Croația, ca fiind echivalente cu vizele sale naționale și să instituie un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe ale acestora, bazat pe această echivalență unilaterală. Prezenta decizie nu aduce atingere obiectivului Bulgariei și României de a deveni state membre Schengen fără întârziere.
(6)
Regimul simplificat stabilit prin prezenta decizie ar trebui să se aplice pe o perioadă de tranziție, până la data care urmează a fi stabilită printr-o decizie a Consiliului, astfel cum este prevăzut la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003 în ceea ce privește Ciprul, la articolul 4 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2005 în ceea ce privește Bulgaria și România și la articolul 4 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2011 în ceea ce privește Croația, sub rezerva unor eventuale dispoziții tranzitorii privind documentele eliberate înainte de data respectivă.
(7)
Participarea la sistemul simplificat ar trebui să fie facultativă, fără să impună statelor membre obligații suplimentare celor stabilite prin Actul de aderare din 2003, Actul de aderare din 2005 sau prin Actul de aderare din 2011.
(8)
Normele comune ar trebui să se aplice vizelor uniforme de scurtă ședere, vizelor de lungă ședere și permiselor de ședere eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen, vizelor cu valabilitate teritorială limitată eliberate unui solicitant care deține un document de călătorie care nu este recunoscut de unul sau mai multe, dar nu de toate statele membre, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (5) (Codul de vize) și de țările asociate la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, precum și vizelor de scurtă ședere, vizelor de lungă ședere și permiselor de ședere eliberate de Bulgaria, Croația, Cipru și România. Recunoașterea unui document ar trebui limitată la perioada de valabilitate a acestuia.
(9)
Condițiile de intrare pentru resortisanții țărilor terțe pentru șederile preconizate pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile, prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (6) trebuie să fie îndeplinite, cu excepția cerinței de a fi în posesia unei vize valabile, în cazul în care aceasta este cerută în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001, în măsura în care prezenta decizie creează un regim de recunoaștere unilaterală de către Bulgaria, Croația, Cipru și România a anumitor documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen, precum și a documentelor similare eliberate de Bulgaria, Croația, Cipru și România pentru tranzitul sau șederea pe teritoriile lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.
(10)
Deoarece obiectivul prezentei decizii, și anume introducerea unui regim de recunoaștere unilaterală de către Bulgaria, Croația, Cipru și România a anumitor documente emise de alte state, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat.
(11)
În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (7), care se află sub incidența articolului 1 punctul (B) din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (8).
(12)
În ceea ce privește Elveția, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen, în înțelesul Acordului încheiat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9), care se află sub incidența articolului 1 punctul B din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (10).
(13)
În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein cu privire la aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (11), care se află sub incidența articolului 1 punctul B din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (12).
(14)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.
(15)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (13); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.
(16)
Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (14); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prezenta decizie introduce un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, prin care Bulgaria, Croația, Cipru și România pot recunoaște în mod unilateral, ca fiind echivalente cu vizele lor naționale de tranzit sau de ședere preconizată pe teritoriul lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile, documentele menționate la articolul 2 alineatul (1) și la articolul 3 din prezenta decizie, eliberate resortisanților țărilor terțe care intră sub incidența obligației de a deține viză în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001.
Punerea în aplicare a prezentei decizii nu afectează controalele efectuate asupra persoanelor la frontierele externe, în conformitate cu articolele 5-13 și articolele 18 și 19 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006.
Articolul 2
(1) Bulgaria, Croația, Cipru și România pot considera ca fiind echivalente cu vizele lor naționale, în scopul tranzitului sau al șederilor preconizate pe teritoriul lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile, următoarele documente eliberate de statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen, indiferent de naționalitatea titularilor:
(a)
o „viză uniformă”, definită la articolul 2 punctul 3 din Codul de vize, valabilă pentru două intrări sau pentru intrări multiple;
(b)
o „viză de lungă ședere”, menționată la articolul 18 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen (15);
(c)
un „permis de ședere”, definit la articolul 2 punctul 15 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006.
(2) De asemenea, Bulgaria, Croația, Cipru și România pot considera ca fiind echivalente cu vizele lor naționale, în scopul tranzitului sau al șederilor preconizate pe teritoriul lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile, vizele cu valabilitate teritorială limitată eliberate în conformitate cu articolul 25 alineatul (3) prima teză din Codul de vize.
(3) Dacă Bulgaria, Croația, Cipru sau România hotărăsc să aplice prezenta decizie, acestea recunosc toate documentele menționate la alineatele (1) și (2), indiferent de statul membru care a eliberat documentul, dacă nu sunt aplicate pe documente de călătorie pe care nu le recunosc sau pe documente de călătorie eliberate de o țară terță cu care nu au relații diplomatice.
Articolul 3
(1) În cazul în care Bulgaria, Croația, Cipru sau România decid să aplice articolul 2, acestea pot, în plus față de documentele menționate la articolul respectiv, să recunoască următoarele documente ca fiind echivalente cu vizele lor naționale, în scopul tranzitului sau al șederilor preconizate pe teritoriul lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile:
(a)
vizele naționale de scurtă ședere și vizele naționale de lungă ședere eliberate de Bulgaria, Croația, Cipru, sau România în formatul uniform stabilit de Regulamentul (CE) nr. 1683/95 al Consiliului (16);
(b)
permisele de ședere eliberate de Bulgaria, Croația, Cipru sau România în conformitate cu formatul uniform stabilit de Regulamentul (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului (17),
dacă vizele și permisele de ședere nu sunt aplicate pe documente de călătorie pe care statele membre respective nu le recunosc sau pe documente de călătorie eliberate de o țară terță cu care nu au relații diplomatice.
(2) Documentele eliberate de Bulgaria care pot fi recunoscute sunt enumerate în anexa I.
Documentele eliberate de Croația care pot fi recunoscute sunt enumerate în anexa II.
Documentele eliberate de Cipru care pot fi recunoscute sunt enumerate în anexa III.
Documentele eliberate de România care pot fi recunoscute sunt enumerate în anexa IV.
Articolul 4
Durata de valabilitate a documentelor menționate la articolele 2 și 3 trebuie să acopere durata tranzitului sau a șederii.
Articolul 5
Bulgaria, Croația, Cipru și România informează Comisia dacă decid să aplice prezenta decizie, în termen de 20 de zile lucrătoare de la data intrării în vigoare a prezentei decizii. Comisia publică informațiile comunicate de statele membre în cauză în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
După caz, notificarea respectivă specifică țările terțe cu privire la care Bulgaria, Croația, Cipru și România, în lipsa relațiilor diplomatice, nu aplică prezenta decizie în temeiul articolului 2 alineatul (3) și al articolului 3 alineatul (1).
Articolul 6
Deciziile nr. 895/2006/CE și nr. 582/2008/CE se abrogă.
Articolul 7
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică până la data stabilită printr-o decizie a Consiliului adoptată în temeiul articolului 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003 în ceea ce privește Cipru, în temeiul articolului 4 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2005 în ceea ce privește Bulgaria și România și al articolului 4 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2011 în ceea ce privește Croația, dată de la care se aplică statului membru în cauză toate dispozițiile acquis-ului Schengen privind politica comună în domeniul vizelor și al circulației resortisanților din țări terțe care își au reședința legală pe teritoriul statelor membre.
Articolul 8
Prezenta decizie se adresează Bulgariei, Croației, Ciprului și României.
Adoptată la Bruxelles, 15 mai 2014.