РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 793/2013 НА КОМИСИЯТА
от 20 август 2013 година
за определяне на мерки по отношение на Фарьорските острови с цел опазване на запасите от атлантическо-скандинавска херинга
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов (1), и по-специално член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запасите от атлантическо-скандинавска херинга (също наричана „размножаваща се през пролетта норвежка херинга“) са най-големите запаси от херинга в света. Тези запаси са позволявали улов от порядъка на един до два милиона тона. Прекалено интензивната експлоатация обаче, дължаща се на прекомерен улов, доведе до рязко намаляване на запасите и спиране на риболова за повече от две десетилетия - между началото на 70-те и средата на 90-те години на XX век, с изключително тежки последици за флотовете, експлоатиращи запаса.
(2)
След възстановяването на запасите от атлантическо-скандинавска херинга и подновяването на риболова през 1996 г. запасите бяха управлявани въз основа на консултации между петте страни, през чиито изключителни икономически зони (ИИЗ) преминава рибата от този вид при миграционния си цикъл: Руската федерация, Норвегия, Фарьорските острови, Исландия и Европейския съюз (наричани по-долу „крайбрежните държави“).
(3)
От 2007 г. в споразуменията, постигнати в хода на консултациите между крайбрежните държави, бяха включени окончателни правила за споделяне на общия допустим улов и ангажименти за запазване на относителна стабилност на дяловете през идните години. Дяловете от запаса от атлантическо-скандинавска херинга, за които бе достигнато споразумение, възлизаха на 5,16 % за Фарьорските острови, 14,51 % за Исландия, 6,51 % за Съюза, 61 % за Норвегия и 12,82 % за Руската федерация. Освен това крайбрежните държави имат също дългосрочна договореност да извършват преглед и ревизия на одобрените от всички страни споразумения за управление на запаса само съвместно и въз основа на нови научни препоръки и към дадена дата.
(4)
За да се улесни установяването на общия допустим улов, въз основа на наличните научни познания крайбрежните държави договориха и започнаха прилагането на съвместим с принципа на предпазливост дългосрочен план за управление на запаса, чиято цел е да се запази уловът в рамките на допустимите биологични равнища и да се осигури устойчиво рибарство.
(5)
Целта на дългосрочния план за управление беше да се избегне падането на запаса под 2 500 000 тона биомаса и да се положат всички възможни усилия запасът да остане над 5 000 000 тона - равнището, за което се смята, че ще доведе до максимален устойчив улов. Предвиденият начин за постигане на тази цел беше чрез ограничаване на улова по начин, който е съвместим със смъртност от риболов от 0,125. Беше договорено, че ако равнището на биомаса падне под нивото от 5 000 000 тона, смъртността от риболов следва да бъде ограничена, за да се гарантира бързото възстановяване на запаса.
(6)
През септември 2012 г. Международният съвет за изследване на морето (ICES) препоръча в съответствие с принципа на предпазливост, установен в плана за управление, общият допустим улов (ОДУ) за петте крайбрежни държави да не да надвишава 619 000 тона през 2013 г., което е намаление с 26 % в сравнение с определения за 2012 г. ОДУ.
(7)
На консултациите между крайбрежните държави, които се проведоха между октомври 2012 г. и януари 2013 г. с оглед постигане на договореностите за 2013 г., представителите на Фарьорските острови последователно и многократно заявяваха, че отхвърлят продължаването на настоящите споразумения за дяловете. Договореностите за 2013 г. бяха окончателно сключени на 18 януари 2013 г. от само четири крайбрежни държави, за да се запази, доколкото е възможно, съгласуваното управление на запаса от страна на крайбрежните държави. Съгласуваният протокол от консултациите, носещ дата 23 януари 2013 г., гласи: „Делегациите изразяват загрижеността си от това, че Фарьорските острови се оттеглят от Споразумението между крайбрежните държави без предварително уведомление“. С оглед на невъзможността да се достигне до споразумение между петте страни поради оттеглянето на Фарьорските острови от консултациите оставащите четири страни се споразумяха да вземат предвид риболовните интереси на Фарьорските острови, като запазят традиционния им дял, т.е. дела, предоставен на Фарьорските острови съгласно договореностите от 2007 г., който отговаря на 31 000 тона (5,16 % от ОДУ).
(8)
В хода на консултациите на крайбрежните държави до 23 януари 2013 г. представителите на Фарьорските острови не представиха никакво искане за конкретен дял, не отправиха писмено или устно предложение за ново споразумение за определяне на дяловете, не потърсиха контакт с другите четири страни и не положиха никакви усилия за сътрудничество в рамките на обсъжданията за договореност за 2013 г.
(9)
В изявление от 26 март 2013 г. министърът на риболова на Фарьорските острови заяви, че за флота на Фарьорските острови е било едностранно определено ограничение на улова от 105 230 тона, което представлява 17 % от препоръчания ОДУ, или повече от три пъти от дела, който би съответствал на прилагането на предишните договорености, и увеличение от 145 % на дела на Фарьорските острови през 2012 г. Посочената едностранна декларация следва да се оценява в контекста на споменатата по-горе научна препоръка за намаляване на улова с 26 % през 2013 г. С декларацията Фарьорските острови de facto се оттеглиха от съвместно приетия план за управление.
(10)
С тези действия Фарьорските острови се отказаха също от сътрудничество със Съюза и с другите крайбрежни държави в областта на управлението на запаса от атлантическо-скандинавска херинга от общ интерес, а освен това не изпълниха задълженията си по член 61, параграф 2, член 63, параграфи 1 и 2, членове 118, 119 и 300 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., както и членове 5 и 6 и член 8, параграфи 1 и 2 от Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси („Споразумението на ООН за рибните запаси“).
(11)
Ако бъдат постигнати ограниченията на улова, определени от четирите крайбрежни държави и Фарьорските острови, общият улов ще достигне 692 290 тона, което ще бъде прекомерен улов в сравнение с препоръчания ОДУ. Според оценките и предвижданията за улова, направени от ICES при издаване на препоръката за управление за риболовния сезон през 2013 г. (2), такъв улов би довел до намаляване на хвърлящата хайвер биомаса в началото на 2014 г. до равнището от 4 200 000 тона, което е далеч под равнището от 5 000 000 тона, за което се очаква, че ще произведе максимален устойчив улов.
(12)
Освен това новите достъпни за широката общественост научни данни, предоставени от ICES (3) през май 2013 г., потвърждават, че в настоящия си вид дългосрочният план за управление (при който се цели смъртност от риболов от 0,125) е предпазлив, докато увеличаването на целевата смъртност от риболов до стойност 0,15, съвпадаща със смъртността от риболов, която би настъпила при увеличаването на дела на Фарьорските острови, би превърнало плана в непредпазлив със свързания с това риск от изчерпване на запаса.
(13)
Според член 3 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 дадена държава може да бъде определена като държава, позволяваща неустойчив риболов, когато: а) не сътрудничи в управлението на запас от общ интерес при пълно спазване на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г. и Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. („Споразумението на ООН за рибните запаси“), или на всякакво друго международно споразумение или норма на международното право; и б) или: i) не е приела необходимите мерки за управление на риболова; или ii) е приела мерки за управление на риболова без необходимото съобразяване с правата, интересите и задълженията на други държави и на Съюза, и тези мерки за управление на риболова, когато се разглеждат съвместно с мерките, предприети от други държави и Съюза, водят до риболовни дейности, които биха могли да причинят неустойчиво състояние на запаса.
(14)
От горните съображения произтича, че Фарьорските острови отговарят на всички критерии, за да бъдат определени като държава, която разрешава неустойчив риболов, поради което Комисията може да приеме мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(15)
В съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 Комисията реши с Решение от 17 май 2013 г. (4) и с писмо от същата дата да уведоми местното правителство на Фарьорските острови и правителството на Дания за намерението си да определи Фарьорските острови като държава, която разрешава неустойчив риболов, като посочи доводи за това определяне и опише възможните мерки, които могат да се вземат в съответствие с посочения регламент. Още същия ден местното правителство на Фарьорските острови потвърди получаването на писмото.
(16)
На 17 юни 2013 г. местното правителство на Фарьорските острови отговори на уведомлението, като оспори изтъкнатите от Комисията доводи със свои собствени аргументи, а именно, че Фарьорските острови не са се оттеглили от консултациите, че поддържат ангажимента си за намиране на договорено решение за поделяне на запаса и че ЕС няма право да прилага мерки за процесуална принуда. Местното правителство на Фарьорските острови обаче не изрази намерение да измени решението си за неустойчивите ограничения на улова за 2013 г., нито обоснова по ясен начин увеличението на ограничението за улова за 2013 г., освен с лишеното от основание „увеличение на запаса през последните години в морските области под юрисдикцията на Фарьорските острови“.
(17)
Комисията проучи съществуващата научна литература по въпроса и намери твърдения само за отделни случаи, в които във водите под юрисдикцията на Фарьорските острови е констатирано присъствие на херинга по-дълго през сезона, но не и източник, който да позволи това явление да се тълкува като постоянно увеличаване на достъпното количество. По отношение на довода на Фарьорските острови, че през 2014 г. запасът ще намалее под максималния устойчив улов (МУУ) при всички случаи, а не в резултат от техния едностранно увеличен дял, следва да се отбележи, че съгласно последните научни препоръки (вж. съображение 12 по-горе) въпреки че запасът може да се възстанови и да достигне МУУ, той ще остане дълго под това равнище и под заплаха от изчерпване, ако настоящата целева смъртност от риболов се увеличи до стойност, еквивалентна на получената в резултат на увеличения дял на Фарьорските острови.
(18)
След подробен анализ на доводите на местното правителство на Фарьорските острови Комисията заключи, че те не опровергават доводите, посочени в нейното уведомление, нито са обективна причина за отказа за сътрудничество, изразен от тази държава. Това заключение, както и нежеланието да се коригират едностранните ограничения за улова за 2013 г., доведоха Комисията до заключението, че Фарьорските острови продължават да отговарят на условията да бъдат определени като държава, позволяваща неустойчив риболов.
(19)
Поради това Комисията е на мнение, че е необходимо да се приемат мерки в съответствие с член 4 от Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(20)
Необходимо е мерките да бъдат ефективни и пропорционални, за да се постигне целта за запазване на запаса и да се попречи на Фарьорските острови да се възползват от пазара, пристанищата и съоръженията на Съюза, докато продължават неустойчивия улов на херинга.
(21)
Освен това Комисията оцени въздействието върху околната среда, търговското, икономическото и социалното въздействие в краткосрочен и в дългосрочен план на мерките, които може да бъдат приети в съответствие с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1026/2012, както и административната тежест, свързана с тяхното прилагане.
(22)
Въз основа на тази оценка е целесъобразно да се приемат първоначално някои от мерките, изброени в член 4, параграф 1, букви в), г), д) и и) от Регламент (ЕС) № 1026/2012. Ако тези мерки се окажат неефективни и ако Фарьорските острови продължат да позволяват неустойчив риболов, могат да бъдат предприети допълнителни мерки.
(23)
Уловът на херинга на Фарьорските острови, който се извършва от пелагични траулери, може да бъде целеви риболов през студените месеци на годината и смесен риболов през късната пролет и лятото, когато се улавят херинга и скумрия в сходни количества. По време на сезона и двата вида могат да бъдат улавяни от един и същ кораб при едно хвърляне, при един риболовен рейс или една риболовна зона. Затова скумрията е съпътстващ вид за херингата. Следователно, като продължават да улавят и изнасят скумрия, Фарьорските острови по необходимост ще продължават да улавят големи количества херинга, която представлява необходим прилов, дори ако херингата не може да бъде изнасяна за Съюза. Поради това, ако вносът на скумрия не се включи в мерките, ефективността на забраната за внос на херинга като средство за предотвратяване на по-големите щети върху устойчивостта на запаса от херинга ще бъде намалена. Скумрията съжителства с херингата до такава степен, че при улов на скумрия в риболовните зони под контрола на Фарьорските острови винаги има риск от улов на херинга. Поради това всичката скумрия, уловена под контрола на Фарьорските острови, може да е била уловена заедно с херинга. Следователно, за да се гарантира ефективността на търговските мерки, те следва да обхванат както херингата, така и скумрията.
(24)
При оценката на пропорционалността на мерките и по-специално при вземането на решение дали ограниченията на търговията с основния вид, добиван при улова на херинга, следва да се ограничат до определено количество или да бъде забранен всякакъв внос, Комисията разгледа въпроса дали могат да бъдат предвидени по-пропорционални мерки, различни от цялостната забрана на вноса на всички продукти от херинга или скумрия или съдържащи тези видове риба. Бяха разгледани три възможности: i) количествено ограничение за всички продукти, като се ограничи вносът до традиционния обмен, ii) цялостна забрана само на прясна, замразена и консервирана риба, като не се включват преработени продукти, като рибно брашно и рибено масло, и iii) забрана за внос, ограничена до херингата и продуктите от нея. Въпреки че първата от трите възможности може да бъде много ефективна, като се има предвид голямата важност на износа на рибно брашно от Фарьорските острови за ЕС, на сегашния етап тя се възприема като твърде обременителна, особено като се има предвид, че от една страна, тя може да засегне сектори на рибарската промишленост на Фарьорските острови, които не са пряко свързани със сектора на пелагичния риболов, а от друга - че ще създаде голяма административна тежест, свързана с анализа на проби от рибно брашно и рибено масло в специализирани лаборатории с цел определяне на състава им по видове. Третата възможност, както бе посочено по-горе, се смята за неефективна, тъй като нейните възможни икономически последици могат лесно да се неутрализират от износа на скумрия. Ето защо втората възможност предлага най-добър баланс между средствата и желаното им въздействие, като няма по-лесноосъществими мерки за постигане на необходимия резултат.
(25)
При оценката на пропорционалността Комисията разгледа също необходимостта от други мерки освен ограниченията на вноса, а именно ограничения в ползването на пристанища. Тъй като използването на пристанища за зареждане с гориво, разтоварване на сушата, смяна на екипажи, ремонт и почивка е обичайна и необходима дейност, свързана с улова на херинга, Комисията заключи, че тези мерки също са необходими и че не съществуват алтернативни, по-малко ограничителни мерки, които да предотвратят използването от страна на флота на Фарьорските острови на съоръженията на ЕС при извършване на неустойчив улов на херинга.
(26)
При оценката на краткосрочното и дългосрочното въздействие на мерките върху околната среда, търговията, икономиката и обществото, както и на свързаната с прилагането им административна тежест, може да се заключи, че мерките са разумни и че няма да имат неприемливо въздействие или да създадат ненужна административна тежест. Въздействието върху околната среда е положително, тъй като се очаква мерките да подобрят устойчивостта на запаса от херинга. Въздействието върху търговията е умерено, тъй като независимо от незабавното икономическо влияние, което следва да се очаква, в средносрочен план могат да бъдат намерени алтернативни механизми за обмен и в крайна сметка не следва да се очакват затруднения в доставките в рамките на ЕС. Прогнозира се, че икономическото и социалното въздействие ще бъдат умерени в краткосрочен план, тъй като те са свързани с въздействието върху търговията; ако мерките постигнат желаното въздействие, в средносрочен и в дългосрочен план те със сигурност ще имат много положително въздействие върху редица флотове, които са силно зависими от пелагичния улов в икономическо отношение. Административната тежест от мерките ще бъде относително малка, като се има предвид, че повечето средства за контрол, включително персоналът, необходими за прилагане на мерките в държавите членки, вече съществуват.
(27)
На последно място, Комисията разгледа съвместимостта на мерките с международното право и стигна до заключението, че те се вземат с цел запазване на заплашен от изчерпване рибен запас и целят ефективно избягване на неговата свръхексплоатация, тъй като мерките имат за цел запасът от атлантическо-скандинавска херинга да се поддържа в безопасни биологични граници. Мерките се прилагат заедно със собствените мерки на Съюза за опазване (член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1026/2012). По-специално, в съответствие с препоръките на Международния съвет за изследване на морето (ICES), Съюзът намали улова си с 26 % и се съобразява изцяло с условията и ограниченията на дългосрочния план за управление, който беше договорен и приведен в действие от крайбрежните държави през 1999 г., и който през май 2013 г. беше отново потвърден от ICES като съвместим с подхода на предпазливост и като правилен подход за управление, имащ за цел да се поддържа уловът в безопасни биологични граници. Освен това няма убедителни научни данни, които да сочат, че Фарьорските острови имат право върху по-голям дял от запаса на атлантическо-скандинавска херинга, поради което би било целесъобразно те да ограничат улова си в съответствие с препоръките на ICES за 2013 г.
(28)
Следователно мерките, приети на първо време, следва да включват: а) забрана за внос на херинга и скумрия от атлантическо-скандинавските запаси, както и рибни продукти, съдържащи тези риби или приготвени от тях, и б) ограничения за използването на пристанищата на Съюза от кораби, извършващи риболов от запасите на атлантическо-скандинавска херинга и скумрия под контрола на Фарьорските острови, както и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от такъв риболов. За да се улесни изпълнението на мерките, приложими към корабите, които извършват риболов от съответните запаси на херинга или скумрия или които превозват риба или рибни продукти с произход от тези запаси, на държавите членки следва да се предостави списък на тези кораби. За да се определи дали херингата или скумрията са уловени под контрола на Фарьорските острови, следва да се използва схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (5).
(29)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив риболов на запаса от атлантическо-скандинавска херинга и се установяват мерки по отношение на Фарьорските острови с цел да се гарантира запазването в дългосрочен план на този запас.
Член 2
Обхват и цели
Настоящият регламент се прилага към улова на атлантическо-скандинавска херинга, извършван под контрола на Фарьорските острови. С него се цели да се гарантира запазването в дългосрочен план на запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запас от атлантическо-скандинавска херинга“ означава запасът от херинга (Clupea harengus) от подзони I, II, V, XII и XIV на ICES (Международен съвет за изследване на морето) (6);
б)
„атлантическо-скандинавска херинга“ означава рибата от запаса от атлантическо-скандинавска херинга;
в)
„скумрия“ означава риба от вида Scomber scombrus, която е уловена в зоните, населявани от атлантическо-скандинавска херинга;
г)
„уловена под контрола на Фарьорските острови“ означава уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, плаващи под контрола на друга държава, на които е разрешено да извършват риболов в изключителната икономическа зона на Фарьорските острови или които са наети от стопански субект от Фарьорските острови или от органи на Фарьорските острови.
Член 4
Определяне
Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив улов на риба от запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 5
Мерки
1. Забранява се въвеждането на територията на Съюза, включително за целите на трансбордиране в пристанищата, на посочените в приложението риба или рибни продукти, които се състоят от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, които са приготвени от такава риба или които съдържат такава риба, уловена под контрола на Фарьорските острови.
2. Забранява се използването на пристанищата на Съюза от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, които извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, получили разрешение от тази държава, които плават под друг флаг. Тази забрана не се прилага в случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г. по отношение на предоставянето на услуги, необходими единствено за справяне с тези ситуации.
Член 6
Изпълнение
1. Компетентните органи на държавите членки използват схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008, за да определят продуктите, обхванати от забраната, установена в член 5, параграф 1 от настоящия регламент.
2. За да се улесни изпълнението на забраната, установена в член 5, параграф 2, на държавите членки се предоставят примерни списъци на корабите, за които има достоверни данни, че са извършвали улов или понастоящем извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия под контрола на Фарьорските острови.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 август 2013 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 793/2013 AL COMISIEI
din 20 august 2013
de stabilire a unor măsuri privind Insulele Feroe pentru a asigura conservarea stocului de hering atlantico-scandinav
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1026/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind anumite măsuri în scopul conservării stocurilor de pește aplicabile țărilor care permit pescuitul nedurabil (1), în special articolul 4,
întrucât:
(1)
Stocul de hering atlantico-scandinav (denumit și heringul norvegian care depune icre primăvara) este cel mai mare stoc de hering din lume. El a permis obținerea de capturi de unu până la două milioane de tone. Cu toate acestea, exploatarea intensivă cauzată de pescuitul excesiv a dus la epuizarea stocului și la încetarea tuturor activităților de pescuit timp de peste două decenii, în perioada de la începutul anilor „70 până la mijlocul anilor ”90, cu consecințe foarte grave pentru flotele care exploatau stocul respectiv.
(2)
De la refacerea stocului și reluarea pescuitului în 1996, stocul de hering atlantico-scandinav a făcut obiectul unor măsuri de gestionare, în urma consultărilor dintre cele cinci părți ale căror zone economice exclusive (ZEE) sunt traversate de această specie de pește în cursul ciclului său de migrație: Federația Rusă, Norvegia, Insulele Feroe, Islanda și Uniunea Europeană (denumite în continuare „state costiere”).
(3)
Începând cu 2007, acordurile convenite în urma consultărilor dintre statele costiere au inclus norme definitive privind distribuirea capturii totale admisibile și angajamentul de a menține stabilitatea relativă a cotelor pentru anii următori. Cotele convenite pentru stocul de hering atlantico-scandinav au fost 5,16 % pentru Insulele Feroe, 14,51 % pentru Islanda, 6,51 % pentru Uniune, 61 % pentru Norvegia și 12,82 % pentru Federația Rusă. În plus, statele costiere au încheiat o înțelegere pe termen lung conform căreia acordurile convenite nu pot fi examinate și revizuite decât în comun, pe baza noilor avize științifice și până la o anumită dată.
(4)
Pentru a facilita stabilirea capturilor totale admisibile, statele costiere au convenit și au pus în aplicare, pe baza cunoștințelor științifice disponibile, un plan de gestionare pe termen lung în conformitate cu abordarea preventivă, destinat să mențină exploatarea resurselor în limitele biologice de siguranță și conceput pentru a asigura un pescuit durabil.
(5)
Acest plan de gestionare pe termen lung a avut rolul de a evita scăderea stocului sub nivelul biomasei de 2 500 000 t, depunându-se eforturi pentru a-l menține deasupra nivelului de 5 000 000 t, nivel considerat a genera producția maximă durabilă. Acest lucru urma să fie realizat prin restricționarea exploatării astfel încât să se respecte o mortalitate prin pescuit de 0,125. S-a convenit ca, în cazul în care nivelul biomasei scade sub nivelul de 5 000 000 t, să se reducă mortalitatea prin pescuit pentru a se asigura o refacere rapidă a stocului.
(6)
În septembrie 2012, Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime (ICES) a recomandat ca, în conformitate cu abordarea preventivă prevăzută în planul de gestionare, captura totală admisibilă (TAC) pentru cele cinci state costiere să nu depășească 619 000 tone în 2013, ceea ce reprezintă o reducere cu 26 % în comparație cu TAC stabilită pentru 2012.
(7)
În cadrul consultărilor care au avut loc între statele costiere în perioada octombrie 2012-ianuarie 2013 pentru a negocia acordurile pentru 2013, reprezentanții Insulelor Feroe și-au exprimat în mod consecvent și repetat refuzul de a continua actualul acord de distribuire a cotelor. Acordurile pentru 2013 au fost încheiate la 18 ianuarie 2013, fiind semnate doar de patru state costiere, ele având rolul de a menține o gestionare coordonată a rezervelor de către statele costiere, în măsura posibilului. Procesul-verbal convenit al acestor consultări, din data de 23 ianuarie 2013, precizează că: „Delegațiile și-au exprimat îngrijorarea cu privire la faptul că Insulele Feroe s-au retras din acordul statelor costiere fără o notificare prealabilă”. Având în vedere imposibilitatea de a se ajunge la un acord între cele cinci părți ca urmare a retragerii Insulelor Feroe din negocieri, celelalte patru părți au convenit să țină seama de interesele Insulelor Feroe în domeniul pescuitului prin rezervarea cotei lor tradiționale, adică cota deținută de Insulele Feroe începând cu acordul din 2007, și anume 31 000 tone (5,16 % din TAC).
(8)
În cursul consultărilor dintre statele costiere care au avut loc până la 23 ianuarie 2013, reprezentanții Insulelor Feroe nu au solicitat o cotă precisă, nu au făcut nicio propunere scrisă sau orală pentru un nou acord de distribuire, nu au încercat să ajungă la un acord cu celelalte patru părți și nu au depus niciun efort pentru a coopera în cadrul discuțiilor referitoare la un acord pentru 2013.
(9)
Ministrul pescuitului din Insulele Feroe a anunțat, într-o declarație din 26 martie 2013, că a fost fixată în mod unilateral o limită de captură de 105 230 de tone pentru flota Insulelor Feroe, ceea ce reprezintă 17 % din TAC recomandată sau o cotă de peste trei ori mai mare decât cea care ar rezulta în urma aplicării acordurilor convenite anterior și o creștere cu 145 % a cotei sale în 2012. Acest anunț unilateral trebuie să fie evaluat ținând cont de avizul științific menționat anterior de a reduce capturile cu 26 % în 2013. Prin acest anunț, Insulele Feroe au abandonat, de facto, planul de gestionare convenit în comun.
(10)
Prin aceste acțiuni, Insulele Feroe au încetat cooperarea cu Uniunea și cu celelalte state costiere în vederea gestionării unui stoc de interes comun, stocul de hering atlantico-scandinav, și nu și-au respectat obligațiile în temeiul articolului 61 alineatul (2), al articolului 63 alineatele (1) și (2) și al articolelor 118, 119 și 300 din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 (UNCLOS) și în temeiul articolelor 5 și 6 și al articolului 8 alineatele (1) și (2) din Acordul pentru aplicarea prevederilor Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 în legătură cu conservarea și gestionarea stocurilor de pești anadromi și a stocurilor de pești mari migratori (UNFSA).
(11)
Dacă s-ar atinge limitele de captură stabilite de cele patru state costiere și de Insulele Feroe, captura totală s-ar ridica la 692 290 t, ceea ce ar constitui un pescuit excesiv în comparație cu TAC recomandată. Conform evaluărilor și estimărilor capturilor realizate de ICES în cadrul consultanței oferite pentru gestionarea sezonului de pescuit 2013 (2), un astfel de volum al capturilor va genera un nivel al biomasei stocului de reproducere de 4 200 000 t la începutul anului 2014, cu mult sub nivelul de 5 000 000 t care ar trebui să ducă la o producție maximă durabilă.
(12)
În plus, noi dovezi științifice accesibile publicului, furnizate de ICES în mai 2013 (3), confirmă faptul că planul de gestionare pe termen lung, așa cum este conceput în prezent (vizând o mortalitate prin pescuit de 0,125), are un caracter preventiv, în timp ce, dacă mortalitatea prin pescuit ar atinge valoarea de 0,15 (echivalentă cu cea rezultată în urma creșterii cotei Insulelor Feroe), planul și-ar pierde caracterul preventiv, existând un risc sporit de epuizare a stocului.
(13)
În conformitate cu articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012, o țară poate fi identificată ca țară care permite pescuitul nedurabil în cazul în care: (a) nu cooperează în ceea ce privește gestionarea unui stoc de interes comun în deplină conformitate cu dispozițiile Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 (UNCLOS) și ale Acordului pentru aplicarea prevederilor Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 în legătură cu conservarea și gestionarea stocurilor de pești anadromi și a stocurilor de pești mari migratori din 4 august 1995 (UNFSA) sau cu oricare alt acord internațional sau normă de drept internațional și (b) fie: (i) nu a adoptat măsurile necesare de gestionare a pescuitului; fie (ii) adoptă măsuri de gestionare a pescuitului fără să ia în considerare în mod corespunzător interesele, drepturile și obligațiile altor țări și ale Uniunii, iar acele măsuri de gestionare a pescuitului, atunci când sunt analizate împreună cu măsurile luate de alte țări și de Uniune, conduc la activități de pescuit care ar putea face ca stocul să devină nedurabil.
(14)
Ca urmare a considerațiilor de mai sus, Insulele Feroe îndeplinesc toate criteriile pentru a fi identificate ca țară care permite pescuitul nedurabil și, prin urmare, Comisia poate astfel adopta măsurile prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1026/2012.
(15)
Comisia, în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012, a decis să comunice Guvernului local al Insulelor Feroe și Guvernului Danemarcei, prin decizia sa din 17 mai 2013 (4) și scrisoarea din aceeași dată, intenția sa de a identifica Insulele Feroe drept țară care permite pescuitul nedurabil, indicând motivele care stau la baza identificării și posibilele măsuri care ar putea fi luate în conformitate cu regulamentul respectiv. Guvernul local al Insulelor Feroe a confirmat primirea scrisorii în aceeași zi.
(16)
La 17 iunie 2013, Guvernul local al Insulelor Feroe a răspuns la notificare, contestând argumentele prezentate de Comisie și prezentând propriile argumente, și anume că nu s-au retras din cadrul consultărilor, că doresc în continuare să găsească o soluție negociată privind distribuirea stocului și că UE nu are dreptul să utilizeze măsuri coercitive. Cu toate acestea, Guvernul Insulelor Feroe nu și-a exprimat intenția de a modifica decizia privind limitele de captură nedurabile pentru 2013 și nici nu a oferit o justificare clară pentru nivelul ridicat al limitelor de captură pentru 2013, cu excepția afirmației privind „apariția frecventă a acestui stoc în ultimii ani în zonele maritime aflate sub jurisdicția Insulelor Feroe”, afirmație care nu a fost însoțită de probe.
(17)
Comisia a examinat literatura de specialitate referitoare la acest subiect și a găsit doar afirmații care indică apariția ocazională a heringului în apele feroeze pentru o perioadă mai lungă de timp în sezon, dar nu a găsit nicio afirmație care ar permite interpretarea acestui fenomen ca o creștere permanentă sau stabilă a abundenței. În ceea ce privește argumentul susținut de Insulele Feroe conform căruia stocul va scădea în orice caz sub producția maximă durabilă în 2014 și nu ca o consecință a cotei lor unilaterale crescute, ar trebui remarcat faptul că, în conformitate cu cele mai recente recomandări științifice (a se vedea considerentul 12 de mai sus), chiar dacă stocul se poate reface pentru a atinge producția maximă durabilă, acesta va rămâne mai mult timp sub nivelul respectiv și există un risc mai mare de epuizare a stocului dacă obiectivul actual privind mortalitatea prin pescuit este mărit la o valoare echivalentă cu cea care rezultă în urma creșterii cotei Insulelor Feroe.
(18)
Comisia, în urma unei analize detaliate a argumentelor prezentate de Guvernul local al Insulelor Feroe, a concluzionat că acestea nu constituie un contraargument la motivele notificării Comisiei și nici un motiv obiectiv care să justifice lipsa cooperării din partea acestei țări. Această concluzie, precum și refuzul de a rectifica limitele de captură stabilite unilateral pentru 2013, au condus Comisia la concluzia că Insulele Feroe îndeplinesc în continuare criteriile pentru a fi identificate ca țară care permite pescuitul nedurabil.
(19)
Prin urmare, Comisia consideră că este necesar să adopte măsuri în temeiul articolului 4 din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012.
(20)
Măsurile respective trebuie să fie eficiente și proporționale pentru a atinge obiectivul de conservare și ar trebui să împiedice Insulele Feroe să profite de avantajele oferite de piețele, porturile și instalațiile Uniunii pentru a continua pescuitul nedurabil de hering.
(21)
În plus, Comisia a evaluat efectele comerciale, economice, sociale și de mediu, pe termen scurt și lung, ale măsurilor care pot fi adoptate în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012, precum și sarcina administrativă asociată implementării acestora.
(22)
Pe baza acestei evaluări, pare adecvat să se adopte, într-o primă etapă, anumite măsuri enumerate la articolul 4 alineatul (1) literele (c), (d), (e) și (i) din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012. Dacă aceste măsuri se dovedesc a fi ineficiente și dacă Insulele Feroe permit în continuare pescuitul nedurabil, se pot stabili măsuri suplimentare.
(23)
Pescuitul heringului în Insulele Feroe, realizat cu ajutorul traulerelor pelagice, este un pescuit de tip direcționat în lunile reci ale anului și de tip mixt la sfârșitul primăverii și vara, când heringul și macroul sunt capturați în cantități similare. Ambele specii pot fi capturate cu aceleași nave, prin aceleași operațiuni, în cursul acelorași ieșiri în larg sau în aceleași zone de pescuit în cursul sezonului. Macroul reprezintă, astfel, o specie asociată heringului. Prin urmare, dacă continuă să captureze și să exporte macrou, Insulele Feroe vor continua, de asemenea, să captureze cantități mari de hering, care reprezintă o captură accidentală inseparabilă, chiar dacă heringul nu poate fi exportat în Uniune. Prin urmare, dacă măsurile adoptate nu vizează și importurile de macrou, va fi subminată eficiența interdicției importurilor de hering, ca mijloc de a preveni orice nou prejudiciu adus durabilității stocului de hering. Macroul coabitează cu heringul într-o asemenea măsură încât, atunci când se pescuiește macrou sub controlul Insulelor Feroe, există întodeauna riscul de a captura și hering. Prin urmare, macroul capturat sub controlul Insulelor Feroe este susceptibil să fi fost capturat împreună cu heringul. În consecință, pentru ca măsurile comerciale să fie eficiente, acestea ar trebui să vizeze atât heringul, cât și macroul.
(24)
Pentru a evalua proporționalitatea măsurilor și în special pentru a decide dacă restricțiile aplicabile comerțului cu principalele specii capturate împreună cu heringul ar trebui să se limiteze la o anumită cantitate sau dacă ar trebui să se interzică toate importurile, Comisia a analizat dacă ar putea lua în considerare măsuri alternative, mai proporționale, altele decât interzicerea totală a tuturor importurilor de produse din hering sau macrou sau care conțin hering sau macrou. Au fost evaluate trei posibile alternative: (i) o restricție cantitativă a tuturor produselor, importurile fiind limitate la schimburile tradiționale; (ii) interzicerea totală doar a peștelui proaspăt, congelat sau în conserve, fără a include produse mai elaborate precum făina și uleiul de pește; și (iii) interzicerea importurilor se limitează la hering și la produsele din hering. În timp ce prima dintre aceste trei opțiuni ar putea fi foarte eficace, având în vedere importanța deosebită a exporturilor de făină de pește din Insulele Feroe în UE, măsura este considerată drept prea împovărătoare în acest stadiu, în special luând în considerare faptul că, pe de o parte, ar putea afecta sectoare ale industriei pescuitului din Insulele Feroe care nu sunt direct legate de sectorul pescuitului pelagic și, pe de altă parte, că va crea o sarcină administrativă enormă legată de analiza eșantioanelor de făină și ulei de pește în laboratoare specializate pentru a determina compoziția pe specii. A treia alternativă, după cum s-a menționat mai sus, este considerată ineficientă atât timp cât posibilele sale consecințe economice ar putea fi ușor compensate prin exportul de macrou. A doua alternativă oferă, prin urmare, cel mai bun echilibru între mijloacele utilizate și efectele așteptate și nu există măsuri mai puțin oneroase pentru atingerea rezultatului necesar.
(25)
Pentru a evalua proporționalitatea, Comisia a examinat, de asemenea, dacă sunt necesare alte măsuri decât restricțiile la import, în special restricții privind utilizarea porturilor. Deoarece porturile sunt utilizate pentru realimentare, debarcare, schimbul echipajelor, reparații și odihnă, care constituie activități obișnuite și necesare asociate pescuitului de hering, Comisia a concluzionat că astfel de măsuri sunt de asemenea necesare și nu sunt posibile măsuri alternative mai puțin restrictive pentru a evita ca flota Insulelor Feroe să beneficieze de instalațiile din UE atunci când efectuează activități de pescuit nedurabil de hering.
(26)
Prin evaluarea efectelor comerciale, economice, sociale și de mediu pe termen scurt și lung ale măsurilor, precum și sarcina administrativă asociată implementării acestora, se poate concluziona că măsurile sunt rezonabile și că nu vor avea efecte inacceptabile și nu vor crea o sarcină inutilă. Măsurile au efecte pozitive asupra mediului, deoarece se presupune că vor contribui la ameliorarea durabilității stocurilor de hering. Efectele comerciale ale măsurilor vor fi moderate deoarece, deși se așteaptă efecte economice imediate, pe termen mediu pot fi găsite mecanisme alternative astfel încât se estimează că în final nu vor exista probleme de aprovizionare în UE. Se preconizează că efectele economice și sociale vor fi moderate pe termen scurt, deoarece vor fi asociate cu efectele comerciale; totuși, pe termen mediu și lung, dacă măsurile vor avea rezultatele așteptate, ele vor fi deosebit de pozitive în special pentru anumite flote care depind din punct de vedere economic de speciile pelagice. Sarcina administrativă generată de măsuri va fi relativ scăzută, ținând cont de faptul că majoritatea mijloacelor de control (inclusiv personalul) necesare pentru punerea în aplicare a măsurilor în statele membre există deja.
(27)
În final, Comisia a examinat compatibilitatea măsurilor cu dreptul internațional și a concluzionat că acestea se referă la conservarea unui stoc de pește epuizabil și au rolul de a permite evitarea supraexploatării stocului, dat fiind că măsurile sunt menite să mențină stocul de hering atlantico-scandinav în limitele biologice de siguranță. Măsurile sunt aplicate împreună cu propriile măsuri de conservare ale Uniunii [articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1026/2012]. În special, Uniunea și-a redus capturile cu 26 %, în conformitate cu recomandarea Consiliului Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime (ICES) și aplică în totalitate condițiile și limitările stabilite în planul de gestionare pe termen lung, care a fost convenit și aplicat de statele costiere începând cu 1999. În mai 2013, ICES a reconfirmat faptul că planul respectiv respectă abordarea preventivă și constituie o metodă de gestionare potrivită pentru a menține exploatarea în limitele biologice de siguranță. Mai mult, nu există dovezi științifice concludente care să indice faptul că Insulele Feroe ar avea dreptul la o cotă de pescuit mai mare pentru heringul atlantico-scandinav. Prin urmare, ar fi fost adecvată o reducere a capturilor lor, în conformitate cu recomandarea ICES pentru 2013.
(28)
În consecință, măsurile care trebuie adoptate într-o primă etapă ar trebui să includă: (a) interzicerea importurilor de hering și macrou din stocurile atlantico-scandinave, precum și a importurilor de produse pescărești obținute din sau care conțin astfel de pește; și (b) restricții privind utilizarea porturilor Uniunii de către navele care pescuiesc stocuri de hering atlantico-scandinav și macrou sub controlul Insulelor Feroe și de către navele care transportă pește sau produse pescărești provenite din activitățile de pescuit respective. În scopul de a facilita aplicarea măsurilor care vizează navele care pescuiesc stocurile relevante de hering sau macrou sau care transportă pește sau produse pescărești provenite din stocurile respective, ar trebui să se pună la dispoziția statelor membre liste cu navele în cauză. Pentru a stabili dacă heringul sau macroul a fost capturat sub controlul Insulele Feroe, ar trebui să se utilizeze regimul de certificare a capturii prevăzut în capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1936/2001 și (CE) nr. 601/2004 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1093/94 și (CE) nr. 1447/1999 (5).
(29)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru pescuit și acvacultură,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament identifică Insulele Feroe ca țară care permite pescuitul nedurabil al stocului de hering atlantico-scandinav și stabilește măsuri în ceea ce privește Insulele Feroe pentru a asigura conservarea pe termen lung a stocului respectiv.
Articolul 2
Domeniu de aplicare și obiective
Prezentul regulament se aplică pescuitului de hering atlantico-scandinav efectuat sub controlul Insulelor Feroe. Obiectivul este de a asigura durabilitatea pe termen lung a stocului de hering atlantico-scandinav.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„stoc de hering atlantico-scandinav” înseamnă stocul de hering (Clupea harengus) din subzonele ICES (Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime) I, II, V, XII și XIV (6);
(b)
„hering atlantico-scandinav” înseamnă pește din stocul de hering atlantico-scandinav;
(c)
„macrou” înseamnă pește din specia Scomber scombrus care a fost capturat în zonele populate de heringul atlantico-scandinav;
(d)
„capturat sub controlul Insulelor Feroe” înseamnă capturat de către nave care arborează pavilionul Insulelor Feroe sau de către nave care arborează pavilionul unui alt stat, care au fost autorizate să pescuiască în zona economică exclusivă a Insulelor Feroe sau care au fost navlosite de o firmă feroeză sau de autoritățile Insulelor Feroe.
Articolul 4
Identificare
Insulele Feroe sunt identificate ca țară care permite pescuitul nedurabil din stocul de hering atlantico-scandinav.
Articolul 5
Măsuri
(1) Se interzice introducerea pe teritoriul Uniunii, inclusiv în scopul transbordării în porturi, a peștelui sau a produselor pescărești enumerate în anexă, care constau în, sunt fabricate din sau conțin hering atlantico-scandinav sau macrou capturat sub controlul Insulelor Feroe.
(2) Se interzice utilizarea porturilor Uniunii de către navele care arborează pavilionul Insulelor Feroe și care pescuiesc hering atlantico-scandinav sau macrou și de către navele care transportă pește sau produse pescărești provenind din hering atlantico-scandinav sau macrou capturat de nave care arborează pavilionul țării respective sau de nave autorizate de aceasta și care arborează un alt pavilion. Această interdicție nu se aplică în cazuri de forță majoră sau de pericol în sensul articolului 18 din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 1982 pentru servicii strict necesare în vederea remedierii situațiilor respective.
Articolul 6
Punere în aplicare
(1) Autoritățile competente ale statelor membre utilizează regimul de certificare a capturii prevăzut în capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 pentru a identifica orice produs care face obiectul interdicției prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din prezentul regulament.
(2) Pentru a facilita punerea în aplicare a interdicției prevăzute la articolul 5 alineatul (2), se va pune la dispoziția statelor membre o listă orientativă cu navele care, conform unor surse de date fiabile, au pescuit sau pescuiesc în prezent hering atlantico-scandinav sau macrou sub controlul Insulelor Feroe.
Articolul 7
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 20 august 2013.