ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 183/2014 НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2013 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници по отношение на регулаторните технически стандарти, определящи изчисляването на корекциите за специфичен и общ кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 110, параграф 4, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 575/2013 определя корекциите за кредитен риск като сумата на общите и специфичните провизии срещу загуби по кредити, които са признати във финансовите отчети на институцията съгласно приложимата счетоводна рамка, но не установява конкретни правила за определяне на това кои корекции са за общ и кои за специфичен кредитен риск.
(2)
Необходимо е да бъдат предвидени правила във връзка с определянето на сумите, които трябва да бъдат включени при изчисляването на корекциите за кредитен риск, отразяващи загуби, свързани изключително с кредитния риск. Изчисляването на корекциите за кредитен риск при определяне на капиталовите изисквания се ограничава до сумите, с които е намален базовият собствен капитал от първи ред (БСК1) на институцията.
(3)
Свързаните изключително с кредитния риск загуби, които са признати съгласно приложимата счетоводна рамка през текущата финансова година, може да бъдат признати като корекции за кредитен риск, при условие че институцията отчита ефекта в БСК1. Това важи за случаите, при които такива загуби от обезценка, отчетени през финансовата година, не са одобрени в съответствие с член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 въпреки съвкупната междинна или годишна печалба и когато тяхното признаване като корекции за кредитен риск би повлияло върху стойността на експозицията или върху капитала от втори ред по-рано, отколкото върху БСК1. Такава корекция не е нужна за междинните загуби по член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, доколкото загубите за текущата финансова година по този член биват незабавно приспаднати от БСК1.
(4)
Някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 575/2013 относно корекциите за кредитен риск се отнасят изрично за задбалансовите позиции. При липсата на подобно разграничение съответните разпоредби се прилагат както за балансовите, така и за задбалансовите позиции.
(5)
Следва да бъдат установени правила, обхващащи тези свързани изключително с кредитния риск загуби, които са признати съгласно приложимата счетоводна рамка и които се приспадат от базовия собствен капитал от първи ред на институцията. Тези правила следва да обхващат обезценките и корекциите на стойността на финансовите активи или провизиите за задбалансови позиции, доколкото те отразяват загуби, свързани изключително с кредитния риск, и при условие че те са признати в отчета за приходите и разходите съгласно приложимата счетоводна рамка. Когато тези загуби са свързани с финансови инструменти, оценявани по справедлива стойност, тези правила следва да обхващат също сумите, признати като обезценка съгласно приложимата счетоводна рамка, или подобни корекции, при условие че те отразяват загуби, свързани с намаляване или влошаване на кредитното качество на актив или на портфейл от активи. На този етап не е целесъобразно да се регламентират други суми, които не представляват обезценка на финансов инструмент съгласно приложимата счетоводна рамка или не отразяват сходно понятие, дори ако тези промени биха могли да включват компонент за кредитен риск.
(6)
За да се подсигури всеобхватният характер на изчислението, е необходимо всяка сума, която е от значение за целите, изброени в член 110, параграф 4, първа алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, да бъде отнесена или към изчисляването на корекциите за общ кредитен риск, или към изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск.
(7)
По отношение на определянето на сумите, които могат да бъдат включени в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск, единственият предвиден в Регламент (ЕС) № 575/2013 критерий е, че в съответствие с член 62, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013 не се допуска корекциите за специфичен кредитен риск да бъдат включени в капитала от втори ред съгласно стандартизирания подход за кредитен риск. Следователно сумите, които се включват в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск или на корекциите за общ кредитен риск, трябва да бъдат разграничавани в съответствие с критериите за определяне на елементите, които може да бъдат включени в капитала от втори ред.
(8)
Регламент (ЕС) № 575/2013 прилага международно признатите стандарти от третата Международна регулаторна рамка за банките на Базелския комитет за банков надзор (2) (познати като „Базел III“). Поради това съответните правила относно корекциите за кредитен риск би следвало да са също така съгласувани с рамката по Базел, според която един от критериите за разграничаване на корекциите за общ от тези за специфичен кредитен риск е, че общите резерви или общите провизии срещу загуби по кредити са „свободно достъпни за покриване на загубите, които ще бъдат реализирани впоследствие“. Съгласно Базел III резервите или провизиите срещу загуби по кредити, заделяни във връзка с бъдещи, понастоящем неидентифицирани загуби, са свободно достъпни за покриване на загубите от кредитен риск, които ще бъдат понесени впоследствие, и следователно отговарят на изискванията за включване в капитала от втори ред. В допълнение сумите, включени в изчисляването на корекциите за общ кредитен риск, следва да бъдат изцяло достъпни в съответния размер и времеви момент, за да бъдат покрити загубите при съблюдаване на принципа на действащото предприятие, като капиталът служи за покриване на загубите при неплатежоспособност, преди вложителите да понесат някакви загуби.
(9)
Правилата следва да могат да бъдат прилагани независимо от приложимата счетоводна рамка. Все пак за да могат институциите да следват общ подход при разграничаването на корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск, следва да бъдат установени критерии за третирането на загубите, свързани с кредитния риск, съгласно приложимата счетоводна рамка за всеки вид корекция за кредитен риск. Като се има предвид, че в съответствие с приложимата счетоводна рамка загубите, свързани изключително с кредитния риск, биват третирани в зависимост от покриването на тези критерии, би следвало по-голямата част от тези суми да бъдат отнасяни обикновено като корекции за специфичен кредитен риск с оглед на рестриктивния характер на критериите за корекции за общ кредитен риск.
(10)
Международните счетоводни стандарти подлежат на актуализиране, което би могло да наложи изменението на критериите за разграничаване между корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск. С оглед на продължаващите обсъждания, най-вече във връзка с вариантите на модел за обезценка, би било прибързано този модел да бъде предварително включен в критериите за корекции за кредитен риск.
(11)
Регламент (ЕС) № 575/2013 изисква определянето на корекции за специфичен кредитен риск за отделните експозиции. Ето защо е необходимо да се определи по какъв начин ще бъдат третирани корекциите за специфичен кредитен риск, които отразяват загубите, свързани с кредитния риск на цяла група от експозиции. Освен това е необходимо да се реши за кои експозиции от групата и в каква степен следва да бъдат признати корекциите за специфичен кредитен риск. Произтичащото от такива корекции за специфичен кредитен риск прехвърляне на част от сумата върху експозиции в групата трябва да става пропорционално на размера на рисково претеглените експозиции. За тази цел стойностите на експозициите следва да се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
(12)
За целите на определяне на неизпълнението по член 178, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013 е необходимо да бъдат включени само корекциите за специфичен кредитен риск, които са извършени самостоятелно за отделна експозиция или отделен длъжник, като бъдат изключени корекциите за специфичен кредитен риск, извършени за цяла група от експозиции. При корекциите за специфичен кредитен риск, извършени за цяла група от експозиции, не се установяват длъжниците по експозициите, принадлежащи към такива групи, по отношение на които се счита, че е настъпило неизпълнение. В частност съществуването на корекции за специфичен кредитен риск за група от експозиции не е достатъчно основание да се направи заключение, че е налице неизпълнение за всеки от длъжниците или експозициите, принадлежащи към тази група.
(13)
Необходимо е институциите да могат да удостоверят по какъв начин критериите, по които те разграничават корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск, се прилагат в контекста на приложимата счетоводна рамка. Ето защо институциите следва да документират този процес.
(14)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, предоставени на Комисията от Европейския банков орган.
(15)
Европейският банков орган проведе обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 Група на участниците от банковия сектор,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определяне на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск за целите на членове 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013
1. За целите на настоящия регламент сумите, които институциите трябва да включат в изчисляването на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск, са равни на всички суми, с които е бил намален базовият собствен капитал от първи ред на институцията с оглед отразяване на загубите, свързани изключително с кредитния риск, в съответствие с приложимата счетоводна рамка, и признати като такива в отчета за приходите и разходите, независимо от това дали те са резултат от обезценки, корекции на стойността или провизии за задбалансови позиции.
Всички суми по първа алинея, които са били признати през финансовата година, могат да бъдат включени в изчисляването на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск единствено ако са били приспаднати от базовия собствен капитал от първи ред на институцията в съответствие с член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или, при наличието на междинна или годишна печалба, която не е одобрена в съответствие с член 26, параграф 2 от същия регламент - ако базовият собствен капитал от първи ред е бил съответно незабавно намален при определянето на собствените средства.
2. Посочените в параграф 1 суми се включват в изчисляването на корекциите за общ кредитен риск от страна на институцията, когато отговарят на следните два критерия:
а)
те са свободно и изцяло достъпни в съответния размер и към съответния момент за покриване на бъдещите кредитни загуби;
б)
те отразяват потенциалните свързани с кредитния риск загуби при група експозиции.
3. Всички други суми, посочени в параграф 1, се включват в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск.
4. В изчисляването на корекциите за общ кредитен риск институцията включва следните загуби, при условие че отговарят на критериите по параграф 2:
а)
загуби, признати за покриване на по-висока средна загуба по портфейла, понесена през последните години, въпреки че понастоящем не съществуват доказателства за загуби в подкрепа на това наблюдавано в миналото ниво на загуби;
б)
загуби, по отношение на които институцията не е информирана за влошаване на кредитното качество на група от експозиции, но въз основа на натрупания опит съществува известна статистическа вероятност за неплащане.
5. Институцията включва винаги следните загуби в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск, посочени в параграф 3:
а)
загуби, признати в отчета за приходите и разходите, по оценени по справедлива стойност инструменти, които представляват свързана с кредитния риск обезценка според приложимата счетоводна рамка;
б)
загуби в резултат на настоящи или минали събития, засягащи съществена отделна експозиция или отделни несъществени експозиции, които се оценяват поотделно или заедно;
в)
загуби, за чието настъпване свидетелства опитът, приведен към наличните текущи данни, но институцията все още не разполага с информация по коя индивидуална експозиция са понесени тези загуби.
Член 2
Отнасяне на корекциите за специфичен кредитен риск за група от експозиции към експозициите в групата
1. Когато корекциите за специфичен кредитен риск отразяват загубите, свързани с кредитния риск на група от експозиции, институциите отнасят тези корекции за специфичен кредитен риск към всички отделни експозиции от тази група пропорционално на рисково претеглените размери на експозициите. За тази цел стойностите на експозициите се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
2. При третирането на размера на очакваната загуба, посочено в член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за група от редовни експозиции от институциите не се изисква да отнасят дадена корекция за специфичен кредитен риск към отделните експозиции от групата.
3. Когато корекцията за специфичен кредитен риск се отнася за група от експозиции, чиито капиталови изисквания за кредитен риск са изчислени отчасти по стандартизирания подход и отчасти съгласно вътрешнорейтингов подход, институцията отнася тази корекция за специфичен кредитен риск към групата от експозиции, спрямо която се прилагат и двата подхода, пропорционално на размера на рисково претеглените експозиции на групата, преди да пристъпи към действията, посочени в параграфи 1 и 2. За тази цел стойностите на експозициите се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
4. Когато отнасят корекциите за специфичен кредитен риск към експозициите, институциите гарантират, че една и съща част не е била два пъти отнесена към различни експозиции.
Член 3
Изчисляване на корекциите за кредитен риск с оглед определяне на стойността на експозициите в съответствие с членове 111, 166, 167, 168, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013
При определянето на стойността на експозициите в съответствие с членове 111, 166 - 168, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013 институциите изчисляват корекциите за специфичен кредитен риск по отношение на дадена експозиция като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск за нея или като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск, които институцията е отнесла към тази експозиция в съответствие с член 2.
Член 4
Изчисляване на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск с оглед третиране на размера на очакваните загуби в съответствие с член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013
1. При третирането на размера на очакваните загуби съгласно член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013 институциите изчисляват съвкупните корекции за общ кредитен риск във връзка с експозициите, участващи в третирането на размера на очакваните загуби, като бъдат събрани сумите, определени като корекции за общ кредитен риск в съответствие с член 1 от настоящия регламент, които институцията е отнесла в съответствие с член 110, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
2. При третирането на размера на очакваната загуба в съответствие с член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013 изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск във връзка с експозициите, участващи в третирането на размера на очакваните загуби, се осъществява, като бъдат събрани сумите по букви а) и б), с изключение на експозициите в неизпълнение:
а)
определените като корекции за специфичен кредитен риск в съответствие с член 1 суми, които са свързани с кредитния риск на отделна експозиция;
б)
определените като корекции за специфичен кредитен риск в съответствие с член 1 суми, които са свързани с кредитния риск на група от експозиции и са били отнесени в съответствие с член 2.
3. Съвкупните корекции за специфичен кредитен риск по дадена експозиция в неизпълнение се изчисляват като сбора от сумите на всички корекции за специфичен кредитен риск за тази отделна експозиция или като сумите на корекциите за специфичен кредитен риск, които институцията е отнесла към тази експозиция в съответствие с член 2.
Член 5
Изчисляване на корекциите за специфичен кредитен риск във връзка с капиталовите изисквания с оглед установяване на неизпълнението по член 178 от Регламент (ЕС) № 575/2013
При установяването на неизпълнение по член 178 от Регламент (ЕС) № 575/2013 корекциите за специфичен кредитен риск се изчисляват като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск, свързани с кредитния риск на отделна експозиция или отделен длъжник.
Член 6
Документиране
Институциите документират определянето и изчисляването на корекциите за общ кредитен риск и на корекциите за специфичен кредитен риск.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2013 година.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 183/2014 AL COMISIEI
din 20 decembrie 2013
de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții, în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru precizarea modului de calcul al ajustărilor specifice și al ajustărilor generale pentru riscul de credit
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 110 alineatul (4) al treilea paragraf,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 575/2013 definește ajustările pentru riscul de credit ca fiind cuantumul provizioanelor generale și specifice pentru pierderile din împrumuturi asociate cu riscurile de credit care a fost recunoscut în situațiile financiare ale instituțiilor conform cadrului contabil aplicabil, însă nu prevede norme specifice pentru a determina ceea ce constituie ajustările specifice și ajustările generale pentru riscul de credit.
(2)
Ar trebui să se stabilească norme referitoare la determinarea sumelor care trebuie incluse în calculul ajustărilor pentru riscul de credit care să reflecte pierderile legate exclusiv de riscul de credit. Calculul ajustărilor pentru riscul de credit în scopul determinării cerințelor de fonduri proprii ar trebui să fie limitat la sumele care au redus fondurile proprii de nivel 1 de bază (CET1) ale instituției.
(3)
Pierderile legate exclusiv de riscul de credit, recunoscute conform cadrului contabil aplicabil în exercițiul financiar în curs, ar trebui să fie recunoscute ca ajustări pentru riscul de credit, cu condiția ca instituția să recunoască efectul acestora în CET1. Acest lucru este relevant pentru situațiile în care astfel de pierderi din depreciere înregistrate în cursul unui exercițiu financiar se produc, în ciuda profiturilor interimare globale din cursul exercițiului sau de la sfârșit de exercițiu financiar care nu sunt aprobate în conformitate cu articolul 26 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și în care recunoașterea acestor pierderi ca ajustări pentru riscul de credit ar avea un impact mai întâi asupra valorilor expunerilor sau asupra fondurilor proprii de nivel 2 și mai târziu asupra CET1. Pentru pierderile interimare astfel cum sunt prevăzute la articolul 36 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 o astfel de ajustare nu este necesară în măsura în care, în temeiul articolului respectiv, pierderile exercițiului financiar în curs sunt deduse imediat din CET1.
(4)
Anumite dispoziții ale Regulamentului (UE) nr. 575/2013 referitoare la ajustările pentru riscul de credit se referă în mod explicit la elemente extrabilanțiere. În cazul în care nu se face această distincție, dispozițiile relevante se aplică atât elementelor bilanțiere, cât și elementelor extrabilanțiere.
(5)
Ar trebui stabilite norme referitoare la pierderile legate exclusiv de riscul de credit care sunt recunoscute în cadrul contabil aplicabil și care au fost deduse din fondurile proprii de nivel 1 de bază ale instituției. Aceste norme ar trebui să acopere deprecierile și ajustările de valoare pentru activele financiare sau provizioanele pentru elementele extrabilanțiere, în măsura în care acestea reflectă pierderile legate exclusiv de riscul de credit și cu condiția ca acestea să fie recunoscute în contul de profit și pierdere conform cadrului contabil aplicabil. În măsura în care acele pierderi sunt legate de instrumente financiare evaluate la valoarea justă, normele ar trebui să se refere, de asemenea, la sumele recunoscute ca deprecieri conform cadrelor contabile aplicabile sau la ajustările similare efectuate, cu condiția ca acestea să reflecte pierderile legate de o deteriorare sau de o înrăutățire a calității creditului asociate unui activ sau unui portofoliu de active. În acest stadiu, nu este oportună reglementarea altor sume care nu reprezintă o depreciere a unui instrument financiar conform cadrului contabil aplicabil sau care nu reflectă un concept de natură similară, chiar dacă schimbările respective ar putea include o componentă de risc de credit.
(6)
Pentru a asigura sfera exhaustivă a calculului, este necesar ca orice sumă relevantă pentru scopurile enumerate la primul paragraf al articolului 110 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 să fie alocată fie calculului ajustărilor generale pentru riscul de credit (ajustările generale pentru riscul de credit), fie calculului ajustărilor specifice pentru riscul de credit (ajustările specifice pentru riscul de credit).
(7)
În ceea ce privește identificarea sumelor care pot fi incluse în calculul ajustărilor specifice pentru riscul de credit, singurul criteriu prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 575/2013 este cel potrivit căruia ajustările specifice pentru riscul de credit nu sunt eligibile pentru a fi incluse în fondurile proprii de nivel 2 în cadrul abordării standardizate pentru riscul de credit, în conformitate cu articolul 62 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Așadar, distincția dintre sumele care urmează să fie incluse în calculul ajustărilor specifice pentru riscul de credit și cele care urmează să fie incluse în calculul ajustărilor generale pentru riscul de credit trebuie să fie făcută respectând criteriile de identificare a ceea ce poate fi inclus în fondurile proprii de nivel 2.
(8)
Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pune în aplicare standardele convenite la nivel internațional în cel de al treilea cadru de reglementare internațional aplicabil băncilor, instituit de Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară (2) (denumit în continuare „Basel III”). Prin urmare, normele adecvate privind ajustările pentru riscul de credit ar trebui, de asemenea, să fie conforme cadrului de reglementare instituit de Comitetul de la Basel, care prevede că unul dintre criteriile pentru efectuarea distincției între ajustările generale pentru riscul de credit și ajustările specifice pentru riscul de credit trebuie să fie faptul că provizioanele generale sau rezervele generale pentru pierderi din împrumuturi sunt „disponibile fără restricții pentru acoperirea pierderilor care urmează să se materializeze ulterior”. În conformitate cu Basel III, provizioanele sau rezervele pentru pierderi din împrumuturi, constituite în previziunea unor pierderi viitoare, neidentificate în prezent, sunt disponibile fără restricții pentru acoperirea pierderilor provenite din riscul de credit, care urmează să se materializeze ulterior și, prin urmare, se califică pentru includerea în fondurile proprii de nivel 2. În plus, sumele incluse în calculul ajustărilor generale pentru riscul de credit ar trebui să fie pe deplin disponibile, în termeni de calendar și cuantum, pentru a acoperi astfel de pierderi, cel puțin pe baza unei situații de încetare a activității, în care fondurile proprii permit absorbția pierderilor în caz de insolvență înainte ca deponenții să piardă bani.
(9)
Aplicarea normelor în acest domeniu ar trebui să fie posibilă indiferent de cadrul contabil aplicabil. Cu toate acestea, pentru a permite instituțiilor să aplice o modalitate comună pentru a face distincția între ajustările specifice pentru riscul de credit și ajustările generale pentru riscul de credit, ar trebui furnizate, pentru tratarea pierderilor din riscul de credit în interiorul unui cadru contabil aplicabil, criterii corespunzătoare fiecărui tip de ajustare pentru riscul de credit. În timp ce tratarea pierderilor legate exclusiv de riscul de credit, recunoscute conform cadrelor contabile aplicabile, depinde de îndeplinirea acestor criterii, marea majoritate a sumelor respective ar trebui să fie, în mod normal, clasificate ca ajustări specifice pentru riscul de credit, dat fiind caracterul restrictiv al criteriilor pentru ajustările generale pentru riscul de credit.
(10)
Standardele internaționale de contabilitate fac obiectul revizuirilor, ceea ce ar putea necesita modificarea criteriilor pe baza cărora se face distincția între ajustările specifice pentru riscul de credit și ajustările generale pentru riscul de credit. În lumina discuțiilor în curs, în special a celor referitoare la modelele de depreciere, pare a fi prematur să se anticipeze modelul respectiv în cadrul criteriilor privind ajustările pentru riscul de credit.
(11)
Regulamentul (UE) nr. 575/2013 impune identificarea ajustărilor specifice pentru riscul de credit pentru o singură expunere dată. Prin urmare, este necesar să se decidă modul de tratare a ajustărilor specifice pentru riscul de credit care reflectă pierderile legate de riscul de credit aferent unui întreg grup de expuneri. În plus, este necesar să se decidă pentru care expuneri din grup ar trebui recunoscute ajustările specifice pentru riscul de credit și în ce măsură. Alocarea către expunerile din grup a unor părți din suma care rezultă din aceste ajustări specifice pentru riscul de credit trebuie să fie efectuată în mod proporțional cu valorile ponderate la risc ale expunerilor. În acest scop, valorile expunerilor ar trebui să fie determinate fără a se ține seama de ajustările specifice pentru riscul de credit.
(12)
Pentru determinarea stării de nerambursare în conformitate cu articolul 178 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, este necesar să se includă doar ajustările specifice pentru riscul de credit care sunt efectuate individual pentru o singură expunere sau pentru un singur debitor și să nu se includă ajustările specifice pentru riscul de credit efectuate pentru grupuri întregi de expuneri. Ajustările specifice pentru riscul de credit efectuate pentru grupuri întregi de expuneri nu identifică debitorii expunerilor aparținând grupurilor respective pentru care se consideră că a avut loc un eveniment de nerambursare. În special, existența ajustărilor specifice pentru riscul de credit aferent unui grup de expuneri nu este un motiv suficient pentru a concluziona că au avut loc evenimente de nerambursare pentru fiecare debitor sau pentru fiecare expunere aparținând grupului respectiv.
(13)
Este necesar ca instituțiile să fie capabile să demonstreze modul de utilizare a criteriilor pe baza cărora se face distincția dintre ajustările specifice pentru riscul de credit și ajustările generale pentru riscul de credit, în contextul cadrului contabil aplicabil. Prin urmare, instituțiile ar trebui să formalizeze acest proces.
(14)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate Comisiei de către Autoritatea bancară europeană.
(15)
Autoritatea bancară europeană a efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat costurile și beneficiile potențiale aferente, în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (3) și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul bancar, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Identificarea ajustărilor generale și a ajustărilor specifice pentru riscul de credit, în sensul articolelor 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 și 266 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
(1) În sensul prezentului regulament, sumele care trebuie incluse, de către o instituție, în calculul ajustărilor generale și al ajustărilor specifice pentru riscul de credit sunt egale cu toate sumele cu care au fost reduse fondurile proprii de nivel 1 de bază ale unei instituții pentru a reflecta pierderile legate exclusiv de riscul de credit conform cadrului contabil aplicabil și recunoscute ca atare în contul de profit și pierdere, indiferent dacă acestea rezultă din deprecieri, din ajustări de valoare sau din provizioane pentru elemente extrabilanțiere.
Orice sumă obținută în temeiul primului paragraf, care a fost recunoscută în cursul exercițiului financiar, poate fi inclusă în calculul ajustărilor generale și al ajustărilor specifice pentru riscul de credit numai în cazul în care suma respectivă a fost dedusă din fondurile proprii de nivel 1 de bază ale unei instituții, fie în conformitate cu articolul 36 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, fie, în cazul realizării de profituri interimare sau de profituri de sfârșit de exercițiu financiar care nu au fost aprobate în conformitate cu articolul 26 alineatul (2) din regulamentul respectiv, prin reducerea corespunzătoare imediată a fondurilor proprii de nivel 1 de bază pentru determinarea fondurilor proprii.
(2) Sumele la care se face referire la alineatul (1) sunt incluse de instituție în calculul ajustărilor generale pentru riscul de credit (ajustările generale pentru riscul de credit) în cazul în care acestea îndeplinesc cumulativ următoarele criterii:
(a)
acestea sunt disponibile fără restricții și pe deplin, în termeni de calendar și cuantum, pentru a acoperi pierderile legate de riscul de credit care nu s-au materializat încă;
(b)
acestea reflectă pierderile legate de riscul de credit pentru un grup de expuneri, în legătură cu care instituția nu are în prezent nicio dovadă că a survenit un eveniment generator de pierderi.
(3) Toate celelalte sume la care se face referire la alineatul (1) sunt incluse în calculul ajustărilor specifice pentru riscul de credit (ajustări specifice pentru riscul de credit).
(4) Următoarele pierderi sunt incluse de instituție în calculul ajustărilor generale pentru riscul de credit, cu condiția ca acestea să îndeplinească criteriile prevăzute la alineatul (2):
(a)
pierderile recunoscute pentru a acoperi pierderi aferente portofoliului mai ridicate decât media din ultimii ani, deși în prezent nu există elemente care să ateste existența unor evenimente generatoare de pierderi și care să confirme nivelul de pierderi observat în trecut;
(b)
pierderile în legătură cu care instituția nu are cunoștință de deteriorarea calității creditului pentru un grup de expuneri, dar în cazul cărora un anumit grad de neplată este probabil, din punct de vedere statistic, pe baza experienței anterioare.
(5) Instituția include întotdeauna în calculul ajustărilor specifice pentru riscul de credit menționat la alineatul (3) următoarele pierderi:
(a)
pierderile recunoscute în contul de profit și pierdere pentru instrumente evaluate la valoarea justă care reprezintă deprecieri pentru riscul de credit conform cadrului contabil aplicabil;
(b)
pierderile rezultate în urma evenimentelor actuale sau anterioare care afectează o singură expunere semnificativă sau expuneri care nu sunt semnificative în mod individual și care sunt evaluate individual sau colectiv;
(c)
pierderile pentru care experiența anterioară, ajustată pe baza datelor observabile actuale, indică faptul că pierderea a avut loc, dar că instituția nu știe încă la nivelul cărei expuneri au intervenit pierderile respective.
Articolul 2
Alocarea ajustărilor specifice pentru riscul de credit aferente unui grup de expuneri către expunerile din grup
(1) În cazul în care o ajustare specifică pentru riscul de credit reflectă pierderi legate de riscul de credit asociat unui grup de expuneri, instituțiile atribuie această ajustare specifică pentru riscul de credit tuturor expunerilor individuale din grupul respectiv, proporțional cu valorile ponderate la risc ale expunerilor. În acest scop, valorile expunerilor sunt determinate fără a se ține seama de ajustările specifice pentru riscul de credit.
(2) Pentru tratarea valorilor pierderilor așteptate menționate la articolul 159 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pentru un grup de expuneri care nu se află în stare de nerambursare, instituțiile nu au obligația de a atribui o ajustare specifică pentru riscul de credit unei singure expuneri din grupul respectiv.
(3) În cazul în care o ajustare specifică pentru riscul de credit se referă la un grup de expuneri pentru care cerințele de fonduri proprii pentru riscul de credit sunt calculate în parte în temeiul abordării standardizate și în parte în temeiul abordării pe baza ratingurilor interne, instituția atribuie acea ajustare specifică pentru riscul de credit grupului de expuneri acoperit de fiecare dintre cele două abordări, proporțional cu valorile expunerilor ponderate la risc ale grupului înainte de aplicarea acțiunilor la cere se face referire la alineatele (1) și (2). În acest scop, valorile expunerilor sunt determinate fără a se ține seama de ajustările specifice pentru riscul de credit.
(4) Atunci când atribuie expunerilor ajustările specifice pentru riscul de credit, instituțiile se asigură că aceeași parte nu este atribuită de două ori, unor expuneri diferite.
Articolul 3
Calcul ajustărilor pentru riscul de credit în scopul determinării valorii expunerii în conformitate cu articolele 111, 166, 167, 168, 246 și 266 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
În scopul determinării valorii expunerii în conformitate cu articolele 111, 166-168, 246 și 266 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, instituțiile calculează ajustările specifice pentru riscul de credit legate de o expunere ca fiind sumele reprezentând ajustările specifice pentru riscul de credit pentru acea singură expunere sau ca fiind sumele reprezentând ajustările specifice pentru riscul de credit pe care instituția le-a atribuit expunerii respective în conformitate cu articolul 2.
Articolul 4
Calculul ajustărilor generale și al ajustărilor specifice pentru riscul de credit în scopul tratării valorilor pierderilor așteptate în conformitate cu articolul 159 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
(1) În scopul tratării valorilor pierderilor așteptate în conformitate cu articolul 159 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, instituția calculează totalul ajustărilor generale pentru riscul de credit aferente expunerilor incluse în tratarea valorilor pierderilor așteptate ca fiind suma valorilor identificate ca ajustări generale pentru riscul de credit în conformitate cu articolul 1 din prezentul regulament, pe care instituția le-a atribuit în conformitate cu articolul 110 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
(2) În scopul tratării valorilor pierderilor așteptate în conformitate cu articolul 159 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, totalul ajustărilor specifice pentru riscul de credit aferente expunerilor incluse în tratamentul valorilor pierderilor așteptate este calculat ca fiind egal cu suma valorilor de la literele (a) și (b), cu excepția expunerilor aflate în stare de nerambursare:
(a)
sumele identificate ca ajustări specifice pentru riscul de credit în conformitate cu articolul 1, care sunt legate de riscul de credit aferent unei singure expuneri;
(b)
sumele identificate ca ajustări specifice pentru riscul de credit în conformitate cu articolul 1, care sunt legate de riscul de credit aferent unui grup de expuneri și care au fost atribuite în conformitate cu articolul 2.
(3) Totalul ajustărilor specifice pentru riscul de credit legate de o expunere în stare de nerambursare este egal fie cu suma tuturor valorilor reprezentând ajustări specifice pentru riscul de credit aferent acelei singure expuneri, fie cu valorile reprezentând ajustări specifice pentru riscul de credit pe care instituția le-a atribuit expunerii respective în conformitate cu articolul 2.
Articolul 5
Calculul ajustărilor specifice pentru riscul de credit pentru cerințele de fonduri proprii, în scopul determinării stării de nerambursare în conformitate cu articolul 178 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
În scopul determinării stării de nerambursare în conformitate cu articolul 178 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, ajustările specifice pentru riscul de credit se calculează ca fiind sumele reprezentând ajustările specifice pentru riscul de credit legate de riscul de credit aferent unei singure expuneri sau unui singur debitor.
Articolul 6
Documentație
Instituțiile formalizează identificarea și calculul ajustărilor generale pentru riscul de credit și ajustărilor specifice pentru riscul de credit.
Articolul 7
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 20 decembrie 2013.