РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1024/2013 НА СЪВЕТА
от 15 октомври 2013 година
за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 127, параграф 6 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
През последните десетилетия Съюзът постигна значителен напредък в създаването на вътрешен пазар на банкови услуги. Вследствие на това в много държави членки банкови групи със седалища в други държави членки притежават съществен пазарен дял и кредитните институции са диверсифицирали географски своята стопанска дейност както в еврозоната, така и извън нея.
(2)
Настоящата финансова и икономическа криза показа, че целостта на единната валута и на вътрешния пазар може да бъде застрашена от фрагментацията на финансовия сектор. Ето защо е от съществено значение да се засили интеграцията на банковия надзор, за да се укрепи Съюзът, да се възстанови финансовата стабилност и да се положи основата за икономическо възстановяване.
(3)
Поддържането и задълбочаването на вътрешния пазар на банкови услуги е от съществено значение за насърчаване на икономическия растеж в Съюза и подходящото финансиране на реалната икономика. Това обаче се оказва все по-трудна задача. Данните показват, че интеграцията на банковите пазари в Съюза е пред застой.
(4)
Същевременно, наред с приемането на засилена регулаторна рамка на Съюза, надзорните органи трябва да подобрят своя надзорен контрол, така че да отчита поуките от финансовата криза през последните години, и да могат да контролират много сложни и взаимосвързани пазари и институции.
(5)
Правомощията за надзора над отделните кредитни институции в Съюза остават предимно на национално равнище. Координацията между надзорните органи е съществена, но кризата показа, че координацията сама по себе си не е достатъчна, по-специално в контекста на единната валута. С цел да се запази финансовата стабилност в Съюза и да се засилят положителните ефекти, които пазарната интеграция оказва върху растежа и благосъстоянието, следва да се задълбочи интеграцията при отговорностите по надзора. Това е особено важно, за да се осигури цялостен и задълбочен поглед върху банковата група като цяло и нейното общо състояние, и би намалило риска от различни тълкувания и противоречиви решения на равнището на отделните образувания.
(6)
В много случаи стабилността на кредитните институции е все още тясно свързана със състоянието на държавата членка, в която те са установени. Съмнения относно устойчивостта на обслужването на публичния дълг, перспективите за икономически растеж и жизнеспособността на кредитните институции пораждат неблагоприятни и взаимно усилващи се пазарни тенденции. Това може да доведе до рискове за икономическата жизнеспособност на някои кредитни институции и за стабилността на финансовата система в еврозоната и в Съюза като цяло, както и може да създаде големи затруднения за вече ограничените публични финанси на съответните държави членки.
(7)
Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) (ЕБО), създаден през 2011 г. с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) (1), и Европейската система за финансов надзор (ЕСФН), създадена по силата на член 2 от същия регламент, член 2 от Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО) (2) и член 2 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП) (3), значително подобриха сътрудничеството между банковите надзорни органи в рамките на Съюза. ЕБО допринася съществено за създаването на единна нормативна уредба за финансовите услуги в Съюза и играе важна роля за последователното провеждане на рекапитализацията на големи кредитни институции в Съюза, която беше одобрена от Европейския съвет на 26 октомври 2011 г., в съответствие с приетите от Комисията насоки и условия, свързани с държавната помощ.
(8)
Европейският парламент призова по различни поводи за създаването на европейски орган, който да е пряко отговорен за някои задачи по надзора над финансовите институции, като се започне с резолюцията му от 13 април 2000 г. във връзка със съобщението на Комисията относно прилагане на рамката за финансовите пазари: План за действие (4) и резолюцията от 21 ноември 2002 г. относно правилата за пруденциален надзор в Европейския съюз (5).
(9)
В заключенията от заседанието си на 29 юни 2012 г. Европейският съвет прикани председателя на Европейския съвет да разработи пътна карта за постигането на истински икономически и паричен съюз. В същия ден на срещата на високо равнище на държавите от еврозоната беше посочено, че когато бъде създаден ефективен единен надзорен механизъм с участието на Европейската централна банка (ЕЦБ), Европейският механизъм за стабилност (ЕМС) би могло да разполага с възможността пряко да рекапитализира банките въз основа на обикновено решение, при спазването на подходящи условия, включително съблюдаване на правилата за държавната помощ.
(10)
На 19 октомври 2012 г. Европейският съвет заключи, че процесът към по-задълбочен икономически и паричен съюз следва да се основава на институционалната и правната рамка на Съюза и да се характеризира с отвореност и прозрачност по отношение на държавите членки, чиято парична единица не е еврото, и със зачитане на целостта на вътрешния пазар. Интегрираната финансова рамка ще има единен надзорен механизъм, който ще бъде отворен, доколкото е възможно, за всички държави членки, които желаят да участват.
(11)
Затова в Съюза следва да се създаде банков съюз, основан на всеобхватна и подробна единна нормативна уредба за финансовите услуги на вътрешния пазар като цяло и съставен от единен надзорен механизъм, нова регулаторна рамка за гарантиране на депозитите и нова рамка за преструктуриране. С оглед на тясната взаимообвързаност и взаимодействие между държавите членки, чиято парична единица е еврото, в банковия съюз следва да влязат най-малко всички държави членки от еврозоната. С оглед на поддържането и задълбочаването на вътрешния пазар и доколкото това е институционално възможно, банковият съюз следва да бъде отворен и за участие на други държави членки.
(12)
Като първа стъпка към банковия съюз единният надзорен механизъм следва да гарантира, че политиката на Съюза, свързана с пруденциалния надзор над кредитните институции, се прилага по съгласуван и ефективен начин, че единната нормативна уредба за финансовите услуги се прилага еднакво за кредитните институции във всички засегнати държави членки и че тези кредитни институции подлежат на надзор по най-високи стандарти, който не е ограничен от други, непруденциални съображения. В частност единният надзорен механизъм (ЕНМ) следва да бъде в съответствие с функционирането на вътрешния пазар за финансови услуги и със свободното движение на капитали. Единният надзорен механизъм е основата за следващи стъпки към банковия съюз. Този подход следва принципа, че въз основа на обикновено решение ЕМС ще има възможността пряко да рекапитализира банките, след като бъде създаден ефективен единен надзорен механизъм. В заключенията си от 13-14 декември 2012 г. Европейският съвет отбеляза, че „за положението, при което осъществяването на банковия надзор действително се прехвърли върху единен надзорен механизъм, ще е необходим единен оздравителен механизъм с нужните правомощия, за да се гарантира, че оздравителни мерки могат да се прилагат спрямо всяка банка в участващите държави членки чрез предвидените за целта инструменти“ и че „единният оздравителен механизъм следва да се основава на принос от самия финансов сектор и да включва подходящи и ефективни договорености за мерки за подкрепа.“
(13)
Като централна банка на еврозоната с обширен експертен опит по въпросите на макроикономическата и финансовата стабилност, ЕЦБ е в подходящата позиция да изпълнява ясно определени надзорни задачи с акцент върху запазване на стабилността на финансовата система на Съюза. В действителност в много държави членки централните банки вече отговарят за банковия надзор. Поради това на ЕЦБ следва да се възложат конкретни задачи относно политиките, свързани с надзора над кредитните институции в участващите държави членки.
(14)
ЕЦБ и компетентните органи на държавите членки, които не са участващи държави членки („неучастващи държави членки“) следва да сключат меморандум за разбирателство, в който се описва най-общо начинът, по който двете страни ще си сътрудничат при изпълнението на своите надзорни задачи съгласно правото на Съюза по отношение на финансовите институции, посочени в настоящия регламент. Меморандумът за разбирателство може, наред с другото, да съдържа пояснения за консултациите във връзка с решенията на ЕЦБ, които засягат дъщерни дружества или клонове, установени в неучастваща държава членка, чието предприятие майка е установено в участваща държава членка, както и сътрудничеството в извънредни ситуации, включително механизмите за ранно предупреждение съгласно определените в приложимото право на Съюза процедури. Меморандумът следва да подлежи на редовен преглед.
(15)
На ЕЦБ следва да се възложат конкретни надзорни задачи, които са от съществено значение за осигуряване на съгласувано и ефективно прилагане на политиката на Съюза, свързана с пруденциалния надзор над кредитните институции, като другите задачи следва да останат в правомощията на националните органи. Задачите на ЕЦБ следва да включват мерки, взети в съответствие с макропруденциалната стабилност, при спазване на специфични правила, отразяващи ролята на националните органи.
(16)
Сигурността и стабилността на големите кредитни институции е от съществено значение, за да се гарантира стабилността на финансовата система. При все това неотдавнашният опит показва, че по-малки кредитни институции също могат да породят заплаха за финансовата стабилност. Затова ЕЦБ следва да може да изпълнява надзорни задачи по отношение на всички кредитни институции и клонове, съответно лицензирани и установени в участващите държави членки.
(17)
При изпълнението на възложените ѝ задачи и без да се засяга целта за гарантиране на сигурността и стабилността на кредитните институции, ЕЦБ следва да отчита в пълна степен различията между кредитните институции, техните размери и бизнес модели, както и системните ползи от разнообразието в банковия сектор на Съюза.
(18)
Изпълнението на задачите на ЕЦБ следва да допринесе по-специално за гарантирането на пълното отчитане от кредитните институции на всички разходи, породени от техните дейности, така че да се избегне моралният риск и произтичащото от него поемане на прекомерни рискове. При това следва напълно да се вземат предвид съответните макроикономически условия в държавите членки, по-специално стабилността на предлагането на кредити и улесняването на производителните дейности в икономиката като цяло.
(19)
Никоя от разпоредбите на настоящия регламент не следва да се тълкува като изменяща счетоводната рамка, приложима по силата на други актове на Съюза или на националното право.
(20)
Предварителното лицензиране на кредитните институции е важен пруденциален механизъм, за да се гарантира, че единствено оператори със солидна икономическа основа, с организация, способна да се справи със специфичните рискове, присъщи на привличането на депозити и предоставянето на кредити, и с подходящ управленски персонал осъществяват тези дейности. Във връзка с това на ЕЦБ следва да се възложи задачата за издаване на лицензи на кредитните институции, които ще бъдат създадени в участваща държава членка и отговорността за отнемане на тези лицензи, при спазване на специфични правила, отразяващи ролята на националните органи.
(21)
В допълнение към условията, определени в правото на Съюза за издаване на лицензи на кредитните институции и случаите на отнемане на такива лицензи, държавите членки понастоящем могат да предвиждат допълнителни условия за лицензиране и случаи, в които лицензите се отнемат. Поради това ЕЦБ следва да изпълнява задачата си, свързана с издаване на лицензи на кредитните институции и отнемане на такива лицензи при неспазване на националното право по предложение на съответния национален компетентен орган, който оценява спазването на съответните условия, определени от националното право.
(22)
Оценката на пригодността на всеки нов собственик преди закупуване на съществен дял в кредитна институция е незаменим инструмент да се гарантира непрекъснатата пригодност и финансовата стабилност на собствениците на кредитни институции. ЕЦБ като институция на Съюза е в добра позиция да извършва такава оценка, без да налага ненужни ограничения на вътрешния пазар. На ЕЦБ следва да бъде възложена задачата за оценка на придобиването и освобождаването от значителни дялови участия в кредитни институции, освен в случай на оздравяване на банка.
(23)
Предпоставка за пруденциалната стабилност на кредитните институции е спазването на разпоредбите на Съюза, които изискват кредитните институции да поддържат определени нива на капитал за покриване на рисковете, присъщи за дейността на кредитните институции, да ограничават размера на експозициите към отделни контрагенти, да оповестяват публично информация относно финансовото си състояние, да разполагат с достатъчно ликвидни активи, за да посрещат сътресения на пазара, и да ограничават ливъриджа. На ЕЦБ следва да бъде възложена задачата да осигури спазването на тези правила, в това число по-специално да предоставя одобрения, разрешения, дерогации или освобождавания, предвидени за целите на тези правила.
(24)
Ключови пруденциални инструменти са допълнителните капиталови буфери, включително предпазен капиталов буфер, антицикличен капиталов буфер, за да се гарантира, че по време на периоди на икономически растеж кредитните институции натрупват достатъчна капиталова база, за да поемат загуби в кризисни периоди, буфери за глобални и други институции със системно значение, както и други мерки, имащи за цел отстраняване на системните или макропруденциалните рискове. За да се осигури цялостна координация, когато националните компетентни органи или определените на национално равнище органи налагат подобни мерки, ЕЦБ следва да бъде надлежно уведомявана. Нещо повече, при необходимост ЕЦБ следва да има възможност да прилага по-високи изисквания и да приема по-строги мерки в тясна координация с националните органи. Разпоредбите на настоящия регламент относно мерките, имащи за цел отстраняване на системните или макропруденциалните рискове, не засягат процедурите за координация, предвидени в други правни актове на Съюза. Националните компетентни органи или определените на национално равнище органи и ЕЦБ действат при спазване на процедурите за координация, предвидени в тези актове, след като са следвали процедурите, предвидени в настоящия регламент.
(25)
Сигурността и стабилността на дадена кредитна институция зависят също от заделянето на адекватен вътрешен капитал, като се имат предвид рисковете, на които може да бъде изложена, както и от наличието на подходящи вътрешни организационни структури и правила за корпоративно управление. Във връзка с това на ЕЦБ следва да бъде възложена задачата да прилага изисквания, с които да се гарантира, че кредитните институции в участващите държави членки разполагат с надеждни управленски правила, процеси и механизми, включително стратегии и процеси за оценка и поддържане на подходящо ниво на вътрешен капитал. В случай на слабости ЕЦБ следва също да налага подходящи мерки, включително специфични допълнителни капиталови изисквания, специфични изисквания за оповестяване, както и специфични изисквания за ликвидност.
(26)
Рискове за сигурността и стабилността на дадена кредитна институция могат да се появяват както на равнище отделна кредитна институция, така и на равнище банкова група или финансов конгломерат. Важно е да се предприемат конкретни надзорни мерки, с които тези рискове да бъдат смекчени, за да се гарантира сигурността и стабилността на кредитните институции. В допълнение към надзора над отделни кредитни институции задачите на ЕЦБ следва да включват надзор на консолидирана основа, допълнителен надзор, надзор над финансови холдинги и смесени финансови холдинги, с изключение на надзора над застрахователни дружества.
(27)
С цел запазване на финансовата стабилност влошаването на финансовото и икономическото положение на дадена институция трябва да бъде преодоляно на ранен етап. ЕЦБ следва да има задачата да извършва действия за ранна интервенция, както са определени в съответното право на Съюза. Тя обаче следва да координира своите действия за ранна интервенция със съответните органи за преструктуриране. Докато националните органи продължават да имат компетентност за преструктурирането на кредитните институции, ЕЦБ следва също така да се координира по подходящ начин с компетентните национални органи, за да се осигури общо разбиране по отношение на съответните отговорности в случай на кризи, по-специално в контекста на групите за трансгранично управление на кризи и бъдещите оздравителни колегии, създадени за тези цели.
(28)
Надзорните задачи, които не са възложени на ЕЦБ, следва да останат в правомощията на националните органи. Тези задачи следва да включват правомощията за получаване на уведомления от кредитните институции по отношение на правото на установяване и на свободното предоставяне на услуги, упражняване на надзор над органи, които не попадат в обхвата на определението за кредитни институции съгласно правото на Съюза, но които подлежат на надзор като кредитни институции съгласно националното право, упражняване на надзор над кредитните институции от трети държави, които откриват клон или предоставят трансгранични услуги в Съюза, упражняване на надзор върху платежни услуги, извършване на ежедневни проверки на кредитните институции, изпълняване на функцията на компетентни органи по отношение на кредитните институции във връзка с пазарите на финансови инструменти, предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, и защита на потребителите.
(29)
Когато е необходимо ЕЦБ следва напълно да сътрудничи на националните органи, които отговарят за гарантирането на високо равнище на защита на потребителите и борбата срещу изпирането на пари.
(30)
ЕЦБ следва да изпълнява възложените ѝ задачи в съответствие с единната нормативна уредба за финансовите услуги в Съюза, с оглед гарантиране на сигурността и стабилността на кредитните институции и стабилността на финансовата система на Съюза и на отделните участващи държави членки, както и на единството и целостта на вътрешния пазар, като по този начин се гарантира и защитата на вложителите и се подобрява функционирането на вътрешния пазар. По-специално ЕЦБ следва надлежно да вземе предвид принципите на равенството и недискриминацията.
(31)
Възлагането на надзорни задачи на ЕЦБ следва да бъде съобразено с рамката на ЕСФН, създадена през 2010 г., и с нейната основна цел за разработване на единна нормативна уредба и засилване на сближаването на надзорните практики в целия Съюз. Важно е сътрудничеството между органите за банков надзор и надзорните органи на застрахователните пазари и пазарите на ценни книжа да бъде насочено към въпроси от общ интерес и да се осигури подходящ надзор над кредитните институции, които извършват дейност и в секторите на застраховането и ценните книжа. Следователно ЕЦБ следва да бъде задължена да си сътрудничи тясно с ЕБО, ЕОЦКП и ЕОЗППО, Европейския съвет за системен риск (ЕССР) и други органи, които са част от ЕСФН. ЕЦБ следва да изпълнява своите задачи в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент и без да засяга правомощията и задачите на други участници в рамките на ЕСФН. ЕЦБ следва също така да бъде задължена да си сътрудничи със съответните органи за преструктуриране и механизми, предоставящи пряка или непряка публична финансова помощ.
(32)
ЕЦБ следва да изпълнява задачите си в зависимост от и при спазване на съответното право на Съюза, включително цялото първично и вторично законодателство на Съюза, решенията на Комисията в областта на държавната помощ, правилата за конкуренцията и контрола на сливанията, както и единната нормативна уредба, приложима за всички държави членки. ЕБО отговаря за разработването на проекти за технически стандарти, както и на насоки и препоръки, гарантиращи сближаване на надзорните практики и последователност на резултатите от надзора в рамките на Съюза. ЕЦБ не следва да изземва тези задачи от ЕБО и поради това следва да упражнява правомощията за приемане на регламентиращи актове в съответствие с член 132 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и при спазване на актовете на Съюза, приети от Комисията въз основа на изработени от ЕБО проекти и при условията на член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(33)
Когато е необходимо, ЕЦБ следва да сключва меморандуми за разбирателство с компетентни органи, отговарящи за пазарите на финансови инструменти, в които се описва най-общо начинът, по който двете страни ще си сътрудничат при изпълнението на своите надзорни задачи съгласно правото на Съюза по отношение на финансовите институции, посочени в настоящия регламент. Тези меморандуми следва да се предоставят на разположение на Европейския парламент, Съвета и компетентните органи на всички държави членки.
(34)
При изпълнението на задачите си и при упражняването на надзорните си правомощия ЕЦБ следва да прилага материалноправните разпоредби, отнасящи се до пруденциалния надзор над кредитните институции. Тези разпоредби се състоят от съответното право на Съюза, изразяващо се в пряко приложими регламенти или в директиви, като тези относно капиталовите изисквания за кредитните институции и за финансовите конгломерати. Когато материалноправните разпоредби, отразяващи пруденциалния надзор над кредитните институции, са предвидени в директиви, ЕЦБ следва да прилага националното законодателство, в което е транспонирана съответната директива. Когато приложимото право на Съюза се състои от регламенти и в области, в които на датата на влизане в сила на настоящия регламент тези регламенти изрично предвиждат възможности за избор от страна на държавите членки, ЕЦБ следва да прилага и националното законодателство, с което се упражнява този избор. Възможността за избор следва да се счита за изключителна възможност, която се предоставя само на компетентните или определените органи. Това не засяга принципа за върховенство на правото на Съюза. От това следва, че когато приема насоки или препоръки или когато взема решения, ЕЦБ следва да се опира на и да действа съгласно съответното обвързващо право на Съюза.
(35)
В обхвата на задачите, възложени на ЕЦБ, националното право дава на националните компетентни органи някои правомощия, които понастоящем не се изискват от правото на Съюза, в т.ч. някои правомощия за ранна интервенция и превантивни действия. ЕЦБ следва да може да изиска от националните органи в участващите държави членки да упражнят тези си правомощия, за да се гарантира прилагането на цялостен и ефективен надзор в рамките на ЕНМ.
(36)
За да се гарантира, че надзорните разпоредби и решения се прилагат от кредитните институции, финансовите холдинги и смесените финансови холдинги, в случай на нарушение следва да се налагат ефективни, пропорционални и възпиращи наказания. В съответствие с член 132, параграф 3 от ДФЕС и Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (6), ЕЦБ има право да налага глоби или периодични парични санкции на дружествата при неизпълнение на задължения, произтичащи от нейните регламенти и решения. Освен това, за да може ЕЦБ да изпълнява ефективно задачите си, свързани с прилагането на надзорните правила, предвидени в пряко приложими актове на Съюза, ЕЦБ следва да бъде оправомощена да налага имуществени наказания на кредитни институции, финансови холдинги и смесени финансови холдинги при нарушение на тези правила. Националните органи следва да продължат да имат правото да налагат наказания в случай на неспазване на задълженията, произтичащи от националното законодателство, с което се транспонират директивите на Съюза. Когато ЕЦБ счита, че за изпълнението на нейните задачи е целесъобразно да наложи наказания при такива нарушения, тя следва да може да отнесе въпроса до съответните национални компетентни органи.
(37)
Националните надзорни органи имат важен и дългогодишен опит в надзора над кредитните институции в рамките на своята територия и познават техните икономически, организационни и културни особености. За целта те са изградили голяма структура от специализиран и висококвалифициран персонал. Поради това, с цел да се осигури надзор с високи стандарти в рамките на Съюза, националните компетентни органи следва да отговарят за подпомагането на ЕЦБ в подготовката и прилагането на всички актове, свързани с упражняването на надзорни задачи от ЕЦБ. Това следва да включва по-специално текущата ежедневна оценка на състоянието на дадена кредитна институция и свързаните с това проверки на място.
(38)
Критериите, предвидени в настоящия регламент, за определяне на обхвата на институциите, които са по-малко значими, следва да се прилагат на най-високото равнище на консолидация в рамките на участващите държави членки въз основа на консолидирани данни. Когато ЕЦБ изпълнява възложени ѝ по силата на настоящия регламент задачи по отношение на група от кредитни институции, която не е по-малко значима на консолидирана основа, тя следва да изпълнява тези задачи на консолидирана основа по отношение на групата от кредитни институции и на индивидуална основа по отношение на банковите дъщерни предприятия и клонове на тази група, установени в участващите държави членки.
(39)
Критериите, предвидени в настоящия регламент, за определяне на обхвата на институциите, които са по-малко значими, следва да бъдат уточнени в рамка, приета и публикувана от ЕЦБ в консултация с националните компетентни органи. На тази основа ЕЦБ следва да отговаря за прилагането на тези критерии и да проверява посредством собствени изчисления дали критериите са спазени. Искането на ЕЦБ за предоставяне на информация с оглед на извършването на изчисленията ѝ не следва да принуждава институциите да прилагат счетоводни рамки, различни от приложимите съгласно други правни актове на Съюза или актове на националното право.
(40)
Когато дадена кредитна институция се счита за значима или по-малко значима, тази оценка като цяло не следва да бъде изменяна по-често от веднъж на всеки 12 месеца, освен ако няма структурни промени в банковите групи, като например сливания или освобождаване от инвестиции.
(41)
Когато след постъпило уведомление от национален компетентен орган ЕЦБ взема решение дали дадена институция има съществено значение за местната икономика и съответно следва да бъде обект на надзор от страна на ЕЦБ, ЕЦБ следва да взема предвид всички имащи отношение обстоятелства, включително съображенията за равнопоставеност.
(42)
Що се отнася до надзора на трансграничните кредитни институции, осъществяващи дейност в еврозоната и извън нея, ЕЦБ следва да си сътрудничи тясно с компетентните органи на неучастващите държави членки. В качеството на компетентен орган ЕЦБ следва да бъде обвързана със съответните задължения за сътрудничество и обмен на информация съгласно правото на Съюза и да участва пълноправно в колегиите от надзорни органи. В допълнение, след като упражняването на надзорни задачи от институция на Съюза води до ясни ползи от гледна точка на финансовата стабилност и устойчивата пазарна интеграция, държавите членки, чиято парична единица не е еврото, следва също да могат да участват в ЕНМ. Цялостното и своевременно изпълнение на надзорните решения обаче е необходима предпоставка за ефективното упражняване на надзорните задачи. Затова държавите членки, които искат да участват в ЕНМ, следва да поемат ангажимент, че техните национални компетентни органи ще спазват и приемат всички изискани от ЕЦБ мерки по отношение на кредитни институции. ЕЦБ следва да бъде в състояние да установи тясно сътрудничество с компетентните органи на държава членка, чиято парична единица не е еврото. Тя следва да бъде задължена да установи сътрудничество, когато определените в настоящия регламент условия са изпълнени.
(43)
Като се има предвид, че участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото не са представени в Управителния съвет, докато не се приемат еврото съгласно ДФЕС, и не могат пълноценно да се възползват от другите механизми, предназначени за държавите членки, чиято парична единица е еврото, в настоящия регламент са предвидени допълнителни гаранции в рамките на процеса на вземане на решения. Тези гаранции обаче, и по-специално възможността на участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото да изискват незабавното прекратяване на тясното сътрудничество след като информират Управителния съвет за мотивираното си несъгласие с проект на решение на Надзорния съвет, следва да се използват само в надлежно обосновани извънредни случаи. Те следва да се използват само докато са валидни тези особени обстоятелства. Гаранциите са наложени от особените обстоятелства, в които се намират участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото съгласно настоящия регламент, тъй като те не са представени в Управителния съвет и не могат да се ползват в пълна степен от другите механизми, предвидени за държавите членки, чиято парична единица е еврото. Поради това тези гаранции не могат и не следва да представляват прецедент за други области на политиката на Съюза.
(44)
Никоя от разпоредбите на настоящия регламент не следва по какъвто и да било начин да изменя действащата в момента рамка, регулираща промяната на правната форма на дъщерните дружества или клоновете, и прилагането на тази рамка, нито да се подразбира или прилага като средство за предоставяне на стимули в полза на подобна промяна. Във връзка с това отговорността на компетентните органи на неучастващите държави членки следва да се зачита изцяло, така че тези органи да продължат да се ползват от достатъчно инструменти и правомощия за надзор над кредитните институции, действащи на тяхна територия, за да бъдат в състояние да изпълняват тази отговорност и ефективно да опазват финансовата стабилност и обществения интерес. Освен това, за да се оказва съдействие на компетентните органи при изпълнение на задълженията им, на вложителите и на компетентните органи следва да се предоставя навременна информация за евентуална промяна на правната форма на дъщерните дружества или клоновете.
(45)
За да изпълнява задачите си, ЕЦБ следва да има подходящи надзорни правомощия. Правото на Съюза в областта на пруденциалния надзор над кредитни институции предвижда някои правомощия да бъдат предоставени на компетентните органи, определени за тези цели от държавите членки. Доколкото тези правомощия попадат в обхвата на надзорните задачи, възложени на ЕЦБ, за участващите държави членки ЕЦБ следва да се счита за компетентния орган и следва да разполага с правомощията, предоставени на компетентните органи по силата на правото на Съюза. Това включва правомощия, предоставени от тези актове на компетентните органи на държавите членки по произход и на приемащите държави членки, и правомощия, предоставени на определените органи.
(46)
ЕЦБ следва да има надзорни правомощия да отстранява членове от ръководните органи в съответствие с настоящия регламент.
(47)
За да изпълнява своите задачи ефективно, ЕЦБ следва да е в състояние да изисква цялата необходима информация и да провежда разследвания и проверки на място, по целесъобразност в сътрудничество с националните компетентни органи. ЕЦБ и националните компетентни органи следва да имат достъп до една и съща информация, като от кредитните институции не се изисква двойно предоставяне на данни.
(48)
Адвокатската тайна е основен принцип в правото на Съюза, който защитава поверителността на информацията, която обменят физическите или юридическите лица със своите юридически съветници, в съответствие с условията, установени в съдебната практика на Съда на Европейския съюз.
(49)
Когато е необходимо ЕЦБ да поиска информация от лице, установено в неучастваща държава членка, но причисляващо се към кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг, установен(а) в участваща държава членка, или на което тази кредитна институция, този финансов холдинг или смесен финансов холдинг е прехвърлил(а) оперативни функции или дейности, и когато подобни изисквания няма да се прилагат и няма да могат да бъдат наложени в неучастващата държава членка, ЕЦБ следва да предприеме действия в координация с компетентния орган на съответната неучастваща държава членка.
(50)
Настоящият регламент не засяга прилагането на правилата, установени в членове 34 и 42 от Протокол № 4 за устава на Европейската система от централни банки и на Европейската централна банка, приложен към Договор за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС („устав на ЕСЦБ и на ЕЦБ“). Актовете, приемани от ЕЦБ съгласно настоящия регламент, не следва да пораждат права или да налагат задължения в неучастващите държави членки, с изключение на случаите, когато тези актове са в съответствие с приложимото право на Съюза, в съответствие с посочения протокол и с Протокол № 15 за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към ДЕС и ДФЕС.
(51)
Когато кредитните институции упражняват правото си на установяване или на предоставяне на услуги в друга държава членка или когато няколко дружества в групата са установени в различни държави членки, правото на Съюза предвижда специални процедури и разпределяне на компетенциите между съответните държави членки. Доколкото ЕЦБ поема някои надзорни задачи за всички участващи държави членки, тези процедури и разпределяне на компетенции следва да не се прилагат към упражняването на правото на установяване или предоставяне на услуги в друга участваща държава членка.
(52)
При изпълнението на задачите си по силата на настоящия регламент и когато се обръща за съдействие към националните компетентни органи, ЕЦБ следва надлежно да търси справедлив баланс между ангажирането на всички участващи национални компетентни органи в съответствие с отговорностите за надзор на самостоятелна, частично консолидирана и консолидирана основа, указани в приложимото право на Съюза.
(53)
Никоя от разпоредбите на настоящия регламент не следва да се тълкува като даваща правомощия на ЕЦБ да налага наказания на юридически или физически лица, различни от кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, без да се засяга правомощието на ЕЦБ да изисква от националните компетентни органи да действат с оглед да се гарантира налагането на подходящи наказания.
(54)
Създадена с Договорите, ЕЦБ е институция на Съюза като цяло. В процедурите си по вземане на решения тя следва да бъде обвързана от нормите на Съюза и общите принципи за гарантиране на законосъобразни процедури и прозрачност. Следва да бъде напълно спазвано правото на изслушване, с което се ползват адресатите на решенията на ЕЦБ, както и правото им да искат преразглеждане на решенията на ЕЦБ, съгласно правилата, установени с настоящия регламент.
(55)
Възлагането на надзорни задачи предполага значителна отговорност за ЕЦБ за запазване на финансовата стабилност в рамките на Съюза и за използване на надзорните правомощия по най-ефективния и пропорционален начин. Прехвърлянето на надзорни задачи от държавите членки към Съюза следва да се балансира с помощта на подходящи изисквания за прозрачност и отчетност. Във връзка с това ЕЦБ следва да се отчита за изпълнението на тези задачи пред Европейския парламент и Съвета в качеството им на демократични легитимни институции, представляващи гражданите на Съюза и държавите членки. Това следва да включва редовно докладване и отговаряне на въпроси, зададени от Европейския парламент в съответствие с правилника за дейността му, и от Еврогрупата в съответствие с нейните процедурни правила. Задълженията за докладване следва да подлежат на съответните изисквания относно професионалната тайна.
(56)
ЕЦБ следва да изпраща докладите, които представя на Европейския парламент и на Съвета, и на националните парламенти на участващите държави членки. Националните парламенти на участващите държави членки следва да могат да отправят всякакви бележки или въпроси към ЕЦБ относно изпълнението на нейните задачи по надзора, на които ЕЦБ може да отговаря. Вътрешните правила на тези национални парламенти следва да отчитат спецификата на съответните процедури и разпоредби за отправяне на бележки и въпроси към ЕЦБ. Във връзка с това следва да се обърне специално внимание на бележките или въпросите, свързани с отнемането на лицензи на кредитни институции, спрямо които националните органи са предприели необходимите действия за преструктуриране или за запазване на финансовата стабилност в съответствие с процедурата, установена в настоящия регламент. Националният парламент на участваща държава членка следва да може да покани и председателя или представител на Надзорния съвет да участва в обмена на мнения във връзка с надзора над кредитните институции в тази държава членка, заедно с представител на националния компетентен орган. Тази роля на националните парламенти е целесъобразна предвид потенциалното въздействие, което надзорните мерки могат да окажат върху публичните финанси, кредитните институции, техните клиенти и служители, както и пазарите в участващите държави членки. Когато националните компетентни органи предприемат действия съгласно настоящия регламент, предвидените в националното право разпоредби относно отчетността следва да продължат да се прилагат.
(57)
Настоящият регламент не засяга правото на Европейския парламент да създаде временна анкетна комисия за разследване на предполагаеми нарушения или лошо администриране при прилагането на правото на Съюза в съответствие с член 226 от ДФЕС, нито упражняването на функцията му на осъществяване на политически контрол, установена в Договорите, включително правото на Европейския парламент да заеме позиция или да приеме резолюция по въпроси, които счита за уместни.
(58)
В действията си ЕЦБ следва да спазва принципите за правомерна процедура и прозрачност.
(59)
Регламентът, посочен в член 15, параграф 3 от ДФЕС, следва да определи подробните правила, даващи възможност за достъп до документи, намиращи се в ЕЦБ, произтичащи от изпълнението на надзорни задачи, в съответствие с ДФЕС.
(60)
Съгласно член 263 от ДФЕС Съдът на Европейския съюз трябва да осъществява контрол относно законосъобразността на актовете на, inter alia, ЕЦБ, с изключение на препоръките и становищата, предназначени да произведат правно действие по отношение на трети страни.
(61)
В съответствие с член 340 от ДФЕС ЕЦБ следва да възстановява, в съответствие с основните принципи, общи за правото на държавите членки, всички вреди, причинени от нея или от нейни служители при изпълнението на задълженията им. Това не следва да засяга отговорността на националните компетентни органи да възстановяват вредите, причинени от тях или от техни служители при изпълнението на задълженията им съгласно националното законодателство.
(62)
Регламент № 1 на Съвета определящ езиците, които се използват в Европейската икономическа общност (7), се прилага спрямо ЕЦБ съгласно член 342 от ДФЕС.
(63)
При определяне на това дали правото на достъп до досието от страна на засегнатите лица следва да бъде ограничено ЕЦБ следва да зачита основните права и да спазва принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес.
(64)
ЕЦБ следва да дава възможност на физическите и юридическите лица да отправят искания за преглед на решения, взети по силата на правомощията, предоставени ѝ с настоящия регламент, и чиито адресат са те, или които ги засягат пряко и лично. Обхватът на прегледа следва да е обвързан с процесуалното и материалното съответствие на такива решения с настоящия регламент, като същевременно се зачита свободата на преценка на ЕЦБ да определя възможността за вземане на тези решения. За тази цел и от съображения за процесуална икономия ЕЦБ следва да създаде административен съвет за преглед, който да извършва този вътрешен преглед. За членове на този съвет Управителният съвет на ЕЦБ следва да назначи личности с висока репутация. При вземане на решението Управителният съвет следва, доколкото е възможно, да осигури балансирано географско участие и балансирано участие на представители на двата пола в държавите членки. Процедурата, определена за прегледа, следва да предвижда Надзорният съвет да преразглежда по целесъобразност своите бивши проекти за решения.
(65)
ЕЦБ отговаря за провеждането на паричната политика с оглед поддържане на ценова стабилност в съответствие с член 127, параграф 1 от ДФЕС. Упражняването на надзорни задачи има за цел защита на сигурността и стабилността на кредитните институции и стабилността на финансовата система. Поради това тези задачи следва да бъдат напълно отделени, с цел да се избегнат конфликти на интереси и да се гарантира, че всяка функция се осъществява в съответствие с приложимите цели. ЕЦБ следва да е в състояние да гарантира, че работата на Управителния съвет е строго разграничена по отношение на паричните и на надзорните функции. Това разграничение следва да включва най-малко провеждането на съвсем отделни заседания с отделен дневен ред.
(66)
Организационното отделяне на персонала следва да се отнася за всички услуги, необходими за целите на независимата парична политика, и следва да гарантира, че упражняването на възложените с настоящия регламент задачи е напълно подчинено на демократичната отчетност и надзора, предвидени в настоящия регламент. Служителите, които участват в изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, следва да докладват на председателя на Надзорния съвет.
(67)
По-специално, в рамките на ЕЦБ следва да бъде създаден Надзорен съвет, отговорен за подготовката на решенията по надзорните въпроси, който да обединява специфичния опит на националните надзорни органи. Съветът следва съответно да бъде председателстван от председател, да има заместник-председател и да включва представители на ЕЦБ и националните компетентни органи. Назначаванията в Надзорния съвет в съответствие с настоящия регламент следва да зачитат принципите на балансирано участие на представители на двата пола, опит и квалификации. Всички членове на Надзорния съвет следва да бъдат своевременно и изцяло информирани за точките от дневния ред на заседанията на съвета, за да се подпомогне провеждането на ефективни обсъждания и да се улесни процесът на изготвяне на проекти на решения.
(68)
При изпълнението на своите задачи Надзорният съвет следва да отчита всички релевантни факти и обстоятелства в участващите държави членки и следва да изпълнява своите задължения в интерес на Съюза като цяло.
(69)
При пълно спазване на институционалните разпоредби и реда и условията на гласуване, предвидени в Договорите, Надзорният съвет следва да бъде съществен орган за изпълнението на надзорните задачи на ЕЦБ - задачи, които досега винаги са били в ръцете на националните компетентни органи. Поради това на Съвета следва да бъдат предоставени правомощията да приема решение за изпълнение за назначаване на председател и заместник-председател на Надзорния съвет. След като изслуша Надзорния съвет, ЕЦБ следва да представи за одобрение от Европейския парламент предложение за назначаване на председател и заместник-председател. След одобрението на това предложение Съветът следва да приеме решението за изпълнение. Председателят следва да бъде избран въз основа на открита процедура за подбор, за която Европейският парламент и Съветът следва да бъдат надлежно информирани.
(70)
За да се даде възможност за подходяща ротация, като същевременно се гарантира пълната независимост на председателя, мандатът му следва да не превишава пет години и да не може да се подновява. С цел да се осигури пълна координация с дейностите на ЕБО и с пруденциалните политики на Съюза, Надзорният съвет следва да може да кани ЕБО и Комисията като наблюдатели. Председателят на европейския орган за оздравяване на банките, след като бъде създаден такъв, следва да участва като наблюдател в заседанията на Надзорния съвет.
(71)
Надзорният съвет следва да бъде подпомаган от ръководен комитет в по-ограничен състав. Ръководният комитет следва да подготвя заседанията на Надзорния съвет и да изпълнява задачите си единствено в интерес на Съюза като цяло, като работи при пълна прозрачност с Надзорния съвет.
(72)
Управителният съвет на ЕЦБ следва да кани представители на участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото винаги когато възнамерява да възрази на проект за решение, изготвен от Надзорния съвет, или когато заинтересованите национални компетентни органи уведомят Управителния съвет за мотивираното си несъгласие с проект за решение на Надзорния съвет, в случай че въпросното решение е адресирано до националните органи във връзка с кредитни институции от участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото.
(73)
С цел да гарантира разделението между задачите, свързани с паричната политика, и надзорните задачи, ЕЦБ следва да бъде задължена да създаде група за посредничество. Създаването на групата, и по-специално нейният състав, следва да гарантира преодоляването на различията в становищата по балансиран начин в интерес на Съюза като цяло.
(74)
Надзорният съвет, ръководният комитет и персоналът на ЕЦБ, изпълняващ надзорни задължения, следва да спазват подходящи изисквания за запазване на професионална тайна. Подобни изисквания следва да се прилагат по отношение на обмена на информация с персонала на ЕЦБ, който не участва в работата по надзора. Това не следва да възпрепятства ЕЦБ да обменя информация в рамките и при условията, определени в съответните законодателни актове на Съюза, включително с Комисията за целите на изпълнение на нейните задачи по членове 107 и 108 от ДФЕС и съгласно правото на Съюза в областта на засиленото икономическо и бюджетно наблюдение.
(75)
За да изпълнява ефективно своите надзорни задачи, ЕЦБ следва да упражнява възложените ѝ надзорни задачи напълно независимо, по-специално от нежелано политическо влияние и от намеса от страна на финансовия сектор, които биха засегнали оперативната ѝ независимост.
(76)
Използването на периоди на изчакване в надзорните органи представлява важна част от гарантирането на ефективността и независимостта на надзора, осъществяван от тези органи. За тази цел и без да се засяга прилагането на по-строги национални правила, ЕЦБ следва да въведе и поддържа подробни и официални процедури, включително периоди на пропорционален преглед, за да оцени предварително и да предотврати евентуални конфликти с легитимните интереси на ЕНМ/ЕЦБ, когато бивш член на Надзорния съвет започне работа в банковия сектор, върху който преди това е осъществявал надзор.
(77)
За да изпълнява своите надзорни задачи ефективно, ЕЦБ следва да разполага с необходимите за това ресурси. Тези ресурси следва да бъдат получени по начин, който осигурява независимост за ЕЦБ от нежелано влияние от страна на националните компетентни органи и участниците на пазара, както и разделение между паричната политика и задачите по надзора. Разходите за надзора следва да бъдат основно за сметка на дружествата, по отношение на които той се прилага. Следователно упражняването на надзорни задачи от ЕЦБ следва да се финансира от годишни такси, начислявани на кредитните институции, установени в участващите държави членки. ЕЦБ следва да има също право да налага такси на клонове, установени в участваща държава членка от кредитна институция, установена в неучастваща държава членка, за да покрива разходите си, направени при изпълнението на задачите си на надзорен орган на приемащата държава членка спрямо въпросните клонове. В случай че над дадена кредитна институция или клон се извършва надзор на консолидирана основа, таксата следва да бъде налагана на кредитната институция на най-високо равнище в рамките на въпросната група, установена в участващите държави членки. Изчисляването на тези такси следва да изключва всички клонове, установени в неучастващи държави членки.
(78)
Когато дадена кредитна институция бъде включена в надзор на консолидирана основа, таксата следва да се изчисли на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и да бъде разпределена на кредитните институции, установени в дадена участваща държава членка и включени в надзора на консолидирана основа, въз основа на обективни критерии, свързани със значимостта и профила на риска, включително рисково претеглените активи.
(79)
Наличието на силно мотивиран, добре обучен и безпристрастен персонал е абсолютно необходимо за ефективния надзор. С цел да се създаде напълно интегриран надзорен механизъм, следва да се осигури адекватен обмен на служители между националните компетентни органи и между тези органи и ЕЦБ, както и командироване на служители. С цел осигуряване на възможност за постоянен контрол на партньорска основа, особено по отношение на надзора на големите кредитни институции, ЕЦБ следва да може да изисква в националните екипи по надзора да се включи също персонал от компетентните органи на други участващи държави членки, което ще позволи съставянето на надзорни екипи с разнообразен географски произход и със специфичен професионален опит и профил. Обменът и командироването на служители следва да допринесе за установяването на обща култура на надзор. ЕЦБ следва редовно да предоставя информация за това колко служители на националните компетентни органи са командировани в ЕЦБ за целите на ЕНМ.
(80)
Предвид глобализацията на банковите услуги и нарасналото значение на международните стандарти, ЕЦБ следва да изпълнява задачите си в съответствие с международните стандарти и в диалог и тясно сътрудничество с надзорните органи извън Съюза, без да се дублира международната роля на ЕБО. Следва да ѝ бъдат предоставени правомощия да развива контакти и да сключва административни договорености с надзорните органи и администрациите на трети държави и с международни организации, при координация с ЕБО и пълно зачитане на настоящата роля и съответните компетентности на държавите членки и на институциите на Съюза.
(81)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (8) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (9) се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни от ЕЦБ за целите на настоящия регламент.
(82)
По отношение на ЕЦБ се прилага Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (10). ЕЦБ прие Решение ЕЦБ/2004/11 (11) относно условията за извършване на разследвания в Европейската централна банка от Европейската служба за борба с измамите.
(83)
С цел да се гарантира, че кредитните институции подлежат на надзор по най-високи стандарти, който не е ограничен от други, непруденциални съображения, и че е постигнато навременно и ефективно решение на взаимно подсилващите се неблагоприятни последици, които опасенията за пазарните тенденции оказват върху кредитните институции и държавите членки, ЕЦБ следва да започне да изпълнява конкретни надзорни задачи във възможно най-кратък срок. Прехвърлянето на надзорни задачи от националните надзорни органи към ЕЦБ изисква обаче известна подготовка. Поради това следва да се предвиди подходящ период на поетапно въвеждане.
(84)
Когато приема подробните оперативни правила за изпълнението на задачите, възложени ѝ с настоящия регламент, ЕЦБ следва да предвиди преходни разпоредби, с които да се гарантира приключването на текущи надзорни процедури, включително приетите решения и/или мерки или предприетите разследвания преди влизането в сила на настоящия регламент.
(85)
В съобщението си от 28 ноември 2012 г., озаглавено „Подробен план за задълбочен и истински икономически и паричен съюз“, Комисията посочва, че „член 127, параграф 6 от ДФЕС би могъл да бъде изменен, за да се позволи прилагането на обикновената законодателна процедура и да се премахнат някои от правните ограничения, които в момента той поставя пред проекта за ЕНМ (т.е. да се установи пряка и неотменима възможност за избор от държави членки, чиято парична единица не е еврото за участие в ЕНМ, извън модела на „тясното сътрудничество“, да се предоставят на държавите членки, чиято парична единица не е еврото, участващи в ЕНМ, напълно равни права в процеса на вземане на решения от ЕЦБ, и да се развие още повече вътрешното разделение на вземане на решения относно паричната политика и относно надзора)“. В него се посочва също, че „засилването на демократичния контрол над ЕЦБ би било специфичен въпрос за разрешаване, доколкото тя осъществява банков надзор“. Припомня се, че в ДЕС е предвидено, че правителството на всяка държава членка, Европейският парламент или Комисията могат да представят проекти за промени в Договорите, които могат да се отнасят до всеки един аспект от Договорите.
(86)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално правото на защита на личните данни, свободата на стопанска инициатива, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, и трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(87)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно създаването на ефикасна и ефективна уредба за изпълнението от институция на Съюза на конкретни задачи по надзора над кредитните институции и осигуряването на последователно прилагане на единната нормативна уредба за кредитните институции, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен на равнището на държавите членки и следователно, поради паневропейската структура на банковия пазар и последиците от изпадането на кредитни институции в несъстоятелност върху други държави членки, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
Предмет и определения
Член 1
Предмет и обхват
С настоящия регламент на ЕЦБ се възлагат конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, с цел да се допринесе за сигурността и стабилността на кредитните институции и стабилността на финансовата система в рамките на Съюза и отделните държави членки при пълно зачитане и задължение за полагане на грижа за единството и интегритета на вътрешния пазар на основата на равнопоставено третиране на кредитните институции с оглед да се избегне регулаторният арбитраж.
Институциите, посочени в член 2 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници (12), са изключени от задачите по надзора, възложени на ЕЦБ в съответствие с член 4 от настоящия регламент. Обхватът на задачите на ЕЦБ по надзора се ограничава до пруденциалния надзор на кредитните институции съгласно настоящия регламент. С настоящия регламент на ЕЦБ не се възлагат никакви други задачи по надзора като например задачи, свързани с пруденциалния надзор над централни контрагенти.
При изпълнението на задачите си съгласно настоящия регламент и без да засяга целта за гарантиране на сигурността и стабилността на кредитните институции, ЕЦБ отчита в пълна степен наличието на различни видове кредитни институции, техните размери и бизнес модели.
В нито едно свое действие, предложение или политика ЕЦБ не дискриминира пряко или непряко която и да е държава членка или група от държави членки като място за предоставяне на банкови или финансови услуги в каквато и да било парична единица.
Настоящият регламент не засяга отговорностите и свързаните с тях правомощия на компетентните органи на участващите държави членки да изпълняват задачи по надзора, които не са възложени на ЕЦБ с настоящия регламент.
Настоящият регламент не засяга и отговорностите и свързаните с тях правомощия на компетентните или определените на национално равнище органи на участващите държави членки да прилагат макропруденциални инструменти, които не са предвидени в приложимите правни актове на Съюза.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„участваща държава членка“ означава държава членка, чиято парична единица е еврото, или държава членка, чиято парична единица не е еврото, но която е установила тясно сътрудничество в съответствие с член 7;
2)
„национален компетентен орган“ означава всеки национален компетентен орган, определен от участващите държави членки в съответствие с Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (13) и Директива 2013/36/ЕС;
3)
„кредитна институция“ означава кредитна институция съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
4)
„финансов холдинг“ означава финансов холдинг съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 20 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
5)
„смесен финансов холдинг“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението по член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (14);
6)
„финансов конгломерат“ означава финансов конгломерат съгласно определението по член 2, точка 14 от Директива 2002/87/ЕО;
7)
„определен на национално равнище орган“ означава определен орган на участваща държава членка по смисъла на приложимото право на Съюза;
8)
„квалифицирано дялово участие“ означава квалифицирано дялово участие съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 36 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
9)
„единен надзорен механизъм“ (ЕНМ) означава системата за финансов надзор, съставена от ЕЦБ и националните компетентни органи на участващите държави членки, описан в член 6 от настоящия регламент.
ГЛАВА II
Сътрудничество и задачи
Член 3
Сътрудничество
1. ЕЦБ работи в тясно сътрудничество с ЕБО, ЕОЦКП, ЕОЗППО и Европейския съвет за системен риск (ЕССР), както и с другите органи, които са част от ЕСФН, които гарантират адекватно равнище на регулиране и надзор в Съюза.
При необходимост ЕЦБ сключва меморандуми за разбирателство с компетентните органи на държавите членки, които отговарят за пазарите на финансови инструменти. Тези меморандуми се предоставят на разположение на Европейския парламент, Съвета и компетентните органи на всички държави членки.
2. За целите на настоящия регламент ЕЦБ участва в Съвета на надзорниците на ЕБО при условията, посочени в член 40 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕЦБ изпълнява задачите си в съответствие с настоящия регламент и без да засяга компетентността и задачите на ЕБО, ЕОЦКП, ЕОЗППО и ЕССР.
4. ЕЦБ поддържа тясно сътрудничество с органите, упълномощени да оздравяват кредитни институции, в т.ч. при изготвянето на планове за оздравяване.
5. При спазване на разпоредбите на членове 1, 4 и 6 ЕЦБ сътрудничи тясно с който и да е инструмент на публичната финансова помощ, включително Европейския инструмент за финансова стабилност (ЕИФС) и ЕМС, по-специално когато такъв инструмент е отпуснал или има вероятност да отпусне пряка или непряка финансова помощ на кредитна институция, подлежаща на условията на член 4 от настоящия регламент.
6. ЕЦБ и компетентните органи на неучастващите държави членки сключват меморандум за разбирателство, в който се описва най-общо начинът, по който двете страни ще си сътрудничат при изпълнението на своите надзорни задачи съгласно правото на Съюза по отношение на финансовите институции, посочени в член 2. Меморандумът подлежи на редовен преглед.
Без да се засяга първа алинея ЕЦБ сключва меморандум за разбирателство с компетентния орган на всяка неучастваща държава членка, която е държава членка по произход на поне една институция със системно значение в световен мащаб, както е определено в правото на Съюза.
Всеки меморандум подлежи на редовен преглед и се публикува, като поверителната информация се третира по подходящ начин.
Член 4
Задачи, възложени на ЕЦБ
1. В рамките на член 6 и съгласно параграф 3 от настоящия член, ЕЦБ е единственият орган, компетентен да извършва за целите на пруденциалния надзор следните задачи във връзка с всички кредитни институции, установени в участващите държави членки:
а)
да издава лицензи на кредитни институции и да отнема лицензите на кредитни институции при спазване на член 14;
б)
за кредитните институции, установени в участваща държава членка, които желаят да открият клон или да предоставят трансгранични услуги в неучастваща държава членка, да изпълнява задачите, за които компетентният орган на държавата членка по произход има правомощия съгласно приложимото право на Съюза;
в)
да оценява уведомленията за придобиването и освобождаването от квалифицирани дялови участия в кредитни институции, освен в случай на оздравяване на банка, като спазва разпоредбите на член 15;
г)
да осигурява спазване на актовете, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, с които се налагат пруденциални изисквания на кредитните институции, свързани с изискванията за собствен капитал, секюритизацията, ограниченията на големите експозиции, ликвидността, ливъриджа, отчитането и публичното оповестяване на информация по тези въпроси;
д)
да гарантира спазване на актовете, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, с които се налагат изисквания на кредитните институции да разполагат с надеждни управленски правила, включително изисквания за съответствие и пригодност на лицата, отговарящи за управлението на кредитни институции, процеси за управление на риска, механизми за вътрешен контрол, политики и практики за възнагражденията и ефективни процеси за вътрешен анализ на адекватността на капитала в т.ч. вътрешнорейтингови модели;
е)
да извършва надзорен преглед, включително, където е уместно в координация с ЕБО, стрес-тестове и евентуалното им публично оповестяване, за да определя дали правилата, стратегиите, процесите и механизмите, въведени от кредитните институции, и собственият капитал, който те държат, осигуряват стабилно управление и покритие на техните рискове и въз основа на този надзорен преглед да налага на кредитните институции специфични допълнителни капиталови изисквания, специфични изисквания за публично оповестяване, специфични изисквания за ликвидност и други мерки, когато на компетентните органи конкретно е дадена такава възможност от съответното право на Съюза;
ж)
да извършва надзор на консолидирана основа над предприятията майки на кредитните институции, установени в една от участващите държави членки, включително по отношение на финансовите холдинги и смесените финансови холдинги, и да участва в надзора на консолидирана основа, включително в колегиите от надзорни органи, без да се засяга участието на националните компетентни органи в тези колегии в качеството на наблюдатели, по отношение на предприятия майки, които не са установени в една от участващите държави членки;
з)
да участва в допълнителния надзор на финансови конгломерати по отношение на кредитните институции в тях и да изпълнява задачите на координатор, когато ЕЦБ е определена за координатор на финансов конгломерат в съответствие с критериите, определени в съответното право на Съюза;
и)
да изпълнява надзорни задачи във връзка с планове за възстановяване и ранна интервенция, когато кредитна институция или група, по отношение на която ЕЦБ е органът, извършващ надзор на консолидирана основа, не изпълнява или е вероятно да наруши приложимите пруденциални изисквания, и единствено в случаите, посочени изрично в приложимото за компетентните органи право на Съюза - надзорни задачи във връзка със структурни промени, които се изискват от кредитните институции с оглед на предотвратяване на финансови затруднения или изпадане в несъстоятелност, с изключение на всякакви правомощия за оздравяване;
2. За кредитните институции, установени в неучастваща държава членка, които откриват клон или предоставят трансгранични услуги в участваща държава членка, ЕЦБ изпълнява, в рамките на посоченото в параграф 1, задачите, за които националните компетентни органи имат правомощия съгласно съответното право на Съюза.
3. За изпълнението на задачите, които са ѝ възложени по силата на настоящия регламент, и с цел да гарантира високи стандарти на надзор, ЕЦБ прилага цялото приложимо право на Съюза, а когато то се състои от директиви - националното законодателство за транспониране на тези директиви. Когато приложимото право на Съюза се състои от регламенти и когато понастоящем тези регламенти изрично предвиждат възможност за избор от страна на държавите членки, ЕЦБ прилага и националното законодателство, с което се упражнява този избор.
За тази цел ЕЦБ приема насоки и препоръки и взема решения при условията и при спазване на приложимото право на Съюза, и по-специално на всички законодателни и незаконодателни актове, в т.ч. посочените в членове 290 и 291 от ДФЕС. По-специално ЕЦБ подлежи на задължителните регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, разработени от ЕБО и приети от Комисията в съответствие с членове 10-15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, с член 16 от посочения регламент, както и с разпоредбите на посочения регламента относно европейското ръководство за надзор, изготвено от ЕБО в съответствие с посочения регламент. ЕЦБ може също да приема регламенти единствено доколкото те са необходими за организиране или уточняване на реда и условията за изпълнение на поверените ѝ задачи с настоящия регламент.
Преди приемането на даден регламент ЕЦБ провежда открити публични консултации и анализира потенциалните свързани разходи и ползи, освен ако подобни консултации и анализи са несъразмерни по отношение на обхвата и въздействието на въпросните регламенти или по отношение на спешния характер на въпроса, като в такъв случай ЕЦБ обосновава спешността.
Ако е необходимо, ЕЦБ допринася за разработването на проекти на регулаторни технически стандарти или технически стандарти за изпълнение от ЕБО в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010, или обръща внимание на ЕБО за евентуалната нужда да представи на Комисията проекти на стандарти за изменение на действащите регулаторни технически стандарти или технически стандарти за изпълнение.
Член 5
Макропруденциални задачи и инструменти
1. Когато е уместно или се прецени, че е наложително, и без да се засягат разпоредбите на параграф 2 от настоящия член, националните компетентни органи или определените на национално равнище органи на участващите държави членки прилагат изисквания за капиталови буфери, с които кредитните институции да разполагат на съответното равнище съгласно приложимото право на Съюза, в допълнение към изискванията за собствен капитал по член 4, параграф 1, буква г) от настоящия регламент, включително нива на антицикличния буфер, както и всякакви други мерки, имащи за цел отстраняване на системните или макропруденциалните рискове, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, като се следват процедурите, определени в тези директиви в случаите, които са изрично посочени в приложимото право на Съюза. Десет работни дни преди да бъде взето подобно решение, съответният орган уведомява по надлежен ред ЕЦБ за своето намерение. Ако ЕЦБ повдигне възражение, тя представя писмено мотивите си в рамките на пет работни дни. Съответният орган разглежда обстойно мотивите на ЕЦБ, преди да процедира към вземане на решението по целесъобразност.
2. Ако се сметне за необходимо, ЕЦБ може вместо националните компетентни органи или определените на национално равнище органи на участващата държава членка да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери, с които кредитните институции трябва да разполагат на съответното равнище съгласно приложимото право на Съюза, от прилаганите от националните компетентни органи или определените на национално равнище органи на участващите държави членки, в допълнение към изискванията за собствен капитал по член 4, параграф 1, буква г) от настоящия регламент, включително нива на антицикличния буфер, при условията по параграфи 4 и 5 от настоящия член, както и да прилага по-строги мерки, имащи за цел отстраняване на системните или макропруденциалните рискове на равнището на кредитните институции при условията на процедурите, посочени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично упоменати в приложимото право на Съюза.
3. Всеки национален компетентен орган или определен на национално равнище орган може да предложи на ЕЦБ да действа съгласно параграф 2 с цел преодоляване на специфичното състояние на финансовата система и икономиката в неговата държава членка.
4. Ако ЕЦБ възнамерява да действа в съответствие с параграф 2, тя си сътрудничи тясно с определените на национално равнище органи в съответните държави членки. По-специално ЕЦБ уведомява за намерението си съответните национални компетентни органи или определени на национално равнище органи десет работни дни, преди да вземе подобно решение. Ако някой от съответните органи повдигне възражение, той представя писмено мотивите си в рамките на пет работни дни. ЕЦБ разглежда обстойно мотивите, преди да процедира към вземане на решението по целесъобразност.
5. При изпълнението на задачите, посочени в параграф 2, ЕЦБ взема предвид специфичното състояние на финансовата система, икономическото положение и икономическия цикъл в отделни държави членки или части от тях.
Член 6
Сътрудничество в рамките на ЕНМ
1. ЕЦБ изпълнява задачите си в рамките на единен надзорен механизъм, който се състои от ЕЦБ и националните компетентни органи. ЕЦБ носи отговорност за ефективното и последователно функциониране на ЕНМ.
2. Както ЕЦБ, така и националните компетентни органи спазват задължението за добросъвестно сътрудничество и задължението за обмен на информация.
Без да се засяга правомощието на ЕЦБ да получава пряко или да има пряк достъп до информация, докладвана непрекъснато от кредитните институции, националните компетентни органи предоставят по-конкретно на ЕЦБ цялата информация, необходима за изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ по силата на настоящия регламент.
3. Когато е целесъобразно и без да се засяга отговорността и отчетността на ЕЦБ във връзка със задачите, възложени ѝ с настоящия регламент, националните компетентни органи имат отговорността да оказват съдействие на ЕЦБ при условията, посочени в рамката по параграф 7 от настоящия член, при изготвянето и изпълнението на актове, свързани с посочените в член 4 задачи, по отношение на всички кредитни институции, включително съдействие при осъществяване на дейности за проверка. При изпълнението на задачите си по член 4 те следват дадените от ЕЦБ инструкции.
4. По отношение на задачите, определени в член 4, параграф 1 - с изключение на тези по букви а) и в) от него, ЕЦБ носи отговорностите по параграф 5 от настоящия член, а националните компетентни органи носят отговорностите по параграф 6 от настоящия член, в съответствие с рамката и процедурите, зададени в параграф 7 от настоящия член, за целите на надзора на следните кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, или клонове, които са установени в участващи държави членки, на кредитни институции, които са установени в неучастващи държави членки:
-
кредитни институции, които не са толкова значими на консолидирана основа, като най-високото равнище на консолидация се намира в участващите държави членки или в отделните институции в конкретния случай на клонове, които са установени в участващи държави членки, на кредитни институции, които са установени в неучастващи държави членки. Значимостта се оценява въз основа на следните критерии:
i)
размер;
ii)
значимост за икономиката на Съюза или на дадена участваща държава членка;
iii)
значимост на трансграничните дейности.
По отношение на първа алинея по-горе, дадена кредитна институция или финансов холдинг, или смесен финансов холдинг не се счита за по-малко значима, освен ако това не е обосновано от конкретни обстоятелства, които следва да бъдат уточнени в методиката, при положение че е изпълнено което и да било от следните условия:
i)
общата стойност на активите ѝ надвишава 30 млрд. евро;
ii)
съотношението на общите ѝ активи спрямо БВП на участващата държава членка по установяване надвишава 20 %, освен ако общата стойност на активите ѝ е по-малка от 5 млрд. евро;
iii)
след постъпило уведомление от съответния национален компетентен орган, че той счита тази институция от съществено значение за местната икономика, ЕЦБ взема решение, което потвърждава същественото ѝ значение след обстойна оценка, в т.ч. оценка на балансовия отчет, от страна на ЕЦБ, на въпросната кредитна институция.
ЕЦБ може също по собствена инициатива да разглежда дадена институция като институция от съществено значение тогава, когато последната е установила банкови дъщерни предприятия в повече от една участваща държава членка и нейните трансгранични активи или пасиви представляват значителен дял от общите ѝ активи или пасиви, при спазване на посочените в методиката условия.
Кредитни институции, за които е поискана или получена публична финансова помощ пряко от ЕИФС или ЕМС, не се считат за по-малко значими.
Независимо от предходните алинеи, ЕЦБ осъществява задачите, възложени ѝ с настоящия регламент, по отношение на трите най-значими кредитни институции във всяка от участващите държави членки, освен ако конкретните обстоятелства налагат друго.
5. По отношение на кредитните институции, посочени в параграф 4, и съгласно рамката, определена в параграф 7:
а)
ЕЦБ публикува регламенти, насоки или общи инструкции, насочени към националните компетентни органи, съгласно които националните компетентни органи изпълняват задачите по член 4, параграф 1- с изключение на тези по букви а) и в) от него, и приемат надзорни решения.
Тези инструкции могат да се отнасят до специфичните правомощия по член 16, параграф 2 за групи или категории кредитни институции с цел осигуряване на последователност на резултатите от надзора в рамките на ЕНМ;
б)
Когато е необходимо с оглед на последователното прилагане на високи стандарти на надзор, ЕЦБ може във всеки момент, по собствена инициатива след консултация с националните компетентни органи или по искане на национален компетентен орган, да реши да упражни пряко всички съответни правомощия по отношение на една или повече кредитни институции, посочени в параграф 4, включително в случаите, когато е била поискана или получена финансова помощ непряко от ЕИФС или ЕМС;
в)
ЕЦБ упражнява надзор върху функционирането на системата въз основа на отговорностите и процедурите по настоящия член, и по-специално на посочените в параграф 7, буква в);
г)
ЕЦБ може по всяко време да използва правомощията, посочени в членове 10-13;
д)
ЕЦБ може също да изисква информация, на принципа ad hoc или постоянно, от националните компетентни органи относно изпълнението на техните задачи съгласно настоящия член.
6. Без да се засягат разпоредбите на параграф 5 от настоящия член, националните компетентни органи изпълняват и носят отговорност за задачите, посочени в член 4, параграф 1, букви б), г-ж) и и), както и за приемането на всички надзорни решения по отношение на кредитните институции, посочени в параграф 4, първа алинея от настоящия член, съгласно рамката и процедурите по параграф 7 от настоящия член.
Без да се засягат членове 10-13, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи запазват правомощията си, в съответствие с националното право, да получават информация от кредитните институции, холдингите, смесените холдинги и предприятията, включени в консолидационното финансово състояние на дадена кредитна институция, и да провеждат проверки на място за тези институции, холдинги, смесени холдинги и предприятия. Националните компетентни органи информират ЕЦБ, в съответствие с рамката по параграф 7 от настоящия член, за предприетите съгласно настоящия параграф мерки и работят по тези мерки в тясна координация с ЕЦБ.
Националните компетентни органи докладват редовно на ЕЦБ относно провеждането на дейностите по настоящия член.
7. В консултация с националните компетентни органи и въз основа на предложение от Надзорния съвет ЕЦБ приема и оповестява рамка за организиране на практическите ред и условия за изпълнението на настоящия член. Рамката включва най-малко следното:
а)
конкретната методика за оценка на критериите по параграф 4, първа, втора и трета алинея, и критериите, съгласно които параграф 4, четвърта алинея престава да се прилага за конкретна кредитна институция, както и произтичащите от това правила за целите на изпълнението на параграфи 5 и 6. Тези правила и методите за оценка на критериите, посочени в параграф 4, първа, втора и трета алинея, се преразглеждат с цел отразяване на евентуални значими промени и гарантират, че когато дадена кредитна институция се счита за значима или по-малко значима, тази оценка бива изменяна само в случай на съществени и непреходни промени в обстоятелствата, по-специално онези обстоятелства, свързани с положението на кредитната институция, които имат значение за оценката.
б)
определянето на процедурите - включително сроковете, и възможността за изготвянето на проекти за решения, които да се изпращат на ЕЦБ за разглеждане - за взаимоотношенията между ЕЦБ и националните компетентни органи относно надзора на кредитните институции, които не се считат за по-малко значими в съответствие с параграф 4;
в)
определянето на процедурите, включително сроковете, за взаимоотношенията между ЕЦБ и националните компетентни органи относно надзора над кредитните институции, които се считат за по-малко значими в съответствие с параграф 4. По-специално тези процедури изискват от националните компетентни органи, в зависимост от отделните случаи, определени в рамката да:
i)
уведомяват ЕЦБ за всяка съществена процедура по надзора;
ii)
подлагат на допълнителна оценка конкретни аспекти от процедурата, ако ЕЦБ поиска това;
iii)
представят на ЕЦБ проекти за съществени надзорни решения, по които ЕЦБ може да изразява становища.
8. Когато ЕЦБ се подпомага от националните компетентни органи или определените на национално равнище органи с оглед на упражняването на възложените ѝ с настоящия регламент задачи, ЕЦБ и националните компетентни органи спазват разпоредбите на съответните законодателни актове на Съюза по отношение на разпределението на отговорностите и сътрудничеството между компетентните органи на различни държави членки.
Член 7
Тясно сътрудничество с компетентните органи на участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото
1. В рамките на определените в настоящия член ограничения ЕЦБ изпълнява задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 по отношение на кредитните институции, установени в държава членка, чиято парична единица не е еврото, когато е установено тясно сътрудничество между ЕЦБ и националния компетентен орган на тази държава членка в съответствие с настоящия член.
За тази цел ЕЦБ може да изпраща инструкции до националните компетентни органи или до определените на национално равнище органи на участващите държави членки, чиято парична единица не е еврото.
2. Тясно сътрудничество между ЕЦБ и националния компетентен орган на участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, се установява с решение на ЕЦБ, когато са изпълнени следните условия:
а)
съответната държава членка уведомява другите държави членки, Комисията, ЕЦБ и ЕБО за искането си да установи тясно сътрудничество с ЕЦБ във връзка с изпълнението на задачите, посочени в членове 4 и 5, по отношение на всички кредитни институции, установени в нея, в съответствие с член 6;
б)
в уведомлението съответната държава членка се задължава:
-
да гарантира, че нейният национален компетентен орган или определеният на национално равнище орган ще спазва всички насоки или искания на ЕЦБ; и
-
да предоставя информацията за установените в нея кредитни институции, която ЕЦБ може да изиска с цел да направи цялостна оценка на тези кредитни институции.
в)
съответната държава членка е приела необходимото национално законодателство, за да гарантира, че нейният национален компетентен орган ще бъде задължен да приеме поисканите от ЕЦБ мерки по отношение на кредитни институции, в съответствие с параграф 4.
3. Решението, посочено в параграф 2, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз. Решението започва да се прилага 14 дни след публикуването му.
4. Когато ЕЦБ счита, че националният компетентен орган на дадена държава членка следва да приеме мярка, свързана със задачите по параграф 1, по отношение на кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг, тя дава инструкции на този орган, като посочва съответен срок.
Този срок е най-малко 48 часа, освен ако по-ранното приемане не е абсолютно необходимо за предотвратяване на непоправими вреди. Националните компетентни орган на съответната държава членка предприема всички необходими мерки в съответствие със задължението, посочено в параграф 2, буква в).
5. ЕЦБ може да реши да отправи предупреждение към съответната държава членка, че тясното сътрудничество ще бъде временно преустановено или прекратено, ако не бъдат предприети решителни коригиращи действия в следните случаи:
а)
когато, по мнение на ЕЦБ, съответната държава членка вече не отговаря на условията по параграф 2, букви а)-в); или
б)
когато, по мнение на ЕЦБ, националният компетентен орган на съответната държава членка не действа в съответствие със задължението си по параграф 2, буква в).
Ако 15 дни след уведомлението за предупреждението не са предприети такива действия, ЕЦБ може временно да преустанови или да прекрати тясното сътрудничество със съответната държава членка.
Решението за временно преустановяване или прекратяване на тясното сътрудничество се съобщава на съответната държава членка и се публикува в Официален вестник на Европейския съюз. В решението се посочва датата, от която то се прилага, като надлежно се отчитат ефективността на надзора и законните интереси на кредитните институции.
6. Държавата членка може да поиска ЕЦБ да прекрати тясното сътрудничество по всяко време след изтичането на три години от датата на публикуването на решението на ЕЦБ за установяване на тясно сътрудничество в Официален вестник на Европейския съюз. В искането се обясняват причините за прекратяването, включително, според случая, значителните отрицателни последици, ако има такива, по отношение на фискалните отговорности на държавата членка. В такъв случай ЕЦБ незабавно пристъпва към приемането на решение за прекратяване на тясното сътрудничество и посочва датата на прилагане, която е в рамките на максимум три месеца, като надлежно се отчитат ефективността на надзора и законните интереси на кредитните институции. Решението се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Ако участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, уведоми ЕЦБ в съответствие с член 26, параграф 8 за своето мотивирано несъгласие с възражение на Управителния съвет срещу проект за решение на Надзорния съвет, Управителният съвет в срок от 30 дни дава становище по мотивираното несъгласие, изразено от държавата членка, и потвърждава или оттегля своето възражение, като посочва мотивите си.
В случай че Управителният съвет потвърди възражението си, участващата държава членка, чиято парична единица не е еврото, може да уведоми ЕЦБ, че няма да бъде обвързана от евентуалното решение, свързано с евентуален изменен проект за решение на Надзорния съвет.
В такъв случай ЕЦБ обмисля възможността за временно преустановяване или прекратяване на тясното сътрудничество с тази държава членка, като взема под необходимото внимание съображението за ефективност на надзора, и взема съответното решение.
По-специално ЕЦБ взема под внимание следните съображения:
а)
дали отсъствието на такова временно преустановяване или прекратяване би могло да застраши целостта на ЕНМ или да има значителни отрицателни последици по отношение на фискалните отговорности на държавите членки;
б)
дали такова временно преустановяване или прекратяване би могло да има значими отрицателни последици по отношение на фискалните отговорности в държавата членка, уведомила за своето мотивирано несъгласие в съответствие с член 26, параграф 8;
в)
дали се е уверила, че съответният национален компетентен орган е приел мерки, които по мнението на ЕЦБ:
-
гарантират, че кредитните институции в държавата членка, уведомила за своето мотивирано несъгласие в съответствие с предходната алинея, не получават по-благоприятно третиране от кредитните институции в останалите участващи държави членки; и
-
са също толкова ефективни, колкото решението на Управителния съвет по втората алинея от настоящия параграф, по отношение на постигането на целите по член 1, както и за осигуряване на съответствие с приложимото право на Съюза.
ЕЦБ включва тези съображения в своето решение и ги съобщава на съответната държава членка.
8. Ако участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, не е съгласна с проект за решение на Надзорния съвет, тя информира Управителния съвет за своето мотивирано несъгласие в срок от пет работни дни от получаването на проекта за решение. Управителният съвет взема решение по въпроса в срок от пет работни дни, като отчита изцяло представените мотиви, и обяснява писмено решението си на засегнатата държава членка. Последната може да поиска ЕЦБ да прекрати тясното сътрудничество с незабавно действие и няма да бъде обвързана с взетото впоследствие решение.
9. Държава членка, която е прекратила тясното сътрудничество с ЕЦБ, не може да започне ново тясно сътрудничество преди изтичането на три години от датата на публикуване на решението на ЕЦБ за прекратяване на тясното сътрудничество в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8
Международни отношения
Без да се засяга съответната компетентност на държавите членки и на другите институции и органи на Съюза, освен ЕЦБ, включително ЕБО, във връзка със задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, ЕЦБ може да развива контакти и да сключва административни договорености с надзорни органи, международни организации и администрации на трети държави, след подходяща координация с ЕБО. Тези договорености не създават правни задължения за Съюза и неговите държави членки.
ГЛАВА III
Правомощия на ЕЦБ
Член 9
Правомощия за надзор и провеждане на разследвания
1. Изключително за целите на изпълнение на задачите, възложени ѝ по силата на член 4, параграфи 1 и 2 и член 5, параграф 2, в участващите държави членки ЕЦБ се счита, когато е подходящо, за компетентния орган или за определения на национално равнище орган, в съответствие с приложимото право на Съюза.
Също изключително за тези цели ЕЦБ има всички правомощия и задължения, които са изложени в настоящия регламент. ЕЦБ има също всички правомощия и задължения, които имат компетентните органи и определените на национално равнище органи съгласно приложимото право на Съюза, освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент. По-специално, ЕЦБ има правомощията, посочени в раздели 1 и 2 от настоящата глава.
Доколкото е необходимо за изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи, ЕЦБ може да изисква, посредством инструкции, от тези национални органи да упражнят своите правомощия по силата на националното право и в съответствие със заложените в него условия, когато ЕЦБ няма такива правомощия по силата на настоящия регламент. Тези национални органи уведомяват подробно ЕЦБ за упражняването на тези правомощия.
2. ЕЦБ упражнява правомощията по параграф 1 от настоящия член в съответствие с правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея. При упражняване на съответните си надзорни правомощия и на правомощията си за провеждане на разследвания ЕЦБ и националните компетентни органи си сътрудничат тясно.
3. Чрез дерогация от параграф 1 от настоящия член, по отношение на кредитните институции, установени в участващи държави членки, чиято парична единица не е еврото, ЕЦБ упражнява своите правомощия съгласно член 7.
Раздел 1
правомощия за провеждане на разследвания
Член 10
Искане за информация
1. Без да се засягат правомощията по член 9, параграф 1 и при спазване на условията от приложимото право на Съюза, ЕЦБ може да изиска следните юридически или физически лица, при условията на член 4, да предоставят цялата информация, необходима за изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи, включително информацията, която следва да се предоставя периодично и в определен формат за целите на надзора и свързаната с него статистическа отчетност:
а)
кредитни институции, установени в участващите държави членки;
б)
финансови холдинги, установени в участващите държави членки;
в)
смесени финансови холдинги, установени в участващите държави членки;
г)
холдинги със смесена дейност, установени в участващите държави членки;
д)
лица, които принадлежат към субектите по букви а)-г);
е)
трети лица, на които посочените в букви а)-г) субекти са възложили функции или дейности.
2. Посочените в параграф 1 лица предоставят исканата информация. Разпоредбите относно професионалната тайна не освобождават тези лица от задължението да предоставят тази информация. Предоставянето на тази информация не се счита за нарушение на професионалната тайна.
3. Когато ЕЦБ получава информация директно от физическите или юридическите лица, посочени в параграф 1, тя предоставя тази информация на заинтересованите национални компетентни органи.
Член 11
Общи разследвания
1. С оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи и при спазване на условията по приложимото право на Съюза ЕЦБ може да извършва всички необходими разследвания по отношение на всички лица, посочени в член 10, параграф 1, установени или базирани в участваща държава членка.
За тази цел ЕЦБ има право:
а)
да изисква представянето на документи;
б)
да проверява счетоводните книги и документите на лицата, посочени в член 10, параграф 1, и да взема копия или извлечения от такива книги и документи;
в)
да получава писмени или устни обяснения от всяко лице, посочено в член 10, параграф 1, или от негови представители или служители;
г)
да задава въпроси на всяко друго лице, което даде съгласие за това, с цел да събере информация, свързана с предмета на разследването.
2. Посочените в член 10, параграф 1, лица подлежат на разследване, започнато въз основа на решение на ЕЦБ.
Когато дадено лице възпрепятства провеждането на разследване, националният компетентен орган на участващата държава членка, на чиято територия се намират съответните помещения, оказва при спазване на националното законодателство необходимото съдействие, включително в случаите, посочени в членове 12 и 13, като улеснява достъпа на ЕЦБ до служебните помещения на юридическите лица, посочени в член 10, параграф 1, за да могат да се упражнят гореспоменатите права.
Член 12
Проверки на място
1. С оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи и при спазване на другите условия, установени в приложимото право на Съюза, ЕЦБ може, в съответствие с член 13 и при условие че уведоми предварително съответния национален компетентен орган, да извършва всички необходими проверки на място в служебните помещения на юридическите лица, посочени в член 10, параграф 1, и всякакви други предприятия, включени в надзора на консолидирана основа, по който ЕЦБ е органът, извършващ надзор на консолидирана основа, съгласно член 4, параграф 1, буква е). Когато това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, ЕЦБ може да извършва проверки на място без предизвестие до тези юридически лица.
2. Длъжностните лица и другите лица, оправомощени от ЕЦБ да извършат проверка на място, могат да влизат в служебните помещения и площи на юридическите лица при наличие на решение за провеждане на разследване, прието от ЕЦБ, и разполагат с всички правомощия, предвидени в член 11, параграф 1.
3. Посочените в член 10, параграф 1, букви а)-е) лица подлежат на проверка на място въз основа на решение на ЕЦБ.
4. Под наблюдението и координацията на ЕЦБ длъжностните лица и останалите придружаващи лица, оправомощени или назначени от националния компетентен орган на държавата членка, на чиято територия предстои да се проведе проверката, подпомагат активно длъжностните лица и другите лица, оправомощени от ЕЦБ. За тази цел те разполагат с правомощията, посочени в параграф 2. В проверките на място имат право да участват и служители на националния компетентен орган на участващата държава членка.
5. Когато длъжностните лица и другите придружаващи лица, оправомощени или назначени от ЕЦБ, установят, че дадено лице се противопоставя на проверка, разпоредена съгласно настоящия член, националният компетентен орган на съответната участваща държава членка им оказва необходимото съдействие в съответствие с националното право. Това съдействие включва запечатване на всички служебни помещения, счетоводни книги или документи за срока и в степента, необходими за проверката. Когато съответният национален компетентен орган не разполага с такива правомощия, той използва правомощията си да поиска необходимото съдействие от други национални органи.
Член 13
Разрешение от съдебен орган
1. Ако за проверка на място съгласно член 12, параграфи 1 и 2 или за съдействие съгласно член 12, параграф 5 е необходимо разрешение от съдебен орган според националните правила, се подава искане за такова разрешение.
2. Когато се подава искане за разрешение съгласно параграф 1 от настоящия член, националният съдебен орган прави проверка на автентичността на решението на ЕЦБ и на това, дали предвидените принудителни мерки не са произволни или прекомерни предвид предмета на проверката. При проверката на пропорционалността на принудителните мерки националният съдебен орган може да поиска от ЕЦБ подробно обяснение, по-специално относно съображенията на ЕЦБ, на които се основава предположението за нарушение на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, както и относно тежестта на предполагаемото нарушение и естеството на участието на лицето, по отношение на което се вземат принудителните мерки. Националният съдебен орган обаче не оценява необходимостта от извършване на проверката, нито изисква да му бъде предоставена информацията, съдържаща се в досието на ЕЦБ. Законосъобразността на решението на ЕЦБ подлежи на преглед единствено от Съда на Европейския съюз.
Раздел 2
Специфични правомощия за надзор
Член 14
Лицензиране
1. Всяко заявление за лиценз за извършване на дейност на кредитна институция в дадена участваща държава членка се подава до националните компетентни органи на държавата членка, в която ще бъде установена кредитната институция, съгласно изискванията на приложимото национално право.
2. Ако кандидатстващата институция отговаря на всички изисквания за издаване на лиценз, определени в приложимото национално право на тази държава членка, националният компетентен орган, в рамките на предвидения в приложимото национално право срок, приема проект за решение, с което да предложи на ЕЦБ да издаде лиценз. ЕЦБ и кандидатстващата за лиценз институция се уведомяват за проекта за решение. В обратния случай националният компетентен орган отхвърля заявлението за лиценз.
3. Проектът за решение се смята за приет от ЕЦБ, освен ако ЕЦБ не представи възражения в срок до десет работни дни, който в надлежно обосновани случаи може да бъде еднократно удължен за същия срок. ЕЦБ представя възражения срещу проект за решение единствено в случай че не са изпълнени условията за предоставяне на лиценз, предвидени в съответното право на Съюза. ЕЦБ представя писмено мотивите за отказа.
4. Националният компетентен орган уведомява кандидата за лиценз относно решението, взето в съответствие с параграфи 2 и 3.
5. При спазване на параграф 6 ЕЦБ може да отнеме лиценза в случаите, предвидени в приложимото право на Съюза, по собствена инициатива след консултации с националния компетентен орган на участващата държава членка, в която е установена кредитната институция, или по предложение на този национален компетентен орган. Тези консултации имат за цел да гарантират по-специално, че преди да вземе решение за отнемане на лиценз, ЕЦБ оставя достатъчно време на националните органи да вземат решение относно необходимите корективни действия, в т.ч. евентуални мерки за оздравяване, както и че ги взема предвид.
Когато националният компетентен орган, който е предложил лицензирането в съответствие с параграф 1, прецени, че съгласно приложимото национално право лицензът трябва да бъде отнет, той подава за тази цел предложение до ЕЦБ. В такъв случай ЕЦБ взема решение относно предложението за отнемане на лиценз, като отчита изцяло обосновката за отнемането му, дадена от националния компетентен орган.
6. Докато националните органи продължават да имат компетентност за преструктуриране на кредитните институции, когато преценят, че с отнемането на лиценза ще бъде застрашено адекватното изпълнение на оздравяването или необходимите действия за оздравяване или за запазване на финансовата стабилност, те надлежно уведомяват ЕЦБ за своето възражение, като обясняват подробно заплахата, която ще възникне от отнемането на лиценза. В такива случаи ЕЦБ се въздържа да пристъпи към отнемане на лиценза за срок, който е договорен взаимно с националните органи. ЕЦБ може да удължи този срок, ако прецени, че е постигнат достатъчен напредък. Ако обаче ЕЦБ определи в обосновано решение, че националните органи не са предприели подходящите действия, необходими за запазване на финансовата стабилност, отнемането на лицензите влиза в сила незабавно.
Член 15
Оценка на придобиването на квалифицирани дялови участия
1. Без да се засягат освобождаванията по член 4, параграф 1, буква в), всяко известие за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, установена в участваща държава членка, или всяка информация във връзка с такова придобиване се подава в националните компетентни органи на държавата членка, в която е установена кредитната институция, в съответствие с изискванията на приложимото национално право въз основа на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея.
2. Националният компетентен орган прави оценка на предлаганото придобиване и препраща на ЕЦБ известието заедно с предложение за решение за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването, въз основа на критериите, указани в правните актове по член 4, параграф 3, първа алинея, най-малко десет работни дни преди изтичането на съответния срок за оценка, определен в приложимото право на Съюза, и подпомага ЕЦБ в съответствие с член 6.
3. ЕЦБ решава дали да се противопостави на придобиването въз основа на критериите за оценка, установени в приложимото право на Съюза, и при спазване на процедурата и сроковете, указани в него.
Член 16
Надзорни правомощия
1. За целите на изпълнението на възложените ѝ задачи, посочени в член 4, параграф 1, и без да се засягат другите правомощия на ЕЦБ, ЕЦБ разполага с правомощия по параграф 2 от настоящия член да изисква от всяка кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг в участващите държави членки да предприеме на ранен етап необходимите мерки, за да преодолее съответните проблеми при което и да било от следните обстоятелства:
а)
кредитната институция не отговаря на изискванията на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея;
б)
ЕЦБ разполага с доказателства, че кредитната институция има вероятност да наруши изискванията на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, през следващите 12 месеца;
в)
в рамките на надзорен преглед съгласно член 4, параграф 1, буква е) бъде установено, че прилаганите от кредитната институция правила, стратегии, процеси и механизми, както и собственият ѝ капитал и ликвидността ѝ не гарантират добро управление и покритие за рисковете, на които е изложена.
2. За целите на член 9, параграф 1, ЕЦБ има, по-специално, следните правомощия:
а)
да изисква от институциите да държат собствен капитал в допълнение към капиталовите изисквания, установени в правните актове по член 4, параграф 3, първа алинея, във връзка с елементи на риск и с рискове, които не попадат в обхвата на приложимите правни актове на Съюза;
б)
да изисква да бъдат засилени правилата, процесите, механизмите и стратегиите;
в)
да изисква от институциите да представят план за връщане към спазването на надзорните изисквания съгласно правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, и да определят срок за изпълнението му, вкл. подобрения на плана по отношение на обхвата и срока;
г)
да изисква от институциите да следват специална политика за провизиране или третиране на активите във връзка с изискванията за собствен капитал;
д)
да ограничава дейността, операциите или мрежата на институциите или да изисква освобождаване от дейности, които създават прекомерен риск за стабилността на институцията;
е)
да изисква редуциране на риска, който е присъщ на дейността, продуктите и системите на институциите;
ж)
да изисква от институциите да ограничат променливите възнаграждения като процент от нетните доходи, когато са несъвместими с поддържането на стабилна капиталова база;
з)
да изисква от институциите да използват нетната си печалба за увеличаване на собствения капитал;
и)
да налага ограничение или забрана върху разпределянето на печалбата от институцията на акционерите, съдружниците или държателите на инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато тази забрана не представлява случай на неизпълнение от страна на институцията;
й)
да налага изисквания за допълнително или по-често представяне на информация, в т.ч. относно капиталовата адекватност и ликвидността;
к)
да налага специални изисквания за ликвидност, включително ограничения върху падежните несъответствия между активите и пасивите;
л)
да изисква разкриване на допълнителна информация;
м)
да отстранява по всяко време членове от управляващите органи на кредитните институции, които не изпълняват изискванията, установени в правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея.
Член 17
Правомощия на приемащите органи и сътрудничество във връзка с надзора на консолидирана основа
1. В отношенията между участващите държави членки процедурите, предвидени в приложимото право на Съюза, по отношение на кредитни институции, които желаят да открият клон или да упражняват правото на свободно предоставяне на услуги, като извършват дейност на територията на друга държава членка, и свързаната с тези процедури компетентност на държавата членка по произход и на приемащата държава членка се прилагат само с оглед на задачите, които не са възложени на ЕЦБ по силата на член 4.
2. Разпоредбите, предвидени в приложимото право на Съюза по отношение на сътрудничеството между компетентните органи от различни държави членки за упражняване на надзор на консолидирана основа, не се прилагат, доколкото ЕЦБ е единственият участващ компетентен орган.
3. При изпълнението на своите задачи по членове 4 и 5, ЕЦБ зачита справедливия баланс между всички участващи държави членки в съответствие с член 6, параграф 8, а в отношенията си с неучастващите държави членки зачита баланса между държавите членки по произход и приемащите държави членки, установен в приложимото право на Съюза.
Член 18
Административни наказания
1. С оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи, когато кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги умишлено или по небрежност нарушават изискване на съответни пряко приложими правни актове от правото на Съюза, по отношение на което съгласно приложимото право на Съюза компетентните органи са оправомощени да налагат административни имуществени наказания, ЕЦБ може да налага административни имуществени наказания в размер до удвоения размер на реализираната печалба или нереализираната загуба вследствие на нарушението, когато размерът им може да бъде определен, или в размер до 10 % от общия годишен оборот, както е дефиниран в приложимото законодателство на Съюза, на юридическото лице за предходната стопанска година или други имуществени наказания, в зависимост от предвиденото в приложимото право на Съюза.
2. Когато юридическото лице е дъщерно предприятие на предприятие майка, за съответен общ годишен оборот по параграф 1 се приема общият годишен оборот съгласно консолидирания отчет на първостепенното предприятие майка за предходната стопанска година.
3. Наложените наказания са ефективни, пропорционални и възпиращи. При определяне дали да наложи наказание и при определяне на подходящото наказание ЕЦБ действа в съответствие с член 9, параграф 2.
4. ЕЦБ прилага настоящия член в съответствие с правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея от настоящия регламент, включително процедурите, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 2532/98, както е подходящо.
5. В необхванатите от параграф 1 от настоящия член случаи, когато това е необходимо с оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи, ЕЦБ може да изисква националните компетентни органи да започнат процедура с оглед на предприемането на мерки, с които да се гарантира налагането на подходящи наказания в съответствие с правните актове, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея, и всяко приложимо национално законодателство, с което се предоставят конкретни правомощия, неизисквани понастоящем съгласно правото на Съюза. Наказанията, прилагани от националните компетентни органи са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Първа алинея от настоящия параграф се отнася по-специално за имуществените наказания, налагани на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги за нарушения на национални нормативни актове, с които се транспонират съответните директиви на ЕС, и за всякакви административни наказания или мерки, налагани на членове на управителния съвет на кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг или на всички други физически лица, които съгласно националното право носят отговорност за нарушение от страна на кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг.
6. ЕЦБ публикува всички наказания по параграф 1, независимо дали са били обжалвани или не, в случаите и съгласно условията, изложени в приложимото право на Съюза.
7. Без да се засягат параграфи 1-6, с оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи ЕЦБ може в съответствие с Регламент (ЕО) № 2532/98 да налага наказания за нарушение на приети от нея регламенти или решения.
ГЛАВА IV
Организационни принципи
Член 19
Независимост
1. ЕЦБ и националните компетентни органи, действащи в рамките на ЕНМ, действат независимо при изпълнението на възложените им с настоящия регламент задачи. Членовете на Надзорния съвет и на ръководния комитет действат независимо и обективно в интерес на Съюза като цяло, като нямат право да искат, нито да приемат указания от институциите или органите на Съюза, от правителствата на държави членки или от друг публичен или частен орган.
2. Институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, както и правителствата и всички останали органи на държавите членки, зачитат тази независимост.
3. След като Надзорният съвет разгледа необходимостта от кодекс за поведение, Управителният съвет съставя и публикува кодекс за поведение за персонала и ръководството на ЕЦБ, участващи в банковия надзор, по-специално във връзка с конфликтите на интереси.
Член 20
Отчетност и докладване
1. ЕЦБ се отчита пред Европейския парламент и пред Съвета за прилагането на настоящия регламент в съответствие с разпоредбите на настоящата глава.
2. Ежегодно ЕЦБ представя на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Еврогрупата доклад за изпълнението на задачите, възложени ѝ с настоящия регламент, включително информация за предвижданото развитие на структурата и размера на таксите за надзор, посочени в член 30.
3. Председателят на Надзорния съвет на ЕЦБ представя този доклад публично на Европейския парламент и на Еврогрупата в присъствието на представители от всички участващи държави членки, чиято парична единица не е еврото.
4. По искане на Еврогрупата председателят на Надзорния съвет на ЕЦБ може да бъде изслушан от Еврогрупата по въпроси, свързани с изпълнението на задачите на ЕЦБ по надзора, в присъствието на представители на всички участващи държави членки, чиято парична единица не е еврото.
5. По искане на Европейския парламент председателят на Надзорния съвет на ЕЦБ участва в изслушване от компетентните комисии на Европейския парламент по въпроси, свързани с изпълнението на задачите на ЕЦБ по надзора.
6. ЕЦБ отговаря устно или писмено на въпроси, зададени ѝ от Европейския парламент или от Еврогрупата, в съответствие със собствените си процедури, в присъствието на представители на всички участващи държави членки, чиято парична единица не е еврото.
7. Когато Европейската сметна палата прави преглед на оперативната ефективност при управлението на ЕЦБ в съответствие с член 27, параграф 2 от Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ, тя взема предвид и задачите по надзора, възложени на ЕЦБ по силата на настоящия регламент.
8. При поискване председателят на Надзорния съвет на ЕЦБ провежда поверителни устни обсъждания при закрити врати с председателя и заместник-председателите на компетентната комисия на Европейския парламент във връзка с неговите задачи по надзора, когато такива обсъждания се изискват за упражняването на правомощията на Европейския парламент съгласно ДФЕС. Европейският парламент и ЕЦБ сключват споразумение за определяне на подробни условия и ред за организирането на тези обсъждания с оглед да се осигури пълна поверителност в съответствие със задълженията за поверителност, наложени на ЕЦБ в качеството ѝ на компетентен орган по силата на приложимото право на Съюза.
9. ЕЦБ съдейства искрено при всички разследвания на Европейския парламент, при спазване на разпоредбите на ДФЕС. ЕЦБ и Европейския парламент сключват подходящи договорености относно практическите условия и ред за упражняването на демократичната отчетност и надзора над изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент. Тези договорености обхващат, inter alia, достъп до информация, съдействие при разследвания и информация за процедурата за избор на председателя на Надзорния съвет.
Член 21
Национални парламенти
1. Когато представя доклада по член 20, параграф 2, ЕЦБ едновременно го изпраща директно до националните парламенти на участващите държави членки.
Националните парламенти могат да изпращат на ЕЦБ обосновани бележки по този доклад.
2. Посредством своите процедури националните парламенти на участващите държави членки могат да поискат от ЕЦБ да отговори в писмен вид на всякакви бележки или въпроси, които те са представили на ЕЦБ във връзка със задачите ѝ по силата на настоящия регламент.
3. Националният парламент на участваща държава членка може да покани председателя или член на Надзорния съвет да участва в обмен на мнения във връзка с надзора над кредитните институции в тази държава членка заедно с представител на националния компетентен орган.
4. Настоящият регламент не засяга отчетността на националните компетентни органи пред националните парламенти съгласно националното право за изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, и за изпълнението на дейностите на националните компетентни органи в съответствие с член 6.
Член 22
Законосъобразни процедури за приемане на надзорни решения
1. Преди да вземе решения във връзка с надзора в съответствие с член 4 и глава III, раздел 2, ЕЦБ дава на лицата, срещу които има започната процедура, възможността да бъдат изслушани. ЕЦБ основава своите решения само на онези предявени възражения, по които засегнатите страни са имали възможност да изразят становище.
Първата алинея не се прилага, ако са необходими спешни действия с цел да се предотврати значителна вреда за финансовата система. В такъв случай ЕЦБ може да приеме временно решение и дава възможност на засегнатите лица да бъдат изслушани възможно най-бързо след приемане на решението.
2. Правото на защита на заинтересованите лица се съблюдава строго в хода на производството. Те имат право на достъп до документацията на ЕЦБ при зачитане на законния интерес на други лица от опазване на търговските им тайни. Правото на достъп до документацията не включва достъп до поверителна информация.
Решенията на ЕЦБ съдържат мотивите, на които се основават.
Член 23
Докладване на нарушения
ЕЦБ гарантира, че са въведени ефективни механизми за докладване на нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3, извършени от кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, или от компетентните органи в участващите държави членки, в това число конкретни процедури за приемане на съобщенията за нарушения и последващите действия във връзка с тях. Тези процедури са в съответствие с приложимото законодателство на Съюза и гарантират спазването на следните принципи: подходяща защита за лицата, които докладват нарушения, защита на личните данни и подходяща защита за обвиненото лице.
Член 24
Административен съвет за преглед
1. ЕЦБ създава Административен съвет за преглед, който да извършва вътрешен административен преглед на решенията, взети от ЕЦБ в изпълнение на възложените ѝ с настоящия регламент правомощия, след искане за преглед, представено в съответствие с параграф 5. Обхватът на вътрешния административен преглед е обвързан с процесуалното и материалното съответствие на такива решения с настоящия регламент.
2. Административният съвет за преглед се състои от петима членове от държавите членки, които се ползват с отлична репутация и притежават доказани знания и професионален опит в тази област, включително в областта на надзора, на достатъчно високо ниво в сферата на банковото дело или други финансови услуги, с изключение на членове на настоящия персонал на ЕЦБ, както и на настоящия персонал на компетентните органи или на други национални институции или институции, органи, служби и агенции на Съюза, участващи в изпълнението на задачите на ЕЦБ, които са ѝ възложени с настоящия регламент. Административният съвет за преглед разполага с достатъчно ресурси и експертен опит, за да оценява упражняването на правомощията на ЕЦБ съгласно настоящия регламент. Членовете на Административния съвет за преглед и двама заместници се назначават от ЕЦБ с мандат от пет години, който може да бъде подновен веднъж след покана за изразяване на интерес, публикувана в Официален вестник на Европейския съюз. Те не са обвързани от каквито и да било указания.
3. Решенията на Административния съвет за преглед се вземат с мнозинство от минимум трима от петимата членове.
4. Членовете на Административния съвет за преглед действат независимо и в обществен интерес. За тази цел те представят публична декларация за поети задължения и публична декларация за интереси, като посочват всеки пряк или косвен интерес, който би могъл да се счита за накърняващ тяхната независимост или отсъствието на подобен интерес.
5. В случаите, посочени в параграф 1, всяко физическо или юридическо лице може да поиска преглед на решение на ЕЦБ съгласно настоящия регламент, на което то е адресат или което го засяга пряко и лично. Искане за преглед срещу решение на Управителния съвет в съответствие с параграф 7 не се приема.
6. Всяко искане за преглед се съставя в писмен вид, включително изложението на основанията за него, и се подава в ЕЦБ в рамките на един месец от уведомяването на въпросното лице за решението или, при липса на такова уведомление, от деня, в който то е узнало за решението, според случая.
7. След като се произнесе относно допустимостта на искането за преглед, Административният съвет за преглед дава становище в срок, съответстващ на спешността на въпроса, но не по-късно от два месеца от получаването на искането, и го отнася до Надзорния съвет за изготвяне на нов проект за решение. Надзорният съвет взема предвид становището на Административния съвет за преглед и представя своевременно нов проект за решение на Управителния съвет. Новият проект за решение или отменя първоначалното решение, или го заменя с решение с идентично съдържание, или го заменя с изменено решение. Новият проект за решение се смята за приет, освен ако Управителният съвет не възрази в срок от максимум десет работни дни.
8. Искане за преглед съгласно параграф 5 няма суспензивно действие. Управителният съвет обаче може въз основа на предложение от Административния съвет за преглед да спре изпълнението на оспорваното решение, ако прецени, че обстоятелствата го налагат.
9. Становището на Административния съвет за преглед, новият проект за решение, представен от Надзорния съвет, и решението, прието от Управителния съвет в съответствие с настоящия член, са мотивирани и се изпращат на страните.
10. ЕЦБ приема решение за установяване на оперативните правила на Административния съвет.
11. Настоящият член не засяга правото да се заведе дело в Съда на Европейския съюз в съответствие с Договорите.
Член 25
Отделяне от функцията за паричната политика
1. При изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи ЕЦБ следва само целите, определени в настоящия регламент.
2. ЕЦБ изпълнява възложените ѝ с настоящия регламент задачи отделно и без да се засягат задачите, свързани с паричната политика, и другите задачи. Задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, не възпрепятстват, нито се определят от изпълнението на задачите ѝ, свързани с паричната политика. Освен това задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, не възпрепятстват изпълнението на задачите, свързани с ЕССР, или изпълнението на други задачи. ЕЦБ докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно това как е изпълнила тази разпоредба. Задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, не изменят текущия мониторинг на платежоспособността на контрагентите в рамките на паричната ѝ политика.
Служителите, които участват в изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с настоящия регламент, се отделят организационно и подлежат на отделни механизми на докладване от служителите, участващи в изпълнението на други задачи, възложени на ЕЦБ.
3. За целите на параграфи 1 и 2 ЕЦБ приема и публикува всички необходими вътрешни правила, включително правила относно професионалната тайна и обмена на информация между двете функционални области.
4. ЕЦБ гарантира, че работата на Управителния съвет по отношение на паричните и на надзорните функции е строго разграничена. Това разграничение включва провеждането на съвсем отделни заседания с отделен дневен ред.
5. С цел да гарантира разделението между задачите, свързани с паричната политика, и надзорните задачи, ЕЦБ създава група за посредничество. Групата съдейства за преодоляване на различията в становищата, изразени от компетентните органи на съответните участващи държави членки във връзка с възражение на Управителния съвет срещу проект за решение на Надзорния съвет. Групата включва по един представител от всяка участваща държава членка, който се избира от държавата членка сред членовете на Управителния съвет и Надзорния съвет, и взема решенията си с обикновено мнозинство, като всеки член има един глас. ЕЦБ приема и оповестява публично регламент, с който се създава тази група за посредничество и се установява нейният процедурен правилник.
Член 26
Надзорен съвет
1. Планирането и изпълнението на възложените на ЕЦБ задачи се поема изцяло от вътрешен орган, който се състои от председател и заместник-председател, назначени в съответствие с параграф 3, четирима представители на ЕЦБ, назначени в съответствие с параграф 5, и по един представител на националния компетентен орган във всяка участваща държава членка („Надзорен съвет“). Всички членове на Надзорния съвет действат в интерес на Съюза като цяло.
Когато компетентният орган не е централна банка, посоченият в настоящия параграф член на Надзорния съвет може да реши да бъде придружаван от представител на централната банка на държавата членка. За целите на процедурите за гласуване, изложени в параграф 6, представителите на органите на всяка една държава членка се смятат заедно за един член.
2. Назначаванията в Надзорния съвет в съответствие с настоящия регламент зачитат принципите на балансирано участие на представители на двата пола, опит и квалификации.
3. След като изслуша Надзорния съвет, ЕЦБ представя за одобрение от Европейския парламент предложение за назначаване на председател и заместник-председател. След като бъде одобрено предложението, Съветът приема решение за изпълнение, с което назначава председател и заместник-председател на Надзорния съвет. Председателят се избира въз основа на открита процедура за подбор, за която Европейският парламент и Съветът биват надлежно информирани, сред лица с призната репутация и опит в областта на банковото дело и финансите, които не са членове на Управителния съвет. Заместник-председателят на Надзорния съвет се избира сред членовете на Изпълнителния съвет на ЕЦБ. Съветът действа с квалифицирано мнозинство, без да взема предвид гласовете на членовете на Съвета, които не са участващи държави членки.
След като бъде назначен, председателят изпълнява тази функция на пълен работен ден и не заема никакви други длъжности в националните компетентни органи. Мандатът е пет години и не подлежи на подновяване.
4. Ако председателят на Надзорния съвет вече не отговаря на условията, необходими за изпълнението на неговите задължения, или е извършил сериозно нарушение, Съветът може след предложение от страна на ЕЦБ, одобрено от Европейския парламент, да приеме решение за изпълнение за отстраняване на председателя от длъжност. Съветът действа с квалифицирано мнозинство, без да взема предвид гласовете на членовете на Съвета, които не са участващи държави членки.
След задължително освобождаване от длъжност на заместник-председателя на Надзорния съвет като член на Изпълнителния съвет, извършено в съответствие с Устава на ЕСЦБ и ЕЦБ, Съветът може, след предложение на ЕЦБ, одобрено от Европейския парламент, да приеме решение за изпълнение за отстраняване на заместник-председателя от длъжност. Съветът действа с квалифицирано мнозинство, без да взема предвид гласовете на членовете на Съвета, които не са участващи държави членки.
За тази цел Европейският парламент или Съветът могат да информират ЕЦБ, че считат, че са изпълнени условията за отстраняването на председателя или на заместник-председателя на Надзорния съвет от длъжност, на което ЕЦБ предоставя отговор.
5. Четиримата представители на ЕЦБ, назначени от Управителния съвет, не изпълняват задължения, пряко свързани с паричната функция на ЕЦБ. Всички представители на ЕЦБ имат право на глас.
6. Надзорният съвет взема решения с обикновено мнозинство от членовете си. Всеки член има право на един глас. В случай на равен брой гласове председателят разполага с решаващ глас.
7. Чрез дерогация от параграф 6 от настоящия член, Надзорният съвет взема решения относно приемането на регламенти съгласно член 4, параграф 3 с квалифицирано мнозинство от членовете си, както е определено в член 16, параграф 4 от ДЕС и в член 3 от Протокол № 36 относно преходните разпоредби, приложен към ДЕС и ДФЕС, за членовете, които представляват органите на участващите държави членки. Всеки от четиримата представители на ЕЦБ, които са назначени от Управителния съвет, разполага с глас, който е равен на медианния глас на останалите членове.
8. Без да се засяга член 6, Надзорният съвет извършва подготвителна работа във връзка с възложените на ЕЦБ надзорни задачи и представя на Управителния съвет на ЕЦБ цялостни проекти за решения за приемане съгласно установена от ЕЦБ процедура. Проектите за решения се изпращат едновременно и на националните компетентни органи на засегнатите държави членки. Проект за решение се счита за приет, освен ако Управителният съвет не повдигне възражения в срок, определен по посочената по-горе процедура, но не по-дълъг от десет работни дни. Ако обаче участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, не е съгласна с проект за решение на Надзорния съвет, се прилага процедурата по член 7, параграф 8. В спешни случаи посоченият по-горе срок е не по-дълъг от 48 часа. Ако Управителният съвет повдигне възражения срещу даден проект за решение, той представя писмено мотивите, на които се основава, като по-специално посочва съображенията си по отношение на паричната политика. Ако решение бъде изменено след възражение на Управителния съвет, участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, може да уведоми ЕЦБ за своето мотивирано несъгласие с възражението, при което се прилага процедурата по член 7, параграф 7.
9. Надзорният съвет се подпомага в дейността си от секретариат на пълно работно време, включително по отношение на подготовката за заседанията.
10. Надзорният съвет, като гласува в съответствие с правилото по параграф 6, определя сред членовете си ръководен комитет с по-ограничен състав, който съдейства за осъществяване на неговите дейности, включително за подготовката на заседанията.
Ръководният комитет на Надзорния съвет няма правомощия за вземане на решения. Ръководният комитет се председателства от председателя на Надзорния съвет или по изключение в негово отсъствие - от заместник-председателя на Надзорния съвет. Съставът на Ръководния комитет е основан на справедлив баланс и ротация между националните компетентни органи. Той се състои от не повече от десет членове, в това число председателят, заместник-председателят и един допълнителен представител от ЕЦБ. Ръководният комитет изпълнява задачите си по подготовката в интерес на Съюза като цяло и работи при пълна прозрачност с Надзорния съвет.
11. При отправена покана представител на Европейската комисия може да участва като наблюдател в заседанията на Надзорния съвет. Наблюдателите нямат достъп до поверителна информация, свързана с отделните институции.
12. Управителният съвет приема вътрешен правилник, който урежда подробно отношенията му с Надзорния съвет. Надзорният съвет също приема процедурен правилник, като гласува в съответствие с правилото по параграф 6. И двата правилника се оповестяват публично. Процедурният правилник на Надзорния съвет гарантира равно третиране на всички участващи държави членки.
Член 27
Професионална тайна и обмен на информация
1. Спрямо членовете на Надзорния съвет, персонала на ЕЦБ и служителите, командировани от участващите държави членки, които изпълняват задължения по надзора, дори след като техните задължения са преустановени, се прилагат изискванията за съблюдаване на професионална тайна, посочени в член 37 от Устава на ЕСЦБ и ЕЦБ и приложимите правни актове на Съюза.
ЕЦБ прави необходимото лицата, които предоставят услуги, пряко или непряко, постоянно или понякога, свързани с изпълнението на задълженията по надзора, да подлежат на равностойни изисквания за съблюдаване на професионална тайна.
2. С оглед на изпълнението на възложените ѝ с настоящия регламент задачи ЕЦБ има право, в рамките и при условията, посочени в приложимото законодателство на Съюза, да обменя информация с национални или европейски органи и служби в случаите, когато приложимото законодателство на Съюза позволява на националните компетентни органи да предоставят информация на тези субекти, или когато държавите членки могат да предвидят предоставянето на такава информация съгласно приложимото право на Съюза.
Член 28
Ресурси
ЕЦБ отговаря за заделянето на финансовите и човешките ресурси, необходими за изпълнение на възложените ѝ с настоящия регламент задачи.
Член 29
Бюджет и годишен финансов отчет
1. Разходите на ЕЦБ за изпълнение на възложените ѝ с настоящия регламент задачи се вписват отделно в бюджета на ЕЦБ.
2. В посочения в член 20 доклад ЕЦБ включва подробни сведения относно предназначената за надзорни функции част от своя бюджет. В годишния финансов отчет на ЕЦБ, изготвен и публикуван съгласно член 26.2 от Устава на ЕЦБ и на ЕСЦБ, се включват приходите и разходите, свързани със задачите по надзора.
3. В съответствие с член 27.1 от Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ разделът от годишния финансов отчет за надзорните функции подлежи на одит.
Член 30
Такси за надзор
1. ЕЦБ налага годишна такса за надзор на кредитните институции, установени в участващите държави членки, и на клоновете, установени в участваща държава членка от кредитна институция, установена в неучастваща държава членка. Таксата покрива разходите на ЕЦБ, свързани с възложените ѝ задачи по силата на членове от 4 до 6 от настоящия регламент. Тези такси не надхвърлят разходите, свързани с посочените задачи.
2. Размерът на таксата, начислена на дадена кредитна институция или клон, се изчислява в съответствие с определените от ЕЦБ и предварително публикувани ред и условия.
Преди да определи реда и условията, ЕЦБ провежда открити обществени консултации и анализира потенциалните свързани разходи и ползи, и публикува резултатите от тях.
3. Таксите се изчисляват на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и се основават на обективни критерии, свързани със значимостта и профила на риска, в т.ч. рисково претеглените активи, на съответната кредитна институция.
Основата за изчисляване на годишната такса за надзор за дадена календарна година са разходите във връзка с надзора на кредитните институции и клоновете за съответната година. ЕЦБ може да изиска авансови плащания на годишната такса за надзор, които се основават на разумна оценка. ЕЦБ осъществява връзка с националните компетентни органи, преди да вземе решение за окончателния размер на таксата, с цел да гарантира, че надзорът остава ефективен по отношение на разходите и разумен за всички засегнати кредитни институции и клонове. ЕЦБ съобщава на кредитните институции и клонове основата за изчисляване на годишната такса за надзор.
4. ЕЦБ представя доклад в съответствие с член 20.
5. Настоящият член не засяга правото на националните компетентни органи да налагат такси в съответствие с националното право и - доколкото на ЕЦБ не са възложени задачи по надзора или с оглед на разходите за сътрудничество с ЕЦБ и за нейното подпомагане, както и за изпълнение на нейните инструкции - в съответствие с приложимото право на Съюза и при спазване на правилата за прилагане на настоящия регламент, включително членове 6 и 12 от него.
Член 31
Служители и обмен на служители
1. Заедно с всички национални компетентни органи ЕЦБ установява реда и условията за осигуряване на подходящ обмен на служители с националните компетентни органи и между тях, както и командироване на служители.
2. ЕЦБ може да изисква при необходимост надзорните екипи от националните компетентни органи, които предприемат надзорни действия по отношение на кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг, намиращи се в една участваща държава членка, в съответствие с настоящия регламент да включват и служители от националните компетентни органи на други участващи държави членки.
3. ЕЦБ въвежда и поддържа подробни и официални процедури, включително етични процедури и пропорционални периоди, за да оцени предварително и да предотврати евентуални конфликти на интереси, произтичащи от последваща заетост в рамките на две години на членовете на Надзорния съвет и служителите на ЕЦБ, участващи в надзорни дейности, и предвижда подходящо разкриване на информация при спазване на приложимите правила за защита на данните.
Тези процедури не засягат прилагането на по-строги национални правила. За членовете на Надзорния съвет, които са представители на националните компетентни органи, тези процедури се въвеждат и прилагат в сътрудничество с националните компетентни органи, без да се засяга приложимото национално право.
За членовете на персонала на ЕЦБ, участващи в надзорни дейности, тези процедури определят категориите позиции, за които се прилага такава оценка, както и периодите, които са пропорционални на функциите на тези членове на персонала в надзорните дейности по време на работата им в ЕЦБ.
4. Процедурите, посочени в параграф 3, предвиждат ЕЦБ да преценява дали има възражения след прекратяване на служебното си правоотношение членовете на Надзорния съвет да приемат работа срещу заплащане в институции от частния сектор, за чийто надзор отговаря ЕЦБ.
Процедурите, посочени в параграф 3, се прилагат като правило в продължение на две години след като членовете на Надзорния съвет са престанали да заемат съответната длъжност и могат да бъдат коригирани въз основа на надлежна обосновка, пропорционална на функциите, изпълнявани по време на този мандат, и продължителността на времето, през което е заемана съответната длъжност.
5. Годишният доклад на ЕЦБ в съответствие с член 20 включва подробна информация, в това число статистически данни, за прилагането на процедурите, посочени в параграфи 3 и 4 от настоящия член.
ГЛАВА V
Общи и заключителни разпоредби
Член 32
Преглед
До 31 декември 2015 г., а в последствие на всеки три години, Комисията публикува доклад за прилагането на настоящия регламент, със специален акцент върху наблюдението на възможното му въздействие върху гладкото функциониране на вътрешния пазар. В този доклад се оценява, наред с другото:
а)
функционирането на ЕНМ в рамките на ЕСФН и въздействието на надзорните дейности на ЕЦБ върху интересите на Съюза като цяло и върху единството и целостта на вътрешния пазар в сферата на финансовите услуги, в т.ч. възможното му въздействие върху структурите на националните банкови системи в рамките на Съюза, и ефективността на сътрудничеството и редът и условията за обмен на информация между ЕНМ и компетентните органи на неучастващите държави членки;
б)
разпределянето на задачите между ЕЦБ и националните компетентни органи в рамките на ЕНМ, ефективността на практическите ред и условия за организация, приети от ЕЦБ, и въздействието на ЕНМ върху функционирането на другите колегии от надзорни органи;
в)
ефективността на притежаваните от ЕЦБ надзорни правомощия и правомощия за налагане на наказания, както и целесъобразността на възлагането на ЕЦБ на допълнителни правомощия за налагане на наказания, включително във връзка с лица, различни от кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги;
г)
целесъобразността на въведените разпоредби съответно по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти по член 5 и по отношение на предоставянето и отнемането на лицензи по член 14;
д)
ефективността на разпоредбите във връзка с независимостта и отчетността;
е)
взаимодействието между ЕЦБ и ЕБО;
ж)
целесъобразността на разпоредбите във връзка с управлението, включително състава на Надзорния съвет и реда и условията на гласуване в него, и отношенията му с Управителния съвет, както и сътрудничеството в Надзорния съвет между държавите членки, чиято парична единица е еврото и другите участващи в ЕНМ държави членки;
з)
взаимодействието между ЕЦБ и компетентните органи на неучастващите държави членки и последиците от ЕНМ върху тези държави членки;
и)
ефективността на механизма за обжалване на решенията на ЕЦБ;
й)
ефективността на разходите на ЕНМ;
к)
възможното въздействие на прилагането на член 7, параграфи 6, 7 и 8 върху функционирането и интегритета на ЕНМ;
л)
ефективността на разделението между надзорната функция и свързаната с паричната политика функция в рамките на ЕЦБ и на отделянето на финансовите ресурси за надзорните задачи от бюджета на ЕЦБ, като се вземат предвид всички изменения на приложимите правни разпоредби, включително на равнището на първичното право;
м)
фискалните последици от взетите от ЕНМ решения в областта на надзора за участващите държави членки и въздействието от евентуално развитие във връзка с оздравителни финансови договорености;
н)
възможностите за по-нататъшно развитие на ЕНМ, като се вземат предвид всички изменения на приложимите разпоредби, включително на равнището на първичното право, и като се вземе предвид дали обосновката на институционалните разпоредби в настоящия регламент вече не е валидна, включително възможността за пълно привеждане в съответствие на правата и задълженията на държавите членки, чиято парична единица е еврото и на други участващи държави членки.
Докладът се предава на Европейския парламент и на Съвета. При необходимост Комисията прави предложения, свързани с доклада.
Член 33
Преходни разпоредби
1. ЕЦБ публикува рамката, посочена в член 6, параграф 7, до 4 май 2014 г.
2. ЕЦБ поема възложените ѝ с настоящия регламент задачи на 4 ноември 2014 г. при спазване на реда и условията за прилагане и мерките, посочени в настоящия параграф.
След 3 ноември 2013 г. ЕЦБ публикува посредством регламенти и решения подробните оперативни правила за изпълнението на задачите, възложени ѝ с настоящия регламент.
От 3 ноември 2013 г. ЕЦБ изпраща на всяко тримесечие доклад до Европейския парламент, Съвета и Комисията относно напредъка при оперативното прилагане на регламента.
Ако въз основа на докладите, посочени в трета алинея от настоящия параграф, и след обсъжданията им в Европейския парламент и в Съвета се окаже, че ЕЦБ няма да бъде готова да упражнява пълноценно задачите си на 4 ноември 2014 г., ЕЦБ може да приеме решение, с което да определи дата, по-късна от посочената в първа алинея от настоящия параграф, за да се осигури непрекъснатост в прехода от надзор на национално равнище към ЕНМ, и в зависимост от наличността на персонал - въвеждането на подходящи процедури за докладване и ред и условия за сътрудничество с националните компетентни органи съгласно член 6.
3. Независимо от параграф 2 и без да се засяга упражняването на правомощията за провеждане на разследвания, възложени ѝ с настоящия регламент, от 3 ноември 2013 г. ЕЦБ може да започне да изпълнява възложените ѝ с настоящия регламент задачи, различни от приемането на надзорни решения, по отношение на всяка кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг и след вземане на решение, адресирано до засегнатите образувания и до съответните национални компетентни органи.
Независимо от параграф 2, ако ЕНМ поиска с единодушие ЕЦБ да поеме прекия надзор над кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг като предварително условие за пряката му/ѝ рекапитализация, ЕЦБ може незабавно да започне да изпълнява възложените ѝ с настоящия регламент задачи по отношение на тази кредитна институция, финансов холдинг или смесен финансов холдинг след вземане на решение, адресирано до засегнатите образувания и до националните компетентни органи на съответните участващи държави членки.
4. От 3 ноември 2013 г., с оглед на поемането на задачите си, ЕЦБ може да поиска националните компетентни органи и посочените в член 10, параграф 1 лица да предоставят цялата информация, необходима на ЕЦБ за извършване на цялостна оценка, включително оценка на балансовия отчет, на кредитните институции на участващата държава членка. ЕЦБ извършва тази оценка поне по отношение на кредитните институции, които не са обхванати от член 6, параграф 4. Кредитната институция и компетентният орган предоставят исканата информация.
5. Счита се, че кредитните институции, лицензирани от участващите държави членки на 3 ноември 2013 г. или в съответните случаи към датата, посочена в параграфи 2 и 3 от настоящия член, притежават лиценз в съответствие с член 14 и могат да продължат да извършват дейността си. Националните компетентни органи изпращат на ЕЦБ преди датата на прилагане на настоящия регламент или в съответните случаи преди датите, посочени в параграфи 2 и 3 от настоящия член, идентификационните данни на тези кредитни институции заедно с доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на съответните институции, както и всякаква допълнителна информация, изисквана от ЕЦБ. Информацията се представя във формат, определен от ЕЦБ.
6. Независимо от член 26, параграф 7, до 31 декември 2015 г., регламентите, посочени в член 4, параграф 3 се приемат при едновременно прилагане на гласуване с квалифицирано мнозинство и гласуване с обикновено мнозинство.
Член 34
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на петия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Люксембург на 15 октомври 2013 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1024/2013 AL CONSILIULUI
din 15 octombrie 2013
de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 127 alineatul (6),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Parlamentului European,
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene,
hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,
întrucât:
(1)
De-a lungul ultimelor decenii, Uniunea a făcut progrese considerabile în crearea unei piețe interne a serviciilor bancare. În consecință, în multe state membre, grupurile bancare al căror sediu central se află în alte state membre dețin o cotă semnificativă de piață, iar instituțiile de credit și-au diversificat activitatea din punct de vedere geografic, atât în zona euro, cât și în afara zonei euro.
(2)
Actuala criză economică și financiară demonstrează că integritatea monedei unice și a pieței interne poate fi amenințată de fragmentarea sectorului financiar. Este, așadar, esențial să se intensifice integrarea supravegherii bancare pentru a consolida Uniunea, a restabili stabilitatea financiară și a pune bazele redresării economice.
(3)
Menținerea și aprofundarea pieței interne a serviciilor bancare este esențială pentru a stimula creșterea economică în Uniune și finanțarea adecvată a economiei reale. Acest lucru ridică însă provocări din ce în ce mai mari. Există dovezi potrivit cărora integrarea piețelor bancare din Uniune se află în impas.
(4)
În același timp, pe lângă adoptarea unui cadru de reglementare mai îmbunătățit la nivelul Uniunii, autoritățile de supraveghere trebuie să-și intensifice activitatea de supraveghere pentru a integra lecțiile crizei financiare din ultimii ani și să fie capabile să supravegheze piețe și instituții extrem de complexe și interconectate.
(5)
Competența de supraveghere a instituțiilor de credit individuale din Uniune rămâne în cea mai mare parte la nivel național. Coordonarea între autoritățile de supraveghere este esențială, dar criza a demonstrat că simpla coordonare nu este suficientă, în special în contextul unei monede unice. Pentru a menține stabilitatea financiară în Uniune și pentru a spori efectele pozitive ale integrării pieței asupra creșterii și bunăstării, ar trebui îmbunătățită integrarea responsabilităților în materie de supraveghere. Acest lucru este deosebit de important pentru a asigura o imagine de ansamblu coerentă și exactă asupra unui întreg grup bancar și a solidității sale în ansamblu și ar reduce riscul unor interpretări diferite și decizii contradictorii la nivel de entitate individuală.
(6)
În multe cazuri, stabilitatea instituțiilor de credit este încă strâns legată de statul membru în care acestea își au sediul. Îndoielile existente în ceea ce privește sustenabilitatea datoriei publice, perspectivele de creștere economică și viabilitatea instituțiilor de credit au creat și creează pe piață tendințe negative, care se influențează reciproc. Acest lucru poate conduce la apariția de riscuri pentru viabilitatea unor instituții de credit, precum și pentru stabilitatea sistemului financiar în zona euro și în întreaga Uniune și poate îngreuna situația deja tensionată a finanțelor publice din statele membre în cauză.
(7)
Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) (ABE), înființată în 2011 prin Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) (1), precum și Sistemul european de supraveghere financiară (SESF) instituit prin articolul 2 din regulamentul respectiv și articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale) (2) (AEAPO) și prin articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) (3) (AEVMP) au îmbunătățit în mod semnificativ cooperarea dintre autoritățile de supraveghere bancară din cadrul Uniunii. ABE aduce contribuții importante la crearea unui cadru unic de reglementare pentru serviciile financiare din Uniune și a avut un rol fundamental în punerea în aplicare cu consecvență a recapitalizării instituțiilor de credit importante din Uniune, convenită de reuniunea la nivel înalt a zonei euro din 26 octombrie 2011, în conformitate cu orientările și condițiile adoptate de către Comisie referitoare la ajutoarele de stat.
(8)
Parlamentul European a solicitat în repetate rânduri desemnarea unui organism european care să fie direct responsabil cu îndeplinirea anumitor atribuții de supraveghere a instituțiilor financiare, începând cu rezoluțiile sale din 13 aprilie 2000 referitoare la Comunicarea Comisiei privind punerea în aplicare a cadrului pentru piețele financiare: plan de acțiune (4) și continuând cu rezoluția sa din 21 noiembrie 2002 privind normele de supraveghere prudențială din Uniunea Europeană (5).
(9)
Concluziile Consiliului European din 29 iunie 2012 au invitat președintele Consiliului European să elaboreze o foaie de parcurs pentru realizarea unei uniuni economice și monetare autentice. În aceeași zi, reuniunea la nivel înalt a zonei euro a subliniat că, în momentul în care va fi instituit un mecanism unic de supraveghere eficient, cu implicarea Băncii Centrale Europene (BCE) pentru băncile din zona euro, Mecanismul European de Stabilitate (MES) ar putea avea posibilitatea, în urma unei decizii obișnuite, de a recapitaliza băncile în mod direct, bazându-se pe condiționalități adecvate, inclusiv respectarea normelor în materie de ajutoare de stat.
(10)
Consiliul European din 19 octombrie 2012 a conchis că procesul spre o uniune economică și monetară profundă ar trebui să se bazeze pe cadrul instituțional și legal al Uniunii și să fie caracterizat prin deschidere și transparență față de statele membre a căror monedă nu este euro, precum și prin respect pentru integritatea pieței interne. Cadrul financiar integrat va dispune de un mecanism unic de supraveghere, care va fi deschis în măsura posibilului tuturor statelor membre care doresc să participe.
(11)
Prin urmare, ar trebui instituită o uniune bancară în Uniune, susținută de un cadru unic de reglementare pentru serviciile financiare, cuprinzător și detaliat, aplicabil pieței interne în ansamblul său, și având în componență un mecanism unic de supraveghere și noi cadre de garantare a depozitelor și de rezoluție. Având în vedere legăturile strânse și interacțiunile dintre statele membre a căror monedă este euro, uniunea bancară ar trebui să se aplice cel puțin pentru toate statele membre din zona euro. În vederea menținerii și adâncirii pieței interne și în măsura în care acest lucru este posibil din punct de vedere instituțional, uniunea bancară ar trebui, de asemenea, să fie deschisă participării altor state membre.
(12)
Ca prim pas în direcția unei uniuni bancare, un mecanism unic de supraveghere ar trebui să asigure punerea în aplicare în mod coerent și eficace a politicii Uniunii referitoare la supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, aplicarea cadrului unic de reglementare pentru serviciile financiare în același mod instituțiilor de credit din toate statele membre în cauză și faptul că respectivele instituții de credit sunt supuse unei supravegheri de cea mai bună calitate, nestingherită de alte considerații care nu sunt de ordin prudențial. Mecanismul unic de supraveghere (MUS) ar trebui mai ales să fie în concordanță cu funcționarea pieței interne a serviciilor financiare și cu libera circulație a capitalurilor. Un mecanism unic de supraveghere reprezintă punctul de pornire pentru următorii pași în direcția uniunii bancare. Acest lucru reflectă principiul potrivit căruia, în urma unei decizii obișnuite, MES va avea posibilitatea de a recapitaliza băncile în mod direct, odată cu instituirea unui mecanism unic de supraveghere eficace. În concluziile Consiliului European din 13-14 decembrie 2012 se preciza că „Într-un context în care supravegherea bancară este efectiv transferată unui mecanism unic de supraveghere, va fi necesar un mecanism unic de rezoluție, care să aibă prerogativele necesare pentru a asigura rezoluția oricărei bănci din statele membre participante cu ajutorul instrumentelor adecvate” și că „Mecanismul unic de rezoluție ar trebui să se bazeze pe contribuțiile sectorului financiar și să includă mecanisme de sprijin adecvate și eficace”.
(13)
În calitate de bancă centrală a zonei euro, cu o vastă experiență în probleme de stabilitate macroeconomică și financiară, BCE este în măsură să îndeplinească atribuții de supraveghere bine definite, având ca obiectiv principal protejarea stabilității sistemului financiar din Uniune. Într-adevăr, în multe state membre, băncile centrale sunt deja responsabile cu supravegherea bancară. Băncii Centrale Europene ar trebui să-i fie, prin urmare, conferite atribuții specifice privind politicile legate de supravegherea instituțiilor de credit din statele membre participante.
(14)
BCE și autoritățile naționale competente din statele membre nu sunt state membre participante („state membre neparticipante”) ar trebui să încheie un memorandum de înțelegere care să descrie în termeni generali modul în care vor coopera unele cu altele în vederea îndeplinirii atribuțiilor lor de supraveghere în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare menționate în prezentul regulament. Memorandumul de înțelegere ar putea, printre altele, să clarifice consultarea referitoare la deciziile BCE care produc efecte asupra sucursalelor sau filialelor cu sediul în statul membru neparticipant, a căror întreprindere-mamă își are sediul într-un stat membru participant, precum și cooperarea în situații de urgență, inclusiv mecanismele de alertă timpurie, în conformitate cu procedurile prevăzute în legislația relevantă a Uniunii. Memorandumul ar trebui revizuit în mod periodic.
(15)
Ar trebui să i se confere BCE atribuții specifice de supraveghere care sunt esențiale pentru a asigura punerea în aplicare coerentă și eficace a politicii Uniunii în materie de supraveghere prudențială a instituțiilor de credit, în timp ce alte atribuții ar trebui să rămână ale autorităților naționale. Atribuțiile BCE ar trebui să includă luarea de măsuri pentru asigurarea stabilității macroprudențiale, sub rezerva unor acorduri specifice care să reflecte rolul autorităților naționale.
(16)
Siguranța și soliditatea instituțiilor de credit de mari dimensiuni este esențială pentru a asigura stabilitatea sistemului financiar. Cu toate acestea, experiența recentă arată că instituțiile de credit de mai mici dimensiuni pot reprezenta, de asemenea, o amenințare la adresa stabilității financiare. Prin urmare, BCE ar trebui să fie în măsură să își exercite atribuțiile de supraveghere în raport cu toate instituțiile de credit autorizate și sucursalele cu sediul în statele membre participante.
(17)
În îndeplinirea atribuțiilor care i-au fost conferite și fără a aduce atingere obiectivului de a garanta siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, BCE ar trebui să țină seama pe deplin de diversitatea instituțiilor de credit, de dimensiunile și modelele de afaceri ale acestora, precum și de beneficiile sistemice ale diversității în sectorul bancar din Uniune.
(18)
Exercitarea atribuțiilor BCE ar trebui să contribuie, în special, la asigurarea faptului că instituțiile de credit internalizează integral toate costurile generate de activitățile lor, astfel încât să se evite hazardul moral și asumarea de riscuri excesive asociată acestuia. BCE ar trebui să țină cont pe deplin de condițiile macroeconomice relevante din statele membre, în special de stabilitatea ofertei de credit și de facilitarea activităților productive pentru economie în general.
(19)
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui să fie înțeleasă drept o modificare a cadrului contabil aplicabil în temeiul altor acte de drept al Uniunii și de drept național.
(20)
Autorizarea prealabilă pentru desfășurarea activității instituțiilor de credit este o tehnică prudențială-cheie pentru a se asigura că aceste activități sunt întreprinse doar de acei operatori care dețin o bază economică solidă, o organizare care le permite să facă față riscurilor specifice inerente atragerii de depozite și acordării de credite, precum și directori cu competențe în domeniu. BCE ar trebui să aibă deci atribuția de a autoriza instituțiile de credit care urmează să fie înființate în statele membre participante și ar trebui să fie responsabilă cu retragerea autorizațiilor, sub rezerva unor acorduri specifice care să reflecte rolul autorităților naționale.
(21)
În plus față de condițiile prevăzute de dreptul Uniunii cu privire la autorizarea instituțiilor de credit și cazurile de retragere a acestor autorizații, statele membre pot să prevadă în prezent condiții suplimentare pentru autorizare și cazuri suplimentare de retragere a autorizațiilor. BCE ar trebui prin urmare să își îndeplinească atribuția legată de autorizarea instituțiilor de credit și de retragere a autorizației, în caz de nerespectare a dreptului național, la propunerea respectivei autorități naționale competente, care evaluează conformitatea cu condițiile relevante prevăzute în dreptul național.
(22)
O evaluare a caracterului adecvat al oricărui nou proprietar înainte de achiziționarea unei participații semnificative într-o instituție de credit este un instrument indispensabil pentru a asigura menținerea caracterului adecvat și a solidității financiare a proprietarilor instituțiilor de credit. În calitate de instituție a Uniunii, BCE este în măsură să efectueze o astfel de evaluare, fără a impune restricții nejustificate pe piața internă. BCE ar trebui să aibă atribuția de a evalua achiziționarea și cedarea de participații semnificative în instituțiile de credit, cu excepția contextului rezoluției bancare.
(23)
Respectarea acelor norme ale Uniunii, care obligă instituțiile de credit să dețină anumite niveluri de capital pentru a acoperi riscurile inerente activității instituțiilor de credit, să limiteze dimensiunea expunerilor față de contrapartidele individuale, să facă publice informațiile referitoare la propria situație financiară, să dispună de suficiente active lichide pentru a face față situațiilor de criză pe piață și să limiteze efectul de levier reprezintă o condiție prealabilă a solidității prudențiale a instituțiilor de credit. BCE ar trebui să aibă atribuția de a asigura respectarea acestor norme care includ, în special, acordarea de aprobări, permisiuni, derogări sau exceptări prevăzute în scopul respectivelor norme.
(24)
Existența unor amortizoare suplimentare de capital, inclusiv a unui amortizor de conservare a capitalului și a unui amortizor anticiclic de capital pentru a se asigura că instituțiile de credit acumulează, în perioadele de creștere economică, o bază de capital suficientă pentru a absorbi pierderile în perioadele de criză, a unor amortizoare pentru instituții globale de importanță sistemică și pentru alte instituții de importanță sistemică, precum și a altor măsuri care vizează contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale, reprezintă instrumente prudențiale-cheie. În scopul de a asigura coordonarea deplină, BCE ar trebui să fie informată în mod corespunzător în cazul în care autoritățile naționale competente sau autoritățile naționale desemnate impun astfel de măsuri. Mai mult, BCE ar trebui să fie în măsură, după caz, să aplice cerințe mai stricte și măsuri mai stringente, sub rezerva coordonării strânse cu autoritățile naționale. Dispozițiile din prezentul regulament privind măsurile de contracarare a riscurilor sistemice sau macroprudențiale nu aduc atingere procedurilor de coordonare prevăzute în alte acte de drept al Uniunii. Autoritățile naționale competente sau autoritățile naționale desemnate și BCE vor acționa în conformitate cu toate procedurile de coordonare prevăzute în astfel de acte, după ce au urmat procedurile prevăzute în prezentul regulament.
(25)
Siguranța și soliditatea unei instituții de credit depind, de asemenea, de alocarea unui capital intern adecvat, ținând seama de riscurile la care ar putea fi expusă instituția, precum și de existența unor structuri de organizare internă și a unor structuri de administrare corporativă adecvate. BCE ar trebui să aibă, prin urmare, atribuția de a aplica cerințe care să asigure faptul că instituțiile de credit în statele membre participante dispun de structuri, procese și mecanisme de administrare solide, inclusiv strategii și procese de evaluare și menținere a caracterului adecvat al capitalului intern. În cazul apariției unor deficiențe, BCE ar trebui să aibă, de asemenea, atribuția de a impune măsuri adecvate, inclusiv cerințe specifice de suplimentare a fondurilor proprii, cerințe specifice de publicare, precum și cerințe specifice de lichiditate.
(26)
Riscurile la adresa siguranței și solidității unei instituții de credit pot apărea atât la nivelul instituțiilor de credit individuale, cât și la nivelul unui grup bancar sau al unui conglomerat financiar. Pentru a garanta siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, este importantă existența unor acorduri specifice de supraveghere care să atenueze aceste riscuri. În plus față de supravegherea instituțiilor de credit individuale, atribuțiile BCE ar trebui să includă supravegherea la nivel consolidat, supravegherea suplimentară, supravegherea societăților financiare holding și supravegherea societăților financiare holding mixte, excluzând supravegherea întreprinderilor de asigurare.
(27)
În vederea menținerii stabilității financiare, deteriorarea situației financiare și economice a unei instituții trebuie remediată în stadiu incipient. BCE ar trebui să aibă atribuția de a lua măsuri de intervenție timpurie, astfel cum se prevede în dreptul relevant al Uniunii. Totuși, BCE ar trebui să-și coordoneze măsurile de intervenție timpurie cu autoritățile de rezoluție relevante. În măsura în care autoritățile naționale își mențin competențele privind rezoluția instituțiilor de credit, BCE ar trebui, în plus, să se coordoneze în mod corespunzător cu autoritățile naționale în cauză, pentru a asigura o înțelegere comună a responsabilităților fiecăruia în caz de producere a unei crize, în special în contextul grupurilor de gestionare a crizelor transfrontaliere și al viitoarelor colegii de rezoluție instituite în acest scop.
(28)
Atribuțiile de supraveghere care nu sunt conferite BCE ar trebui să rămână în competența autorităților naționale. Aceste atribuții ar trebui să includă prerogativa de a primi notificări de la instituțiile de credit în legătură cu dreptul de stabilire și de liberă prestare a serviciilor, de a supraveghea organismele care nu se încadrează în definiția instituțiilor de credit în temeiul dreptului Uniunii, dar care sunt supravegheate ca instituții de credit în conformitate cu dreptul național, de a supraveghea instituțiile de credit din țări terțe care își înființează o sucursală sau furnizează servicii transfrontaliere în Uniune, de a supraveghea serviciile de plăți, de a efectua verificări curente ale instituțiilor de credit, de a îndeplini funcția autorităților competente în relația cu instituțiile de credit în ceea ce privește piețele instrumentelor financiare, de a preveni utilizarea sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului și de a asigura protecția consumatorilor.
(29)
BCE ar trebui să coopereze în mod corespunzător și pe deplin cu autoritățile naționale competente cu asigurarea unui nivel înalt de protecție a consumatorilor și cu combaterea spălării banilor.
(30)
BCE ar trebui să îndeplinească atribuțiile care îi sunt conferite cu scopul de a garanta siguranța și soliditatea instituțiilor de credit și stabilitatea sistemului financiar din Uniune și al fiecărui stat membru participant în parte, precum și unitatea și integritatea pieței interne, asigurând astfel protecția deponenților și îmbunătățind funcționarea pieței interne, în conformitate cu cadrul unic de reglementare pentru serviciile financiare din Uniune. În special, BCE ar trebui să ia în considerare în mod adecvat principiile de egalitate și nediscriminare.
(31)
Conferirea unor atribuții de supraveghere Băncii Centrale Europene ar trebui să fie în concordanță cu cadrul SESF și cu obiectivul său fundamental de a elabora cadrul unic de reglementare și de a consolida convergența practicilor de supraveghere pe întreg teritoriul Uniunii. Cooperarea dintre autoritățile de supraveghere bancară și autoritățile de supraveghere a piețelor asigurărilor și valorilor mobiliare este importantă pentru a aborda chestiunile de interes comun și a asigura o supraveghere adecvată a instituțiilor de credit care operează și în sectorul asigurărilor și în cel al valorilor mobiliare. Prin urmare, BCE ar trebui să fie obligată să coopereze strâns cu ABE, cu AEVMP, cu AEAPO și cu Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) și cu celelalte autorități care fac parte din SESF. BCE ar trebui să își îndeplinească atribuțiile în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și fără a aduce atingere competenței și atribuțiilor altor participanți din cadrul SESF. De asemenea, BCE ar trebui să fie obligată să coopereze cu autoritățile de rezoluție relevante și cu organismele care finanțează direct sau indirect asistența financiară publică.
(32)
BCE ar trebui să își îndeplinească atribuțiile sub rezerva dreptului relevant al Uniunii și în conformitate cu acesta, inclusiv cu totalitatea dreptului primar și secundar al Uniunii, cu deciziile Comisiei în domeniul ajutoarelor de stat, cu normele privind concurența și controlul fuziunilor și cu cadrul unic de reglementare aplicabil tuturor statelor membre. ABE este însărcinată cu elaborarea de proiecte de standarde tehnice, precum și de orientări și recomandări care să asigure convergența în materie de supraveghere și coerența rezultatelor activităților de supraveghere pe teritoriul Uniunii. BCE nu ar trebui să se substituie ABE în exercitarea acestor atribuții și, prin urmare, ar trebui să dețină prerogative privind adoptarea de regulamente în conformitate cu articolul 132 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), și în conformitate cu actele Uniunii adoptate de Comisie pe baza propunerilor elaborate de ABE și sub rezerva articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.
(33)
După caz, BCE și autoritățile competente responsabile cu piețele destinate instrumentelor financiare ar trebui să încheie memorandumuri de înțelegere care să descrie în termeni generali modul în care vor coopera în vederea îndeplinirii atribuțiilor de supraveghere ce le revin în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare menționate în prezentul regulament. Aceste memorandumuri ar trebui transmise Parlamentului European, Consiliului și autorităților competente din toate statele membre.
(34)
În exercitarea atribuțiilor sale și în exercitarea prerogativelor sale de supraveghere, BCE ar trebui să aplice normele materiale legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit. În componența normelor respective intră dreptul relevant al Uniunii, în special regulamente direct aplicabile sau directive precum cele privind cerințele de capital impuse instituțiilor de credit și cele privind conglomeratele financiare. În cazul în care normele materiale legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit sunt prevăzute de directive, BCE ar trebui să aplice legislația națională de transpunere a directivelor respective. În cazul în care dreptul relevant al Uniunii constă din regulamente și se referă la domenii în care, la data intrării în vigoare a prezentului regulament, respectivele regulamente acordă în mod explicit opțiuni pentru statele membre, BCE ar trebui să aplice și legislația națională de exercitare a acelor opțiuni. Asemenea opțiuni ar trebui interpretate ca excluzând opțiunile aflate numai la dispoziția autorităților competente sau desemnate. Acest lucru nu aduce atingere principiului supremației dreptului Uniunii. Prin urmare, BCE ar trebui, atunci când adoptă orientări sau recomandări sau când ia decizii, să se bazeze pe dreptul obligatoriu relevant al Uniunii și să acționeze în conformitate cu aceasta.
(35)
În cadrul domeniului de aplicare a atribuțiilor conferite BCE, dreptul național conferă autorităților naționale competente anumite prerogative care în prezent nu sunt cerute de dreptul Uniunii, inclusiv anumite prerogative privind intervenția timpurie și măsurile preventive. BCE ar trebui să poată solicita autorităților naționale în statele membre participante să facă uz de aceste prerogative, pentru a asigura realizarea integrală și eficace a supravegherii în cadrul MUS.
(36)
Pentru a se asigura că instituțiile de credit, societățile financiare holding și societățile financiare holding mixte aplică normele și deciziile în materie de supraveghere, ar trebui impuse sancțiuni eficace, proporționale și cu efect de descurajare în caz de încălcări. În conformitate cu articolul 132 alineatul (3) din TFUE și cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 cu privire la atribuțiile Băncii Centrale Europene în materie de sancțiuni (6), BCE are dreptul de a impune amenzi sau penalități cu titlu cominatoriu asupra întreprinderilor pentru nerespectarea obligațiilor care decurg din regulamentele și deciziile sale. Mai mult, pentru a permite BCE să își exercite în mod eficient atribuțiile referitoare la asigurarea respectării normelor în materie de supraveghere prevăzute în dreptul direct aplicabil al Uniunii, BCE ar trebui să fie împuternicită să impună sancțiuni pecuniare instituțiilor de credit, societăților financiare holding și societăților financiare holding mixte pentru încălcarea acestor norme. Autoritățile naționale ar trebui să poată în continuare aplica sancțiuni în caz de nerespectare a obligațiilor care decurg din dreptul național care transpune directivele Uniunii. În cazul în care BCE consideră că pentru îndeplinirea atribuțiilor sale este necesară aplicarea unei sancțiuni pentru astfel de încălcări, ea ar trebui să fie în măsură să sesizeze autoritățile naționale competente în acest sens.
(37)
Autoritățile naționale de supraveghere dețin o expertiză bogată și de lungă durată în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit aflate pe teritoriul lor și cunosc în detaliu caracteristicile economice, organizaționale și culturale ale acestora. În acest scop, ele dispun de un personal numeros specializat în acest domeniu. Prin urmare, pentru a asigura o supraveghere de înaltă calitate la nivelul întregii Uniuni, autoritățile naționale competente ar trebui să aibă responsabilitatea de a sprijini BCE în pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale BCE. Aceasta ar trebui să includă mai ales evaluările curente ale situației unei instituții de credit și verificările la fața locului aferente.
(38)
Criteriile prevăzute în prezentul regulament care definesc sfera instituțiilor care sunt mai puțin semnificative ar trebui să se aplice la cel mai înalt nivel de consolidare în cadrul statelor membre participante, pe bază de date consolidate. Atunci când își îndeplinește atribuțiile care i-au fost conferite prin prezentul regulament în ceea ce privește un grup de instituții de credit care nu este mai puțin semnificativ pe bază consolidată, BCE ar trebui să își îndeplinească aceste atribuții pe bază consolidată în ceea ce privește grupul instituțiilor de credit și pe bază individuală în ceea ce privește filialele și sucursalele bancare ale grupului respectiv cu sediul în state membre participante.
(39)
Criteriile prevăzute în prezentul regulament care definesc sfera instituțiilor care sunt mai puțin semnificative ar trebui specificate într-un cadru adoptat și publicat de BCE în consultare cu autoritățile naționale competente. Pe această bază, BCE ar trebui să fie responsabilă cu aplicarea acestor criterii și să verifice, prin propriile calcule, dacă aceste criterii sunt îndeplinite. Informațiile solicitate de BCE pentru a-și efectua calculele nu ar trebui să forțeze instituțiile să aplice cadre contabile diferite de cele care le sunt aplicabile în temeiul altor acte de drept al Uniunii și de drept național.
(40)
Odată ce o instituție de credit a fost considerată semnificativă sau mai puțin semnificativă, această evaluare nu ar trebui să fie, în general, modificată mai des decât o dată la 12 luni, cu excepția cazului în care există modificări structurale în cadrul grupurilor bancare, precum fuziunile sau cesionările.
(41)
Atunci când se decide, ca urmare a unei notificări din partea unei autorități naționale competente, că o instituție are o relevanță semnificativă pentru economia națională și că, prin urmare, ar trebui să fie supravegheată de către BCE, BCE ar trebui să ia în considerare toate circumstanțele relevante, inclusiv aspecte legate de condiții de concurență echitabile.
(42)
În ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit transfrontaliere, active atât în interiorul, cât și în afara zonei euro, BCE ar trebui să coopereze îndeaproape cu autoritățile competente ale statelor membre neparticipante. În calitate de autoritate competentă, BCE ar trebui să se supună obligațiilor aferente de cooperare și schimb de informații în temeiul dreptului Uniunii și ar trebui să participe pe deplin în cadrul colegiilor autorităților de supraveghere. În plus, deoarece exercitarea atribuțiilor de supraveghere de către o instituție a Uniunii aduce beneficii clare în ceea ce privește stabilitatea financiară și integrarea sustenabilă a pieței, statele membre a căror moneda nu este euro ar trebui să aibă și ele, prin urmare, posibilitatea de a participa la MUS. Cu toate acestea, condiția prealabilă necesară pentru exercitarea cu eficacitate a atribuțiilor de supraveghere este ca deciziile de supraveghere să fie puse în aplicare pe deplin și fără întârziere. Statele membre care doresc să participe la MUS ar trebui, prin urmare, să se angajeze să ia toate măsurile pentru ca autoritățile lor naționale competente să respecte și să adopte orice măsură solicitată de BCE în legătură cu instituțiile de credit. BCE ar trebui să fie în măsură să stabilească o cooperare strânsă cu autoritățile competente ale unui stat membru a cărui monedă nu este euro. Aceasta ar trebui să fie obligată să stabilească cooperarea în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute în prezentul regulament.
(43)
Ținând seama de faptul că statele membre participante a căror monedă nu este euro nu sunt reprezentate în Consiliul guvernatorilor atât timp cât nu adoptă moneda euro, în conformitate cu TFUE și că nu pot beneficia pe deplin de alte mecanisme aflate la dispoziția statelor membre a căror monedă este euro, în prezentul regulament sunt prevăzute garanții suplimentare în cadrul procesului decizional. Cu toate acestea, garanțiile respective, în special posibilitatea statelor membre participante a căror monedă nu este euro să solicite încetarea imediată a cooperării strânse după informarea Consiliului guvernatorilor cu privire la dezacordul lor motivat privind un proiect de decizie al Consiliului de supraveghere, ar trebui utilizate în cazuri excepționale, pe deplin justificate. Acestea ar trebui să fie utilizate numai atât timp cât se aplică respectivele circumstanțe speciale. Garanțiile se datorează circumstanțelor specifice în care se află, în temeiul prezentului regulament, statele membre participante a căror monedă nu este euro, întrucât acestea nu sunt reprezentate în Consiliul guvernatorilor și nu pot beneficia pe deplin de alte mecanisme aflate la dispoziția statelor membre a căror monedă este euro. Prin urmare, garanțiile nu pot și nu ar trebui să fie considerate un precedent pentru alte domenii de politică a Uniunii.
(44)
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui să modifice în vreun fel cadrul actual care reglementează schimbarea formei juridice a sucursalelor sau filialelor și nici aplicarea acestui cadru, sau să se înțeleagă ori să se aplice în sensul oferirii de stimulente în favoarea acestei schimbări. În această privință, responsabilitatea autorităților competente ale statelor membre neparticipante ar trebui să fie respectată pe deplin, astfel încât aceste autorități să dispună în continuare de suficiente instrumente și prerogative în domeniul supravegherii instituțiilor de credit care funcționează pe teritoriul lor, pentru a avea capacitatea de a-și îndeplini această responsabilitate și de a proteja în mod eficace stabilitatea financiară și interesul general. Mai mult, în scopul de a sprijini autoritățile competente în îndeplinirea responsabilităților care le revin, informațiile privind modificarea formei juridice a sucursalelor sau a filialelor ar trebui oferite în timp util deponenților și autorităților competente.
(45)
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile, BCE ar trebui să dețină prerogative adecvate în domeniul supravegherii. Dreptul Uniunii privind supravegherea prudențială a instituțiilor de credit prevede conferirea anumitor prerogative autorităților competente desemnate de statele membre în aceste scopuri. În măsura în care aceste prerogative se înscriu în sfera atribuțiilor de supraveghere conferite BCE, în raport cu statele membre participante, BCE ar trebui să fie considerată autoritatea competentă și ar trebui să dețină prerogativele conferite autorităților competente prin dreptul Uniunii. Aceasta include prerogativele conferite prin aceste acte autorităților competente ale statelor membre de origine și gazdă, precum și prerogativele conferite autorităților desemnate.
(46)
BCE ar trebui să dețină prerogativa în domeniul supravegherii pentru înlăturarea unui membru al unei structuri de conducere, în conformitate cu prezentul regulament.
(47)
Pentru a-și îndeplini atribuțiile cu eficacitate, BCE ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita toate informațiile necesare și de a efectua, după caz, în cooperare cu autoritățile naționale competente, investigații și verificări la fața locului. BCE și autoritățile naționale competente ar trebui să aibă acces la aceleași informații, fără ca instituțiile de credit să facă obiectul dublei raportări.
(48)
Privilegiul profesiei juridice este un principiu fundamental de drept al Uniunii, care protejează confidențialitatea comunicării dintre persoanele fizice sau juridice și consilierii acestora, în conformitate cu condițiile prevăzute în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE).
(49)
Atunci când BCE are nevoie să ceară informații de la o persoană stabilită într-un stat membru neparticipant, dar care aparține unei instituții de credit, unei societăți financiare holding sau unei societăți financiare holding mixte cu sediul într-un stat membru participant sau către care această instituție de credit, societate financiară holding sau societate financiară holding mixtă a externalizat funcții sau activități operaționale, și când aceste cerințe nu se aplică și nu pot fi puse în aplicare în statul membru neparticipant, BCE ar trebui să se coordoneze cu autoritatea competentă din statul membru neparticipant în cauză.
(50)
Prezentul regulament nu afectează aplicarea normelor instituite de articolele 34 și 42 din Protocolul nr. 4 privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, atașat la Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și la TFUE („Statutul SEBC și al BCE”). Actele adoptate de BCE în temeiul prezentului regulament nu ar trebui să dea naștere niciunui drept sau să impună vreo obligație în statele membre neparticipante, cu excepția cazului în care astfel de acte sunt conforme cu dreptul relevant al Uniunii, în conformitate cu protocolul respectiv și cu Protocolul nr. 15 privind unele dispoziții referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord, atașat la TUE și la TFUE.
(51)
În cazul în care instituțiile de credit își exercită dreptul de stabilire sau de prestare de servicii într-un alt stat membru, sau atunci când mai multe entități dintr-un grup au sediile în state membre diferite, dreptul Uniunii prevede proceduri specifice și atribuirea de competențe fiecăruia dintre statele membre în cauză. În măsura în care BCE preia anumite atribuții de supraveghere pentru toate statele membre participante, aceste proceduri și atribuiri nu ar trebui să se aplice în cazul exercitării dreptului de stabilire sau de prestare de servicii într-un alt stat membru participant.
(52)
Atunci când își îndeplinește atribuțiile în temeiul prezentului regulament, precum și atunci când solicită sprijin din partea autorităților naționale competente, BCE ar trebui să aibă în vedere un echilibru echitabil cu privire la implicarea tuturor autorităților naționale competente în cauză, în conformitate cu responsabilitățile prevăzute în dreptul aplicabil al Uniunii pentru supravegherea individuală si pentru supravegherea pe baza subconsolidată și consolidată.
(53)
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui interpretată drept prerogativă conferită BCE de a impune sancțiuni persoanelor fizice sau juridice altele decât instituțiile de credit, societățile financiare holding sau societățile financiare holding mixte, fără a se aduce atingere prerogativei BCE de a solicita autorităților naționale competente să acționeze pentru a se asigura că sunt impuse sancțiunile corespunzătoare.
(54)
Astfel cum se prevede în tratate, BCE este o instituție a Uniunii în ansamblu. În ceea ce privește procedurile sale decizionale, aceasta ar trebui să se supună normelor și principiilor generale ale Uniunii referitoare la un proces echitabil și la transparență. Dreptul destinatarilor deciziilor BCE de a fi audiați ar trebui să fie pe deplin respectat, precum și dreptul lor de a solicita un control al deciziilor BCE în conformitate cu normele stabilite în prezentul regulament.
(55)
Conferirea atribuțiilor de supraveghere implică o responsabilitate semnificativă pentru BCE de a proteja stabilitatea financiară în Uniune și de a face uz de prerogativele sale în domeniul supravegherii în modul cel mai eficace și echilibrat. Orice transfer de competențe în domeniul supravegherii de la nivelul unui stat membru la nivelul Uniunii ar trebui însoțit de cerințe corespunzătoare în privința transparenței și a asumării răspunderii. Prin urmare, BCE ar trebui să răspundă pentru exercitarea acestor atribuții în fața Parlamentului European și a Consiliului, instituții legitimate democratic care reprezintă cetățenii Uniunii și statele membre. Aceasta ar trebui să includă raportarea periodică și furnizarea de răspunsuri la întrebările adresate de Parlamentul European, în conformitate cu regulamentul său de procedură, și de Eurogrup, în conformitate cu procedurile sale. Orice obligații de raportare ar trebui să se supună cerințelor relevante privind secretul profesional.
(56)
BCE ar trebui, de asemenea, să înainteze parlamentelor naționale ale statelor membre participante rapoartele pe care le adresează Parlamentului European și Consiliului. Parlamentele naționale ale statelor membre participante ar trebui să aibă posibilitatea de a adresa BCE orice observație sau întrebare cu privire la îndeplinirea atribuțiilor sale de supraveghere, la care BCE poate furniza un răspuns. Normele interne ale acestor parlamente naționale ar trebui să ia în considerare detalii ale procedurilor și modalităților relevante atunci când formulează observații și întrebări adresate BCE. În acest context, ar trebui acordată o atenție deosebită observațiilor sau întrebărilor legate de retragerea autorizațiilor instituțiilor de credit față de care autoritățile naționale au adoptat măsuri necesare pentru rezoluție sau pentru a menține stabilitatea financiară, în conformitate cu procedura prevăzută în prezentul regulament. Parlamentul național al unui stat membru participant ar trebui, de asemenea, să aibă posibilitatea de a invita președintele sau un reprezentant al Consiliului de supraveghere să participe la un schimb de opinii cu un reprezentant al autorității naționale competente, cu privire la supravegherea instituțiilor de credit din statul membru respectiv. Acest rol al parlamentelor naționale este oportun, având în vedere impactul potențial al măsurilor de supraveghere asupra finanțelor publice, a instituțiilor de credit, a clienților și angajaților acestora, precum și asupra piețelor din statele membre participante. În cazul în care autoritățile naționale competente iau măsuri în conformitate cu prezentul regulament, modalitățile de responsabilizare prevăzute de dreptul național ar trebui aplicate în continuare.
(57)
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului Parlamentului European de a constitui, în conformitate cu articolul 226 din TFUE, o comisie temporară de anchetă care să examineze presupuse contravenții sau administrarea defectuoasă în punerea în aplicare a dreptului Uniunii, și nici dreptului Parlamentului European de a-și exercita funcțiile de control politic prevăzute în tratate, inclusiv dreptul acestuia de a adopta o poziție sau o rezoluție în situațiile în care consideră oportun acest lucru.
(58)
În acțiunile sale, BCE ar trebui să respecte principiul procesului echitabil și al transparenței.
(59)
Regulamentul menționat la articolul 15 alineatul (3) din TFUE ar trebui să stabilească norme detaliate care să permită accesul la documentele pe care BCE le deține ca urmare a îndeplinirii atribuțiilor sale de supraveghere, în conformitate cu TFUE.
(60)
În conformitate cu articolul 263 din TFUE, CJUE îi revine sarcina de a controla, printre altele, legalitatea actelor BCE, altele decât recomandările și avizele, menite să producă efecte juridice față de terți.
(61)
În conformitate cu articolul 340 din TFUE, BCE, în concordanță cu principiile generale comune ale cadrelor legislative ale statelor membre, ar trebui să repare orice prejudiciu provocat de către aceasta sau de către funcționarii acesteia în exercitarea funcțiilor lor. Această dispoziție nu ar trebui să aducă atingere răspunderii autorităților naționale competente de a repara orice prejudiciu cauzat de către acestea sau de către funcționarii acestora în exercitarea funcțiilor lor în conformitate cu legislația națională.
(62)
Regulamentul nr. 1 al Consiliului de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (7) se aplică BCE în temeiul articolului 342 din TFUE.
(63)
Atunci când stabilește dacă dreptul de acces la dosar al persoanelor în cauză ar trebui limitat, BCE ar trebui să respecte drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, îndeosebi dreptul la o cale de atac eficace și la un proces echitabil.
(64)
BCE ar trebui să ofere persoanelor juridice și fizice posibilitatea de a solicita un control al deciziilor care le sunt adresate sau care le privesc în mod direct și individual și care au fost luate în temeiul prerogativelor care i-au fost conferite prin prezentul regulament. Sfera de aplicare a controlului ar trebui să se refere la conformitatea procedurală și de fond cu prezentul regulament a unor astfel de decizii, cu respectarea marjei discreționare acordate BCE pentru a hotărî cu privire la oportunitatea luării acestor decizii. În acest scop și din motive de economie procedurală, BCE ar trebui să înființeze un comitet administrativ de control în vederea efectuării unei astfel de evaluări interne. Pentru formarea comitetului, Consiliul guvernatorilor BCE ar trebui să numească persoane cu o reputație solidă. În luarea deciziei sale, Consiliul guvernatorilor ar trebui să asigure, în măsura posibilului, un echilibru adecvat privind distribuția geografică și între genuri la nivelul statelor membre. Procedura stabilită pentru efectuarea controlului ar trebui să prevadă reanalizarea de către Consiliul de supraveghere a proiectului de decizie anterior, după caz.
(65)
BCE este responsabilă cu îndeplinirea funcțiilor legate de politica monetară, în vederea menținerii stabilității prețurilor, în conformitate cu articolul 127 alineatul (1) din TFUE. Exercitarea atribuțiilor de supraveghere are drept obiectiv protejarea siguranței și solidității instituțiilor de credit și a stabilității sistemului financiar. Prin urmare, acestea ar trebui îndeplinite complet separat, pentru a evita conflictele de interese și a asigura exercitarea fiecărei funcții în conformitate cu obiectivele urmărite. BCE ar trebui să fie în măsură să garanteze funcționarea complet diferențiată a Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește funcția sa monetară și cea de supraveghere. O astfel de diferențiere ar trebui să cuprindă cel puțin reuniuni și ordini de zi strict separate.
(66)
Separarea personalului din punct de vedere organizațional ar trebui să vizeze toate serviciile necesare unei politici monetare independente și ar trebui să asigure faptul că exercitarea atribuțiilor conferite prin prezentul regulament este pe deplin supusă controlului democratic și monitorizării prevăzute de prezentul regulament. Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament ar trebui să raporteze președintelui Consiliului de supraveghere.
(67)
Mai exact, în cadrul BCE ar trebui instituit un Consiliu de supraveghere responsabil cu pregătirea deciziilor în materie de supraveghere care să includă expertiza specifică a autorităților naționale de supraveghere. Prin urmare, consiliul ar trebui să fie prezidat de un președinte, să aibă un vicepreședinte și să includă reprezentanți ai BCE și ai autorităților naționale competente. În conformitate cu prezentul regulament, numirile în cadrul Consiliului de supraveghere ar trebui să respecte principiile echilibrului între genuri, experienței și calificării. Toți membrii Consiliului de supraveghere ar trebui să fie informați prompt și complet cu privire la punctele de pe ordinea de zi a reuniunilor acestuia, în vederea facilitării eficacității discuției și a procesului de adoptare a proiectelor de decizii.
(68)
În cursul exercitării atribuțiilor sale, Consiliul de supraveghere ar trebui să țină cont de toate faptele și împrejurările relevante din statele membre participante și ar trebui să își îndeplinească îndatoririle în interesul întregii Uniuni.
(69)
Respectând pe deplin acordurile instituționale și modalitățile de vot instituite prin tratate, Consiliul de supraveghere ar trebui să reprezinte un organism esențial în exercitarea de către BCE a atribuțiilor de supraveghere, atribuții care, până în prezent, au revenit autorităților naționale competente. Din acest motiv, Consiliului ar trebui să i se confere competența de a adopta o decizie de punere în aplicare pentru numirea președintelui și a vicepreședintelui Consiliului de supraveghere. După audierea Consiliului de supraveghere, BCE ar trebui să prezinte Parlamentului European, spre aprobare, o propunere de numire a președintelui și a vicepreședintelui. Odată ce respectiva propunere a fost aprobată, Consiliul ar trebui să adopte decizia de punere în aplicare respectivă. Președintele ar trebui să fie ales pe baza unei proceduri de selecție deschise, despre care Parlamentul European și Consiliul ar trebui să fie informați în mod corespunzător.
(70)
Pentru a permite o rotație adecvată, asigurând totodată independența deplină a președintelui, mandatul acestuia nu ar trebui să depășească cinci ani și nu ar trebui să poată fi reînnoit. Pentru a asigura o coordonare deplină cu activitățile ABE și cu politicile prudențiale ale Uniunii, Consiliul de supraveghere ar trebui să aibă posibilitatea de a invita ABE și Comisia în calitate de observatori. Președintele Autorității europene de rezoluție ar trebui, odată ce aceasta este instituită, să participe ca observator la reuniunile Consiliului de supraveghere.
(71)
Consiliul de supraveghere ar trebui sprijinit de către un comitet director, cu o componență mai restrânsă. Comitetul director ar trebui să pregătească reuniunile Consiliului de supraveghere, să își îndeplinească îndatoririle strict în interesul întregii Uniuni și să funcționeze în condiții de transparență totală față de Consiliul de supraveghere.
(72)
Consiliul guvernatorilor BCE ar trebui să invite reprezentanții din statele membre participante a căror monedă nu este euro oricând acesta intenționează să obiecteze față de un proiect de decizie pregătit de Consiliul de supraveghere sau oricând autoritățile naționale competente vizate informează Consiliul guvernatorilor cu privire la dezacordul lor justificat privind un proiect de decizie a Consiliului de supraveghere, atunci când o astfel de decizie se adresează autorităților naționale în legătură cu instituții de credit din state membre participante a căror monedă nu este euro.
(73)
Pentru a asigura separarea atribuțiilor de politică monetară de cele de supraveghere, ar trebui să i se solicite BCE să instituie un grup de mediere. Instituirea grupului și, în special, componența sa, ar trebui să asigure soluționarea diferențelor de opinii într-un mod echilibrat, în interesul Uniunii în ansamblu.
(74)
Consiliul de supraveghere, comitetul director și personalul BCE care îndeplinește atribuțiile de supraveghere ar trebui să facă obiectul unor cerințe corespunzătoare privind secretul profesional. Cerințe similare ar trebui să se aplice schimbului de informații cu personalul BCE care nu este implicat în activități de supraveghere. Această cerință nu ar trebui să împiedice BCE să facă schimb de informații, în limitele și condițiile prevăzute de legislația relevantă a Uniunii, inclusiv cu Comisia, în vederea îndeplinirii atribuțiilor ce îi revin în temeiul articolelor 107 și 108 din TFUE și în conformitate cu dreptul Uniunii privind supravegherea economică și bugetară îmbunătățite.
(75)
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile de supraveghere în mod eficace, BCE ar trebui să-și exercite atribuțiile de supraveghere care îi sunt conferite în mod complet independent, în special față de influența politică nejustificată și față de ingerința industriei de profil, care i-ar afecta independența operațională.
(76)
Utilizarea unor perioade de așteptare aplicabile în cazul autorităților de supraveghere constituie un aspect important al asigurării eficacității și independenței supravegherii efectuate de către aceste autorități. În acest scop și fără a aduce atingere aplicării unor norme naționale mai stricte, BCE ar trebui să stabilească și să mențină proceduri cuprinzătoare și oficiale, inclusiv perioade de control adecvate, pentru a evalua în prealabil și a preveni posibilele conflicte cu interesul legitim al MUS/BCE, în cazul în care un fost membru al Consiliului de supraveghere își începe activitatea în cadrul industriei bancare pe care a supravegheat-o anterior.
(77)
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile de supraveghere în mod eficient, BCE ar trebui să dispună de resurse adecvate. Aceste resurse ar trebui să fie obținute într-un mod care să asigure independența BCE față de influențe nejustificate din partea autorităților naționale competente și a participanților la piață, precum și separarea dintre politica monetară și atribuțiile de supraveghere. Costurile activității de supraveghere ar trebui suportate de către entitățile care fac obiectul acesteia. Prin urmare, exercitarea atribuțiilor de supraveghere de către BCE ar trebui finanțată prin taxe anuale percepute de la instituțiile de credit care își au sediul în statele membre participante. BCE ar trebui, de asemenea, să poată percepe taxe sucursalelor înființate într-un stat membru participant de către instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant pentru a acoperi cheltuielile suportate de BCE atunci când aceasta își exercită atribuțiile în calitate de supraveghetor gazdă asupra sucursalelor respective. În cazul în care o instituție de credit sau o sucursală este supravegheată pe bază consolidată, taxa ar trebui percepută la cel mai înalt nivel al unei instituții de credit din cadrul grupului implicat având sediul în statul membru participant. Calculul taxelor ar trebui să excludă orice filială cu sediul într-un stat membru neparticipant.
(78)
Atunci când o instituție de credit este inclusă în supraveghere pe o baza consolidată, taxa ar trebui să fie calculată la cel mai înalt nivel de consolidare în statele membre participante și să fie alocată instituțiilor de credit cu sediul într-un stat membru participant și incluse în supravegherea pe o baza consolidată, pe baza unor criterii obiective privind importanța și profilul de risc, incluzând activele ponderate în funcție de risc.
(79)
Un personal foarte motivat, bine instruit și imparțial este indispensabil pentru realizarea unei supravegheri eficace. Pentru a crea un mecanism de supraveghere cu adevărat integrat, ar trebui prevăzute schimburi și detașări adecvate de personal, cu și între toate autoritățile naționale competente și BCE. Pentru asigurarea unui control inter pares continuu, în special în supravegherea instituțiilor de credit mari, BCE ar trebui să poată solicita ca echipele naționale de supraveghere să implice, de asemenea, personal de la autoritățile competente ale altor state membre participante, făcând posibilă constituirea de echipe de supraveghere cu diversitate geografică, cu o expertiză și un profil specifice. Schimburile și detașările de personal ar trebui sa contribuie la instituirea unei culturi comune a supravegherii. BCE ar trebui sa furnizeze periodic informații cu privire la numărul de membri ai personalului provenind de la autoritățile naționale competente care sunt detașați la BCE pentru funcționarea MUS.
(80)
Având în vedere globalizarea serviciilor bancare și importanța sporită a standardelor internaționale, BCE ar trebui să își îndeplinească atribuțiile în respectul standardelor internaționale și în dialog și cooperare strânsă cu autoritățile de supraveghere din afara Uniunii, fără a se suprapune rolului internațional al ABE. BCE ar trebui împuternicită să dezvolte contacte și să încheie acorduri administrative cu autoritățile de supraveghere și administrațiile din țări terțe și cu organizațiile internaționale, coordonându-se în același timp cu ABE și respectând pe deplin rolurile existente și respectivele competențe ale statelor membre și ale instituțiilor Uniunii.
(81)
Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (8) și Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (9) se aplică pe deplin prelucrării datelor cu caracter personal de către BCE în sensul prezentului regulament.
(82)
Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Lupta Antifraudă (OLAF) (10) se aplică BCE. BCE a adoptat Decizia BCE/2004/11 (11) privind modalitățile și condițiile aplicabile investigațiilor efectuate de Oficiul European Antifraudă în cadrul Băncii Centrale Europene.
(83)
Pentru a se asigura că instituțiile de credit fac obiectul unei supravegheri de cea mai înaltă calitate, nestingherite de alte considerații de natură neprudențială, și că evoluțiile pieței cu influențe negative reciproce care afectează instituțiile de credit și statele membre sunt abordate în timp util și cu eficacitate, BCE ar trebui să treacă în cel mai scurt timp posibil la îndeplinirea atribuțiilor specifice de supraveghere. Cu toate acestea, transferul atribuțiilor de supraveghere de la autoritățile naționale de supraveghere la BCE necesită o anumită pregătire. Prin urmare, ar trebui prevăzută o perioadă de tranziție.
(84)
La adoptarea modalităților operaționale detaliate privind punerea în aplicare a atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament, BCE ar trebui să prevadă măsuri tranzitorii care să asigure finalizarea procedurilor de supraveghere în curs, inclusiv orice decizii și/sau măsuri adoptate sau investigații inițiate înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament.
(85)
În Comunicarea sa din 28 noiembrie 2012 privind proiectul unei uniuni economice și monetare profunde și autentice, Comisia a declarat că „articolul 127 alineatul (6) din TFUE ar putea fi modificat, astfel încât să se aplice procedura legislativă ordinară și să se elimine unele dintre constrângerile juridice care vizează în prezent configurarea MUS (și anume consfințirea unei opțiuni directe și irevocabile de participare la MUS a statelor membre a căror monedă nu este euro, dincolo de modelul „cooperării strânse”; acordarea de drepturi absolut egale în cadrul procesului decizional al BCE statelor membre a căror monedă nu este euro care participă la MUS; și realizarea de noi progrese în direcția separării interne a procesului decizional vizând politica monetară de cel vizând supravegherea)”. De asemenea, a precizat că „un anumit aspect care ar trebui rezolvat ar fi consolidarea responsabilității democratice a BCE în măsura în care aceasta acționează ca organism de supraveghere bancară”. Se reamintește faptul că TUE prevede că propunerile de modificare a tratatului pot fi depuse de către guvernul oricărui stat membru, Parlamentul European sau Comisia Europeană, și că pot să se refere la orice aspect al tratatelor.
(86)
Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la protecția datelor cu caracter personal, libertatea de a desfășura o activitate comercială, dreptul la o cale de atac eficace și la un proces echitabil și trebuie să fie pus în aplicare în conformitate cu aceste drepturi și principii.
(87)
Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume instituirea unui cadru eficient și eficace pentru exercitarea atribuțiilor specifice de supraveghere a instituțiilor de credit de către o instituție a Uniunii și asigurarea aplicării coerente a cadrului unic de reglementare a instituțiilor de credit, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, și, în consecință, având în vedere structura panunională a pieței bancare și impactul exercitat asupra altor state membre de derapajele instituțiilor de credit -,pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
Obiect și definiții
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
Prezentul regulament conferă Băncii Centrale Europene atribuții specifice privind politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, pentru a contribui la siguranța și soliditatea instituțiilor de credit și la stabilitatea sistemului financiar din Uniune și din fiecare stat membru, ținând seama pe deplin și în mod corespunzător de unitatea și integritatea pieței interne, pe baza tratamentului egal al instituțiilor de credit în vederea prevenirii arbitrajului de reglementare.
Instituțiile menționate la articolul 2 alineatul (5) din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții (12) sunt excluse din sfera atribuțiilor de supraveghere conferite Băncii Centrale Europene în conformitate cu articolul 4 din prezentul regulament. Sfera atribuțiilor de supraveghere ale BCE este limitată la supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, în conformitate cu prezentul regulament. Prezentul regulament nu conferă BCE nicio altă atribuție de supraveghere, cum ar fi cele legate de supravegherea prudențială a contrapartidelor centrale.
În exercitarea atribuțiilor conferite în temeiul prezentului regulament și fără a aduce atingere obiectivului de a asigura siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, BCE ia în considerare pe deplin diferitele tipuri, modele de afaceri și dimensiuni ale instituțiilor de credit.
Nicio acțiune, propunere sau politică a BCE nu discriminează, direct sau indirect, vreun stat membru sau grup de state membre ca loc de prestare a serviciilor bancare sau financiare în orice monedă.
Prezentul regulament nu aduce atingere responsabilităților și competențelor aferente ale autorităților competente ale statelor membre participante privind îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere care nu sunt conferite BCE în temeiul prezentului regulament.
Prezentul Regulament nu aduce atingere nici responsabilităților și competențelor aferente ale autorităților competente sau desemnate ale statelor membre participante privind aplicarea instrumentelor macroprudențiale care nu sunt prevăzute în actele relevante de drept al Uniunii.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„stat membru participant” înseamnă un stat membru a cărui monedă este euro sau un stat membru a cărui monedă nu este euro și care a stabilit o cooperare strânsă în conformitate cu articolul 7;
2.
„autoritate națională competentă” înseamnă o autoritate națională competentă desemnată de către un stat membru participant, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții (13) și cu Directiva 2013/36/UE;
3.
„instituție de credit” înseamnă o instituție de credit în sensul definiției de la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
4.
„societate financiară holding” înseamnă o societate financiară holding în sensul definiției de la articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
5.
„societate financiară holding mixtă” înseamnă o societate financiară holding mixtă în sensul definiției de la articolul 2 punctul 15 din Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a firmelor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar (14);
6.
„conglomerat financiar” înseamnă un conglomerat financiar în sensul definiției de la articolul 2 punctul 14 din Directiva 2002/87/CE;
7.
„autoritate națională desemnată” înseamnă o autoritate desemnată dintr-un stat membru participant, în sensul dreptului relevant al Uniunii.
8.
„participație calificată” înseamnă o participație calificată conform definiției de la articolul 4 alineatul (1) punctul 36 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
9.
„Mecanism unic de supraveghere” (MUS) înseamnă sistemul de supraveghere financiară compus din BCE și din autoritățile naționale competente ale statelor membre participante, astfel cum se prevede la articolul 6 din prezentul regulament.
CAPITOLUL II
Cooperare și atribuții
Articolul 3
Cooperare
(1) BCE cooperează îndeaproape cu ABE, cu AEVMP, cu AEAPO și cu Comitetul european pentru risc sistemic (CERS), precum și cu alte autorități care fac parte din SESF, care asigură un nivel corespunzător de reglementare și supraveghere în Uniune.
Atunci când este necesar, BCE încheie memorandumuri de înțelegere cu autoritățile competente din statele membre responsabile de piețele instrumentelor financiare. Aceste memorandumuri sunt puse la dispoziția Parlamentului European, Consiliului și autorităților competente din toate statele membre.
(2) În sensul prezentului regulament, BCE participă în cadrul consiliului supraveghetorilor al ABE în condițiile prevăzute la articolul 40 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.
(3) BCE își îndeplinește atribuțiile în conformitate cu prezentul regulament și fără a aduce atingere competențelor și sarcinilor ABE, AEVMP, AEAPO și CERS.
(4) BCE cooperează îndeaproape cu autoritățile care au competențe de rezoluție a instituțiilor de credit, inclusiv în pregătirea planurilor de rezoluție.
(5) Sub rezerva articolelor 1, 4 și 6, BCE cooperează îndeaproape cu orice facilitate de asistență financiară publică, inclusiv Fondul european de stabilitate financiară (EFSF) și MES, în special în cazul în care un astfel de organism a acordat sau este probabil să acorde, direct sau indirect, asistență financiară unei instituții de credit care face obiectul articolului 4.
(6) BCE și autoritățile competente din statele membre neparticipante încheie un memorandum de înțelegere care descrie în termeni generali modul în care vor coopera în vederea realizării atribuțiilor lor de supraveghere în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare menționate la articolul 2. Memorandumul se revizuiește în mod periodic.
Fără a aduce atingere primului paragraf, BCE încheie un memorandum de înțelegere cu autoritatea competentă a fiecărui stat membru neparticipant care găzduiește cel puțin o instituție globală de importanță sistemică, astfel cum este prevăzut în dreptul Uniunii.
Fiecare memorandum se revizuiește periodic și se publică în condițiile asigurării unui tratament adecvat al informațiilor confidențiale.
Articolul 4
Atribuții conferite BCE
(1) În cadrul articolului 6 și în conformitate cu alineatul (3) din prezentul articol, BCE deține competența exclusivă să exercite, în scopuri de supraveghere prudențială, următoarele atribuții în legătură cu toate instituțiile de credit cu sediile în statele membre participante:
(a)
autorizarea și retragerea autorizațiilor instituțiilor de credit, sub rezerva articolului 14;
(b)
pentru instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru participant, care doresc să înființeze o sucursală sau să furnizeze servicii transfrontaliere într-un stat membru neparticipant, îndeplinirea atribuțiilor pe care le are autoritatea competentă din statul membru de origine în temeiul dreptului relevant al Uniunii;
(c)
evaluarea notificărilor de achiziție și cedare a participațiilor calificate la instituții de credit, cu excepția cazului rezoluției bancare și sub rezerva articolului 15;
(d)
asigurarea conformității cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, care impun instituțiilor de credit cerințe prudențiale în domeniul cerințelor de fonduri proprii, al securitizării, al limitelor aferente expunerilor mari, al lichidității, al efectului de levier, precum și al raportării și publicării informațiilor referitoare la aceste aspecte;
(e)
asigurarea conformității cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, care impun instituțiilor de credit cerințe legate de existența unor structuri solide de administrare, inclusiv cerințe referitoare la îndeplinirea criteriilor de onorabilitate și competență de către persoanele responsabile de conducerea instituțiilor de credit, de procesele de administrare a riscurilor, de mecanismele de control intern, de politicile și practicile privind remunerarea și de procesele interne de evaluare eficace a adecvării capitalului propriu, inclusiv de modelele bazate pe ratinguri interne;
(f)
desfășurarea proceselor de supraveghere, inclusiv, după caz, în coordonare cu ABE, realizarea de simulări de criză și posibila lor publicare, pentru a determina măsura în care acordurile, strategiile, procesele și mecanismele implementate de instituțiile de credit, precum și fondurile proprii deținute de acestea asigură o administrare sănătoasă și o acoperire corespunzătoare a riscurilor la care sunt expuse și, pe baza acestui proces de supraveghere, impunerea asupra instituțiilor de credit a unor cerințe specifice de suplimentare a fondurilor proprii, a unor cerințe specifice de publicare, a unor cerințe specifice de lichiditate și a altor măsuri, în cazurile specifice puse la dispoziția autorităților competente în dreptul relevant al Uniunii;
(g)
desfășurarea supravegherii pe bază consolidată în cazul societăților-mamă ale instituțiilor de credit cu sediul într-unul din statele membre participante, inclusiv în cazul societăților financiare holding și al societăților financiare holding mixte, și participarea la supravegherea pe bază consolidată, inclusiv în cadrul colegiilor de supraveghetori, fără a aduce atingere participării autorităților naționale competente în cadrul respectivelor colegii, în calitate de observatori, în ceea ce privește societăților-mamă care nu au sediul într-unul din statele membre participante;
(h)
participarea la supravegherea suplimentară a unui conglomerat financiar, în legătură cu instituțiile de credit incluse în acesta și asumarea atribuțiilor de coordonator, în cazul în care BCE este desemnată coordonator pentru un conglomerat financiar, în conformitate cu criteriile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii;
(i)
îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere în ceea ce privește planurile de redresare și intervenția timpurie în cazul în care o instituție de credit sau un grup pentru care BCE este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată nu îndeplinește sau este susceptibilă să nu îndeplinească cerințele prudențiale aplicabile și, doar în situațiile prevăzute în mod explicit în dreptul relevant al Uniunii pentru autoritățile competente, operarea de modificări structurale impuse instituțiilor de credit pentru a preveni dificultățile financiare sau falimentul, cu excepția oricăror competențe în materie de rezoluție.
(2) Pentru instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant, care înființează o sucursală sau furnizează servicii transfrontaliere într-un stat membru participant, BCE îndeplinește, în limitele prevăzute la alineatul (1), atribuțiile pentru care autoritățile naționale competente sunt competente în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
(3) În scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament și în vederea realizării obiectivului de a asigura standarde ridicate de supraveghere, BCE aplică integral dreptul relevant al Uniunii și, în cazul în care acesta cuprinde directive, legislația națională care transpune respectivele directive. În cazul în care legislația relevantă a Uniunii constă în regulamente și acolo unde, în prezent, respectivele regulamente acordă în mod explicit opțiuni pentru statele membre, BCE aplică și legislația națională de exercitare a acestor opțiuni.
În acest sens, BCE adoptă orientări și recomandări și ia decizii sub rezerva dreptului relevant al Uniunii și în conformitate cu acesta și, în special, cu orice act legislativ și fără caracter legislativ, inclusiv cele menționate la articolele 290 și 291 din TFUE. BCE face, în special, obiectul standardelor tehnice de reglementare și de punere în aplicare obligatorii elaborate de ABE și adoptate de către Comisie în conformitate cu articolele 10-15 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, cu articolul 16 din regulamentul respectiv, și dispozițiile din regulamentul respectiv cu privire la manualul de supraveghere european elaborat de ABE în conformitate cu respectivul regulament. De asemenea, BCE poate adopta regulamente doar în măsura în care este necesar în vederea organizării sau specificării modalităților de îndeplinire a atribuțiilor care ii sunt conferite prin prezentul regulament.
Înainte de a adopta un regulament, BCE organizează consultări publice deschise și analizează costurile și beneficiile potențiale aferente, cu excepția cazului în care astfel de consultări și analize sunt disproporționate în raport cu domeniul de aplicare și cu impactul regulamentelor în cauză sau cu urgența deosebită a situației, caz în care BCE trebuie să justifice urgența.
Dacă este necesar, BCE contribuie, oricare ar fi rolul său participativ, la elaborarea de către ABE a unor proiecte de standarde tehnice de reglementare sau de standarde tehnice de punere în aplicare, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, sau semnalează ABE eventuala necesitate de a prezenta Comisiei proiecte de standarde de modificare a standardelor tehnice de reglementare sau de punere în aplicare în vigoare.
Articolul 5
Atribuții și instrumente macroprudențiale
(1) Ori de câte ori este cazul sau este considerat necesar și fără a aduce atingere alineatului (2) din prezentul articol, autoritățile naționale competente sau autoritățile naționale desemnate ale statelor membre participante aplică cerințe ca instituțiile de credit să dețină amortizoare de capital, la nivelul corespunzător în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, în plus față de cerințele de fonduri proprii menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (d) din prezentul regulament, inclusiv rate ale amortizoarelor anticiclice de capital, precum și orice altă măsură care vizează contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și în Directiva 2013/36/UE, în cazurile specific menționate în dreptul relevant al Uniunii. Cu zece zile lucrătoare înaintea luării unei astfel de decizii, autoritatea în cauză notifică intenția sa în mod corespunzător către BCE. În cazul în care BCE are obiecții, aceasta își va prezenta în scris motivele în termen de cinci zile lucrătoare. Autoritatea în cauză ține seama în mod corespunzător de motivația BCE înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
(2) BCE poate, în cazul în care consideră necesar, în locul autorităților naționale competente sau al autorităților naționale desemnate ale statului membru participant, să impună cerințe mai mari decât cele aplicate de către autoritățile naționale competente sau autoritățile naționale desemnate ale statelor membre participante în legătură cu amortizoarele de capital care trebuie să fie deținute de instituțiile de credit, la nivelul corespunzător în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, în plus față de cerințele de fonduri proprii menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (d) din prezentul regulament, inclusiv în legătură cu ratele amortizoarelor anticiclice de capital, sub rezerva condițiilor stabilite la alineatele (4) și (5) din prezentul articol și poate aplica măsuri mai stricte care vizează contracararea riscurilor sistemice sau macroprudențiale la nivelul instituțiilor de credit, conform procedurilor prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE, în cazurile prevăzute în mod expres în dreptul relevant al Uniunii.
(3) Orice autoritate națională competentă sau autoritate națională desemnată poate propune BCE să acționeze în temeiul alineatului (2) pentru a aborda situația specifică a sistemului financiar și a economiei din statul membru al acesteia.
(4) În cazul în care BCE intenționează să acționeze în temeiul alineatului (2), aceasta cooperează îndeaproape cu autoritățile naționale desemnate din statele membre în cauză. În special, BCE își notifică intenția autorităților naționale competente sau autorităților naționale desemnate în cauză cu zece zile lucrătoare înaintea de luarea unei astfel de decizii. În cazul în care oricare din autoritățile în cauză are obiecții, aceasta își va prezenta în scris motivele în termen de cinci zile lucrătoare. BCE ține seama în mod corespunzător de motivația respectivă înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
(5) În îndeplinirea atribuțiilor menționate la alineatul (2), BCE ține seama de situația specifică a sistemului financiar, de situația economică și de ciclul economic dintr-un stat membru sau din părți ale acestuia.
Articolul 6
Cooperarea în cadrul MUS
(1) BCE își îndeplinește atribuțiile în cadrul unui mecanism unic de supraveghere compus din BCE și autoritățile naționale competente. BCE este responsabilă de funcționarea eficace și coerentă a MUS.
(2) Atât BCE, cât și autoritățile naționale competente sunt supuse obligației de a coopera cu bună credință, precum și obligației de a face schimb de informații.
Fără a aduce atingere competenței BCE de a primi direct sau de a avea acces direct la informațiile raportate în mod continuu de către instituțiile de credit, autoritățile naționale competente furnizează BCE, în special, toate informațiile necesare în scopul de a îndeplini atribuțiile conferite BCE în temeiul prezentului regulament.
(3) Dacă este cazul și fără a aduce atingere responsabilității și răspunderii BCE pentru atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament, autoritățile naționale competente sunt responsabile să sprijine BCE, în condițiile stabilite în cadrul menționat la alineatul (7) din prezentul articol, în ceea ce privește pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la atribuțiile prevăzute la articolul 4 privind toate instituțiile de credit, inclusiv să acorde sprijin în activitățile de verificare. În îndeplinirea atribuțiilor menționate la articolul 4, acestea urmează instrucțiunile furnizate de BCE.
(4) În ceea ce privește atribuțiile stabilite la articolul 4, cu excepția alineatului (1) literele (a) și (c), BCE are responsabilitățile prevăzute la alineatul (5) din prezentul articol, iar autoritățile naționale competente au responsabilitățile prevăzute la alineatul (6) din prezentul articol, în cadrul stabilit la alineatul (7) din prezentul articol și conform procedurilor prevăzute la alineatul (7) din prezentul articol, în legătură cu supravegherea următoarelor instituții de credit, societăți financiare holding sau societăți financiare holding mixte sau sucursale, cu sediul în state membre participante, care aparțin instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante:
-
cele care sunt mai puțin semnificative la nivel consolidat, la cel mai înalt nivel de consolidare din statele membre participante, sau individual în cazul specific al sucursalelor cu sediul în state membre participante, care aparțin instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante. Caracterul semnificativ se evaluează pe baza următoarelor criterii:
(i)
dimensiune;
(ii)
importanța pentru economia Uniunii sau a oricărui stat membru participant;
(iii)
importanța activităților transfrontaliere.
În legătură cu primul paragraf de mai sus, o instituție de credit sau o societate financiară holding sau o societate financiară holding mixtă nu sunt considerate mai puțin semnificative, în afara cazului în care acest lucru este justificat de circumstanțe speciale care urmează a fi specificate în metodologie, dacă este îndeplinită oricare dintre următoarele condiții:
(i)
valoarea totală a activelor sale depășește 30 de miliarde de euro;
(ii)
raportul dintre totalul activelor sale și PIB al statului membru participant în care își are sediul depășește 20 %, cu excepția cazului în care valoarea totală a activelor sale nu depășește 5 miliarde de euro;
(iii)
ca urmare a unei notificări din partea autorității naționale competente conform căreia aceasta consideră că o astfel de instituție are o relevanță semnificativă pentru economia internă, BCE ia o decizie de confirmare a caracterului semnificativ ca urmare a unei evaluări cuprinzătoare efectuate de către BCE asupra respectivei instituții de credit, inclusiv o evaluare a bilanțului acesteia.
BCE poate de asemenea, din proprie inițiativă, să considere că o anumită instituție are o relevanță semnificativă în cazul în care are filiale bancare cu sediul în mai mult de un stat membru participant, iar activele sau pasivele sale transfrontaliere reprezintă o parte semnificativă din totalul activelor sau pasivelor sale sub rezerva condițiilor prevăzute de metodologie.
Cele pentru care a fost solicitată sau primită asistență financiară publică din partea EFSF sau a MES nu vor fi considerate mai puțin semnificative.
În pofida paragrafelor precedente, BCE îndeplinește atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament cu privire la cele mai importante trei instituții de credit din fiecare stat membru participant, cu excepția cazurilor care se justifică prin circumstanțe specifice.
(5) În ceea ce privește instituțiile de credit menționate la alineatul (4) și în condițiile prevăzute la alineatul (7):
(a)
BCE emite regulamente, orientări sau instrucțiuni de ordin general pentru autoritățile naționale competente, în conformitate cu care autoritățile naționale competente desfășoară atribuțiile prevăzute la articolul 4, cu excepția literelor (a) și (c) de la alineatul (1), și adoptă decizii în materie de supraveghere.
Astfel de instrucțiuni se pot referi la competențele specifice de la articolul 16 alineatul (2) pentru grupuri sau categorii de instituții de credit, în scopul de a asigura consecvența rezultatelor supravegherii în cadrul MUS;
(b)
atunci când este necesar pentru a asigura aplicarea consecventă a unor standarde înalte de supraveghere, BCE poate, în orice moment și din inițiativă proprie, după consultarea autorităților naționale competente sau la solicitarea unei autorități naționale competente, să decidă să exercite în mod direct toate competențele relevante în legătură cu una sau mai multe instituții de credit menționate la alineatul (4), inclusiv în cazul în care s-a solicitat sau s-a beneficiat indirect de asistență financiară din partea EFSF sau MES;
(c)
BCE monitorizează funcționarea sistemului, pe baza responsabilităților și procedurilor stabilite la prezentul articol și în special la alineatul (7) litera (c);
(d)
BCE poate oricând să facă uz de prerogativele menționate la articolele 10-13;
(e)
de asemenea, BCE poate solicita, în mod ad-hoc sau permanent, informații din partea autorităților naționale competente, cu privire la îndeplinirea atribuțiilor desfășurate de către acestea în temeiul prezentului articol.
(6) Fără a aduce atingere alineatului (5) din prezentul articol, autoritățile naționale competente exercită și sunt responsabile de atribuțiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (d)-g) și (i) și de adoptarea tuturor deciziilor relevante în materie de supraveghere, în legătură cu instituțiile de credit menționate la alineatul (4) primul paragraf din prezentul articol, în cadrul și conform procedurilor prevăzute la alineatul (7) din prezentul articol.
Fără a aduce atingere articolelor 10-13, autoritățile naționale competente și autoritățile naționale desemnate mențin competențele, în conformitate cu dreptul național, de a obține informații din partea instituțiilor de credit, a societăților financiare holding, a societăților financiare holding mixte și a entităților incluse în situația financiară consolidată a unei instituții de credit și de a desfășura verificări la fața locului la sediul respectivelor instituții de credit, societăți financiare holding, societăți financiare holding mixte și entități. Autoritățile naționale competente informează BCE, în conformitate cu cadrul stabilit la alineatul (7) din prezentul articol, cu privire la măsurile adoptate în temeiul prezentului alineat și coordonează îndeaproape măsurile respective cu BCE.
Autoritățile naționale competente raportează către BCE în mod periodic cu privire la îndeplinirea activităților desfășurate în temeiul prezentului articol.
(7) În consultare cu autoritățile naționale competente și pe baza unei propuneri din partea Consiliului de supraveghere, BCE adoptă și publică cadrul de organizare a modalităților practice de punere în aplicare a prezentului articol. Cadrul include, cel puțin, următoarele:
(a)
metodologia specifică pentru evaluarea criteriilor menționate la alineatul (4) primul, al doilea și al treilea paragraf și a criteriilor conform cărora alineatul (4) paragraful al patrulea încetează să se aplice unei anumite instituții de credit, precum și măsurile care rezultă în scopul punerii în aplicare a alineatelor (5) și (6). Aceste măsuri și metodologia pentru evaluarea criteriilor menționate la alineatul (4) primul, al doilea și al treilea paragraf sunt revizuite pentru a reflecta eventualele modificări relevante și asigură faptul că, în cazul în care o instituție de credit a fost considerată semnificativă sau mai puțin semnificativă, respectiva evaluare se modifică numai în cazul unor schimbări substanțiale și fără caracter tranzitoriu ale circumstanțelor, în special a acelor circumstanțe care se referă la situația instituției de credit și care sunt relevante pentru respectiva evaluare;
(b)
stabilirea procedurilor, inclusiv stabilirea termenelor, precum și posibilitatea de a elabora proiecte de decizii care urmează a fi transmise BCE spre analiză, referitoare la relația dintre BCE și autoritățile naționale competente, în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit care nu sunt considerate mai puțin semnificative în conformitate cu alineatul (4);
(c)
stabilirea procedurilor, inclusiv stabilirea termenelor, referitoare la relația dintre BCE și autoritățile naționale competente, în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit care sunt considerate mai puțin semnificative în conformitate cu alineatul (4). Astfel de proceduri prevăd, în special, ca autoritățile naționale competente, în funcție de cazurile definite în cadru:
(i)
să notifice BCE orice proceduri importante în materie de supraveghere;
(ii)
să evalueze mai aprofundat, la solicitarea BCE, aspecte specifice ale procedurii;
(iii)
să transmită BCE proiectele de decizii importante în materie de supraveghere, cu privire la care BCE își poate exprima opiniile.
(8) Ori de câte ori BCE este asistată de autoritățile naționale competente sau autoritățile naționale desemnate în scopul exercitării atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament, BCE și autoritățile naționale competente se conformează dispozițiilor din actele relevante ale Uniunii, în legătură cu alocarea responsabilităților și cu cooperarea dintre autoritățile competente din diverse state membre.
Articolul 7
Cooperare strânsă cu autoritățile competente ale statelor membre participante a căror monedă nu este euro
(1) În limitele prevăzute în prezentul articol, BCE îndeplinește atribuțiile din domeniile menționate la articolul 4 alineatele (1) și (2) și la articolul 5 în legătură cu instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru a cărui monedă nu este euro, în cazul în care între BCE și autoritatea națională competentă a statului membru respectiv a fost instituită o cooperare strânsă, în conformitate cu prezentul articol.
În acest scop, BCE poate adresa instrucțiuni autorității naționale competente sau autorității naționale desemnate a statului membru participant a cărui monedă nu este euro.
(2) Cooperarea strânsă dintre BCE și autoritatea națională competentă a unui stat membru participant a cărui monedă nu este euro se stabilește printr-o decizie adoptată de BCE, atunci când sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
statul membru în cauză notifică celorlalte state membre, Comisiei, BCE și ABE cererea de a iniția o cooperare strânsă cu BCE în ceea ce privește exercitarea atribuțiilor prevăzute la articolele 4 și 5, în legătură cu toate instituțiile de credit care au sediul în statul membru în cauză, în conformitate cu articolul 6;
(b)
în notificare, statul membru în cauză se angajează:
-
să se asigure că autoritatea sa națională competentă sau desemnată va respecta toate orientările sau solicitările emise de BCE, și
-
să furnizeze, cu privire la instituțiile de credit care au sediul în respectivul stat membru, toate informațiile pe care BCE le-ar putea solicita în vederea efectuării unei evaluări cuprinzătoare a acelor instituții de credit;
(c)
statul membru în cauză a adoptat legislația națională relevantă pentru a se asigura că autoritatea sa națională competentă va fi obligată să adopte orice măsură referitoare la instituțiile de credit, solicitată de către BCE, în conformitate cu alineatul (4).
(3) Decizia prevăzută la alineatul (2) se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Decizia se aplică la 14 zile după publicare.
(4) În cazul în care BCE consideră că, referitor la atribuțiile prevăzute la alineatul (1), ar trebui adoptată o măsură de către autoritatea națională competentă a unui stat membru vizat în legătură cu o instituție de credit, o societate financiară holding sau o societate financiară holding mixtă, aceasta adresează instrucțiuni respectivei autorități, specificând un interval de timp relevant.
Acest interval de timp nu trebuie să fie mai mic de 48 de ore, cu excepția cazului în care adoptarea mai timpurie este indispensabilă pentru a preveni daune ireparabile. Autoritatea națională competentă a statului membru vizat trebuie să ia toate măsurile necesare, în conformitate cu obligația prevăzută la alineatul (2) litera (c).
(5) BCE poate lua decizia de a transmite un avertisment statului membru în cauză cu privire la suspendarea sau încheierea cooperării strânse, dacă nu se ia nicio măsură corectivă decisivă în următoarele situații:
(a)
atunci când, în opinia BCE, condițiile prevăzute la alineatul (2) literele (a)-(c) nu mai sunt îndeplinite de către statul membru vizat; sau
(b)
atunci când, în opinia BCE, autoritatea națională competentă a statului membru în cauză nu acționează în conformitate cu obligația menționată la alineatul (2) litera (c).
În cazul în care, în termen de 15 zile de la notificarea avertismentului, nu sunt luate astfel de măsuri corective, BCE poate suspenda sau înceta cooperarea strânsă cu respectivul stat membru.
Decizia de suspendare sau încetare a cooperării strânse se notifică statului membru în cauză și se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Decizia indică data de la care se aplică, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii și de interesele legitime ale instituțiilor de credit.
(6) Statul membru poate solicita BCE să înceteze cooperarea strânsă în orice moment după expirarea unui termen de trei ani de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a deciziei adoptate de BCE pentru stabilirea cooperării strânse. Solicitarea explică motivele încetării cooperării, inclusiv, dacă este relevant, posibilele consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statului membru. În acest caz, BCE adoptă imediat o decizie de încetare a cooperării strânse și menționează data de la care se aplică într-o perioadă de maximum trei luni, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii și de interesele legitime ale instituțiilor de credit. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(7) Dacă un stat membru participant a cărui monedă nu este euro notifică BCE în conformitate cu articolul 26 alineatul (8) cu privire la dezacordul său motivat față de o obiecție a Consiliului guvernatorilor la un proiect de decizie a Consiliului de supraveghere, Consiliul guvernatorilor își dă avizul, în termen de 30 de zile, cu privire la dezacordul motivat exprimat de statul membru și își confirmă sau își retrage obiecția, specificând motivele acțiunii respective.
În cazul în care Consiliul guvernatorilor își confirmă obiecția, statul membru participant a cărui monedă nu este euro poate notifica BCE faptul că decizia potențială legată de un posibil proiect modificat de decizie a Consiliului de supraveghere nu are caracter obligatoriu în ceea ce îl privește.
BCE are în vedere apoi posibila suspendare sau încetare a cooperării strânse cu statul membru respectiv, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii și ia o decizie în acel sens.
BCE ține seama în special de următoarele considerații:
(a)
dacă absența respectivei suspendări sau încetări ar putea pune în pericol integritatea MUS sau ar avea consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statelor membre;
(b)
dacă respectiva suspendare sau încetare ar avea consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statului membru care și-a notificat dezacordul motivat în conformitate cu articolul 26 alineatul (8);
(c)
dacă este sau nu încredințată că autoritatea națională competentă în cauză a adoptat măsuri care, în opinia BCE:
-
asigură că instituțiile de credit din statul membru care și-a notificat dezacordul motivat în temeiul paragrafului anterior nu fac obiectul unui tratament mai favorabil decât cel aplicat instituțiilor de credit din alte state membre participante; și
-
sunt la fel de eficace ca decizia Consiliului guvernatorilor prevăzută la al doilea paragraf din prezentul alineat în realizarea obiectivelor menționate la articolul 1 și în asigurarea conformării cu dreptul relevant al Uniunii.
BCE include aceste considerații în decizia sa și le comunică statului membru în cauză.
(8) În cazul în care nu este de acord cu un proiect de decizie a Consiliului de supraveghere, un stat membru participant a cărui monedă nu este euro informează Consiliul guvernatorilor cu privire la dezacordul său motivat în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea proiectului de decizie. Consiliul guvernatorilor decide atunci în această privință în termen de cinci zile lucrătoare, ținând cont pe deplin de aceste motive, și oferă explicații în scris statului membru în cauză cu privire la decizia sa. Statul membru în cauză poate solicita BCE încetarea cooperării strânse, cu aplicare imediată, și nu va fi obligat să respecte decizia care decurge de aici.
(9) Un stat membru care a încetat cooperarea strânsă cu BCE nu poate iniția o nouă cooperare strânsă înainte de expirarea unui termen de trei ani de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a deciziei BCE de încetare a cooperării strânse.
Articolul 8
Relații internaționale
Fără a aduce atingere competențelor respective ale statelor statele membre și ale instituțiilor și organismelor Uniunii altele decât BCE, inclusiv ABE, în ceea ce privește atribuțiile conferite de prezentul regulament Băncii Centrale Europene, BCE poate stabili contacte și încheia acorduri administrative cu autoritățile de supraveghere, organizațiile internaționale și administrațiile din state terțe, sub rezerva unei coordonări corespunzătoare cu ABE. Aceste acorduri nu creează obligații juridice în ceea ce privește Uniunea și statele sale membre.
CAPITOLUL III
Competențe ale BCE
Articolul 9
Competențe în materie de supraveghere și investigare
(1) În scopul exclusiv al îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) și al articolului 5 alineatul (2), BCE este considerată, după caz, autoritatea competentă sau autoritatea desemnată a statelor membre participante, în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
În același scop exclusiv, BCE are prerogativele și obligațiile prevăzute de prezentul regulament. De asemenea, BCE are prerogativele și obligațiile deținute de autoritățile competente și desemnate în temeiul dreptului relevant al Uniunii, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul regulament. În special, BCE deține prerogativele enumerate în secțiunile 1 și 2 din prezentul capitol.
În măsura în care este necesar în vederea realizării atribuțiilor care îi sunt conferite de prezentul regulament, BCE poate solicita, prin intermediul unor instrucțiuni, acelor autorități naționale să facă uz de prerogativele lor în conformitate cu condițiile prevăzute în dreptul național, în cazul în care prezentul regulament nu conferă BCE astfel de competențe. Respectivele autorități naționale informează pe deplin BCE cu privire la exercitarea respectivelor competențe.
(2) BCE exercită competențele menționate la alineatul (1) din prezentul articol în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf. În exercitarea respectivelor competențelor proprii de investigare și de supraveghere, BCE și autoritățile naționale competente cooperează îndeaproape.
(3) Prin derogare de la alineatul (1) din prezentul articol, în legătură cu instituțiile de credit cu sediul în state membre participante a căror moneda nu este euro, BCE își exercită competențele în conformitate cu articolul 7.
Secțiunea 1
Prerogative de investigare
Articolul 10
Solicitări de informații
(1) Fără a aduce atingere prerogativelor menționate la articolul 9 alineatul (1) și sub rezerva condițiilor prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, BCE poate solicita furnizarea tuturor informațiilor necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, inclusiv a unor informații care trebuie furnizate la intervale regulate și în formate specifice în scopuri de supraveghere și în scopuri statistice aferente, de către următoarele persoane fizice sau juridice, care fac obiectul articolului 4:
(a)
instituții de credit cu sediul în state membre participante;
(b)
societăți financiare holding cu sediul în state membre participante;
(c)
societăți financiare holding mixte cu sediul în state membre participante;
(d)
societăți financiare holding cu activitate mixtă cu sediul în state membre participante;
(e)
persoane care aparțin entităților menționate la literele (a)-(d);
(f)
părți terțe către care entitățile menționate la literele (a)-(d) au externalizat anumite funcții sau activități.
(2) Persoanele menționate la alineatul (1) furnizează informațiile solicitate. Dispozițiile privind secretul profesional nu exonerează aceste persoane de la datoria de a furniza informațiile respective. Furnizarea informațiilor respective nu se consideră o încălcare a secretului profesional.
(3) În cazul în care BCE obține informații direct de la persoanele fizice sau juridice menționate la alineatul (1), aceasta pune aceste informații la dispoziția autorităților naționale competente în cauză.
Articolul 11
Investigații generale
(1) Pentru a-și îndeplini atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament și sub rezerva altor condiții prevăzute de dreptul relevant al Uniunii, BCE poate efectua toate investigațiile necesare în legătură cu orice persoană menționată la articolul 10 alineatul (1) stabilită sau care se află într-un stat membru participant.
În acest scop, BCE are dreptul:
(a)
să solicite prezentarea de documente;
(b)
să examineze registrele și înregistrările persoanelor menționate la articolul 10 alineatul (1) și să ridice copii sau extrase ale acestor registre și înregistrări;
(c)
să obțină explicații scrise sau orale de la orice persoană menționată la articolul 10 alineatul (1) sau de la reprezentanții ori personalul acesteia;
(d)
să intervieveze orice altă persoană care consimte să fie intervievată în scopul colectării de informații referitoare la obiectul unei investigații;
(2) Persoanele prevăzute la articolul 10 alineatul (1) fac obiectul investigațiilor inițiate pe baza unei decizii a BCE.
Atunci când o persoană împiedică desfășurarea investigației, autoritatea națională competentă din statul membru participant în care sunt situate sediile respective acordă, în conformitate cu dreptul național, asistența necesară, inclusiv, în cazurile menționate la articolele 12 și 13, facilitarea accesului BCE la sediile comerciale ale persoanelor juridice menționate la articolul 10 alineatul (1), astfel încât drepturile sus-menționate să poată fi exercitate.
Articolul 12
Inspecții la fața locului
(1) Pentru a-și îndeplini atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament și sub rezerva altor condiții prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, BCE poate efectua, în conformitate cu articolul 13 și sub rezerva notificării prealabile a autorității naționale competente vizate, toate inspecțiile necesare la fața locului, la sediile comerciale ale persoanelor juridice menționate la articolul 10 alineatul (1) și la sediul oricărei alte întreprinderi incluse în supravegherea pe baza consolidată pentru care BCE este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (g). Atunci când desfășurarea corespunzătoare și eficiența inspecției impun acest lucru, BCE poate efectua inspecția la fața locului fără anunțarea prealabilă a persoanelor juridice respective.
(2) Funcționarii și alte persoane autorizate de BCE pentru a efectua o inspecție la fața locului pot intra în orice sediu comercial și pe orice teren al persoanelor juridice care fac obiectul unei decizii de investigare adoptate de BCE și dețin toate prerogativele prevăzute la articolul 11 alineatul (1).
(3) Persoanele juridice prevăzute la articolul 10 alineatul (1) fac obiectul inspecțiilor la fața locului pe baza unei decizii a BCE.
(4) Funcționarii și alte persoane care îi însoțesc, autorizate sau numite de autoritatea națională competentă din statul membru în care urmează să se desfășoare inspecția, sprijină în mod activ funcționarii BCE și celelalte persoane autorizate de către aceasta, sub supravegherea și în coordonarea BCE. În acest scop, aceștia beneficiază de prerogativele prevăzute la alineatul (2). Funcționarii autorității naționale competente a statului membru participant în cauză au, de asemenea, dreptul de a participa la inspecțiile la fața locului.
(5) În cazul în care funcționarii și celelalte persoane care îi însoțesc, autorizate sau numite de către BCE, constată că o persoană se opune unei inspecții dispuse în temeiul prezentului articol, autoritatea națională competentă a statului membru participant în cauză le acordă asistența necesară, în conformitate cu dreptul național. În măsura în care acest lucru este necesar inspecției, această asistență include sigilarea oricărui sediu comercial, registru sau înregistrare. În cazul în care autoritatea națională competentă în cauză nu deține această prerogativă, aceasta face uz de prerogativele sale pentru a solicita asistența necesară altor autorități naționale.
Articolul 13
Autorizarea de către o autoritate judiciară
(1) Dacă inspecțiile la fața locului prevăzute la articolul 12 alineatele (1) și (2) sau asistența menționată la articolul 12 alineatul (5) necesită o autorizare din partea unei autorități judiciare în temeiul normelor naționale, această autorizare trebuie solicitată.
(2) În cazul în care autorizarea menționată la alineatul (1) din prezentul articol este solicitată, autoritatea judiciară națională verifică autenticitatea deciziei BCE și se asigură că măsurile coercitive preconizate nu sunt nici arbitrare, nici excesive, având în vedere obiectul inspecției. Cu ocazia verificării proporționalității măsurilor coercitive, autoritatea judiciară națională poate solicita BCE explicații detaliate, în special cu privire la motivele pentru care BCE suspectează că a avut loc o încălcare a actelor prevăzute la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, cu privire la gravitatea respectivei încălcări și la natura implicării persoanei supuse măsurilor coercitive. Autoritatea judiciară națională nu trebuie să controleze însă necesitatea efectuării inspecției sau să solicite să-i fie furnizate informațiile conținute în dosarul BCE. CJUE este singurul organism care poate controla legalitatea deciziei BCE.
Secțiunea 2
Prerogative specifice de supraveghere
Articolul 14
Autorizare
(1) Orice cerere de autorizare privind inițierea activității unei instituții de credit care urmează să fie înființată într-un stat membru participant trebuie înaintată autorităților naționale competente ale statului membru în care urmează să fie înființată instituția de credit, în conformitate cu cerințele prevăzute în dreptul național relevant.
(2) În cazul în care solicitantul respectă toate condițiile de autorizare prevăzute în dreptul național relevant al statului membru respectiv, autoritatea națională competentă, în termenul prevăzut de dreptul național relevant, elaborează un proiect de decizie pentru a propune Băncii Centrale Europene să acorde autorizația. Proiectul de decizie se notifică Băncii Centrale Europene și solicitantului autorizării. În alte cazuri, autoritatea națională competentă respinge cererea de autorizare.
(3) Proiectul de decizie se consideră adoptat de către BCE în afara cazului în care BCE formulează obiecții în termen de maxim zece zile lucrătoare, termen care, în cazuri pe deplin justificate, se poate prelungi o singură dată, pentru aceeași perioadă. BCE ridică obiecții cu privire la proiectul de decizie doar în cazul în care nu sunt respectate condițiile de autorizare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii. BCE declară în scris motivele care stau la baza respingerii.
(4) Autoritatea națională competentă notifică solicitantului autorizării decizia adoptată în conformitate cu alineatele (2) și (3).
(5) Sub rezerva alineatului (6), BCE poate retrage autorizația în cazurile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, din proprie inițiativă, în urma consultărilor cu autoritatea națională competentă din statul membru participant în care își are sediul instituția de credit, sau la propunerea acelei autorități naționale competente. Consultările respective asigură în special că, înaintea luării de decizii cu privire la retragere, BCE acordă suficient timp autorităților naționale pentru a decide asupra măsurilor de remediere necesare, inclusiv asupra eventualelor măsuri de rezoluție, și ține seama de acestea.
Atunci când autoritatea națională competentă care a propus autorizarea în conformitate cu alineatul (1) consideră că autorizația trebuie retrasă în conformitate cu dreptul național relevant, aceasta înaintează o propunere BCE în acest sens. În acest caz, BCE ia o decizie în legătură cu retragerea propusă, ținând cont pe deplin de motivarea propunerii de retragere prezentată de autoritatea națională competentă.
(6) În măsura în care autoritățile naționale își păstrează prerogativa de rezoluție a instituțiilor de credit, în cazurile în care consideră că retragerea autorizației ar aduce atingere punerii în aplicare adecvate sau acțiunilor necesare pentru rezoluție sau pentru menținerea stabilității financiare, acestea își notifică obiecția în mod corespunzător către BCE, explicând în detaliu prejudiciul pe care o retragere l-ar genera în sensul respectiv. În aceste cazuri, BCE se abține de la a proceda la retragere pentru o perioadă convenită împreună cu autoritățile naționale. BCE poate decide să extindă respectiva perioadă dacă este de părere că s-au înregistrat suficiente progrese. Cu toate acestea, dacă BCE determină printr-o decizie motivată că autoritățile naționale nu au pus în aplicare acțiuni corespunzătoare pentru menținerea stabilității financiare, retragerea autorizațiilor se aplică imediat.
Articolul 15
Evaluarea achizițiilor de participații calificate
(1) Fără a aduce atingere excepțiilor prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (c), orice notificare a unei achiziții de participație calificată într-o instituție de credit cu sediul într-un stat membru participant sau orice informație conexă se înaintează autorităților naționale competente ale statului membru în care instituția de credit își are sediul, în conformitate cu cerințele prevăzute în dreptul național relevant, pe baza actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf.
(2) Autoritatea națională competentă evaluează achiziția propusă și transmite BCE notificarea și o propunere de decizie de a se opune sau nu achiziției, pe baza criteriilor prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, cu cel puțin zece zile lucrătoare înainte de expirarea perioadei relevante de evaluare prevăzute de dreptul relevant al Uniunii și sprijină BCE în conformitate cu articolul 6.
(3) BCE decide dacă se opune achiziției pe baza criteriilor de evaluare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii și în conformitate cu procedura și în termenul de evaluare prevăzute în dreptul Uniunii.
Articolul 16
Prerogative de supraveghere
(1) În scopul îndeplinirii atribuțiilor menționate la articolul 4 alineatul (1) și fără a aduce atingere celorlalte competențe conferite BCE, aceasta dispune de prerogativele prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol de a solicita oricărei instituții de credit, oricărei societăți financiare holding sau societăți financiare holding mixte din state membre participante să ia din timp măsurile necesare pentru a aborda problemele relevante în oricare dintre următoarele circumstanțe:
(a)
instituția de credit nu îndeplinește cerințele prevăzute de actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf;
(b)
BCE are dovezi conform cărora este probabil ca instituția de credit să încalce cerințele prevăzute de actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf în următoarele 12 luni;
(c)
în baza unei constatări, în cadrul unui proces de supraveghere desfășurat în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f), conform căreia cadrul, strategiile, procesele și mecanismele puse în aplicare de instituția de credit și fondurile proprii și lichiditatea deținute de aceasta nu asigură o administrare sănătoasă și o acoperire a riscurilor.
(2) În scopul articolului 9 alineatul (1), BCE dispune în special de următoarele prerogative:
(a)
de a solicita instituțiilor să dețină fonduri proprii în plus față de cerințele de capital prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf legate de elementele de risc și de riscurile nereglementate în actele relevante ale Uniunii;
(b)
de a solicita întărirea cadrului, a proceselor, mecanismelor și strategiilor;
(c)
de a solicita instituțiilor să prezinte un plan de restabilire a conformității cu cerințele de supraveghere în temeiul actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf și de a stabili un termen pentru punerea în aplicare a acestuia, inclusiv îmbunătățiri ale planului respectiv în ceea ce privește sfera de aplicare și termenul;
(d)
de a solicita instituțiilor să aplice o politică specifică de provizionare sau un tratament specific al activelor în ceea ce privește cerințele de fonduri proprii;
(e)
de a restrânge sau limita activitățile, operațiunile sau rețeaua instituțiilor sau de a solicita cesiunea activităților care prezintă riscuri excesive pentru soliditatea unei instituții;
(f)
de a solicita reducerea riscului inerent în activitățile, produsele și sistemele instituțiilor;
(g)
de a solicita instituțiilor limitarea componentei variabile a remunerației ca procent în veniturile nete, atunci când nivelul acesteia nu este în concordanță cu menținerea unei baze solide de capital;
(h)
de a solicita instituțiilor să utilizeze profiturile nete pentru a-și consolida fondurile proprii;
(i)
de a restrânge sau interzice distribuirile de către instituție către acționari, membri sau către deținătorii unor instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentare, în cazul în care interdicția nu constituie o situație de nerespectare a obligațiilor de plată de către instituția respectivă;
(j)
de a impune cerințe de raportare suplimentară sau cu o frecvență mai ridicată, inclusiv de raportare cu privire la situația capitalurilor și pozițiile de lichiditate;
(k)
de a impune cerințe de lichiditate specifice, inclusiv restricții cu privire la neconcordanța de scadențe dintre active și datorii;
(l)
de a solicita publicarea de informații suplimentare;
(m)
de a îndepărta în orice moment din structura de conducere a instituțiilor de credit membrii care nu îndeplinesc cerințele prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf.
Articolul 17
Prerogativele autorităților-gazdă și cooperarea pentru supravegherea pe baza consolidată
(1) Procedurile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii referitoare la instituțiile de credit care intenționează să înființeze o sucursală sau să își exercite libertatea de a presta servicii prin desfășurarea propriilor activități pe teritoriul unui alt stat membru, precum și competențele aferente ale statelor membre de origine și gazdă se aplică între statele membre participante numai în sensul atribuțiilor care nu au fost conferite BCE prin articolul 4.
(2) Dispozițiile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii în ceea ce privește cooperarea dintre autoritățile competente din diferite state membre pentru efectuarea supravegherii pe bază consolidată nu se aplică în măsura în care BCE este singura autoritate competentă implicată.
(3) În îndeplinirea atribuțiilor care îi revin în temeiul articolelor 4 și 5, BCE asigură un echilibru echitabil între toate statele membre participante în conformitate cu articolul 6 alineatul (8) și, în relația sa cu statele membre neparticipante, respectă echilibrul între statele membre de origine și statele membre-gazdă în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
Articolul 18
Sancțiuni administrative
(1) În scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, atunci când instituțiile de credit, societățile financiare holding sau societățile financiare holding mixte încalcă, în mod intenționat sau din neglijență, o dispoziție a unor acte de drept al Uniunii relevante și direct aplicabile în legătură cu care autorităților competente li se pun la dispoziție sancțiuni administrative pecuniare în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, BCE poate impune sancțiuni administrative pecuniare de până la de două ori valoarea profiturilor obținute sau a pierderilor evitate ca urmare a încălcării, atunci când acestea pot fi determinate, sau de până la 10 % din cifra de afaceri anuală totală a unei persoane juridice pentru exercițiul financiar precedent, astfel cum este definită în dreptul relevant al Uniunii, sau orice alte astfel de sancțiuni pecuniare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii.
(2) Dacă persoana juridică este o filială a unei întreprinderi-mamă, cifra de afaceri totală anuală relevantă menționată la alineatul (1) este cea care rezultă din conturile consolidate ale întreprinderii-mamă de cel mai înalt rang, din exercițiul financiar precedent.
(3) Sancțiunile aplicate trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare. Pentru a stabili dacă trebuie impusă o sancțiune și pentru a determina sancțiunea corespunzătoare, BCE procedează în conformitate cu articolul 9 alineatul (2).
(4) BCE aplică prezentul articol în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din prezentul regulament, inclusiv procedurile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2532/98, după caz.
(5) În cazurile care nu intră sub incidența alineatului (1) din prezentul articol, atunci când este necesar pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, BCE poate solicita autorităților naționale competente să inițieze proceduri în vederea luării de măsuri pentru a asigura impunerea de sancțiuni corespunzătoare, în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf și cu legislația națională relevantă care conferă prerogative specifice care nu sunt solicitate în prezent de dreptul Uniunii. Sancțiunile aplicate de către autoritățile naționale competente trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare.
Primul paragraf din prezentul alineat se aplică în special sancțiunilor pecuniare care urmează să fie impuse instituțiilor de credit, societăților financiare holding sau societăților financiare holding mixte pentru încălcări ale legislației naționale care asigură transpunerea directivelor relevante ale UE, precum și oricăror sancțiuni administrative sau măsuri care urmează să fie impuse membrilor structurii de conducere a unei instituții de credit, a unei societăți financiare holding sau a unei societăți financiare holding mixte sau oricăror altor persoane fizice care sunt responsabile, în temeiul dreptului național, de comiterea unei încălcări de către o instituție de credit, o societate financiară holding sau o societate financiară holding mixtă.
(6) BCE publică orice sancțiune menționată la alineatul (1), indiferent dacă aceasta face sau nu obiectul unei acțiuni în justiție, în cazurile și conform condițiilor prevăzute în dreptul relevant al Uniunii.
(7) Fără a aduce atingere alineatelor (1)-(6), în scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, în caz de încălcare a regulamentelor sau a deciziilor BCE, aceasta poate impune sancțiuni în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98.
CAPITOLUL IV
Principii organizaționale
Articolul 19
Independență
(1) La îndeplinirea atribuțiilor conferite prin prezentul regulament, BCE și autoritățile naționale cu responsabilități în cadrul MUS acționează independent. Membrii Consiliului de supraveghere și ai comitetului director acționează independent și obiectiv, în interesul întregii Uniuni și nu solicită, nici nu primesc instrucțiuni din partea instituțiilor sau a organelor Uniunii, din partea vreunui guvern al unui stat membru sau a altui organism public sau privat.
(2) Instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii, pe de o parte, și guvernele statelor membre, pe de altă parte, precum și orice alt organ respectă această independență.
(3) În urma examinării de către Consiliul de supraveghere a necesității unui cod de conduită, Consiliul guvernatorilor elaborează și publică un cod de conduită pentru personalul executiv și de conducere al BCE implicat în supravegherea bancară în special cu privire la conflictele de interese.
Articolul 20
Răspundere și raportare
(1) BCE răspunde în fața Parlamentului European și a Consiliului pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, în conformitate cu prezentul capitol.
(2) BCE prezintă anual Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Eurogrupului un raport privind exercitarea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, incluzând informații cu privire la evoluția preconizată a structurii și a cuantumului taxelor de supraveghere menționate la articolul 30.
(3) Președintele Consiliului de supraveghere al BCE prezintă raportul sus-menționat în mod public Parlamentului European și Eurogrupului în prezența reprezentanților oricărui stat membru participant a cărui monedă nu este euro.
(4) La cererea Eurogrupului, președintele Consiliului de supraveghere al BCE poate fi audiat de către Eurogrup cu privire la exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere, în prezența reprezentanților oricărui stat membru participant a cărui monedă nu este euro.
(5) La cererea Parlamentului European, președintele Consiliului de supraveghere al BCE participă la o audiere organizată de comisiile competente ale Parlamentului European cu privire la exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale acestuia.
(6) În conformitate cu procedurile Eurogrupului, BCE răspunde oral sau în scris întrebărilor care i-au fost adresate de Parlamentul European sau de Eurogrup, în conformitate cu procedurile sale și în prezența reprezentanților oricărui stat membru participant a cărui monedă nu este euro.
(7) Atunci când Curtea Europeană de Conturi examinează eficiența operațională a administrării BCE în temeiul articolului 27 alineatul (2) din Statutul SEBC și al BCE, aceasta ține seama, de asemenea, de atribuțiile în materie de supraveghere conferite BCE prin prezentul regulament.
(8) La cerere, președintele Consiliului de supraveghere al BCE poartă discuții confidențiale neconsemnate în scris, în spatele ușilor închise, cu președintele și vicepreședinții comisiei competente a Parlamentului European în ceea ce privește atribuțiile de supraveghere ale consiliului, în măsura în care astfel de discuții sunt necesare pentru exercitarea competențelor Parlamentului European în temeiul TFUE. Se încheie un acord între Parlamentul European și BCE cu privire la modalitățile detaliate de organizare a unor astfel de discuții, cu scopul de a asigura confidențialitatea deplină, în conformitate cu obligațiile de confidențialitate impuse BCE în calitate de autoritate competentă în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
(9) BCE cooperează în mod deschis în cazul oricăror investigații efectuate de către Parlamentul European, în conformitate cu TFUE. BCE și Parlamentul European încheie acorduri corespunzătoare cu privire la modalitățile practice de exercitare a controlului democratic și de monitorizare a exercitării atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament. Respectivele acorduri se referă, printre altele, la accesul la informații, cooperarea în cadrul investigațiilor și informații privind procedura de selecție a președintelui Consiliului de supraveghere.
Articolul 21
Parlamentele naționale
(1) Atunci când înaintează raportul prevăzut la articolul 20 alineatul (2), BCE transmite raportul respectiv simultan și direct parlamentelor naționale ale statelor membre participante.
Parlamentele naționale pot adresa BCE observații motivate cu privire la raportul respectiv.
(2) Aplicând propriile proceduri, parlamentele naționale ale statelor membre participante pot solicita BCE să furnizeze un răspuns scris la orice observație sau întrebare adresată BCE de către acestea cu privire la atribuțiile BCE în temeiul prezentului regulament.
(3) Parlamentul național al unui stat membru participant poate invita președintele sau un membru al Consiliului de supraveghere să participe la un schimb de opinii privind supravegherea instituțiilor de credit din statul membru respectiv, împreună cu un reprezentant al autorității naționale competente.
(4) Prezentul regulament nu aduce atingere răspunderii autorităților naționale competente în fața parlamentelor naționale în conformitate cu dreptul național în ceea ce privește îndeplinirea atribuțiilor care nu sunt conferite BCE în temeiul prezentului regulament și realizarea activităților desfășurate de respectivele autorități în conformitate cu articolul 6.
Articolul 22
Procesul echitabil pentru adoptarea de decizii în materie de supraveghere
(1) Înainte de adoptarea deciziilor în materie de supraveghere, în conformitate cu articolul 4 și cu secțiunea 2 din capitolul III, BCE acordă persoanelor care fac obiectul procedurilor posibilitatea de a fi audiate. BCE își fundamentează deciziile doar pe obiecțiile asupra cărora părțile în cauză au putut prezenta comentarii.
Primul paragraf nu se aplică dacă sunt necesare acțiuni urgente de prevenire a unor prejudicii semnificative în sistemul financiar. Într-o asemenea situație, BCE poate adopta o decizie provizorie și acordă persoanelor în cauză posibilitatea de a fi audiate cât mai curând posibil după adoptarea deciziei.
(2) Drepturile la apărare ale persoanelor în cauză sunt pe deplin respectate în cadrul procedurilor. Acestea au drept de acces la dosarul BCE, sub rezerva interesului legitim al altor persoane de a-și proteja secretele economice. Dreptul de acces la un dosar nu se referă și la informațiile confidențiale.
Deciziile BCE menționează motivele pe care se întemeiază.
Articolul 23
Raportarea încălcărilor
BCE asigură implementarea unor mecanisme eficace pentru raportarea încălcării actelor juridice menționate la articolul 4 alineatul (3) de către instituțiile de credit, societățile financiare holding ori societățile financiare holding mixte sau autoritățile naționale competente în statele membre participante, inclusiv proceduri specifice pentru primirea rapoartelor privind încălcările și acțiunile ulterioare ce se impun. Aceste proceduri sunt conforme cu legislația Uniunii în materie și asigură respectarea următoarelor principii: protecția adecvată a persoanelor care raportează încălcări, protecția datelor personale și protecția adecvată a persoanei incriminate.
Articolul 24
Comitetul administrativ de control
(1) BCE instituie un comitet administrativ de control pentru efectuarea controlului administrativ intern al deciziilor luate de BCE în exercitarea prerogativelor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, în urma transmiterii unei cereri de control în conformitate cu alineatul (5). Sfera de aplicare a controlului administrativ intern se referă la conformitatea procedurală și de fond a acestor decizii cu prezentul regulament.
(2) Comitetul administrativ de control este alcătuit din cinci persoane de înaltă reputație din statele membre, care au făcut dovada cunoștințelor și a experienței profesionale relevante, inclusiv a experienței în materie de supraveghere la un nivel suficient de înalt în sectorul bancar sau al altor servicii financiare, excluzând personalul existent al BCE, al autorităților competente sau al altor instituții naționale sau instituții, organe, oficii și agenții ale Uniunii, implicat în exercitarea atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament. Comitetul administrativ de control dispune de suficiente resurse și cunoștințe de specialitate pentru a evalua exercitarea prerogativelor BCE în temeiul prezentului regulament. Membrii comitetului administrativ de control și doi supleanți sunt numiți de BCE pentru un mandat de cinci ani care poate fi prelungit o singură dată, în urma unei invitații publice de depunere a candidaturilor publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Aceștia nu sunt constrânși să respecte nicio instrucțiune.
(3) Comitetul administrativ de control decide cu o majoritate de minim trei din cei cinci membri.
(4) Membrii comitetului administrativ de control acționează independent și în interes public. În acest scop, aceștia prezintă o declarație publică a angajamentelor și o declarație publică de interese în care menționează orice interes direct sau indirect care ar putea fi considerat ca aducând atingere independenței lor sau inexistența oricăror astfel de interese.
(5) Orice persoană fizică sau juridică poate solicita, în cazurile menționate la alineatul (1), controlul unei decizii luate de BCE în temeiul prezentului regulament care vizează persoana respectivă sau care o privește în mod direct și individual. O cerere de control formulată împotriva unei decizii a Consiliului guvernatorilor menționată la alineatul (7) nu este admisibilă.
(6) Orice cerere de control, care include motivele formulării sale, se depune în scris la BCE în termen de o lună de la data notificării deciziei persoanei care solicită controlul sau, în absența acesteia, de la data la care persoana ia cunoștință de decizia respectivă, după caz.
(7) După ce se pronunță asupra admisibilității controlului, comitetul administrativ de control formulează un aviz într-un termen care să corespundă caracterului mai mult sau mai puțin urgent al chestiunii, dar nu mai târziu de două luni de la primirea cererii și îl transmite Consiliului de supraveghere în vederea pregătirii unui nou proiect de decizie. Consiliul de supraveghere ia în considerare avizul comitetului administrativ de control și transmite imediat Consiliului guvernatorilor un nou proiect de decizie. Noul proiect de decizie fie abrogă decizia inițială, fie o înlocuiește cu o decizie cu un conținut identic, fie o înlocuiește cu o decizie modificată. Noul proiect de decizie este considerat ca fiind adoptat, cu excepția cazului în care Consiliul guvernatorilor ridică obiecții în termen de zece zile lucrătoare.
(8) O cerere de control formulată în temeiul alineatului (5) nu are efect suspensiv. Cu toate acestea, în cazul în care consideră că circumstanțele impun acest lucru, Consiliul guvernatorilor poate, la propunerea comitetului administrativ de control, să suspende aplicarea deciziei contestate.
(9) Avizul comitetului administrativ de control, noul proiect de decizie înaintat de Consiliul de supraveghere și decizia adoptată de Consiliul guvernatorilor în conformitate cu prezentul articol trebuie să fie motivate și notificate părților.
(10) BCE adoptă o decizie de stabilire a normelor de funcționare a comitetului administrativ de control.
(11) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului de a introduce acțiuni în fața CJUE în conformitate cu tratatele.
Articolul 25
Separarea de funcția de politică monetară
(1) La îndeplinirea atribuțiilor conferite prin prezentul regulament, BCE urmărește exclusiv obiectivele stabilite prin prezentul regulament.
(2) BCE îndeplinește atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament separat de atribuțiile sale legate de politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. Atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu interferează cu atribuțiile BCE legate de politica monetară și nici nu sunt determinate de acestea din urmă. Totodată, atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu interferează cu atribuțiile BCE referitoare la CERS sau cu orice alte atribuții. BCE raportează Parlamentului European și Consiliului în legătură cu modul în care s-a conformat acestei dispoziții. Atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu impietează asupra monitorizării pe bază continuă a solvabilității contrapartidelor sale în contextul punerii în aplicare a politicii monetare.
Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament este separat din punct de vedere organizațional și face obiectul unei raportări ierarhice separate față de personalul implicat în îndeplinirea altor atribuții conferite BCE.
(3) În sensul alineatelor (1) și (2), BCE adoptă și publică toate normele interne necesare, inclusiv cele privind secretul profesional și schimbul de informații între cele două domenii funcționale.
(4) BCE asigură funcționarea complet diferențiată a Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește atribuțiile monetare și, respectiv, de supraveghere. O astfel de diferențiere cuprinde reuniuni și ordini de zi strict separate.
(5) Pentru a asigura separarea atribuțiilor de politică monetară de cele de supraveghere, BCE instituie un grup de mediere. Acest grup soluționează diferențele de opinii exprimate de autoritățile competente ale statelor membre participante vizate cu privire la o anumită obiecție a Consiliului guvernatorilor la adresa unui proiect de decizie a Consiliului de supraveghere. În componența grupului respectiv intră câte un membru din partea fiecărui stat membru participant, ales de fiecare stat membru dintre membrii Consiliului guvernatorilor și ai Consiliului de supraveghere; grupul ia decizii cu majoritate simplă, fiecare membru având dreptul la câte un vot. BCE adoptă și publică regulamentul de instituire a unui astfel de grup de mediere și regulamentul său de procedură.
Articolul 26
Consiliul de supraveghere
(1) Planificarea și executarea atribuțiilor conferite BCE este realizată integral de un organism intern format din președintele și din vicepreședintele acestuia, numiți în conformitate cu alineatul (3), și patru reprezentanți ai BCE, numiți în conformitate cu alineatul (5), precum și din câte un reprezentant al autorității naționale competente din fiecare stat membru participant („Consiliul de supraveghere”). Toți membrii Consiliului de supraveghere acționează în interesul Uniunii în ansamblul ei.
Dacă autoritatea competentă nu este o bancă centrală, membrul Consiliului de supraveghere menționat în prezentul alineat poate decide să aducă un reprezentant al băncii centrale din statul membru. În sensul procedurii de vot prevăzute la alineatul (6), reprezentanții autorităților dintr-un anumit stat membru sunt considerați împreună ca fiind un singur membru.
(2) În conformitate cu prezentul regulament, numirile în cadrul Consiliului de supraveghere respectă principiile echilibrului între genuri, experienței și calificării.
(3) După audierea Consiliului de supraveghere, BCE prezintă Parlamentului European, spre aprobare, o propunere de numire a președintelui și a vicepreședintelui. În urma aprobării acestei propuneri, Consiliul adoptă o decizie de punere în aplicare pentru numirea președintelui și a vicepreședintelui Consiliului de supraveghere. Președintele este ales pe baza unei proceduri deschise de selecție, asupra căreia Parlamentul European și Consiliul sunt permanent informate în mod corespunzător, din rândul persoanelor fizice cu reputație și experiență recunoscute în domeniul financiar-bancar și care nu sunt membri ai Consiliului guvernatorilor. Vicepreședintele Consiliului de supraveghere este ales din rândul membrilor Comitetului executiv al BCE. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
După ce este numit, președintele este un angajat cu normă întreagă și nu poate deține alte funcții în cadrul autorităților naționale competente. Mandatul este de cinci ani și nu poate fi reînnoit.
(4) În cazul în care președintele Consiliului de supraveghere nu mai îndeplinește condițiile necesare în scopul exercitării atribuțiilor sale sau comite o abatere gravă, Consiliul poate, ca urmare a unei propuneri din partea BCE, care a fost aprobată de către Parlamentul European, să adopte o decizie de punere în aplicare pentru demiterea președintelui din funcție. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
În urma retragerii obligatorii a vicepreședintelui Consiliului de supraveghere din rândul membrilor Comitetului executiv, pronunțată în conformitate cu statutul SEBC și al BCE, Consiliul poate, ca urmare a unei propuneri din partea BCE, care a fost aprobată de către Parlamentul European, să adopte o decizie de punere în aplicare pentru demiterea vicepreședintelui din funcție. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
În acest sens, Parlamentul European sau Consiliul poate informa BCE asupra faptului că, în opinia sa, sunt îndeplinite condițiile pentru demiterea din funcție a președintelui sau a vicepreședintelui Consiliului de supraveghere, informare la care BCE trebuie să răspundă.
(5) Cei patru reprezentanți ai BCE numiți de către Consiliul guvernatorilor nu pot să îndeplinească atribuții legate în mod direct de funcția monetară a BCE. Toți reprezentanții BCE au drepturi de vot.
(6) Deciziile Consiliului de supraveghere se iau cu majoritate simplă a membrilor săi. Fiecare membru dispune de un vot. În caz de egalitate, președintele dispune de un vot decisiv.
(7) Prin derogare de la alineatul (6) din prezentul articol, Consiliul de supraveghere ia decizii cu privire la adoptarea regulamentelor în temeiul articolului 4 alineatul (3), pe baza unei majorități calificate a membrilor săi, astfel cum este definit la articolul 16 alineatul (4) din TUE și la articolul 3 din Protocolul nr. 36 privind dispozițiile tranzitorii, atașat la TUE și la TFUE, pentru membrii care reprezintă autoritățile statelor membre participante. Fiecare dintre cei patru reprezentanți ai BCE numiți de Consiliul guvernatorilor are dreptul la un vot egal cu valoarea mediană a votului celorlalți membri.
(8) Fără a aduce atingere articolului 6, Consiliul de supraveghere efectuează lucrări pregătitoare cu privire la atribuțiile de supraveghere conferite BCE și propune spre adoptare Consiliului guvernatorilor BCE proiecte complete de decizii, în temeiul unei proceduri care urmează a fi stabilită de către BCE. Proiectele de decizii se transmit în același timp autorităților naționale competente ale statelor membre în cauză. Un proiect de decizie se consideră adoptat, cu excepția cazului în care Consiliul guvernatorilor obiectează într-un termen care urmează să fie stabilit în procedura menționată anterior, dar care nu depășește o perioadă maximă de zece zile lucrătoare. Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru participant a cărui monedă nu este euro nu este de acord cu un proiect de decizie a Consiliului de supraveghere, se aplică procedura stabilită la articolul 7 alineatul (8). În situații de urgență, perioada sus-menționată nu depășește 48 de ore. În cazul în care Consiliul guvernatorilor obiectează cu privire la un proiect de decizie, acesta își expune motivele în scris, menționând în special preocupările în materie de politică monetară. În cazul în care o decizie este modificată în urma unei obiecții ridicate de Consiliul guvernatorilor, un stat membru participant a cărui monedă nu este euro poate notifica BCE cu privire la dezacordul său justificat față de obiecție, caz în care se aplică procedura prevăzută la articolul 7 alineatul (7).
(9) Activitățile Consiliului de supraveghere, inclusiv pregătirea reuniunilor în mod permanent, sunt sprijinite de un secretariat.
(10) Votând în conformitate cu normele prevăzute la alineatul (6), Consiliul de supraveghere alege dintre membrii săi un comitet director cu o componență mai restrânsă, care sprijină activitățile sale, inclusiv pregătirea reuniunilor.
Comitetul director al Consiliului de supraveghere nu are nicio putere de decizie. Comitetul director este condus de președintele sau, în situațiile excepționale în care președintele lipsește, de vicepreședintele Consiliului de supraveghere. Componența comitetului director asigură un echilibru corect și o rotație justă a autorităților naționale competente. Comitetul director este alcătuit din maximum zece membri, inclusiv președintele, vicepreședintele și un reprezentant suplimentar din partea BCE. Comitetul director își îndeplinește atribuțiile de pregătire în interesul Uniunii în ansamblu și conlucrează în condiții de transparență deplină cu Consiliul de supraveghere.
(11) Un reprezentant al Comisiei poate participa ca observator la reuniunile Consiliului de supraveghere, pe bază de invitație. Observatorii nu au acces la informații confidențiale privind instituțiile individuale.
(12) Consiliul guvernatorilor adoptă norme interne care stabilesc în detaliu relația sa cu Consiliul de supraveghere. Consiliul de supraveghere adoptă propriul regulament de procedură, votând în conformitate cu norma prevăzută la alineatul (6). Ambele seturi de norme se publică. Regulamentul de procedură al Consiliului de supraveghere asigură tratamentul egal al tuturor statelor membre participante.
Articolul 27
Secretul profesional și schimbul de informații
(1) Membrii Consiliului de supraveghere, personalul BCE și personalul detașat de statele membre participante care îndeplinesc sarcini de supraveghere fac obiectul cerințelor referitoare la secretul profesional prevăzute la articolul 37 din statutul SEBC și al BCE și în actele relevante de drept al Uniunii, chiar și după încetarea atribuțiilor lor.
BCE se asigură că persoanele fizice care furnizează orice fel de servicii, în mod direct sau indirect, permanent sau ocazional, legate de îndeplinirea sarcinilor de supraveghere, se supun unor cerințe echivalente referitoare la secretul profesional.
(2) În scopul exercitării atribuțiilor conferite prin prezentul regulament, BCE este autorizată, în limitele și în condițiile prevăzute de dreptul relevant al Uniunii, să facă schimb de informații cu autoritățile și organele naționale și ale Uniunii în cazurile în care dreptul relevant al Uniunii permite autorităților naționale competente să divulge informații entităților respective sau în cazurile în care statele membre pot prevedea astfel de dispoziții cu privire la divulgarea informațiilor în temeiul dreptului relevant al Uniunii.
Articolul 28
Resurse
BCE este responsabilă de alocarea resurselor financiare și umane necesare pentru exercitarea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament.
Articolul 29
Buget și conturi anuale
(1) Cheltuielile suportate de BCE pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament se evidențiază în mod separat în cadrul bugetului BCE.
(2) Ca parte a raportului menționat la articolul 20, BCE prezintă un raport detaliat cu privire la bugetul alocat pentru exercitarea atribuțiilor sale în materie de supraveghere. Conturile anuale ale BCE întocmite și publicate în conformitate cu articolul 26 alineatul (2) din Statutul SEBC și al BCE includ veniturile și cheltuielile legate de atribuțiile de supraveghere.
(3) În conformitate cu articolul 27 alineatul (1) din Statutul SEBC și al BCE, secțiunea dedicată supravegherii din conturile anuale se auditează.
Articolul 30
Taxe de supraveghere
(1) BCE percepe o taxă anuală de supraveghere instituțiilor de credit cu sediul în statele membre participante și sucursalelor înființate într-un stat membru participant de către instituții de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant. Taxele acoperă cheltuielile suportate de BCE în legătură cu atribuțiile care îi sunt conferite în temeiul articolelor 4-6 din prezentul regulament. Taxele nu depășesc cheltuielile legate de atribuțiile respective.
(2) Valoarea taxei percepute unei instituții de credit sau unei sucursale se calculează în conformitate cu modalitățile stabilite și publicate în prealabil de către BCE.
Înainte de stabilirea modalităților respective, BCE desfășoară consultări publice deschise și analizează eventualele costuri și beneficii aferente, publicând rezultatele ambelor analize.
(3) Taxele se calculează la cel mai înalt nivel de consolidare în statele membre participante și se bazează pe criterii obiective legate de importanța și profilul de risc al instituției de credit vizate, inclusiv de activele sale ponderate în funcție de risc.
Baza de calcul pentru taxa anuală de supraveghere pentru un an calendaristic dat o reprezintă cheltuielile referitoare la supravegherea instituțiilor de credit și a sucursalelor pentru anul respectiv. BCE poate solicita plăți în avans în ceea ce privește taxa anuală de supraveghere, care se bazează pe o estimare rezonabilă. BCE comunică cu autoritățile naționale competente înainte de a decide cu privire la cuantumul final al taxei, astfel încât să se asigure că supravegherea rămâne eficientă din punctul de vedere al costurilor și rezonabilă pentru toate instituțiile de credit și pentru toate sucursalele vizate. BCE comunică instituțiilor de credit și sucursalelor baza de calcul a taxei anuale de supraveghere.
(4) BCE raportează în conformitate cu articolul 20.
(5) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului autorităților naționale competente de a percepe taxe în conformitate cu dreptul național și, în măsura în care atribuțiile de supraveghere nu au fost conferite BCE, sau în privința costurilor legate de cooperarea cu și sprijinirea BCE și adoptarea de măsuri ca urmare a instrucțiunilor acesteia, în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii și sub rezerva măsurilor stabilite în vederea punerii în aplicare a prezentului regulament, inclusiv a articolelor 6 și 12.
Articolul 31
Personal și schimburi de personal
(1) BCE, împreună cu toate autoritățile naționale competente, instituie acorduri vizând asigurarea schimbului și detașării corespunzătoare de personal cu și între autoritățile naționale competente.
(2) BCE poate solicita, după caz, ca echipele de supraveghere ale autorităților naționale competente, care întreprind acțiuni de supraveghere cu privire la o instituție de credit, societate financiară holding sau societate financiară holding mixtă situată într-unul dintre statele membre participante în conformitate cu prezentul regulament, să includă și membri ai personalului autorităților naționale competente ale altor state membre participante.
(3) BCE stabilește și menține proceduri formale cuprinzătoare, inclusiv proceduri privind etica, precum și perioade adecvate pentru evaluarea prealabilă și prevenirea conflictelor de interese care pot decurge din angajarea ulterioară, în următorii doi ani, a membrilor Consiliului de supraveghere și a membrilor personalului BCE cu atribuții în activități de supraveghere, și asigură publicarea corespunzătoare a informațiilor în conformitate cu normele aplicabile privind protecția datelor.
Aceste proceduri nu aduc atingere aplicării normelor naționale mai stricte. În ceea ce privește membrii Consiliului de supraveghere care sunt reprezentanți ai autorităților naționale competente, aceste proceduri se stabilesc și se pun în aplicare în cooperare cu autoritățile naționale competente, fără a se aduce atingere dreptului național aplicabil.
În ceea ce privește membrii personalului BCE implicați în activități de supraveghere, respectivele proceduri stabilesc categoriile de funcții cărora li se aplică o astfel de evaluare, precum și perioadele care sunt proporționale cu atribuțiile respectivilor membri în desfășurarea activităților de supraveghere pe perioada angajării lor în cadrul BCE.
(4) Procedurile menționate la alineatul (3) prevăd că BCE evaluează dacă există obiecții față de ocuparea de către membrii Consiliului de supraveghere, după expirarea mandatului, a unor posturi remunerate în cadrul instituțiilor din sectorul privat care fac obiectul responsabilităților de supraveghere ale BCE.
Procedurile menționate la alineatul (3) se aplică, de regulă, timp de doi ani de la expirarea mandatului membrilor Consiliului de supraveghere și pot fi modificate, pe baza unei justificări corespunzătoare, în concordanță cu funcțiile deținute pe parcursul mandatului și cu durata acestuia.
(5) Raportul anual al BCE include, în conformitate cu articolul 20, informații detaliate, inclusiv date statistice privind aplicarea procedurilor prevăzute la alineatele (3) și (4) din prezentul articol.
CAPITOLUL V
Dispoziții generale și finale
Articolul 32
Reexaminare
Până la 31 decembrie 2015 și, ulterior, o dată la trei ani, Comisia publică un raport privind aplicarea prezentului regulament, cu un accent special pe monitorizarea impactului potențial asupra bunei funcționări a pieței interne. Respectivul raport evaluează, printre altele:
(a)
funcționarea MUS în cadrul SESF și impactul activităților de supraveghere ale BCE asupra intereselor întregii Uniuni și asupra coerenței și integrității pieței interne a serviciilor financiare, inclusiv impactul său posibil asupra structurilor sistemelor bancare naționale din cadrul Uniunii, precum și eficacitatea acordurilor de cooperare și de realizare a schimbului de informații între MUS și autoritățile competente ale statelor membre neparticipante;
(b)
separarea atribuțiilor între BCE și autoritățile naționale competente în cadrul MUS, eficacitatea modalităților practice de organizare adoptate de BCE și impactul MUS asupra funcționării restului colegiilor de supraveghetori;
(c)
eficacitatea prerogativelor de supraveghere și de sancționare ale BCE și oportunitatea conferirii BCE unor prerogative de sancționare suplimentare, inclusiv în ceea ce privește alte persoane decât instituțiile de credit, societățile financiare holding sau societățile financiare holding mixte;
(d)
gradul de adecvare a acordurilor stabilite pentru atribuțiile macroprudențiale, respectiv pentru instrumentele macroprudențiale în temeiul articolului 5 și pentru acordarea și retragerea autorizațiilor în temeiul articolului 14;
(e)
eficacitatea acordurilor în materie de independență și răspundere;
(f)
interacțiunea dintre BCE și ABE;
(g)
gradul de adecvare a structurilor de administrare, inclusiv componența Consiliului de supraveghere, modalitățile de vot în cadrul acestuia și relațiile sale cu Consiliul guvernatorilor, precum și conlucrarea, în cadrul Consiliului de supraveghere, dintre statele membre a căror monedă este euro și celelalte state membre participante la MUS;
(h)
interacțiunea dintre BCE și autoritățile competente din statele membre neparticipante și efectele MUS asupra acestor state membre;
(i)
eficacitatea mecanismului de recurs împotriva deciziilor BCE;
(j)
eficiența MUS din punct de vedere al costurilor;
(k)
posibilul impact al aplicării articolului 7 alineatele (6), (7) și (8) asupra funcționării și integrității MUS;
(l)
eficacitatea separării funcțiilor de supraveghere de funcțiile de politică monetară în cadrul BCE și a separării resurselor financiare alocate atribuțiilor de supraveghere din bugetul BCE, luându-se în considerare orice modificări ale dispozițiilor legale relevante, inclusiv la nivelul dreptului primar;
(m)
efectele fiscale ale deciziilor în materie de supraveghere luate de MUS asupra statelor membre participante și impactul evoluțiilor referitoare la mecanismele de finanțare a rezoluției;
(n)
posibilitățile de continuare a dezvoltării MUS, luând în considerare modificările dispozițiilor relevante, inclusiv la nivel de drept primar, și luând în considerare dacă nu se mai justifică argumentarea dispozițiilor instituționale din prezentul regulament, inclusiv posibilitatea de a se alinia pe deplin drepturile și obligațiile statelor membre a căror monedă este euro cu cele ale altor state membre participante.
Raportul este transmis Parlamentului European și Consiliului. După caz, Comisia face propuneri însoțitoare.
Articolul 33
Dispoziții tranzitorii
(1) Cadrul menționat la articolul 6 alineatul (7) se publică de către BCE până la 4 mai 2014.
(2) BCE își asumă atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament la 4 noiembrie 2014, sub rezerva dispozițiilor și măsurilor de punere în aplicare prevăzute la prezentul alineat.
După 3 noiembrie 2013, BCE publică, prin intermediul unor regulamente și decizii, modalitățile operaționale detaliate privind punerea în aplicare a atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament.
De la 3 noiembrie 2013, BCE transmite un raport trimestrial Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la progresele înregistrate în punerea în aplicare din perspectivă operațională a prezentului regulament.
Dacă, pe baza rapoartelor menționate la al treilea paragraf din prezentul alineat și în urma discutării rapoartelor în cadrul Parlamentului European și al Consiliului, se constată că BCE nu va fi pregătită să își exercite totalitatea atribuțiilor la 4 noiembrie 2014, BCE poate adopta o decizie de stabilire a unei date ulterioare celei menționate la primul paragraf din prezentul alineat pentru a asigura continuitatea pe durata tranziției de la supravegherea națională la MUS și, în funcție de personalul disponibil, instituirea unor proceduri adecvate de raportare și a unor acorduri de cooperare cu autoritățile naționale competente în temeiul articolului 6.
(3) În pofida alineatului (2) și fără a aduce atingere exercitării prerogativelor de investigare care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament, începând cu 3 noiembrie 2013, BCE poate începe îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, altele decât cele de adoptare a deciziilor de supraveghere, în legătură cu orice instituție de credit, societate financiară holding sau societate financiară holding mixtă și ca urmare a unei decizii adresate entităților în cauză și autorităților naționale competente.
În pofida alineatului (2), dacă MES solicită în unanimitate ca BCE să preia supravegherea directă a unei instituții de credit, a unei societăți financiare holding sau a unei societăți financiare holding mixte ca o condiție preliminară a recapitalizării sale directe, BCE poate începe imediat îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament în privința instituției de credit, a societății financiare holding sau a societății financiare holding mixte respective și ca urmare a unei decizii adresate entităților în cauză și autorităților naționale competente.
(4) De la 3 noiembrie 2013, în vederea asumării atribuțiilor care îi revin, BCE poate solicita autorităților competente și persoanelor menționate la articolul 10 alineatul (1) să furnizeze toate informațiile relevante pentru ca BCE să poată efectua o evaluare completă, inclusiv din perspectiva bilanțului, a instituțiilor de credit din statul membru participant. Evaluarea BCE vizează cel puțin instituțiile de credit care nu intră sub incidența articolului 6 alineatul (4). Instituția de credit și autoritatea competentă furnizează informațiile solicitate.
(5) Instituțiile de credit autorizate de statele membre participante la 3 noiembrie 2013 sau, după caz, la datele menționate la alineatele (2) și (3) din prezentul articol sunt considerate autorizate în conformitate cu articolul 14 și pot continua să își desfășoare activitatea. Autoritățile naționale competente comunică BCE, înainte de data aplicării prezentului regulament sau, după caz, înainte de datele menționate la alineatele (2) și (3) din prezentul articol, identitatea acestor instituții de credit, împreună cu un raport care indică istoricul activității de supraveghere și profilul de risc al instituțiilor în cauză, precum și orice alte informații solicitate de către BCE. Informațiile sunt prezentate în formatul solicitat de BCE.
(6) În pofida articolului 26 alineatul (7), până la 31 decembrie 2015, votarea cu majoritate calificată și votarea cu majoritate simplă se aplică împreună pentru adoptarea regulamentelor menționate la articolul 4 alineatul (3).
Articolul 34
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în cea de a cincea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Luxemburg, 15 octombrie 2013.