РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/293 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Liliputas (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 15, параграф 2 и член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“, подадено от Литва, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
С уведомление за възражение от 13 септември 2013 г. и мотивирано възражение от 8 ноември 2013 г. Полша възрази срещу регистрацията съгласно член 51, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Възражението бе счетено за допустимо.
(3)
С писма от 8 януари 2014 г. Комисията прикани заинтересованите страни да проведат необходимите консултации, за да постигнат съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Литва и Полша не успяха да се споразумеят.
(5)
Съответно Комисията следва да приеме решение в съответствие с процедурата по член 52, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(6)
В съответствие с член 10, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 възразяващата страна твърди, че регистрацията на „Liliputas“ като защитено географско указание би поставило под въпрос съществуването на друго отчасти идентично наименование, на търговски марки и продукти, които са законно на полския пазар доста по-дълго от пет години преди датата, на която заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е било публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (15 юни 2013 г.); според възразяващата страна, тази регистрация би била заплаха за съществуването на продукт с наименование „Liliput“, който представлява полско сирене с характеристики, подобни на тези на сиренето „Liliputas“ и чието име е подобно във фонетичен план на наименованието „Liliputas“.
(7)
Възразяващата страна твърди, че терминът „Liliput“ се използва обикновено в Полша за продукти с малък размер и се използва също за сирена. Сирене с наименование „Liliput“ се произвежда и търгува законно в Полша от 1971 г. В различни фирмени стандарти, технически инструкции и норми за използване на суровини сиренето „Liliput“ се посочва наред с други видове сирена, като Gouda, Edam и Emmental. Този термин, с който се нарича полското сирене, е добре известен на полските потребители и по никакъв начин не е свързан с литовското сирене. Следователно той трябва да се разглежда като родов термин за родово сирене в Полша. Що се отнася до продукта, полското сирене „Liliput“ притежава характеристики, външен вид и размери, сходни с тези на литовското сирене „Liliputas“. Освен това възразяващата страна твърди, че „Liliput“ и „Liliputas“ са сходни продукти с родови наименования. Следователно регистрацията на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би попречило на полските производители да търгуват своите сирена „Liliput“ или, във всеки случай, да използват наименованието „Liliput“ за сирене.
(8)
Възразяващата страна твърди също така, че предложените за регистрация продукт и наименование не отговарят на изискванията по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Както е посочено в публикувания единен документ, сиренето е наречено „Liliputas“ заради размерите си. Следователно наименованието „Liliputas“ не указва, че продуктът произхожда от точно определено място, а както и полското сирене „Liliput“ се отнася само до малкия размер на сиренето. В допълнение, качествата на продукта не се дължат на географския му произход, а се дължат просто на зреенето му на малки пити. Приносът на местната микроскопична плесен Penicillium pallidum Smith за органолептичните характеристики на „Liliputas“ не е доказан. Освен това фактът, че продуктът е бил произвеждан съгласно държавния стандарт на СССР потвърждава, че производството му е било възможно навсякъде в СССР и че не е обвързано с определения географски район. Най-сетне „Liliputas“ следва да се смята за генеричен продукт.
(9)
Няколко полски производители на сирене са получили защитени търговски марки, съдържащи думата „Liliput“, като регистрираната марка със словни и фигуративни елементи „Cheesland Liliput“ и „Ser Liliput“ и заявената словна марка „Serenada Liliput“. Производството на полски „Liliput“ е значително: 2 762 тона през 2013 г., произведени в промишлени мащаби и предлагани на пазара в цяла Полша в 2 250 магазина, а 4,8 % от продукцията е била за износ към пазара на ЕС. 90 % от произведеното сирене „Liliput“ е защитено с някаква търговска марка. Според възразяващата страна регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би представлявало заплаха за съществуването на тези търговски марки.
(10)
Независимо от посочените по-горе твърдения, представени от възразяващата страна, регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е целесъобразно по следните причини.
(11)
Макар наименованието „Liliputas“ да се корени в малкия размер на сиренето, към което то се отнася, в Литва, след половин век употреба, е видно, че то вече не препраща към размера, а и успоредно с това се е изградила силна връзка с района на производство. Понастоящем в Литва наименованието „Liliputas“ безспорно се свързва с ръчно изработеното полутвърдо ферментирало висококачествено сирене, което се произвежда в село Belvederis. Литовските потребители не свързват това наименование с някое полско сирене или със стандартизирано индустриално производство на сирене. Поради това, макар да отсъства географска част, наименованието „Liliputas“ отговаря на определението по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, според което защитеното географско указание е наименование, което идентифицира продукт с произход от специфично място, регион или държава.
(12)
Предвид гореизложеното „Liliputas“ не може да се разглежда като родово наименование. Наименованията, които са родови, макар да имат историческа връзка с мястото, в което продуктите, към които те се отнасят, са били произвеждани или търгувани най-напред, днес не са свързани по никакъв начин с този първоначално географски произход. За „Liliputas“ важи точно обратното. Отначало наименованието не е било свързвано с географски произход, но сега е тясно свързано със своя район на производство.
(13)
Качествата и реномето на продукта се отдават на неговия географски произход. Макар в публикувания единен документ да се посочва, че сиренето е получило наименованието „Liliputas“ заради размерите си, там все пак се уточнява, че неговият специфичен вкус и аромат се дължат на зреенето му на малки пити под въздействието на вътрешна микрофлора и микроскопичната плесен Penicillium pallidum Smith, която расте в избите в географския район. Тази плесен, която е специфична за избите в село Belvederis, е отговорна за млечната киселина, свежия вкус и характерния аромат на сиренето „Liliputas“. Районът притежава специални условия, които благоприятстват за запазването на тази плесен. Освен това фактът, че сиренето се произвежда ръчно, без машини, допринася за запазването и растежа на плесента. Освен това „Liliputas“ притежава доказана и солидна репутация на най-известния от всички литовски млечни продукти. Това е точно описано в публикувания единен документ.
(14)
Съответно разликите между „Liliputas“ и „Liliput“ са съвсем очевидни. „Liliputas“ не може да бъде разглеждан като генеричен продукт.
(15)
Що се отнася до твърдението, че след като „Liliputas“ е било регулирано от държавни стандарти на СССР, то е можело да се произвежда навсякъде в СССР, следва да се отбележи, че по онова време регулирането на продуктите с подобни стандарти е било задължително. В допълнение това обстоятелство не означава, че продуктът, както е описан в стандарта, посочен по инициатива на Литва, е бил произвеждан другаде. Във всеки случай, от 1969 г. до 1979 г. той получава множество награди, грамоти, медали и отличия за качество и е добре познат като литовско сирене, произвеждано в село Belvederis.
(16)
Терминът „Liliput“ е подобен във фонетичен план на термина „Liliputas“, за който е подадено заявление за регистрация. И двете наименования се коренят в малките размери на сиренето. Макар„Liliputas“ да е продукт с много отличителни характеристики, качества и репутация, в някои отношения сиренето „Liliput“ е подобно на сиренето „Liliputas“. Предвид близостта в наименованията и приликата между продуктите, прилагането на защитата по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че наименованието „Liliputas“ бъде регистрирано, може да попречи на полските производители на сирене да използват термина „Liliput“.
(17)
Въз основа на събраната информация използването на термина „Liliput“ няма за цел въпросният продукт да се възползва от репутацията на наименованието „Liliputas“. Потребителите не са били или не са могли да бъдат подведени относно истинския произход на продуктите. В действителност двата продукта имат два отделни пазара, на които те са добре известни и правилно разпознавани. По тези причини и тъй като бе доказано, че терминът „Liliput“ се е използвал законно, последователно и справедливо най-малко 25 години преди заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ да бъде подадено до Комисията, в интерес на безпристрастния подход и на общоприетата употреба следва да се предостави максималният преходен период, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(18)
Това заключение не предполага обезателно, че ползването на термина „Liliput“ става незаконно. В съответствие с член 41, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, ако бъде установено, като се вземат предвид всички фактори, и по-специално съществуващото положение в районите на потребление и съответните национални или правни актове на Съюза, че наименованието „Liliput“ се е превърнало в родов термин, ползването му няма да бъде препятствано от регистрирането на наименованието „Liliputas“.
(19)
По отношение на търговските марки, съдържащи термина „Liliput“, за които има подадени заявления, които са били регистрирани или които са се наложили в резултат на употреба при безкористното използване на територията на Съюза преди подаването на заявлението за регистрация на „Liliputas“ като защитено географско указание, съгласно член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, въпросните марки могат да продължат да се използват и подновяват за съответния продукт, при условие че се изпълняват общите изисквания по законодателството за търговските марки.
(20)
Предвид гореизложеното наименованието „Liliputas“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по политиката за качество на селскостопанските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието „Liliputas“ (ЗГУ).
Наименованието по първата алинея се отнася за продукт от клас 1.3. „Сирена“ от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2014 на Комисията (3).
Член 2
Терминът „Liliput“ може да се използва за обозначаване на сирене, което не съответства на спецификацията за „Liliputas“, за период от петнадесет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/293 AL COMISIEI
din 24 februarie 2015
de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Liliputas (IGP)]
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (1), în special articolul 15 alineatul (2) și articolul 52 alineatul (3) litera (b),
întrucât:
(1)
În temeiul articolului 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, cererea de înregistrare a denumirii „Liliputas”, depusă de Lituania, a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2).
(2)
În temeiul articolului 51 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, prin actul de opoziție din 13 septembrie 2013 și prin declarația de opoziție motivată din 8 noiembrie 2013, Polonia s-a opus înregistrării. Opoziția a fost considerată admisibilă.
(3)
Prin scrisorile din 8 ianuarie 2014, Comisia a invitat părțile interesate să inițieze consultările care se impun pentru a încerca să ajungă la un acord, în conformitate cu procedurile lor interne.
(4)
Nu s-a ajuns la niciun acord între Lituania și Polonia.
(5)
Dat fiind că nu s-a ajuns la un acord, Comisia ar trebui să adopte o decizie în conformitate cu procedura menționată la articolul 52 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012.
(6)
În conformitate cu articolul 10 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, oponentul a afirmat că înregistrarea denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată ar periclita existența unei denumiri aproape identice, a unor mărci și a unor produse aflate în mod legal pe piața din Polonia de semnificativ mai mulți ani decât cei cinci care precedă data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (15 iunie 2013) a cererii de înregistrare a denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată. Potrivit oponentului, înregistrarea ar amenința existența produsului numit „Liliput”, care este o brânză poloneză cu caracteristici similare celor ale brânzei „Liliputas” și cu o denumire similară din punct de vedere fonetic cu denumirea „Liliputas”.
(7)
Oponentul susține că termenul „Liliput” este utilizat în mod generic în Polonia pentru a face referire la produse caracterizate de dimensiunea lor mică și este utilizat și pentru brânză. În Polonia se produce și se comercializează în mod legal brânză cu numele „Liliput” din anul 1971. În standardele, instrucțiunile tehnice și normele respectate de întreprinderi în ceea ce privește utilizarea materiilor prime, brânza „Liliput” este enumerată printre alte tipuri de brânză, precum „gouda”, „edam” și „emmental”. Acest termen, care se referă la brânza poloneză, este popular în rândul consumatorilor din Polonia și nu este legat în niciun fel de brânza din Lituania. Așadar, trebuie considerat un termen generic, pentru brânză generică în Polonia. În ceea ce privește produsul, brânza poloneză „Liliput” prezintă caracteristici, aspect și dimensiuni similare cu cele ale brânzei lituaniene „Liliputas”. La final, oponentul sugerează că „Liliput” și „Liliputas” sunt produse similare ce poartă denumiri generice. Prin urmare, înregistrarea denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată ar putea împiedica producătorii polonezi să-și comercializeze brânza „Liliput” sau, în orice caz, să utilizeze denumirea „Liliput” pentru o brânză.
(8)
De asemenea, oponentul susține că produsul și denumirea care urmează a fi înregistrată nu îndeplinesc cerințele de la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012. Așa cum se afirmă în documentul unic publicat, denumirea brânzei se datorează dimensiunii ei. Așadar, denumirea „Liliputas” nu indică faptul că produsul provine dintr-un anumit loc, ci, la fel ca în cazul brânzei poloneze „Liliput”, se referă doar la dimensiunea redusă a brânzei. În plus, calitățile produsului nu pot fi atribuite originii geografice a brânzei, ci derivă pur și simplu din faptul că brânza este pusă la maturat sub formă de roți mici. Impactul mucegaiului microscopic local Penicillium pallidum Smith asupra caracteristicilor organoleptice ale brânzei „Liliputas” nu este dovedit. Mai mult, faptul că produsul era realizat în conformitate cu standarde naționale în URSS (Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste) ar confirma că putea fi produs oriunde în URSS și că nu exista o legătură precisă cu aria geografică delimitată. În sfârșit, „Liliputas” ar trebui considerat un produs generic.
(9)
Mai multor producători polonezi de brânză li s-a acordat protecție pentru mărci care conțin cuvântul „Liliput”, cum ar fi marca verbală și figurativă înregistrată „Cheesland Liliput” și „Ser liliput” și marca verbală „Serenada Liliput”, a cărei înregistrare a fost solicitată. Producția de „Liliput” din Polonia este substanțială: 2 762 de tone au fost produse în 2013 pe scară industrială și au fost comercializate în întreaga Polonie în 2 250 de magazine, o proporție de 4,8 % din producție fiind exportată pe piața UE. Producția de brânză „Liliput” este vizată de o marcă în proporție de 90 %. În opinia oponentului, înregistrarea denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată ar amenința existența acestor mărci.
(10)
În pofida afirmațiilor oponentului menționate mai sus, înregistrarea denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată este adecvată din motivele prezentate în cele ce urmează.
(11)
Deși utilizarea denumirii „Liliputas” se datorează cu siguranță dimensiunii brânzei la care se referă denumirea, este clar că în Lituania, în jumătate de secol, denumirea respectivă și-a pierdut trimiterea la dimensiune și s-a dezvoltat, în paralel, o puternică legătură cu aria de producție. În prezent, în Lituania, denumirea „Liliputas” este indiscutabil asociată cu brânza fermentată, cu pastă semitare, de calitate superioară, produsă manual în satul Belvederis. Consumatorii lituanieni nu leagă denumirea respectivă de o brânză poloneză sau de producția de brânză după standarde industrializate. Așadar, deși nu conține o referire geografică, denumirea „Liliputas” corespunde definiției de la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, conform căreia indicația geografică protejată este o denumire care identifică un produs originar dintr-un anumit loc, dintr-o anumită regiune sau dintr-o anumită țară.
(12)
În lumina celor de mai sus, denumirea „Liliputas” nu poate fi considerată generică. Denumirile generice sunt denumiri care, deși sunt legate din punct de vedere istoric de locul în care a fost fabricat sau comercializat inițial produsul la care se referă, sunt acum complet separate de respectiva origine geografică inițială. În cazul „Liliputas”, situația este inversă. Inițial, această denumire era separată de originea geografică a produsului, dar acum ea este puternic legată de aria de producție.
(13)
Produsul are calități și o reputație care pot fi atribuite originii sale geografice. Deși în documentul unic publicat se afirmă că brânza și-a primit numele „Liliputas” din cauza dimensiunii sale, același document specifică faptul că brânza își dobândește gustul și aroma specifice datorită maturării în roți mici, cu ajutorul microflorei interne și al mucegaiului microscopic Penicillium pallidum Smith, care se dezvoltă în pivnițele din aria geografică delimitată. Acest mucegai, care este specific pivnițelor din satul Belvederis, determină formarea acidului lactic, a gustului proaspăt și a aromei care caracterizează distinctiv brânza „Liliputas”. Aria respectivă oferă condiții speciale pentru supraviețuirea acestui mucegai. În plus, faptul că brânza este produsă manual, prin metode nonmecanice, contribuie la menținerea și la dezvoltarea mucegaiului. În plus, „Liliputas” are o reputație solidă și bine documentată ca produs emblematic al sectorului lactatelor din Lituania, această reputație fiind descrisă cu precizie în documentul unic publicat.
(14)
Așadar, diferențele dintre „Liliputas” și „Liliput” sunt destul de evidente. „Liliputas” nu poate fi considerat un produs generic.
(15)
În ceea ce privește afirmația că, deoarece făcea obiectul unor standarde la nivelul URSS, „Liliputas” putea fi produs oriunde în URSS, ar trebui să se țină seama de faptul că includerea produselor în astfel de standarde era obligatorie la vremea respectivă. În plus, această circumstanță nu înseamnă că produsul, astfel cum este descris în standardul inclus la inițiativa Lituaniei, a fost produs în altă parte. În orice caz, între 1969 și 1979, produsul a primit numeroase premii, diplome, mărci de calitate și medalii, fiind bine identificat ca o brânză lituaniană produsă în satul Belvederis.
(16)
Termenul „Liliput” este similar din punct de vedere fonetic cu termenul „Liliputas”, care urmează a fi înregistrat. Ambele denumiri își au originea în dimensiunea mică a brânzei. Deși brânza „Liliputas” este un produs cu caracteristici, calități și reputație clar distincte, brânza „Liliput” prezintă aspecte similare cu cele ale brânzei „Liliputas”. Deoarece denumirile sunt apropiate și având în vedere similitudinile vizuale dintre produse, aplicarea protecției prevăzute de articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 ar putea face ca înregistrarea „Liliputas” să împiedice producătorii polonezi de brânză să utilizeze termenul „Liliput”.
(17)
Dovezile arată că termenul „Liliput” nu a fost utilizat cu scopul de a exploata reputația denumirii „Liliputas”. Consumatorii nu au fost și nu ar fi putut fi induși în eroare în ceea ce privește adevărata origine a produselor. De fapt, cele două produse au două piețe distincte pe care sunt bine cunoscute și sunt identificate corect. Din aceste motive și deoarece s-a demonstrat că denumirea „Liliput” a fost utilizată legal în mod constant și corect timp de cel puțin 25 de ani înaintea prezentării către Comisie a cererii de înregistrare a denumirii „Liliputas”, în interesul echității și al utilizării tradiționale, ar trebui acordată perioada de tranziție maximă prevăzută de articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012.
(18)
Această concluzie nu duce în mod necesar la scoaterea din legalitate a utilizării termenului „Liliput”. În conformitate cu articolul 41 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, dacă se poate stabili că, ținând seama de toți factorii relevanți și, în special, de situația existentă în zonele de consum și de actele juridice relevante de la nivel național sau de la nivelul Uniunii, „Liliput” a devenit un termen generic, utilizarea acestei denumiri nu ar fi afectată de înregistrarea denumirii „Liliputas”.
(19)
În ceea ce privește mărcile care conțin termenul „Liliput” a căror înregistrare a fost solicitată, care au fost înregistrate sau a căror utilizare s-a încetățenit prin folosirea cu bună credință pe teritoriul Uniunii înainte de depunerea cererii de înregistrare a denumirii „Liliputas” ca indicație geografică protejată, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, mărcile respective pot fi utilizate în continuare și pot fi reînnoite pentru produsele respective, cu condiția îndeplinirii cerințelor generale prevăzute de legislația referitoare la mărci.
(20)
Având în vedere toate cele de mai sus, denumirea „Liliputas” ar trebui înregistrată în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate.
(21)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru politica în domeniul calității produselor agricole,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Se înregistrează denumirea „Liliputas” (IGP).
Denumirea de la primul paragraf identifică un produs din clasa 1.3. Brânzeturi din anexa XI la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2014 al Comisiei (3).
Articolul 2
Termenul „Liliput” poate fi utilizat pentru a desemna brânza care nu respectă caietul de sarcini al produsului „Liliputas”, pentru o perioadă de 15 ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 24 februarie 2015.