РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
DECIZIA CONSILIULUI
din 24 iunie 2014
privind modalitățile de punere în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate
(2014/415/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 222 alineatul (3) prima teză,
având în vedere propunerea comună a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
întrucât:
(1)
Prezenta decizie vizează punerea în aplicare de către Uniune a articolului 222 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) (în continuare „clauza de solidaritate”). Aceasta nu vizează punerea în aplicare de către statele membre a clauzei de solidaritate în temeiul articolului 222 alineatul (2) din TFUE. În conformitate cu Declarația (nr. 37) privind articolul 222 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, un stat membru poate alege cel mai adecvat mijloc de a se achita de obligația sa de solidaritate față de alt stat membru.
(2)
În temeiul articolului 222 alineatul (1) din TFUE, Uniunea și statele membre acționează în comun, în spiritul solidarității. Ar trebui urmărită coerența și complementaritatea acțiunii Uniunii și a statelor membre, în beneficiul statului membru care invocă respectiva clauză și în scopul evitării suprapunerii eforturilor. Având în vedere că statele membre trebuie să se coordoneze în cadrul Consiliului pentru a se achita de obligațiile lor de solidaritate în temeiul articolului 222 alineatul (2) din TFUE, ar trebui ca, în scopul punerii în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate, să se prevadă mecanisme de coordonare în cadrul Consiliului.
(3)
Mecanismele de coordonare în cadrul Consiliului ar trebui să se bazeze pe mecanismele integrate ale UE referitoare la un răspuns politic la criză (denumite în continuare „IPCR”), astfel cum au fost aprobate de Consiliu la 25 iunie 2013, în care se afirmă că IPCR sprijină, de asemenea, mecanismele de punere în aplicare a clauzei de solidaritate. Consiliul ar trebui să adapteze mecanismele IPCR, în special în cazul unei reexaminări.
(4)
Punerea în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate ar trebui să se bazeze într-o măsură cât mai mare posibil pe instrumentele existente, să sporească eficacitatea prin asigurarea unei coordonări mai bune și prin evitarea suprapunerilor, să funcționeze fără resurse suplimentare, să asigure o interfață simplă și clară la nivelul Uniunii pentru statele membre și să respecte competențele instituționale acordate fiecărei instituții și fiecărui serviciu ale Uniunii.
(5)
Clauza de solidaritate solicită Uniunii să mobilizeze toate instrumentele aflate la dispoziția sa. Printre instrumentele relevante se numără Strategia de securitate internă a Uniunii Europene, mecanismul de protecție civilă al Uniunii Europene instituit prin Decizia nr. 1313/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (denumit în continuare „mecanismul Uniunii”), Decizia nr. 1082/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului (2) și structurile create în cadrul politicii de securitate și apărare comune (PSAC).
(6)
Domeniul de aplicare al modalităților de punere în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate ar trebui să fie definit cu claritate.
(7)
În ceea ce privește combaterea terorismului, cadrul strategic al acțiunii Uniunii Europene îl constituie Strategia UE de combatere a terorismului. Există diferite instrumente, cum sunt instrumentele care consolidează protecția infrastructurilor critice de energie și transporturi (3). De asemenea, au fost instituite acțiuni ca urmare a Comunicării Comisiei intitulată „Politica UE de combatere a terorismului: principale realizări și viitoare provocări”, ca de exemplu acțiunile care îmbunătățesc cooperarea între autoritățile de aplicare a legii, consolidează acțiunile de prevenire a radicalizării, în special prin constituirea Rețelei pentru sensibilizarea publicului cu privire la radicalizare și care limitează accesul teroriștilor la fonduri și la explozivi (4), la materiale chimice, biologice, radiologice și nucleare, precum și acțiuni de consolidare a securității explozibililor.
(8)
Pe baza unei solicitări politice la nivel înalt înaintate de statul (statele) membru (membre) în cauză și cu sprijinul unui punct de contact unic la nivelul Uniunii, ar trebui să fie definite la nivelul Uniunii un mecanism de invocare și un mecanism de eliminare treptată a modalităților prevăzute de prezenta decizie.
(9)
Modalitățile de răspuns la nivelul Uniunii ar trebui să îmbunătățească eficacitatea printr-o coordonare consolidată, pe baza instrumentelor existente.
(10)
Mecanismul Uniunii vizează consolidarea cooperării dintre statele membre și Uniune și facilitarea coordonării în domeniul protecției civile. Decizia nr. 1313/2013/UE instituie Centrul de coordonare a răspunsului la situații de urgență (denumit în continuare „ERCC”), care asigură o capacitate operațională de 24 de ore din 24, șapte zile pe săptămână și deservește statele membre și Comisia în vederea atingerii scopurilor mecanismului Uniunii.
(11)
Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) dispune de structuri cu competență militară și în domeniul culegerii de informații, precum și de rețeaua de delegații care pot, la rândul lor, să contribuie la răspunsul dat în cazul amenințărilor sau dezastrelor survenite pe teritoriul statelor membre sau în cazul crizelor cu o dimensiune externă. În funcție de criză, alte structuri și agenții ale Uniunii din domeniul politicii externe și de securitate comune (PESC) și al PSAC ar trebui să ofere, după caz, contribuții în conformitate cu dispozițiile relevante din dreptul Uniunii.
(12)
Atunci când este necesar și fezabil având în vedere caracterul urgent al situației, mecanismele de răspuns la nivelul Uniunii ar trebui completate prin adoptarea unor acte juridice sau prin modificarea actelor existente în conformitate cu dispozițiile relevante din tratate.
(13)
Prezenta decizie nu va avea implicații pentru apărare. În cazul în care o situație de criză impune o acțiune în cadrul PESC sau al PSAC, Consiliul ar trebui să adopte o decizie în conformitate cu dispozițiile relevante din tratate.
(14)
Prezenta decizie nu aduce atingere articolului 42 alineatul (7) din Tratatul privind Uniunea Europeană.
(15)
Comunicarea Comisiei intitulată „Strategia de securitate internă a UE în acțiune: cinci pași către o Europă mai sigură” a fixat obiectivul de a spori reziliența Uniunii în situații de criză și dezastre printr-o serie de acțiuni care includ utilizarea deplină a clauzei de solidaritate. Astfel cum a reamintit Consiliul în concluziile sale din 24-25 februarie 2011, sporirea rezilienței Europei la crize și dezastre este esențială pentru a consolida în continuare libertatea, securitatea și justiția în Uniune.
(16)
Pentru a permite Uniunii și statelor sale membre să acționeze în mod eficace, Consiliul European evaluează periodic amenințările cu care se confruntă Uniunea. La cererea Consiliului European, ar trebui să fie elaborate rapoarte privind anumite amenințări.
(17)
În conformitate cu articolul 346 alineatul (1) litera (a) din TFUE, niciun stat membru nu are obligația de a furniza informații a căror divulgare o consideră contrară intereselor esențiale ale siguranței sale.
(18)
La 22 noiembrie 2012, Parlamentul European a adoptat rezoluția 2012/2223, intitulată „Clauzele UE de apărare reciprocă și de solidaritate: dimensiuni politice și operaționale”.
(19)
Prezenta decizie respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și ar trebui să se aplice în conformitate cu aceste drepturi și principii.
(20)
Având în vedere că obiectivul prezentei decizii, și anume punerea în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre ci, datorită amplorii și efectelor acțiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul menționat anterior, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Obiectiv general și obiect
(1) Prezenta decizie prevede norme și proceduri pentru punerea în aplicare de către Uniune a articolului 222 din TFUE (în continuare „clauza de solidaritate”).
(2) Pentru a asigura coerența și complementaritatea acțiunii Uniunii și a statelor membre, coordonarea la nivel politic a răspunsului la invocarea clauzei de solidaritate se realizează de către Consiliu, prin utilizarea mecanismelor IPCR. Gestionarea mecanismelor IPCR va beneficia de sprijin din partea Secretariatului General al Consiliului (SGC), a Comisiei și a SEAE.
(3) Modalitățile adoptate la nivelul Uniunii se bazează pe mecanismele existente în cadrul Consiliului, al Comisiei, al SEAE și al agențiilor Uniunii menite să ofere informații și sprijin. Atunci când este cazul, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR) și SEAE își aduc contribuția prin adoptarea unor inițiative și prin furnizarea de informații relevante și de sprijin, în limitele domeniului de competență al ÎR.
(4) Instrumentele relevante ale Uniunii și mecanismele IPCR își urmează propriile proceduri și pot fi active înainte de invocare și după eliminarea treptată a răspunsului prevăzut de prezenta directivă.
(5) Modalitățile prevăzute prin prezenta decizie îmbunătățesc eficiența printr-o mai bună coordonare între răspunsul Uniunii și al statelor membre.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) În situația unor atacuri teroriste sau a unor dezastre naturale sau provocate de om, indiferent dacă originea acestora se află pe teritoriul statelor membre sau în afara acestuia, prezenta decizie se aplică:
(a)
pe teritoriul statelor membre cărora li se aplică dispozițiile tratatului, mai precis în spațiul terestru, în apele interne, în spațiul maritim teritorial și în spațiul aerian.
(b)
atunci când afectează infrastructura (cum ar fi instalațiile de petrol și de gaze off-shore) situată în spațiul maritim teritorial, în zona economică exclusivă sau pe platoul continental al unui stat membru.
Atunci când recurge la modalitățile prevăzute prin prezenta decizie și, în special, atunci când mobilizează instrumentele de care dispune, Uniunea respectă dreptul internațional și nu aduce atingere drepturilor statelor care nu sunt state membre.
(2) Prezenta decizie nu are implicații pentru apărare.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
(a)
„dezastru” înseamnă orice situație care are sau poate avea efecte grave asupra persoanelor, mediului sau bunurilor materiale, inclusiv asupra patrimoniului cultural;
(b)
„atac terorist” înseamnă o infracțiune de terorism, astfel cum este definită în Decizia-cadru 2002/475/JAI a Consiliului (5);
(c)
„criză” înseamnă dezastru sau atac terorist cu un impact sau cu o semnificație politică atât de amplă, încât necesită o coordonare la timp a politicilor și un răspuns oportun la nivelul politic al UE;
(d)
„răspuns” înseamnă orice acțiune întreprinsă în caz de dezastru sau de atac terorist menită să remedieze consecințele negative imediate ale acestuia.
Articolul 4
Invocarea clauzei de solidaritate
(1) În situația unui dezastru sau a unui atac terorist, statul membru afectat poate invoca clauza de solidaritate în cazul în care, după ce a exploatat posibilitățile oferite de mijloacele și instrumentele existente, la nivel național și la nivelul Uniunii, consideră că situația de criză este de așa natură încât capabilitățile de răspuns de care dispune sunt în mod clar insuficiente.
(2) Autoritățile politice ale statului membru afectat adresează invocarea lor Președinției Consiliului. Invocarea este adresată, de asemenea, președintelui Comisiei Europene prin intermediul ERCC.
Articolul 5
Mecanisme de răspuns la nivelul Uniunii
(1) Odată ce clauza de solidaritate a fost invocată, Consiliul asigură conducerea politică și strategică a răspunsului Uniunii la invocarea clauzei de solidaritate, ținând seama pe deplin de competențele Comisiei și ale ÎR. În acest scop, Președinția Consiliului activează imediat mecanismele IPCR, în cazul în care acestea nu sunt deja în funcțiune, și informează astfel toate statele membre cu privire la invocarea clauzei de solidaritate.
(2) Totodată, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3), Comisia și ÎR:
(a)
identifică toate instrumentele relevante ale Uniunii care pot contribui cel mai bine la furnizarea unui răspuns la criză, inclusiv instrumentele și structurile sectoriale, operaționale, de politică sau financiare și iau toate măsurile necesare prevăzute de instrumentele respective;
(b)
identifică capabilitățile militare care pot contribui în mod optim la furnizarea unui răspuns la criză, cu sprijinul Statului-major al UE;
(c)
identifică și propun utilizarea instrumentelor și a resurselor care intră în sfera de competență a agențiilor Uniunii și care pot contribui în mod optim la furnizarea unui răspuns la criză;
(d)
oferă consultanță Consiliului pentru a stabili dacă instrumentele existente constituie mijloace suficiente pentru a furniza asistență statului membru afectat în urma invocării clauzei de solidaritate;
(e)
redactează rapoarte integrate periodice de analiză și conștientizare a situației pentru a contribui la procesul de coordonare și luare a deciziilor la nivel politic în cadrul Consiliului și pentru a sprijini acest proces, în conformitate cu articolul 6 din prezenta decizie.
(3) Atunci când este cazul, Comisia și ÎR prezintă Consiliului propuneri, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3), în special cu privire la:
(a)
decizii privind măsuri excepționale care nu sunt prevăzute de instrumentele existente;
(b)
solicitări de capabilități militare care depășesc modalitățile existente în domeniul protecției civile; sau
(c)
măsuri în sprijinul unui răspuns rapid din partea statelor membre.
(4) În utilizarea mecanismelor IPCR, Președinția Consiliului asigură coerența tratamentului în cadrul Consiliului, precum și a răspunsului global la nivelul politic al Uniunii, inclusiv în ceea ce privește elaborarea și actualizarea propunerilor de acțiune, respectând totodată dreptul de inițiativă al Comisiei și al ÎR, în limitele competențelor care le revin. În realizarea acestei sarcini, Președinția beneficiază de sprijin și consiliere din partea SGC, a Comisiei și a SEAE, precum și din partea coordonatorului UE pentru lupta împotriva terorismului, în caz de atacuri teroriste. În funcție de criză, structurile și agențiile Uniunii din domeniul PESC/PSAC oferă, după caz, contribuții în conformitate cu dispozițiile relevante din dreptul Uniunii.
(5) Președinția Consiliului informează președintele Consiliului European și Președintele Parlamentului European cu privire la invocarea clauzei de solidaritate și la principalele evoluții.
(6) După invocarea clauzei de solidaritate, ERCC acționează în calitate de punct de contact central la nivelul Uniunii cu autoritățile competente ale statelor membre și cu alte părți interesate, disponibil 24 de ore din 24 și șapte zile din șapte, fără a aduce atingere responsabilităților existente la nivelul Comisiei și al ÎR sau rețelelor de informare existente. ERCC va facilita elaborarea rapoartelor integrate de analiză și conștientizare a situației (ISSAA), în colaborare cu Celula de supraveghere a UE și cu alte centre de criză ale Uniunii, în conformitate cu articolul 6 din prezenta decizie.
Articolul 6
Rapoartele integrate de analiză și conștientizare a situației
Rapoartele ISSAA sunt adaptate necesităților nivelului politic al Uniunii definit de Președinția Consiliului și permit o privire de ansamblu strategică asupra situației în cadrul Consiliului în conformitate cu mecanismele IPCR. Rapoartele respective reunesc contribuțiile validate puse la dispoziție în mod voluntar de către statele membre, Comisie, SEAE și agențiile Uniunii relevante, precum și de organizațiile internaționale relevante. În situația invocării clauzei de solidaritate în legătură cu atacuri teroriste, evaluările informațiilor și sesiunile de informare cu privire la acestea vor fi tratate separat prin intermediul canalelor existente.
Articolul 7
Eliminarea treptată
Eliminarea treptată a răspunsului prevăzut de prezenta decizie urmează aceeași procedură precum cea prevăzută la articolul 4 alineatul (2). Statul membru care a invocat clauza de solidaritate indică, de îndată ce consideră oportun, că nu mai este necesar să mențină invocarea activă.
Articolul 8
Evaluarea amenințărilor la nivelul Uniunii
(1) Pentru a evalua periodic amenințările cu care se confruntă Uniunea, Consiliul European poate solicita Comisiei, ÎR și agențiilor Uniunii, după caz, să elaboreze rapoarte privind anumite amenințări.
(2) Cu excepția cazului în care Consiliul European prevede altfel, aceste rapoarte se bazează exclusiv pe evaluările disponibile ale amenințărilor, pregătite de instituțiile, organele și agențiile relevante ale Uniunii în cadrul mecanismelor existente, precum și pe informațiile furnizate în mod voluntar de statele membre, evitând totodată suprapunerea eforturilor. Atunci când este cazul, coordonatorul UE al luptei împotriva terorismului participă la pregătirea acestor rapoarte. În conformitate cu articolul 346 alineatul (1) litera (a) din TFUE, niciun stat membru nu are obligația de a furniza informații a căror divulgare o consideră contrară intereselor esențiale ale siguranței sale.
Articolul 9
Reexaminare
(1) Modalitățile prevăzute în prezenta decizie se reexaminează periodic în conformitate cu nevoile identificate și, în orice caz, în termen de 12 luni de la încheierea invocării, pentru a garanta identificarea și abordarea lecțiilor relevante. Reexaminarea respectivă se efectuează în cadrul Consiliului pe baza unui raport comun pregătit de Comisie și ÎR.
(2) Atunci când este cazul, prezenta decizie poate fi revizuită. Într-un astfel de caz și în conformitate cu articolul 222 alineatul (3) din TFUE, Consiliul este sprijinit de Comitetul politic și de securitate și de Comitetul permanent pentru cooperarea operațională în materie de securitate internă.
(3) Atunci când este cazul, Consiliul poate adapta mecanismele IPCR, în special pentru a răspunde necesităților identificate de Consiliu în contextul reexaminării sau în urma revizuirii prezentei decizii.
Articolul 10
Implicații financiare
Orice resurse financiare necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii se mobilizează în cadrul limitelor anuale convenite pentru cheltuieli, în conformitate cu domeniul de aplicare al instrumentelor existente ale Uniunii și cu respectarea plafoanelor anuale din cadrul cadrului financiar multianual.
Articolul 11
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 2014.