РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 септември 2013 година
за определяне на третата и последна група от региони за започване на дейностите на Визовата информационна система (ВИС)
(нотифицирано под номер C(2013) 5914)
(само текстовете на български, гръцки, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език са автентични)
(2013/493/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно Визовата информационна система (ВИС) и обмена на данни между държави членки относно визите за краткосрочно пребиваване (Регламент за ВИС) (1), и по-специално член 48, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 48 от Регламент (ЕО) № 767/2008 предвижда дейностите на ВИС да започнат постепенно. В своите Решение 2010/49/ЕО (2) и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС (3) Комисията определи първата и втората група от региони за започване на дейностите на ВИС. Необходимо е да се определи третата и последна група от региони, в които информацията, която ще бъде обработвана във ВИС, включително снимки и пръстови отпечатъци, ще бъде събирана и предавана на ВИС във връзка с всички заявления за виза в съответния регион.
(2)
Съгласно член 48, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 767/2008 редът на регионите за започване на дейностите на ВИС се определя въз основа на следните критерии: риска от нелегална имиграция, заплахите за вътрешната сигурност на държавите членки и реалната възможност за събирането на биометрични данни от всички места в региона.
(3)
С оглед на тези три критерия Комисията извърши оценка на регионите, за които не се прилагат Решение 2010/49/ЕО и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, като за първия критерий взе предвид елементи като средния дял на отказаните визи, процента на отказите за влизане и процента на гражданите на трети държави, за които е установено, че се намират незаконно на територията на държавите членки, за втория критерий взе предвид извършена от Европол оценка на заплахата, а за третия критерий - факта, че някои от регионите, за които ще се прилагат решенията, включват трети държави с обширни територии или трети държави, в които има много голям брой кандидати за визи.
(4)
Съгласно член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 Комисията ще определи датата за започване на дейностите във всеки от регионите, определени в настоящото решение.
(5)
Тъй като Регламентът за ВИС представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, Дания уведоми за прилагането на Регламента за ВИС в своето национално право в съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност. Следователно по силата на международното право Дания е длъжна да прилага настоящото решение.
(6)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (4). Следователно Обединеното кралство не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(7)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (5). Следователно Ирландия не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(8)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (6), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (7) относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение.
(9)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (9).
(10)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (10).
(11)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(12)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(13)
По отношение на Хърватия настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, създаден по силата на член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (11),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
След регионите, определени с Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, събирането и предаването на данни към Визовата информационна система (ВИС) в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 ще започне в следните региони:
-
Дванадесети регион:
-
Коста Рика,
-
Ел Салвадор,
-
Гватемала,
-
Хондурас,
-
Никарагуа,
-
Панама.
-
Тринадесети регион:
-
Канада,
-
Мексико,
-
Съединени щати.
-
Четиринадесети регион:
-
Антигуа и Барбуда,
-
Бахамски острови,
-
Барбадос,
-
Белиз,
-
Куба,
-
Доминика,
-
Доминиканска република,
-
Гренада,
-
Гвиана,
-
Хаити,
-
Ямайка,
-
Сейнт Китс и Невис,
-
Сейнт Лусия,
-
Сейнт Винсънт и Гренадини,
-
Суринам,
-
Тринидад и Тобаго.
-
Петнадесети регион:
-
Австралия,
-
Фиджи,
-
Кирибати,
-
Маршалови острови,
-
Микронезия,
-
Науру,
-
Нова Зеландия,
-
Палау,
-
Папуа-Нова Гвинея,
-
Самоа,
-
Соломонови острови,
-
Източен Тимор,
-
Тонга,
-
Тувалу,
-
Вануату.
-
Шестнадесети регион:
-
Албания,
-
Босна и Херцеговина,
-
бивша югославска република Македония,
-
Косово (12),
-
Черна гора,
-
Сърбия,
-
Турция.
-
Седемнадесети регион:
-
Армения,
-
Азербайджан,
-
Беларус,
-
Грузия,
-
Република Молдова,
-
Украйна.
-
Осемнадесети регион:
Русия.
-
Деветнадесети регион:
-
Китай,
-
Япония,
-
Монголия,
-
Северна Корея,
-
Южна Корея,
-
Тайван.
-
Двадесети регион:
-
Бангладеш,
-
Бутан,
-
Индия,
-
Малдивски острови,
-
Непал,
-
Пакистан,
-
Шри Ланка.
-
Двадесет и първи регион:
-
Андора,
-
Светия престол,
-
Монако,
-
Сан Марино.
-
Двадесет и втори регион:
-
Ирландия,
-
Обединено кралство.
-
Двадесет и трети регион:
-
Австрия,
-
Белгия,
-
България,
-
Хърватия,
-
Кипър,
-
Чешка република,
-
Дания,
-
Естония,
-
Финландия,
-
Франция,
-
Германия,
-
Гърция,
-
Унгария,
-
Италия,
-
Исландия,
-
Латвия,
-
Лихтенщайн,
-
Литва,
-
Люксембург,
-
Малта,
-
Нидерландия,
-
Норвегия,
-
Полша,
-
Португалия,
-
Румъния,
-
Словакия,
-
Словения,
-
Испания,
-
Швеция,
-
Швейцария.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Република Хърватия, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия и Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 30 септември 2013 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 30 septembrie 2013
de stabilire a celei de a treia și ultimei serii de regiuni pentru începerea operațiunilor Sistemului de informații privind vizele (VIS)
[notificată cu numărul C(2013) 5914]
(Numai textele în limbile bulgară, cehă, croată, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză sunt autentice)
(2013/493/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 privind Sistemul de informații privind vizele (VIS) și schimbul de date între statele membre cu privire la vizele de scurtă ședere (Regulamentul VIS) (1), în special articolul 48 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Articolul 48 din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede punerea în aplicare treptată a operațiunilor VIS. În Decizia 2010/49/CE (2) și în Decizia de punere în aplicare 2012/274/UE (3) Comisia a stabilit prima, respectiv a doua, serie de regiuni pentru începerea operațiunilor Sistemului de informații privind vizele (VIS). Acum este necesar să se stabilească cea de a treia și ultima serie de regiuni în care datele care urmează să fie prelucrate în VIS, inclusiv fotografiile și datele dactiloscopice, să fie colectate și transmise către VIS în cazul tuturor cererilor de viză din regiunea vizată.
(2)
Articolul 48 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede stabilirea ordinii regiunilor în scopul introducerii VIS pe baza următoarelor criterii: riscul imigrației ilegale, amenințările la adresa siguranței interne a statelor membre și fezabilitatea culegerii datelor biometrice din toate zonele din regiune.
(3)
Comisia a efectuat, prin prisma acestor trei criterii, o evaluare a regiunilor care nu sunt reglementate prin Decizia 2010/49/CE și Decizia de punere în aplicare 2012/274/UE, luând în considerare, în cazul primului criteriu, elemente cum ar fi ratele medii de refuz al vizei, ratele de refuz al intrării și ratele de resortisanți ai țărilor terțe identificați ca aflându-se în situație de ședere neregulamentară pe teritoriul statelor membre; în cazul celui de al doilea criteriu, a fost luată în considerare o evaluare a amenințărilor, efectuată de Europol, iar în cazul celui de al treilea criteriu, faptul că unele dintre regiunile avute în vedere cuprind țări terțe cu teritorii vaste sau cu un număr foarte mare de solicitanți de viză.
(4)
Data de începere a operațiunilor în fiecare dintre regiunile definite prin prezenta decizie urmează să fie stabilită de Comisie în temeiul articolului 48 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008.
(5)
Având în vedere că Regulamentul VIS se bazează pe acquis-ul Schengen, Danemarca a notificat transpunerea Regulamentului VIS în dreptul său național, în conformitate cu articolul 5 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene. Prin urmare, Danemarca are obligația, în temeiul dreptului internațional, de a pune în aplicare prezenta decizie.
(6)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (4). Prin urmare, Regatul Unit nu are obligații în temeiul prezentei decizii și nu face obiectul aplicării acesteia.
(7)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (5). Prin urmare, Irlanda nu are obligații în temeiul prezentei decizii și nu face obiectul aplicării acesteia.
(8)
În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (6), care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul B din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (7) privind anumite modalități de aplicare a acordului respectiv.
(9)
În ceea ce privește Elveția, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (8), care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul B din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (9).
(10)
În ceea ce privește Principatul Liechtenstein, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul B din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (10).
(11)
În ceea ce privește Ciprul, prezenta decizie constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care are legătură cu acesta, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003.
(12)
În ceea ce privește Bulgaria și România, prezenta decizie constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care are legătură cu acesta, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.
(13)
În ceea ce privește Croația, prezenta decizie constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care are legătură cu acesta, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2011.
(14)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului înființat în temeiul articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (11),
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Regiunile în care începe colectarea și transmiterea datelor către Sistemul de informații privind vizele (VIS), care urmează regiunilor stabilite prin Decizia de punere în aplicare 2012/274/UE, în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008, sunt următoarele:
-
a douăsprezecea regiune:
-
Costa Rica;
-
El Salvado;,
-
Guatemala;
-
Honduras;
-
Nicaragua;
-
Panama;
-
a treisprezecea regiune:
-
Canada;
-
Mexic;
-
Statele Unite;
-
a paisprezecea regiune:
-
Antigua și Barbuda;
-
Bahamas;
-
Barbados;
-
Belize;
-
Cuba;
-
Dominica;
-
Republica Dominicană;
-
Grenada;
-
Guyana;
-
Haiti;
-
Jamaica;
-
Saint Kitts și Nevis;
-
Saint Lucia;
-
Saint Vincent și Grenadine;
-
Suriname;
-
Trinidad și Tobago;
-
a cincisprezecea regiune:
-
Australia;
-
Fiji;
-
Kiribati;
-
Insulele Marshall;
-
Micronezia;
-
Nauru;
-
Noua Zeelandă;
-
Palau;
-
Papua-Noua Guinee;
-
Samoa;
-
Insulele Solomon;
-
Timorul de Est;
-
Tonga;
-
Tuvalu;
-
Vanuatu;
-
a șaisprezecea regiune:
-
Albania;
-
Bosnia și Herțegovina;
-
fosta Republică iugoslavă a Macedoniei (FYROM);
-
Kosovo (12);
-
Muntenegru;
-
Serbia;
-
Turcia;
-
a șaptesprezecea regiune:
-
Armenia;
-
Azerbaidjan;
-
Belarus;
-
Georgia;
-
Republica Moldova;
-
Ucraina;
-
a optsprezecea regiune:
Rusia;
-
a nouăsprezecea regiune:
-
China;
-
Japonia;
-
Mongolia;
-
Coreea de Nord;
-
Coreea de Sud;
-
Taiwan;
-
a douăzecea regiune:
-
Bangladesh;
-
Bhutan;
-
India;
-
Maldive;
-
Nepal;
-
Pakistan;
-
Sri Lanka:
-
a douăzeci și una regiune:
-
Andorra;
-
Sfântul Scaun;
-
Monaco;
-
San Marino;
-
a douăzeci și doua regiune:
-
Irlanda;
-
Regatul Unit;
-
a douăzeci și treia regiune:
-
Austria;
-
Belgia;
-
Bulgaria;
-
Croația;
-
Cipru;
-
Republica Cehă;
-
Danemarca;
-
Estonia;
-
Finlanda;
-
Franța;
-
Germania;
-
Grecia;
-
Ungaria;
-
Italia;
-
Islanda;
-
Letonia;
-
Liechtenstein;
-
Lituania;
-
Luxemburg;
-
Malta;
-
Țările de Jos;
-
Norvegia;
-
Polonia;
-
Portugalia;
-
România;
-
Slovacia;
-
Slovenia;
-
Spania;
-
Suedia;
-
Elveția.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Regatului Belgiei, Republicii Bulgaria, Republicii Cehe, Republicii Federale Germania, Republicii Estonia, Republicii Elene, Regatului Spaniei, Republicii Franceze, Republicii Croația, Republicii Italiene, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Marelui Ducat al Luxemburgului, Ungariei, Republicii Malta, Regatului Țărilor de Jos, Republicii Austria, Republicii Polone, Republicii Portugheze, României, Republicii Slovenia, Republicii Slovace, Republicii Finlanda și Regatului Suediei.
Adoptată la Bruxelles, 30 septembrie 2013.