ДИРЕКТИВА 2014/41/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 82, параграф 1, буква а) от него,
като взеха предвид инициативата на Кралство Белгия, Република България, Република Естония, Кралство Испания, Република Австрия, Република Словения и Кралство Швеция,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1)
като имат предвид, че:
(1)
Европейският съюз си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие.
(2)
Съгласно член 82, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси в Съюза трябва да се основава на принципа на взаимното признаване на присъдите и съдебните решения, който след Европейския съвет в Тампере от 15-16 октомври 1999 г. обикновено се разглежда като крайъгълен камък на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси в Съюза.
(3)
Рамково решение 2003/577/ПВР на Съвета (2) отговори на необходимостта от незабавно взаимно признаване на решенията, целящи да се предотврати унищожаването, промяната, преместването, предаването на доказателства или разпореждането с тях. Същевременно, тъй като инструментът е ограничен само до фазата на обезпечаването, решението за обезпечаване трябва да бъде придружено от отделно искане за предаване на доказателствата в държавата, издаваща решението („издаващата държава“) в съответствие с правилата, които се прилагат за взаимопомощта по наказателноправни въпроси. В резултат на това е налице двуетапна процедура, която значително намалява ефикасността му. Освен това този режим съществува паралелно с традиционните инструменти за сътрудничество, поради което рядко се използва на практика от компетентните органи.
(4)
Рамково решение 2008/978/ПВР на Съвета (3) относно Европейската заповед за предаване на доказателства (ЕЗПД) беше прието с оглед прилагането на принципа на взаимно признаване с цел получаване на предмети, документи и данни, които да се използват в производства с наказателен характер. ЕЗПД обаче се прилага само за доказателствата, които са налични, и поради това обхваща ограничен спектър от съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси по отношение на доказателствата. Поради ограничения му обхват компетентните органи можеха да избират дали да използват новия режим или процедурите за правна взаимопомощ, които при всички случаи остават приложими за доказателствата, попадащи извън обхвата на ЕЗПД.
(5)
След приемането на рамкови решения 2003/577/ПВР и 2008/978/ПВР стана ясно, че съществуващата рамка за събиране на доказателства е твърде разпокъсана и усложнена. Ето защо е необходим нов подход.
(6)
В Стокхолмската програма, приета от Европейският съвет на 10 - 11 декември 2009 г., Европейският съвет намери, че следва да продължи работата за установяване на цялостна система за събиране на доказателства при дела с трансгранично измерение въз основа на принципа на взаимно признаване. Европейският съвет посочи, че действащите понастоящем инструменти в тази област съставляват фрагментиран режим и е необходим нов подход, който да се основава на принципа на взаимно признаване, но същевременно да е съобразен и с гъвкавостта на традиционната система за правна взаимопомощ. Поради това Европейският съвет призова за цялостна система, която да замени всички действащи в момента в тази област инструменти, включително Рамково решение 2008/978/ПВР, и което да обхваща, доколкото е възможно, всички видове доказателства, да съдържа срокове за изпълнение и да ограничава максимално основанията за отказ.
(7)
Този нов подход се основава на един-единствен инструмент, наречен Европейска заповед за разследване (ЕЗР). ЕЗР следва да се издава с цел да се извършат едно или няколко конкретни процесуално-следствени действия за събиране на доказателства в държавата, изпълняваща ЕЗР („изпълняващата държава“). Това включва получаването на доказателства, с които изпълняващият орган вече разполага.
(8)
ЕЗР следва да има хоризонтален обхват и поради това следва да се отнася за всички процесуално-следствени действия, насочени към събиране на доказателства. Въпреки това създаването на съвместен екип за разследване и събирането на доказателства в рамките на такъв екип изисква специфични правила, които е по-добре да се уредят отделно. Ето защо, без да се засяга прилагането на настоящата директива, съществуващите инструменти следва да продължат да се прилагат за този вид процесуално-следствено действие.
(9)
Настоящата директива не се прилага за трансграничното наблюдение, както е посочено в Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение (4).
(10)
ЕЗР следва да се съсредоточи върху процесуално-следственото действие, което трябва да бъде извършено. Издаващият орган е в най-подходяща позиция да решава, въз основа на известните му данни относно съответното разследване, кое процесуално-следствено действие да бъде използвано. Изпълняващият орган обаче следва, когато е възможно, да използва друг вид процесуално-следствено действие, ако посоченото действие не съществува в неговото национално право или не би било използвано при сходен национален случай. Възможността да се използва или не дадено процесуално-следствено действие следва да се отнася за случаите, когато посоченото процесуално-следствено действие съществува в правото на изпълняващата държава, но може да се използва законосъобразно само в определени случаи, като например когато действието може да се извършва само по отношение на престъпления с определена степен на тежест, срещу лица, които вече са заподозрени в определена степен или със съгласието на засегнатото лице. Изпълняващият орган може да прибегне и до друг вид процесуално-следствено действие, когато с него ще бъде постигнат същият резултат, както с процесуално-следственото действие, посочено в ЕЗР, но със средства, нарушаващи в по-малка степен основни права на засегнатото лице.
(11)
ЕЗР следва да бъде предпочетена, когато изпълнението на дадено процесуално-следствено действие изглежда пропорционално, подходящо и приложимо в съответния случай. Следователно издаващият орган следва да се увери, че търсените доказателства са необходими и пропорционални за целта на производството, че избраното процесуално-следствено действие е необходимо и пропорционално с оглед събирането на тези доказателства и че ЕЗР следва да бъде издадена, за да се привлече друга държава членка към събирането на тези доказателства. Същата преценка следва да се осъществява при процедурата по потвърждаване, когато съгласно настоящата директива се изисква потвърждаване на ЕЗР. Изпълнението на ЕЗР не следва да бъде отказвано на основания, различни от определените в настоящата директива. При все това изпълняващият орган следва да има право да избере процесуално-следствено действие, което нарушава неприкосновеността в по-малка степен, отколкото посоченото в съответната ЕЗР действие, при условие че с него могат да бъдат постигнати сходни резултати.
(12)
При издаването на ЕЗР издаващият орган следва да обърне специално внимание на осигуряването на пълно зачитане на правата, залегнали в член 48 от Хартата за основните права на Европейския съюз (Хартата). Презумпцията за невиновност и правата на защитата в наказателното производство са крайъгълен камък на основните права, признати в Хартата, в областта на наказателното правосъдие. Всяко ограничаване на тези права в резултат на процесуално-следствено действие, разпоредено в съответствие с настоящата директива, следва да отговаря напълно на изискванията, установени в член 52 от Хартата, по отношение на необходимостта, пропорционалността и целите, които то би трябвало да преследва, по-специално защитата на правата и свободите на други лица.
(13)
С цел осигуряване предаването на ЕЗР на компетентния орган на изпълняващата държава, издаващият орган може да използва всички възможни или подходящи средства за предаване, например защитената телекомуникационна система на Европейската съдебна мрежа, Евроюст или други канали, използвани от съдебните или правоприлагащите органи.
(14)
Когато правят декларация относно езиковия режим, държавите-членки се насърчават да включват поне един език, който се използва широко в Съюза и е различен от официалния(те) им език(ци).
(15)
Настоящата директива следва да се изпълнява, като се вземат предвид директиви 2010/64/ЕС (5), 2012/13/ЕС (6) и 2013/48/ЕС (7) на Европейския парламент и на Съвета, които се отнасят до процесуалните права в наказателното производство.
(16)
Непринудителни процесуално-следствени действия биха могли да бъдат например действия, които не нарушават правото на неприкосновеност на личния живот или правото на собственост в зависимост от националното право.
(17)
Принципът ne bis in idem е основополагащ принцип в правото на Съюза, както е признат в Хартата и развит в съдебната практика на Съда на Европейския съюз. Поради това изпълняващият орган следва да има правото да откаже изпълнение на ЕЗР, ако изпълнението би било в противоречие с този принцип. Предвид предварителния характер на производството, което е в основата на ЕЗР, изпълнението ѝ не следва да подлежи на отказ, когато има за цел да се установи дали има евентуален конфликт с принципа ne bis in idem, или когато издаващият орган е дал гаранции, че доказателствата, прехвърлени в резултат на изпълнението на ЕЗР, няма да бъдат използвани за наказателно преследване или налагане на наказание на лице, срещу което има приключило дело в друга държава-членка въз основа на същите факти.
(18)
Както други инструменти за взаимно признаване настоящата директива не води до изменение на задължението за спазване на основните права и основните правни принципи, залегнали в член 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и в Хартата. За да стане по-ясно това, в текста е включена специална разпоредба.
(19)
Създаването на пространство на свобода, сигурност и правосъдие в рамките на Съюза се основава на взаимното доверие и на презумпцията за спазване от другите държави-членки на правото на Съюза, и по-специално на основните права. Тази презумпция обаче е оборима. Следователно, ако има сериозни основания да се счита, че изпълнението на дадено процесуално-следствено действие, посочено в ЕЗР, би довело до нарушаването на основно право на засегнатото лице и че изпълняващата държава няма да изпълни задълженията си във връзка със защитата на основните права, признати в Хартата, изпълнението на ЕЗР следва да бъде отказано.
(20)
Следва да е възможно да се откаже ЕЗР, когато признаването или изпълнението ѝ в изпълняващата държава би довело до нарушаване на имунитет или привилегия в същата държава. Няма общо определение на това какво представлява имунитет или привилегия в правото на Съюза; затова точното определяне на тези понятия е оставено на националното право, което може да включва защитен механизъм, приложим за медицинските и юридическите професии, но не следва да се тълкува по начин, противоречащ на задължението да се премахнат някои основания за отказ, както се предвижда в Протокола към Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите - членки на Европейския съюз (8). Тези основания могат да включват и правила относно свободата на печата и свободата на изразяване в други медии, макар те да не се смятат непременно за привилегии или имунитети.
(21)
Необходимо е да се определят срокове, за да се гарантира бързо, ефективно и последователно сътрудничество между държавите-членки по наказателноправни въпроси. Решение за признаване или изпълнение следва да се приема, а самото изпълнение на процесуално-следственото действие да се извършва със същата бързина и степен на приоритет, както при сходни национални случаи. Следва да се определят крайни срокове, за да се гарантира вземане на решение или съответно изпълнение в разумни срокове или за да се спазят процесуалните изисквания в издаващата държава.
(22)
Наличните правни средства за защита срещу ЕЗР следва да бъдат най-малкото равностойни на тези, които са на разположение при национално дело срещу съответното процесуално-следствено действие. В съответствие с националното си право държавите-членки следва да осигурят приложимостта на тези правни средства за защита, включително като информират своевременно всяка заинтересована страна за възможностите и реда и условията за използването им. В случаите, когато срещу ЕЗР са повдигнати възражения от заинтересована страна в изпълняващата държава по отношение на материалноправните основания за издаване на ЕЗР, е препоръчително информацията за оспорването да бъде предадена на издаващия орган, а заинтересованата страна да бъде съответно информирана.
(23)
Разноските, направени на територията на изпълняващата държава във връзка с изпълнението на ЕЗР, следва да се поемат изключително от тази държава в съответствие с. общия принцип за взаимно признаване. Изпълнението на ЕЗР обаче може да доведе до извънредно високи разходи за изпълняващата държава. Такива извънредно високи разходи могат да бъдат направени например за сложни експертни становища или за мащабни полицейски операции или за свързани с наблюдение дейности, провеждани в рамките на дълъг период. Тези разходи не следва да възпрепятства изпълнението на ЕЗР и издаващият и изпълняващият орган следва да се стремят да установят кои разходи следва да бъдат счетени за извънредно високи. Въпросът за разходите може да бъде предмет на консултации между издаващата и изпълняващата държава и е препоръчително този въпрос да бъде разрешен по време на етапа на консултации. Като последна възможност, издаващият орган може да реши да оттегли ЕЗР или да продължи нейното действие и частта от разходите, сметната от изпълняващата държава едновременно за извънредно висока и абсолютно необходима в хода на производството, следва да бъде поета от издаващата държава. Този механизъм следва да не представлява допълнително основание за отказ и в никакъв случай не следва да се използва неправомерно с цел забавяне или възпрепятстване на изпълнението на ЕЗР.
(24)
ЕЗР установява единен режим за събиране на доказателства. За определени видове процесуално-следствени действия обаче са необходими допълнителни правила, които следва да бъдат посочени в ЕЗР, например за временното предаване на задържани лица, разпитите чрез видеоконференция или телефонна конференция получаване на информация, свързана с банкови сметки или банкови транзакции, контролирани доставки или разследване под прикритие. Процесуално-следствени действия, които са свързани със събиране на доказателства в реално време, непрекъснато и в продължение на определен период, следва да бъдат обхванати от ЕЗР, но когато е необходимо, издаващата държава и изпълняващата държава следва да се споразумеят за практическите договорености, така че да се отчетат различията в националното право на тези държави.
(25)
С настоящата директива се определят правила за провеждане на процесуално-следствено действие за събиране на доказателства на всички етапи от наказателното производство, включително в съдебното производство, ако е необходимо с участие на засегнатото лице. Така например ЕЗР може да бъде издадена за временното предаване на засегнатото лице към издаващата държава или за извършването на разпит чрез видеоконференция. Когато обаче лицето трябва да бъде предадено на друга държава-членка за целите на наказателното преследване, включително за изправяне на лицето пред съд, следва да бъде издадена европейска заповед за арест (ЕЗА) в съответствие с Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета (9).
(26)
С цел гарантиране на пропорционалното използване на дадена ЕЗА издаващият орган следва да прецени дали ЕЗР би била ефективно и пропорционално средство за провеждането на наказателното производство. Издаващият орган следва да прецени по-специално дали издаването на ЕЗР за разпит на заподозряно или обвиняемо лице чрез видеоконференция би могло да послужи като ефективна алтернатива.
(27)
ЕЗР може да бъде издадена с цел да се получат доказателства за сметките в банка или друга небанкова финансова институция на лице - обект на наказателно производство, независимо от техния характер. Тази възможност следва да се разбира в широк смисъл, като обхващаща не само заподозрените или обвиняемите лица, но и всяко друго лице, по отношение на което компетентните органи считат, че подобна информация е необходима в хода на наказателното производство.
(28)
Навсякъде в настоящата директива терминът „финансови институции“ следва да се разбира съгласно съответното определение в член 3 от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10).
(29)
Когато ЕЗР се издава с цел получаване на „данни“ за конкретна сметка, под „данни“ следва да се разбира най-малко името и адресът на титуляря на сметката, данните за наличие на упълномощаване във връзка със сметката или всякакви други данни или документи, представени от титуляря на сметката при откриването й и които все още се съхраняват от банката.
(30)
Възможностите за сътрудничество съгласно настоящата директива във връзка с прихващането на далекосъобщения следва да не се ограничават до съдържанието на далекосъобщенията, а биха могли да включват и събирането на данни за трафика и местонахождението, свързани с такива далекосъобщения, което да даде възможност на компетентните органи да издават ЕЗР с цел получаване на данни за далекосъобщенията, които нарушават неприкосновеността в по-малка степен. ЕЗР, издадена с цел да се получат данни за трафика във времето и местонахождението във връзка с далекосъобщения за минали периоди, следва да се третира съгласно общия режим, приложим за изпълнение на ЕЗР и може да се разглежда като принудително процесуално-следствено действие в зависимост от правото на изпълняващата държава.
(31)
Когато няколко държави-членки са в състояние да окажат необходимата техническа помощ, ЕЗР следва да се изпрати само на една от тях, като с приоритет следва да се ползва държавата-членка, където се намира засегнатото лице. Държавите-членки, в които се намира субектът на прихващането, и чиято техническа помощ не е необходима за извършване на прихващането, следва да бъдат уведомени за това в съответствие с настоящата директива. При все това, когато не може да бъде получена техническа помощ само от една държава-членка, ЕЗР може да бъде предадена на повече от една изпълняваща държава.
(32)
В ЕЗР, съдържаща искане за прихващане на далекосъобщения, издаващият орган следва да предостави на изпълняващия орган достатъчно информация като подробности за разследваното престъпно поведение, за да даде възможност на изпълняващия орган да прецени дали съответното процесуално-следствено действие би било разрешено при сходен национален случай.
(33)
Държавите-членки следва да имат предвид, че е важно да създадат условия доставчикът на услуги - оператор на обществено достъпни телекомуникационни мрежи и услуги на територията на засегнатата държава-членка, да е в състояние да предоставя техническа помощ, за да се улесни сътрудничеството съгласно настоящия инструмент във връзка със законосъобразното прихващане на далекосъобщения.
(34)
Поради обхвата си настоящата директива урежда само временни мерки с цел събиране на доказателства. В това отношение следва да се подчертае, че всяка вещ, включително финансови активи, може да бъде обект на различни временни мерки в хода на наказателното производство, не само с цел събиране на доказателства, но и с цел конфискация. Разграничаването между двата вида цели на временните мерки невинаги е очевидно и целта на дадена временна мярка може да се промени в хода на производството. Поради тази причина от решаващо значение е да се поддържа безпроблемна връзка между различните инструменти, приложими в тази област. Освен това по същата причина преценката дали дадена вещ ще се използва като доказателство и съответно ще бъде обект на ЕЗР следва да се оставят на издаващия орган.
(35)
Когато се прави позоваване на взаимопомощ в съответните международни правни инструменти, като например в конвенциите, сключени в рамките на Съвета на Европа, следва да се приема, че настоящата директива се прилага с предимство пред тези конвенции между държавите-членки, обвързани от нея.
(36)
Категориите престъпления, изброени в приложение Г, следва да се тълкуват по последователен начин с тяхното тълкуване съгласно съществуващите правни инструменти за взаимно признаване.
(37)
Съгласно Съвместната политическа декларация на държавите-членки и на Комисията относно обяснителните документи от 28 септември 2011 г. (11) държавите-членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива Европейският парламент и Съветът смятат, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(38)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно взаимното признаване на решения, взети с оглед събирането на доказателства, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, а поради обхвата и последиците си може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(39)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати в член 6 от ДЕС и в Хартата, и по-специално в дял VI от нея, в международното право и международните споразумения, по които Съюзът или всички държави-членки са страна, включително Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и в конституциите на държавите-членки в съответното им приложно поле. Никоя разпоредба в настоящата директива не може да бъде тълкувана като забраняваща отказа да се изпълни ЕЗР, когато въз основа на обективни елементи има основания да се смята, че ЕЗР е издадена с цел наказателно преследване или наказание на лице въз основа на неговия пол, расова или етническа принадлежност, религия, сексуална ориентация, националност, език или политически убеждения, или когато положението на лицето може да бъде застрашено на някое от тези основания.
(40)
Защитата на физически лица във връзка с обработването на лични данни е основно право. В съответствие с член 8, параграф 1 от Хартата и член 16, параграф 1 от ДФЕС всеки има право на защита на личните си данни.
(41)
При прилагането на настоящата директива държавите-членки следва да предвидят прозрачни политики по отношение на обработката на личните данни и упражняване от субектите на данни на техните права на правни средства за защита на личните им данни.
(42)
Личните данни, получени по силата на настоящата директива, следва да бъдат обработвани, само когато това е необходимо и пропорционално на целите за предотвратяване, разследване, разкриване или наказателно преследване на престъпления или изпълнение на наказания и упражняване на правата на защита. Само оправомощени лица следва да имат достъп до информацията, съдържаща лични данни, което може да бъде постигнато чрез процедури на идентификация.
(43)
В съответствие с член 3 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Обединеното кралство е нотифицирало желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящата директива.
(44)
В съответствие с членове 1 и 2, и с член 4а, параграф 1 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Ирландия не участва в приемането на настоящата директива и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.
(45)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящата директива и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.
(46)
Европейският надзорен орган за защита на данните представи становище на 5 октомври 2010 г. (12) въз основа на член 41, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (13),
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ЕВРОПЕЙСКА ЗАПОВЕД ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
Член 1
Европейска заповед за разследване и задължение за изпълнението ѝ
1. Европейска заповед за разследване (ЕЗР) е съдебно решение, което е било издадено или потвърдено от съдебен орган на държава-членка („издаващата държава“), за извършване на едно или няколко конкретно(и) процесуално-следствено(и) действие(я) в друга държава-членка („изпълняващата държава“) с оглед получаване на доказателства в съответствие с настоящата директива.
ЕЗР може да бъде издадена и за получаване на доказателства, които вече са на разположение на компетентните органи на изпълняващата държава.
2. Държавите-членки изпълняват ЕЗР въз основа на принципа на взаимно признаване и в съответствие с настоящата директива.
3. Издаването на ЕЗР може да бъде поискано от заподозряно или обвиняемо лице или от адвокат от негово име в рамките на приложимите права на защита в съответствие с националното наказателно-процесуално право.
4. Настоящата директива няма за последица изменение на задължението за спазване на основните права и правни принципи, залегнали в член 6 от ДЕС, включително правата на защита на лицата, които са субекти на наказателно производство, и не засяга задълженията, възложени на съдебните органи в това отношение.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„издаваща държава“ означава държавата-членка, в която е издадена ЕЗР;
б)
„изпълняваща държава“ означава държавата-членка, изпълняваща ЕЗР, в която ще се извършва процесуално-следственото действие;
в)
„издаващ орган“ означава:
i)
съдия, съд, съдия-следовател или прокурор, компетентен по разглеждания случай; или
ii)
друг компетентен орган, определен от издаващата държава, който в съответния случай действа в качеството си на разследващ орган в наказателното производство и е компетентен да разпорежда събирането на доказателства в съответствие с националното право. Освен това, преди да бъде предадена на изпълняващия орган, ЕЗР се потвърждава след проверка на съответствието ѝ с условията за издаване на ЕЗР по настоящата директива, по-специално условията, посочени в член 6, параграф 1 от настоящата директива, от съдия, съд, съдия-следовател или прокурор в издаващата държава. Когато ЕЗР е потвърдена от съдебен орган, този орган може също да бъде разглеждан като издаващ орган за целите на предаването на ЕЗР;
г)
„изпълняващ орган“ означава орган, който е компетентен да признае ЕЗР и да осигури нейното изпълнение в съответствие с настоящата директива и с процедурите, приложими при сходен национален случай. Такива процедури може да изискват съдебно разрешение в изпълняващата държава, когато това е предвидено в националното ѝ право.
Член 3
Обхват на ЕЗР
ЕЗР обхваща всички процесуално-следствени действия с изключение на създаването на съвместен екип за разследване и събирането на доказателства в рамките на такъв екип, както е предвидено в член 13 от Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите - членки на Европейския съюз, (14) („Конвенцията“) и в Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета (15), освен за целите на прилагането съответно на член 13, параграф 8 от Конвенцията и на член 1, параграф 8 от Рамковото решение.
Член 4
Видове производства, за които може да бъде издадена ЕЗР
ЕЗР може да бъде издадена:
а)
във връзка с наказателни производства, образувани от съдебен орган или които може да бъдат образувани пред съдебен орган за престъпление съгласно националното право на издаващата държава;
б)
в производства, образувани от административни органи във връзка с деяния, които са наказуеми съгласно националното право на издаващата държава, поради факта, че съставляват правонарушения, и където решението може да доведе до образуване на производство пред съд, компетентен по-специално по дела от наказателен характер;
в)
по производства, образувани от съдебни органи във връзка с деяния, които са наказуеми съгласно националното право на издаващата държава, поради факта, че съставляват правонарушения и където решението може да доведе до образуване на производство пред съд, компетентен по-специално по дела от наказателен характер; и
г)
във връзка с производства, посочени в букви а), б) и в), които се отнасят до престъпления или нарушения, за които юридическо лице може да носи отговорност или да му бъде наложена санкция в издаващата държава.
Член 5
Съдържание и форма на ЕЗР
1. ЕЗР, съдържаща се във формуляра, предвиден в приложение А, се попълва и подписва, а съдържанието ѝ се заверява като вярно и точно от издаващия орган.
ЕЗР съдържа по-конкретно следната информация:
а)
данни за издаващия орган и, ако е приложимо, за потвърждаващия орган;
б)
предмета и основанията за ЕЗР;
в)
необходимата налична информация относно засегнатото(ите) лице(а);
г)
описание на престъпното деяние, което е предмет на разследване или производство, и на приложимите разпоредби на наказателното право на издаващата държава;
д)
описание на исканото(ите) процесуално-следствено(и) действие(я) и доказателствата, които трябва да бъдат събрани.
2. Всяка държава-членка посочва кой(и) от официалните езици на институциите на Съюза, освен официалния(те) език(ци) на съответната държава-членка, може(гат) да се използва(т) за съставяне или превод на ЕЗР, когато съответната държава-членка е изпълняваща държава.
3. Компетентният орган на издаващата държава превежда ЕЗР, установена в приложение А, на официален език на изпълняващата държава или на друг език, посочен от изпълняващата държава, в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
ГЛАВА II
ПРОЦЕДУРИ И ГАРАНЦИИ ЗА ИЗДАВАЩАТА ДЪРЖАВА
Член 6
Условия за издаване и предаване на ЕЗР
1. Издаващият орган може да издаде ЕЗР само, ако са изпълнени следните условия:
а)
издаването на ЕЗР е необходимо и пропорционално на целта на производствата, посочени в член 4, като се отчитат правата на заподозряното или обвиняемото лице; и
б)
процесуално-следственото(ите) действие(я), посочено(и) в ЕЗР, би(ха) могло(ли) да бъде(ат) разпоредено(и) при същите условия в сходен национален случай.
2. Условията, посочени в параграф 1, се преценяват от издаващия орган за всеки отделен случай.
3. Когато изпълняващият орган има основания да счита, че условията, посочени в параграф 1 не са изпълнени, той може да се консултира с издаващия орган за важността на изпълнението на ЕЗР. След тази консултация издаващият орган може да реши да оттегли ЕЗР.
Член 7
Предаване на ЕЗР
1. Попълнената в съответствие с член 5 ЕЗР се предава от издаващия орган на изпълняващия орган по начин, даващ възможност за писмено документиране при условия, които позволяват на изпълняващата държава да установи автентичността.
2. Цялата по-нататъшна официална комуникация се осъществява пряко между издаващия орган и изпълняващия орган.
3. Без да се засяга член 2, буква г), всяка държава-членка може да определи централен орган или, когато правната ѝ система предвижда това, повече от един централен орган, който да подпомага компетентните органи. Държавата-членка може, ако е необходимо с оглед организацията на нейната съдебна система, да възложи на централния(те) си орган(и) административното предаване и получаване на ЕЗР, както и друга свързана с тях официална кореспонденция.
4. Издаващият орган може да предаде ЕЗР чрез телекомуникационната система на Европейската съдебна мрежа (EJN), създадена със Съвместно действие 98/428/ПВР на Съвета (16).
5. Ако изпълняващият орган е неизвестен, издаващият орган прави всички необходими проучвания, включително чрез звената за контакт на EJN, за да получи тази информация от изпълняващата държава.
6. Когато получилият ЕЗР орган в изпълняващата държава не е компетентен да я признае или да предприеме необходимите действия за нейното изпълнение, той изпраща ЕЗР по служебен път до изпълняващия орган и уведомява издаващия орган за това.
7. Всички трудности, свързани с предаването или автентичността на всеки документ, необходим за изпълнението на ЕЗР, се преодоляват чрез преки контакти между участващите издаващ и изпълняващ орган или, когато е необходимо, със съдействието на централните органи на държавите членки.
Член 8
ЕЗР, свързана с предходна ЕЗР
1. Когато издаващият орган издава ЕЗР, която допълва предходна ЕЗР, той посочва това обстоятелство в ЕЗР, в раздел Г от формуляра, предвиден в приложение А.
2. Когато издаващият орган участва в изпълнението на ЕЗР в изпълняващата държава в съответствие с член 9, параграф 4, той може, без да се засягат уведомленията, направени съгласно член 33, параграф 1, буква в), да адресира ЕЗР, която допълва предходна ЕЗР, пряко до изпълняващия орган, докато се намира в тази държава.
3. ЕЗР, която допълва предходна ЕЗР, се заверява в съответствие с член 5, параграф 1, първа алинея, и когато е приложимо, се потвърждава в съответствие с член 2, буква в).
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ И ГАРАНЦИИ ЗА ИЗПЪЛНЯВАЩАТА ДЪРЖАВА
Член 9
Признаване и изпълнение
1. Изпълняващият орган признава ЕЗР, предадена в съответствие с настоящата директива, без да изисква допълнителни формалности и прави необходимото за нейното изпълнение по същия начин и при същите условия и ред, както ако въпросното процесуално-следствено действие е било разпоредено от орган на изпълняващата държава, освен ако този орган реши да се позове на някое от основанията за непризнаване или неизпълнение или на някое от основанията за отлагане, предвидени в настоящата директива.
2. Изпълняващият орган спазва формалностите и процедурите, изрично посочени от издаващия орган, освен ако в настоящата директива не е предвидено друго и ако тези формалности и процедури не противоречат на основните принципи на правото на изпълняващата държава.
3. Когато изпълняващ орган получи ЕЗР, която не е била издадена от издаващ орган съгласно посоченото в член 2, буква в), изпълняващият орган връща тази ЕЗР на издаващата държава.
4. Издаващият орган може да поиска един или повече органи на издаващата държава да участват в изпълнението на ЕЗР в подкрепа на компетентните органи на изпълняващата държава, до степента, до която определените органи на издаващата държава биха могли да вземат участие в изпълнението на процесуално-следственото(ите) действие(я), посочено(и) в ЕЗР в сходен национален случай. Изпълняващият орган спазва това изискване, ако това участие не противоречи на основните принципи на правото на изпълняващата държава или не накърнява нейни основни интереси в областта на националната сигурност.
5. Органите на издаващата държава, които се намират в изпълняващата държава, са подчинени на правото на изпълняващата държава по време на изпълнението на ЕЗР. Те не могат да имат каквито и да било правомощия за правоприлагане на територията на изпълняващата държава, освен ако упражняването на такива правомощия на територията на изпълняващата държава е в съответствие с правото на изпълняващата държава и до степента, до която издаващият и изпълняващият орган са се договорили.
6. Издаващият орган и изпълняващият орган могат да се консултират взаимно по всякакви подходящи начини, с оглед да се улесни ефикасното прилагане на настоящия член.
Член 10
Избор на друг вид процесуално-следствено действие
1. Изпълняващият орган при възможност прибягва до процесуално-следствено действие, различно от предвиденото в ЕЗР, когато:
а)
посоченото в ЕЗР процесуално-следствено действие не съществува според правото на изпълняващата държава; или
б)
процесуално-следственото действие, посочено в ЕЗР, не би могло да се използва в сходен национален случай.
2. Без да се засяга член 11, параграф 1 не се прилага за следните процесуално-следствени действия, които трябва винаги да могат да се използват съгласно правото на изпълняващата държава:
а)
получаване на информация или доказателства, с които изпълняващият орган вече разполага, и информацията или доказателствата биха могли да бъдат получени в съответствие с правото на изпълняващата държава в рамките на наказателно производство или за целите на ЕЗР;
б)
получаване на информация, съдържаща се в базите данни на полицейски или съдебни органи и до която изпълняващият орган има пряк достъп в рамките на наказателно производство;
в)
разпит на свидетел, вещо лице, пострадал, заподозряно или обвиняемо лице или трета страна на територията на изпълняващата държава;
г)
всяко непринудително процесуално-следствено действие, определено в правото на изпълняващата държава;
д)
установяване на самоличността на лица, притежаващи абонамент за даден телефонен номер или IP адрес.
3. Изпълняващият орган може също така да прибегне до процесуално-следствено действие, различно от посоченото в ЕЗР, когато с процесуално-следственото действие, избрано от изпълняващия орган, ще бъде постигнат същият резултат, но със средства, нарушаващи неприкосновеността на лицето в по-малка степен, отколкото процесуално-следственото действие, посочено в ЕЗР.
4. Когато изпълняващият орган реши да се възползва от посочената в параграфи 1 и 3 възможност, той най-напред уведомява издаващия орган, който може да реши да оттегли или да допълни ЕЗР.
5. Когато, в съответствие с параграф 1, посоченото в ЕЗР процесуално-следствено действие не съществува съгласно правото на изпълняващата държава или не би било на разположение в сходен национален случай и когато не е налице никакво друго процесуално-следствено действие, с което би бил постигнат същият резултат, както с исканото процесуално-следствено действие, изпълняващият орган уведомява издаващия орган, че не е възможно да бъде оказана исканата помощ.
Член 11
Основания за непризнаване или неизпълнение
1. Без да се засяга член 1, параграф 4, признаването или изпълнението на ЕЗР може да бъде отказано в изпълняващата държава, когато:
а)
съществува имунитет или привилегия съгласно правото на изпълняващата държава, което прави невъзможно изпълнението на ЕЗР, или когато са налице правила относно определянето и ограничаването на наказателната отговорност във връзка със свободата на печата и свободата на изразяване в други медии, които правят невъзможно изпълнението на ЕЗР;
б)
в конкретен случай изпълнението на ЕЗР би навредило на основните интереси на националната сигурност, би застрашило източника на информацията или би наложило използването на класифицирана информация, свързана със специални разузнавателни дейности;
в)
ЕЗР е издадена във връзка с производства, посочени в член 4, букви б) и в), и процесуално-следственото действие не би било разрешено съгласно правото на изпълняващата държава при сходен национален случай;
г)
изпълнението на ЕЗР би било в противоречие с принципа ne bis in idem;
д)
ЕЗР се отнася за престъпление, за което се твърди, че е извършено извън територията на издаващата държава и изцяло или отчасти на територията на изпълняващата държава и деянието, във връзка с което е издадена ЕЗР, не съставлява престъпление в изпълняващата държава;
е)
съществуват сериозни основания да се смята, че изпълнението на процесуално-следственото действие, посочено в ЕЗР, би било несъвместимо със задълженията на изпълняващата държава съгласно член 6 от ДЕС и Хартата;
ж)
деянието, за което е издадена ЕЗР, не съставлява престъпление по правото на изпълняващата държава, освен ако ЕЗР не се отнася за престъпление, попадащо в категориите престъпления, изброени в приложение Г, съгласно посоченото от издаващия орган в ЕЗР, ако последното е наказуемо в издаващата държава с лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане на лицето с максимален срок от не по-малко от три години; или
з)
прилагането на процесуално-следственото действие, посочено в ЕЗР, е ограничено съгласно правото на изпълняващата държава до определен списък или категория престъпления или до престъпления, за които са предвидени наказания с определен праг, които не включват посоченото в ЕЗР престъпление.
2. Параграф 1, буква ж) и буква з) не се прилагат за процесуално-следствените действия, посочени в член 10, параграф 2.
3. Когато ЕЗР се отнася до престъпление, свързано с данъци или такси, мита и валутен обмен, изпълняващият орган не може да откаже признаване или изпълнение на основание, че правото на изпълняващата държава не предвижда същия вид данък или такса или че то не съдържа разпоредби за същите видове данъци, такси, мита и валутен обмен като правото на издаващата държава.
4. В случаите, посочени в параграф 1, букви а), б), г), д) и е), преди да вземе решение да не признае или да не изпълни ЕЗР изцяло или отчасти, изпълняващия орган провежда чрез подходящи средства консултации с издаващия орган и, когато е уместно, изисква от издаващия орган да предостави необходимата допълнителна информация без забавяне.
5. В случая, посочен в параграф 1, буква а) и когато отнемането на привилегията или имунитета е от компетентността на орган на изпълняващата държава, изпълняващият орган отправя искане към въпросния орган да упражни това правомощие незабавно. Когато отнемането на привилегията или имунитета е от компетентността на орган на друга държава или на международна организация, издаващият орган е този, който следва да поиска от съответния орган да упражни това правомощие.
Член 12
Срокове за признаване или изпълнение
1. Решението за признаване или изпълнение се взема и процесуално-следственото действие се извършва със същата бързина и степен на приоритет, както в сходни национални случаи, и при всички случаи в предвидените в настоящия член срокове.
2. Когато издаващият орган е посочил в ЕЗР, че поради определените процесуални срокове, тежестта на престъплението или други особено спешни обстоятелства е необходим по-кратък срок от предвидените в настоящия член, или ако издаващият орган е посочил в ЕЗР, че процесуално-следственото действие трябва да бъде извършено на конкретна дата, изпълняващият орган се съобразява с това изискване във възможно най-голяма степен.
3. Изпълняващият орган взема решението за признаването или изпълнението на ЕЗР възможно най-бързо и, без да се засяга параграф 5, не по-късно от 30 дни след получаването на ЕЗР от компетентния изпълняващ орган.
4. Освен ако са налице основания за отлагане по член 15 или изпълняващата държава вече разполага с доказателствата, указани в посоченото в ЕЗР процесуално-следствено действие, изпълняващият орган извършва процесуално-следственото действие без забавяне и без да се засяга параграф 5 не по-късно от 90 дни, след като е взето решението, посочено в параграф 3.
5. Когато в определен случай не е практически възможно компетентният изпълняващ орган да спази посочения в параграф 3 срок или посочената в параграф 2 конкретна дата, той уведомява без забавяне компетентния орган на издаващата държава по какъвто и да е наличен начин, като посочва причините за забавянето и приблизителното време, необходимо за вземане на решението. В такъв случай посоченият в параграф 3 срок може да бъде удължен с най-много 30 дни.
6. Когато в определен случай не е практически възможно компетентният изпълняващ орган да спази посочения в параграф 4 срок, той уведомява без забавяне компетентния орган на издаващата държава по какъвто и да е наличен начин, като посочва причините за забавянето и провежда консултации с издаващия орган за необходимото време за изпълнение на процесуално-следственото действие.
Член 13
Предаване на доказателства
1. Изпълняващият орган предава на издаващата държава без ненужно забавяне доказателствата, събрани или вече намиращи се на разположение на компетентните органи на изпълняващата държава в резултат от изпълнението на ЕЗР.
Когато в ЕЗР е включено искане за това и ако е възможно съгласно правото на изпълняващата държава, доказателствата се предават незабавно на компетентните органи на издаващата държава, участващи в изпълнението на ЕЗР в съответствие с член 9, параграф 4.
2. Предаването на доказателствата може да бъде спряно в изчакване на решение във връзка с правно средство за защита, освен ако в ЕЗР не са посочени достатъчно основания, че незабавното им предаване е от първостепенно значение за правилното провеждане на разследването или за опазването на индивидуални права. Предаването на доказателствата обаче се спира, ако то би довело до сериозни или необратими вреди на засегнатото лице.
3. При предаването на събраните доказателства изпълняващият орган посочва дали изисква доказателствата да бъдат върнати на изпълняващата държава веднага щом престанат да бъдат необходими на издаващата държава.
4. Когато съответните предмети, документи или данни са от значение и за друго производство, изпълняващият орган може, по изрично искане и след консултации с издаващия орган, временно да предаде доказателствата, при условие че ще бъдат върнати на изпълняващата държава, веднага щом престанат да бъдат необходими на издаващата държава или по всяко друго време или повод, договорени между компетентните органи.
Член 14
Правни средства за защита
1. Държавите-членки гарантират, че за процесуално-следствените действия, посочени в ЕЗР, се прилагат правни средства за защита, равностойни на предвидените при сходен национален случай.
2. Материалноправните основания за издаване на ЕЗР могат да се оспорват само чрез иск, предявен в издаващата държава, без да се засягат гаранциите за основните права в изпълняващата държава.
3. Ако не се нарушава необходимостта от гарантиране поверителността на разследването съгласно член 19, параграф 1, издаващият орган и изпълняващият орган вземат необходимите мерки за осигуряване на информация за наличните възможности по националното право за използване на правни средства за защита, когато те станат приложими, и в своевременен срок, за да могат да бъдат приложени ефективно.
4. Държавите-членки правят необходимото сроковете за търсене на правна защита да са същите като предвидените в сходни национални случаи и да се прилагат по начин, който да гарантира възможността за ефективно упражняване на тези правни средства за защита от заинтересованите страни.
5. Издаващият орган и изпълняващият орган се информират взаимно за правните средства за защита, предявени срещу издаването, признаването или изпълнението на ЕЗР.
6. Оспорването на процесуално-следственото действие не спира изпълнението му, освен ако това не е предвидено в сходни национални случаи.
7. Издаващата държава взема предвид успешното оспорване на признаването или изпълнението на ЕЗР в съответствие с нейното национално право. Без да се засягат националните процедурни правила, държавите-членки гарантират, че в хода на наказателното производство в издаващата държава при оценката на получените чрез ЕЗР доказателства се зачитат правата на защита и правото на справедлив процес.
Член 15
Основания за отлагане на признаването или изпълнението
1. Признаването или изпълнението на ЕЗР може да бъде отложено в изпълняващата държава, когато:
а)
нейното изпълнение може да попречи на висящо наказателно разследване или преследване, докато изпълняващата държава счита това за разумно;
б)
съответните предмети, документи или данни вече се използват в друго производство, докато престанат да бъдат необходими за тази цел
2. Веднага след като отпадне основанието за отлагане, изпълняващият орган предприема незабавно необходимите мерки за изпълнение на ЕЗР и уведомява за това издаващия орган по начин, даващ възможност за писмено документиране.
Член 16
Задължение за информиране
1. Получилият ЕЗР компетентен орган в изпълняващата държава, без забавяне и при всички случаи в рамките на една седмица от получаването на ЕЗР, потвърждава получаването на ЕЗР, като попълни и изпрати формуляра, предвиден в приложение Б.
Когато е определен централен орган в съответствие с член 7, параграф 3, това задължение се прилага както за централния орган, така и за изпълняващия орган, който получава ЕЗР от централния орган.
В случаите, посочени в член 7, параграф 6, това задължение се прилага както за компетентния орган, получил първоначално ЕЗР, така и за изпълняващия орган, на когото последно е предадена ЕЗР.
2. Без да се засяга член 10, параграфи 4 и 5, изпълняващият орган уведомява издаващия орган незабавно чрез всички налични средства, когато:
а)
за изпълняващия орган е невъзможно да вземе решение относно признаването или изпълнението, поради обстоятелството, че формулярът, предвиден в приложение А, е непълен или явно неправилен;
б)
изпълняващият орган, в хода на изпълнение на ЕЗР, счете без по-нататъшни проверки, че може да е уместно да извърши процесуално-следствени действия, които не са били първоначално предвидени или не е можело да бъдат уточнени при издаването на ЕЗР, за да се даде възможност на издаващия орган да предприеме по-нататъшни действия в конкретния случай; или
в)
изпълняващият орган установи, че в конкретния случай не може да спази формалностите и процедурите, изрично посочени от издаващия орган в съответствие с член 9.
По искане на издаващия орган информацията се потвърждава без забавяне по начин, даващ възможност за писмено документиране.
3. Без да се засяга член 10, параграфи 4 и 5 изпълняващият орган информира издаващия орган без забавяне и по начин, даващ възможност за писмено документиране за:
а)
всяко решение, прието съгласно член 10 или член 11;
б)
всяко решение за отлагането на изпълнението или признаването на ЕЗР, основанията за отлагането, и ако е възможно - очакваната продължителност на отлагането.
Член 17
Наказателна отговорност на служителите
Докато се намират на територията на изпълняващата държава в рамките на прилагането на настоящата директива, служителите от издаващата държава се считат за служители на изпълняващата държава по отношение на извършени срещу тях или от тях престъпления.
Член 18
Гражданска отговорност на служителите
1. Когато в рамките на прилагането на настоящата директива служителите на дадена държава-членка се намират на територията на друга държава-членка, първата държава-членка носи отговорност за всякакви вреди, причинени от нейните служители по време на извършваните от тях действия, в съответствие с правото на държавата-членка, на чиято територия те действат.
2. Държавата-членка, на чиято територия е нанесена вредата, посочена в параграф 1, поправя тази вреда съгласно условията, приложими за вреди, причинени от собствените ѝ служители.
3. Държавата-членка, чиито служители са причинили вреди на някое лице на територията на друга държава-членка, възстановява изцяло сумите, които последната държава-членка е платила на пострадалите или на лицата, които са имали правото да ги получат от тяхно име.
4. Без да се засяга упражняването на правата ѝ по отношение на трети страни и с изключение на параграф 3, всяка държава-членка се въздържа в случаи, предвидени в параграф 1, да иска обезщетение за вредите, които е претърпяла от друга държава-членка.
Член 19
Поверителност
1. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на ЕЗР издаващият орган и изпълняващият орган спазват надлежно поверителността на разследването.
2. Изпълняващият орган гарантира в съответствие с националното си право поверителността на фактите и съдържанието на ЕЗР, с изключение на необходимото за изпълнението на процесуално-следственото действие. Ако изпълняващият орган не е в състояние да спази изискването за поверителност, той без забавяне уведомява за това издаващия орган.
3. В съответствие с националното си право и ако изпълняващият орган не е посочил друго, издаващият орган не разкрива доказателства или информация, предоставени от изпълняващия орган, освен до степента, до която тяхното разкриване е необходимо за целите на разследването или производството, описани в ЕЗР.
4. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки за това банките да не разкриват на засегнатите клиенти на банката или на трети лица, че на издаващата държава е предадена информация в съответствие с членове 26 и 27 или че се извършва разследване.
Член 20
Защита на личните данни
При изпълнението на настоящата директива държавите-членки гарантират, че личните данни са защитени и могат да бъдат обработвани единствено в съответствие с Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета (17) и принципите на Конвенцията на Съвета на Европа за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни от 28 януари 1981 г. и Допълнителния протокол към нея.
Достъпът до тези данни се ограничава, без да се засягат правата на субекта на данните. Само оправомощени лица могат да имат достъп до тези данни.
Член 21
Разходи
1. Ако в директивата не е предвидено друго, изпълняващата държава поема всички направени на нейната територия разходи, свързани с изпълнението на ЕЗР.
2. Ако изпълняващият орган сметне, че разходите за изпълнението на ЕЗР могат да се окажат извънредно високи, той може да се консултира с издаващия орган за това дали и как разходите биха могли да бъдат поделени или ЕЗР - изменена.
Изпълняващият орган предварително информира издаващия орган за подробностите относно частта от разходите, смятана за извънредно висока.
3. При извънредни обстоятелства, когато не може да се постигне споразумение по отношение на разходите, посочени в параграф 2, издаващият орган може да реши:
а)
да оттегли частично или изцяло ЕЗР; или
б)
да запази ЕЗР и да покрие частта от разходите, смятана за извънредно висока.
ГЛАВА IV
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ВЪВ ВРЪЗКА С ОПРЕДЕЛЕНИ ПРОЦЕСУАЛНО-СЛЕДСТВЕНИ ДЕЙСТВИЯ
Член 22
Временно предаване на издаващата държава на задържани лица с цел извършване на процесуално-следствено действие
1. ЕЗР може да бъде издадена за временното предаване на лице, задържано в изпълняващата държава с цел извършване на процесуално-следствено действие, с оглед на събирането на доказателства, за което се изисква присъствието на това лице на територията на издаващата държава, при условие че лицето бъде върнато обратно в определения от изпълняващата държава срок.
2. В допълнение към основанията за непризнаване или неизпълнение, посочени в член 11, изпълнението на ЕЗР може да бъде отказано и ако:
а)
задържаното лице не даде съгласие; или
б)
вследствие на предаването ще се удължи срокът за задържане на лицето.
3. Без да се засяга параграф 2, буква а), когато изпълняващата държава сметне за необходимо предвид възрастта на лицето или физическото или психическото му състояние, на законния представител на задържаното лице се дава възможност да изрази становище по временното предаване.
4. В случаите, посочени в параграф 1, разрешението за транзитно преминаване на задържаното лице през територията на трета държава-членка („държава-членка на транзитно преминаване“) се предоставя след подаване на заявление, придружено от всички необходими документи.
5. Практическите договорености във връзка с временното предаване на лицето, включително подробностите за условията на неговото задържане в издаващата държава, и датите, до които то трябва да бъде предадено от територията на изпълняващата държава и върнато обратно там, се договарят между издаващата държава и изпълняващата държава, като се прави необходимото да се вземат предвид физическото и психическото състояние на засегнатото лице, както и равнището на сигурност, изисквано в издаващата държава.
6. Предаденото лице остава задържано на територията на издаващата държава и когато е приложимо, на територията на държавата-членка на транзитно преминаване, във връзка с деянията или осъжданията, за които е било задържано в изпълняващата държава, освен ако изпълняващата държава не поиска освобождаването му.
7. Времето, през което лицето е било задържано на територията на издаващата държава, се приспада от срока за задържане, който засегнатото лице изтърпява или ще бъде задължено да изтърпи на територията на изпълняващата държава.
8. Без да се засяга параграф 6, предаденото лице не може да бъде наказателно преследвано или задържано, нито да му бъдат налагани други мерки за ограничаване на личната му свобода в издаващата държава за извършени от него деяния или за осъждания, постановени преди заминаването му от територията на изпълняващата държава и които не са посочени в ЕЗР.
9. Имунитетът, посочен в параграф 8, отпада, ако предаденото лице, след като в продължение на петнадесетдневен непрекъснат срок от датата, на която присъствието му вече не е било необходимо на издаващите органи, е разполагало с възможността да напусне съответната страна:
а)
въпреки това е останало на нейна територия, или
б)
след напускането ѝ се е върнало там.
10. Разходите, свързани с прилагането на настоящия член, се поемат в съответствие с член 21, с изключение на разходите, произтичащи от предаването на лицето към и от издаващата държава, които се поемат от тази държава.
Член 23
Временно предаване към изпълняващата държава на лица, задържани с цел извършване на процесуално-следствено действие
1. ЕЗР може да бъде издадена за временното предаване на лице, задържано в издаващата държава с цел извършване на процесуално-следствено действие, с оглед на събирането на доказателства, за което е необходимо присъствието на лицето на територията на изпълняващата държава.
2. Член 22, параграф 2 буква а) и член 22, параграфи 3-9 се прилагат mutatis mutandis към временното предаване по настоящия член.
3. Разходите, свързани с прилагането на настоящия член, се поемат в съответствие с член 21, с изключение на разходите, произтичащи от предаването на засегнатото лице към и от изпълняващата държава, които се поемат от издаващата държава.
Член 24
Разпит чрез видеоконференция или друго аудио-визуално предаване
1. Ако лице, което се намира на територията на изпълняващата държава, трябва да бъде разпитано като свидетел или вещо лице от компетентните органи в издаващата държава, издаващият орган може да издаде ЕЗР за разпит на свидетеля или вещото лице чрез видеоконференция или друго аудио-визуално предаване в съответствие с параграфи 5-7.
Издаващият орган може да издаде ЕЗР и с цел разпит на заподозряно или обвиняемо лице чрез видеоконференция или друго аудио-визуално предаване.
2. В допълнение към основанията за непризнаване или неизпълнение, посочени в член 11, изпълнението на ЕЗР може да бъде отказано, ако:
а)
заподозряното или обвиняемото лице не даде съгласието си за това; или
б)
изпълнението на такова процесуално-следствено действие в конкретен случай би било в противоречие с основните принципи на правото на изпълняващата държава.
3. Издаващият орган и изпълняващият орган договарят помежду си практическите аспекти. При договарянето на тези аспекти изпълняващият орган се задължава да:
a)
връчи призовка на съответния свидетел или вещо лице, като посочи времето и мястото на разпита;
б)
призове заподозрените или обвиняемите лица да се явят на разпита в съответствие с подробните правила, предвидени в правото на изпълняващата държава, и да информира тези лица за правата им съгласно правото на издаващата държава, достатъчно своевременно, за да им позволи да упражнят ефективно тяхното право на защита;
в)
направи необходимото за установяването на самоличността на лицето, което ще бъде разпитвано.
4. Ако при обстоятелствата на конкретното дело изпълняващият орган няма достъп до технически средства за разпит, провеждан чрез видеоконференция, тези средства могат да му бъдат осигурени от издаващата държава по взаимно съгласие.
5. При разпит чрез видеоконференция или друго аудио-визуално предаване, се прилагат следните правила:
а)
на разпита присъства компетентният орган на изпълняващата държава, подпомаган при необходимост от устен преводач, и отговаря както за установяването на самоличността на лицето, което ще бъде разпитвано, така и за спазването на основните принципи на правото на изпълняващата държава.
Ако изпълняващият орган е на мнение, че по време на разпита се нарушават основните принципи на правото на изпълняващата държава, той незабавно взема необходимите мерки, за да осигури разпитът да продължи в съответствие с тези принципи;
б)
при необходимост, компетентните органи на издаващата държава и на изпълняващата държава договарят помежду си мерки за защита на лицето, което ще бъде разпитвано;
в)
разпитът се провежда пряко от компетентния орган на издаващата държава или под негово ръководство съгласно неговото собствено законодателство;
г)
по искане на издаващата държава или на лицето, което ще бъде разпитвано, изпълняващата държава осигурява, лицето, което ще бъде разпитвано, да бъде подпомогнато от устен преводач, ако е необходимо;
д)
преди разпита заподозрените или обвиняемите лица биват информирани за процесуалните права, които имат, включително правото да не дават обяснения, съгласно правото на изпълняващата държава и на издаващата държава. Свидетелите и вещите лица могат да се позоват на правото си да не дават показания, което те биха имали съгласно правото на изпълняващата или на издаващата държава, като биват информирани за това си право преди разпита.
6. Без да се засягат договорените мерки за защита на лицата, при приключване на разпита изпълняващият орган съставя протокол, в който се посочват датата и мястото на разпита, самоличността на разпитаното лице, самоличността и функциите на всички останали лица в изпълняващата държава, които участват в разпита, положените клетви и техническите условия, при които е проведен разпитът. Изпълняващият орган изпраща този документ на издаващия орган.
7. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да гарантира, че когато лицето е разпитвано на нейна територия в съответствие с настоящия член, и отказва да даде обяснения или показания, въпреки че има задължение за това, или даде неверни обяснения или показания, националното ѝ право се прилага по същия начин, както ако разпитът се състои в рамките на национална процедура.
Член 25
Изслушване чрез телефонна конференция
1. Ако лице, което се намира на територията на дадена държава-членка, трябва да бъде разпитано като свидетел или вещо лице от компетентните органи на друга държава-членка, издаващият орган на последната държава-членка, когато не е уместно или възможно лицето, което трябва да бъде разпитано, да се яви лично на територията ѝ и след като е разгледал възможността за други подходящи средства, може да издаде ЕЗР за изслушване на свидетеля или вещото лице по телефона съгласно предвиденото в параграф 2.
2. Освен ако не е договорено друго, член 24, параграфи 3, 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis към разпити чрез телефонна конференция.
Член 26
Информация за банкови и други финансови сметки
1. ЕЗР може да бъде издадена с цел да се установи дали дадено физическо или юридическо лице, срещу което се води съответното наказателно производство, притежава или контролира една или повече сметки, независимо от техния характер, в банка, която се намира на територията на изпълняващата държава, и ако това е така, да получи всички данни на установените сметки.
2. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да бъде в състояние да предостави информацията, посочена в параграф 1, в съответствие с условията, предвидени в настоящия член.
3. Посочената в параграф 1 информация включва, ако това е поискано в ЕЗР, и сметки, с които лицето, срещу което се води съответното наказателно производство, е упълномощено да се разпорежда.
4. Задълженията в настоящия член се прилагат само доколкото информацията е на разположение на банката, която поддържа сметката.
5. Издаващият орган посочва в ЕЗР причините, поради които счита, че е вероятно поисканата информация да бъде от съществено значение за целите на съответното наказателно производство и основанията за предположението си, че в банки в изпълняващата държава има сметки, както и доколкото съществува информация - кои банки могат да бъдат засегнати. Той също така включва в ЕЗР цялата налична информация, която може да улесни изпълнението ѝ.
6. ЕЗР може да бъде издадена и за да се определи дали дадено физическо или юридическо лице, срещу което се води съответното наказателно производство, притежава една или повече сметки, в небанкова финансова институция, която се намира на територията на изпълняващата държава. Параграфи 3 - 5 се прилагат mutatis mutandis. В този случай и в допълнение към основанията за непризнаване и неизпълнение, посочени в член 11, изпълнението на ЕЗР може да бъде отказано и ако изпълнението на процесуално-следственото действие не би било разрешено при сходен национален случай.
Член 27
Информация за банкови и други финансови операции
1. ЕЗР може да бъде издадена с цел да се съберат данните на конкретни банкови сметки и на банкови операции, които са били извършени през определен период чрез една или повече сметки, посочени в нея, включително данните на всяка сметка на наредител и на получател.
2. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да бъде в състояние да предостави информацията, посочена в параграф 1, в съответствие с определените в настоящия член условия.
3. Задължението, установено в настоящия член, се прилага само доколкото информацията е собственост на банката, в която се намира сметката.
4. Издаващият орган посочва в ЕЗР основанията, поради които счита, че исканата информация е съществена за целта на съответното наказателно производство.
5. ЕЗР може да бъде издадена и във връзка с информацията, предвидена в параграф 1, с позоваване на финансови операции, провеждани от небанкови финансови институции. Параграфи 3-4 се прилагат mutatis mutandis. В тези случаи и в допълнение към основанията за непризнаване и неизпълнение, посочени в член 11, изпълнението на ЕЗР може да бъде отказано и ако изпълнението на процесуално-следственото действие не би било разрешено при сходен национален случай.
Член 28
Процесуално-следствени действия, които изискват събирането на доказателства в реално време, непрекъснато и в продължение на определен период
1. Когато ЕЗР се издава с цел изпълнение на процесуално-следствено действие, което изисква събиране на доказателства в реално време, непрекъснато и в продължение на определен период от време, като например:
а)
наблюдение на банкови или други финансови операции, които се извършват чрез една или повече посочени сметки;
б)
контролирани доставки на територията на изпълняващата държава;
изпълнението ѝ може да бъде отказано, в допълнение към основанията за непризнаване и неизпълнение, посочени в член 11, ако изпълнението на съответното процесуално-следствено действие не би било разрешено при сходен национален случай.
2. Практическите договорености във връзка с процесуално-следственото действие, посочено в параграф 1, буква б) и в други случаи според необходимостта, се договарят между издаващата държава и изпълняващата държава.
3. Издаващият орган посочва в ЕЗР основанията, поради които счита, че поисканата информация е съществена за целта на съответното наказателно производство.
4. Компетентните органи на изпълняващата държава имат правото да действат, да ръководят и да контролират операциите, свързани с изпълнението на ЕЗР, посочена в параграф 1.
Член 29
Разследвания под прикритие
1. ЕЗР може да бъде издадена с цел да се отправи искане към изпълняващата държава да съдейства на издаващата държава за провеждане на разследвания на престъплението от длъжностни лица под прикритие или с фалшива самоличност (разследвания под прикритие).
2. Издаващият орган посочва в ЕЗР основанията, поради които счита, че разследването под прикритие е вероятно да бъде от значение за целта на съответното наказателно производство. Решението за признаване и изпълнение на ЕЗР, издадена съгласно настоящия член, се взема за всеки отделен случай от компетентните органи на изпълняващата държава при зачитане на националното ѝ право и процедури.
3. В допълнение към основанията за непризнаване и неизпълнение, посочени в член 11, издаващият орган може да откаже изпълнението на ЕЗР, посочена в параграф 1, ако:
а)
изпълнението на разследването под прикритие не би било разрешено при сходен национален случай; или
б)
не е било възможно да се постигне споразумение по договореностите за разследвания под прикритие съгласно параграф 4.
4. Разследвания под прикритие се извършват в съответствие с националното право и процедури на държавата-членка, на чиято територия се осъществява разследването под прикритие. Единствено компетентните органи на изпълняващата държава имат правото да действат, да ръководят и да контролират операциите, свързани с разследването под прикритие. Продължителността на разследването под прикритие, подробните условия, както и правният статут на съответните длъжностни лица, участващи в разследвания под прикритие, се договарят между издаващата държава и изпълняващата държава, при надлежно зачитане на националното им право и процедури.
ГЛАВА V
ПРИХВАЩАНЕ НА ДАЛЕКОСЪОБЩЕНИЯ
Член 30
Прихващане на далекосъобщения с техническата помощ на друга държава-членка
1. ЕЗР може да бъде издадена за прихващане на далекосъобщения в държавата-членка, от която е необходима техническа помощ.
2. Когато повече от една държава-членка е в състояние да окаже цялата необходима техническа помощ за едно и също прихващане на далекосъобщения, ЕЗР се изпраща само на една от тях. С приоритет се ползва държавата, където се намира или ще се намира лицето, което е обект на прихващането.
3. Посочената в параграф 1 ЕЗР съдържа и следната информация:
а)
информация за целта на идентифициране на обекта на прихващането;
б)
желаната продължителност на прихващането; и
в)
достатъчно технически данни, по-специално идентификатора на обекта, за да се гарантира изпълнението на ЕЗР.
4. Издаващият орган посочва в ЕЗР основанията поради които смята, че посоченото процесуално-следствено действие е подходящо за целта на съответното наказателно производство.
5. В допълнение към основанията за непризнаване или неизпълнение, посочени в член 11, изпълнението на посочената в параграф 1 ЕЗР може да бъде отказано и ако съответното процесуално-следствено действие не би било разрешено при сходен национален случай. Изпълняващата държава може да обвърже предоставянето на съгласието си със спазване на условия, които биха били спазвани при сходен национален случай.
6. Посочената в параграф 1 ЕЗР може да бъде изпълнена чрез:
а)
предаване на далекосъобщения незабавно към издаващата държава; или
б)
прихващане, записване и последващо предаване на резултата от прихващането на далекосъобщения към издаващата държава.
Издаващият орган и изпълняващият орган провеждат взаимни консултации с оглед постигане на съгласие за това дали прихващането да се извършва в съответствие с буква а) или буква б).
7. При издаване на посочената в параграф 1 ЕЗР или по време на прихващането издаващият орган може, в случай че има специално основание за това, да поиска и транскрибиране, декодиране или декриптиране на записа, при условие че има съгласие от страна на изпълняващия орган.
8. Разходите, възникнали във връзка с прилагането на настоящия член, се поемат в съответствие с член 21, с изключение на разходите, произтичащи от транскрибирането, декодирането или декриптирането на прихванатите съобщения, които се поемат от издаващата държава.
Член 31
Уведомяване на държавата-членка, където се намира лицето - обект на прихващане и от която не е необходима техническа помощ
1. В случаите, когато за целите на извършване на процесуално-следствено действие прихващането на далекосъобщения е разрешено от компетентния орган на една държава-членка („прихващащата държава-членка“) и адресът за съобщения на лицето - обект на прихващане, посочен в заповедта за прихващане, се използва на територията на друга държава-членка („уведомената държава-членка“), от която не е необходима техническа помощ за осъществяване на прихващането, прихващащата държава-членка уведомява компетентния орган на уведомената държава-членка за прихващането:
а)
преди да бъде извършено прихващането в случаите, когато компетентният орган на прихващащата държава знае към момента на издаването на заповедта за прихващането, че лицето - обект на прихващане, е или ще бъде на територията на уведомената държава-членка;
б)
по време на прихващането или след неговото извършване, веднага след като разбере, че лицето - обект на прихващане, се намира или се е намирало на територията на уведомената държава-членка по време на прихващането.
2. Уведомяването, посочено во параграф 1, се извършва чрез формуляра, предвиден в приложение В.
3. Компетентният орган на уведомената държава-членка може, в случаите когато прихващането не би било разрешено в сходен национален случай, да уведоми, без забавяне и най-късно до 96 часа след получаване на уведомлението по параграф 1, компетентният орган на прихващащата държава-членка:
а)
че прихващането не може да бъде извършено или се прекратява; и
б)
при необходимост, че вече прихванат материал, докато лицето - обект на прихващането се е намирало на нейната територия, не може да бъде използван или може да бъде използван единствено при условия, уточнени от компетентния орган. Компетентният орган на уведомената държава-членка информира компетентния орган на прихващащата държава-членка за основанията, обосноваващи тези условия.
4. Член 5, параграф 2 се прилага mutatis mutandis за уведомяването, посочено в параграф 2.
ГЛАВА VI
ВРЕМЕННИ МЕРКИ
Член 32
Временни мерки
1. Издаващият орган може да издаде ЕЗР с цел да се предприеме някое процесуално-следствено действие с оглед на временното предотвратяване на унищожаването, промяната, преместването, предаването на вещ, която може да се използва като доказателство, или разпореждането с такава вещ.
2. Изпълняващият орган взема решение относно временната мярка и го съобщава възможно най-скоро и ако е осъществимо, в рамките на 24 часа от получаването на ЕЗР.
3. Когато е отправено искане за временната мярка, посочена в параграф 1, издаващият орган посочва в ЕЗР дали доказателствата ще се предадат на издаващата държава или ще останат в изпълняващата държава. Изпълняващият орган признава и изпълнява такава ЕЗР и предава доказателствата в съответствие с процедурите, предвидени в настоящата директива.
4. Когато в съответствие с параграф 3 ЕЗР е съпътствана от инструкция доказателствата да останат в изпълняващата държава, издаващият орган посочва датата на прекратяване на временната мярка, посочена в параграф 1, или очакваната дата за внасяне на искането за предаване на доказателствата на издаващата държава.
5. След консултация с издаващия орган, изпълняващият орган може в съответствие с националното си право и практика да определи подходящи условия с оглед на обстоятелствата по случая, за да ограничи срока, за който временната мярка, посочена в параграф 1, трябва да остане в сила. Ако в съответствие с тези условия изпълняващият орган предвиди прекратяване на временната мярка, изпълняващият орган информира издаващия орган, на който се дава възможността да представи своите бележки. Издаващият орган незабавно уведомява изпълняващия орган за прекратяването на временната мярка, посочена в параграф 1.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 33
Уведомления
1. До 22 май 2017 г. всяка държава-членка уведомява Комисията относно следното:
а)
органът или органите, който(ито) в съответствие с националното ѝ право е(са) компетентни съгласно член 2, букви в) и г), когато държавата-членка е издаваща държава или изпълняваща държава;
б)
езиците, които могат да се използват за ЕЗР съгласно посоченото в член 5, параграф 2;
в)
информацията относно определения(те) централен(ни) орган(и), ако държавата-членка желае да се възползва от възможността, предоставена в член 7, параграф 3. Тази информация е обвързваща за органите на издаващата държава.
2. Всяка държава-членка може да предостави на Комисията и списък на необходимите документи, които ще изисква по член 22, параграф 4.
3. Държавите-членки информират Комисията за всяка следваща промяна в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Комисията предоставя достъп до информацията, получена съгласно настоящия член, на всички държави-членки и на EJN. EJN предоставя информацията на своя уебсайт, посочен в член 9 от Решение 2008/976/ПВР на Съвета (18).
Член 34
Отношение към други правни инструменти, споразумения и договорености
1. Без да се засяга прилагането им между държавите-членки и трети държави, както и временното им прилагане по силата на член 35, считано от 22 май 2017 г. настоящата директива заменя съответните разпоредби на следните конвенции, приложими между държавите-членки, обвързани от настоящата директива:
а)
Европейската конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси на Съвета на Европа от 20 април 1959 г., както и двата ѝ допълнителни протокола, и двустранните споразумения, сключени по силата на член 26 от нея;
б)
Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген;
в)
Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите - членки на Европейския съюз, и Протокола към нея.
2. Рамково решение 2008/978/ПВР се заменя с настоящата директива за държавите-членки, които са обвързани от настоящата директива. Разпоредби на Рамково решение 2003/577/ПВР се заменят за държавите-членки, които са обвързани от настоящата директива, по отношение на обезпечаването на доказателства.
За държавите-членки, които са обвързани от настоящата директива, позоваванията на Рамково решение 2008/978/ПВР и по отношение на обезпечаването на доказателства, на Рамково решение 2003/577/ПВР, се считат за позовавания на настоящата директива.
3. В допълнение към настоящата директива държавите-членки могат да сключват или да продължават да прилагат двустранни или многостранни споразумения или договорености с други държави-членки след 22 май 2017 г. само доколкото те дават възможност за допълнително укрепване на целите на настоящата директива и способстват за опростяването или допълнителното улесняване на процедурите за събиране на доказателства и при условие че се спазва равнището на гаранции, определено в настоящата директива.
4. До 22 май 2017 г. държавите-членки уведомяват Комисията за съществуващите споразумения и договорености, посочени в параграф 3, които те желаят да продължат да прилагат. Държавите-членки също така уведомяват Комисията в тримесечен срок от подписването на нови споразумения или договорености, посочени в параграф 3.
Член 35
Преходни разпоредби
1. Действащите актове за взаимопомощ по наказателноправни въпроси продължават да се прилагат по отношение на исканията за взаимопомощ, получени преди 22 май 2017 г. Решенията за обезпечаване на доказателства, постановени по силата на Рамково решение 2003/577/ПВР и получени до 22 май 2017 г., също се уреждат от това рамково решение.
2. Член 8, параграф 1 се прилага mutatis mutandis за ЕЗР, когато е налице решение за обезпечаване, постановено съгласно Рамково решение 2003/577/ПВР.
Член 36
Транспониране
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки за спазване на настоящата директива до 22 май 2017 г.
2. Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. До 22 май 2017 г. държавите-членки предават на Комисията текста на разпоредбите, с които въвеждат в националното си право задълженията, наложени им с настоящата директива.
Член 37
Доклад относно прилагането
Не по-късно от пет години след 21 май 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива въз основа на постъпилата качествена и количествена информация, който включва по-специално оценка на въздействието на сътрудничеството по наказателноправни въпроси и защитата на физическите лица, както и изпълнението на разпоредбите относно прихващането на далекосъобщения с оглед на техническия прогрес. Докладът се придружава, при необходимост, от предложения за изменения на настоящата директива.
Член 38
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 39
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
DIRETTIVA 2014/41/UE TAL-PARLAMENT EWROPEW U TAL-KUNSILL
tat-3 ta' April 2014
dwar l-Ordni ta' Investigazzjoni Ewropew f'materji kriminali
IL-PARLAMENT EWROPEW U L-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 82(1)(a) tiegħu,
Wara li kkunsidraw l-inizjattiva tar-Renju tal- Belġju, tar-Repubblika tal-Bulgarija, tar-Repubblika tal-Estonja, tar-Renju ta' Spanja, tar-Repubblika tal-Awstrija, tar-Repubblika tas-Slovenja u tar-Renju tal-Isvezja,
Wara li l-abbozz tal-att leġiżlattiv intbagħat lill-parlamenti nazzjonali,
Filwaqt li jaġixxu skont il-proċedura leġislattiva ordinarja (1),
Billi:
(1)
L-Unjoni Ewropea stabbilixxiet għaliha stess l-objettiv li żżomm u tiżviluppa spazju ta' libertà, sigurtà u ġustizzja.
(2)
Taħt l-Artikolu 82(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE), il-kooperazzjoni ġudizzjarja f'materji kriminali fl-Unjoni għandha tkun ibbażata fuq il-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku ta' sentenzi u deċiżjonijiet ġudizzjarji, li, mill-Kunsill Ewropew ta' Tampere tal-15 u s-16 ta' Ottubru 1999 'l hawn, ġie komunement imsejjaħ bħala bażi importanti tal-kooperazzjoni ġudizzjarja f'materji kriminali fi ħdan l-Unjoni.
(3)
Id-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2003/577/ĠAI (2) indirizzat il-ħtieġa ta' rikonoxximent reċiproku immedjat ta' mandati għall-prevenzjoni tal-qerda, it-trasformazzjoni, iċ-ċaqliq, it-trasferiment jew ir-rimi ta' provi. Madankollu, minħabba l-fatt li l-istrument hu ristrett għall-fażi tal-iffriżar, il-mandat tal-iffriżar jeħtieġ li jkun akkumpanjat minn talba separata għat-trasferiment tal-provi lill-Istat li jemetti l-ordni (“l-Istat emittenti”) f'konformità mar-regoli li japplikaw għall-assistenza reċiproka f'materji kriminali. Dan jirriżulta fi proċedura b'żewġ stadji detrimentali għall-effiċjenza tagħha. Barra minn hekk, dan ir-reġim jikkoeżisti mal-istrumenti tradizzjonali ta' kooperazzjoni u għalhekk rari jintuża fil-prattika mill-awtoritajiet kompetenti.
(4)
Id-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2008/978/ĠAI (3) dwar il-mandat Ewropew għall-provi (EEW, European Evidence Warrant) ġiet adottata sabiex jiġi applikat il-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku sabiex jinkisbu oġġetti, dokumenti u data għall-użu fi proċedimenti f'materji kriminali. Madankollu, l-EEW japplika biss għal provi li diġà jeżistu u għalhekk ikopri spettru limitat ta' kooperazzjoni ġudizzjarja f'materji kriminali fir-rigward tal-provi. Minħabba l-kamp ta' applikazzjoni limitat tiegħu, l-awtoritajiet kompetenti kienu liberi li jużaw ir-reġim il-ġdid jew li jużaw il-proċeduri ta' assistenza legali reċiproka li f'kull każ jibqgħu japplikaw għall-provi li jaqgħu barra l-kamp ta' applikazzjoni tal-EEW.
(5)
Mill-adozzjoni tad-Deċiżjonijiet Kwadru 2003/577/ĠAI u 2008/978/ĠAI 'l hawn, jidher ċar li l-qafas eżistenti għall-ġbir ta' provi huwa wisq frammentat u kkumplikat. Għalhekk, huwa meħtieġ approċċ ġdid.
(6)
Fil-programm ta' Stokkolma adottat mill-Kunsill Ewropew tal-10 sal-11 ta' Diċembru 2009, il-Kunsill Ewropew ikkunsidra li l-istabbiliment ta' sistema komprensiva għall-ksib ta' provi f'każijiet b'dimensjoni transkonfinali, abbażi tal-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku, għandu jitkompla. Il-Kunsill Ewropew indika li l-istrumenti eżistenti f'dan il-qasam kienu jikkostitwixxu reġim frammentarju u li kien meħtieġ approċċ ġdid, ibbażat fuq il-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku, li madankollu jżomm kont ukoll tal-flessibbiltà tas-sistema tradizzjonali ta' assistenza legali reċiproka. Għaldaqstant, il-Kunsill Ewropew appella għal sistema komprensiva li tissostitwixxi l-istrumenti kollha eżistenti f'dan il-qasam, inkluża d-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2008/978/ĠAI, li tkopri kemm jista' jkun it-tipi kollha ta' provi, li tinkludi skadenzi għall-infurzar u tillimita kemm jista' jkun ir-raġunijiet għaċ-ċaħda.
(7)
Dan l-approċċ il-ġdid għandu jkun ibbażat fuq strument uniku msejjaħ l-Ordni ta' Investigazzjoni Ewropew (OIE). L-OIE għandu jinħareġ għall-fini tat-twettiq ta' miżura investigattiva speċifika waħda jew iżjed fl-Istat li jesegwixxi l-OIE (“l-Istat ta' eżekuzzjoni”) bil-ħsieb li jinġabru l-provi. Dan jinkludi l-ksib ta' provi li jkunu diġà fil-pussess tal-awtorità ta' eżekuzzjoni.
(8)
L-OIE għandu jkun orizzontali fl-ambitu u għaldaqstant għandu japplika għall-miżuri investigattivi kollha mmirati biex jiġbru l-provi. Madankollu, it-twaqqif ta' skwadra ta' investigazzjoni konġunta u l-ġbir ta' provi fi ħdan skwadra bħal din jeħtieġu regoli speċifiċi li jkun aħjar jekk jiġu ttrattati separatament. Mingħajr preġudizzju għall-applikazzjoni ta' din id-Direttiva, l-istrumenti eżistenti għandhom għaldaqstant jibqgħu japplikaw għal din it-tip ta' miżura investigattiva.
(9)
Din id-Direttiva ma tapplikax għal sorveljanza transkonfinali kif imsemmi fil-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta' Schengen (4).
(10)
L-OIE għandu jiffoka fuq il-miżura investigattiva li għandha tiġi eżegwita. L-awtorità emittenti qiegħda fl-aħjar pożizzjoni li tiddeċiedi, abbażi tal-għarfien tagħha tad-dettalji tal-investigazzjoni kkonċernata, liema miżura investigattiva għandha tintuża. Madankollu, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha, fejn hu possibbli, tuża tip ieħor ta' miżura investigattiva jekk il-miżura indikata ma teżistix taħt il-liġi nazzjonali tagħha jew ma tkunx disponibbli f'każ domestiku simili. Id-disponibbiltà għandha tirriferi għall-okkażjonijiet fejn il-miżura investigattiva indikata teżisti taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni iżda hija legalment disponibbli f'ċerti sitwazzjonijiet biss, pereżempju fejn il-miżura investigattiva tista' tiġi eżegwita biss għal reati ta' ċertu grad ta' serjetà, kontra persuni li fir-rigward tagħhom diġà hemm grad ta' suspett jew bil-kunsens tal-persuna kkonċernata. Għandu jkun permissibbli għall-awtorità ta' eżekuzzjoni li tirrikorri għal tip ieħor ta' miżura investigattiva fejn din tikseb l-istess riżultat bħall-miżura investigattiva prevista fl-OIE b' mezzi li jinvolvu inqas indħil fid-drittijiet fundamentali.
(11)
L-OIE għandu jintgħażel fejn l-eżekuzzjoni ta' miżura investigattiva tidher proporzjonata, adegwata u applikabbli għall-każ inkwistjoni. L-awtorità emittenti għandha għalhekk taċċerta jekk il-provi mfittxija humiex meħtieġa u proporzjonati għall-fini tal-proċedimenti, jekk il-miżura investigattiva magħżula hijiex meħtieġa u proporzjonata għall-ġbir ta' dawn il-provi, u jekk, permezz tal-ħruġ ta' OIE, Stat Membru ieħor għandux ikun involut fil-ġbir tal-prova konċernata. L-istess valutazzjoni għandha ssir fil-proċedura ta' validazzjoni, meta tkun meħtieġa l-validazzjoni ta' OIE taħt din id-Direttiva. L-eżekuzzjoni ta' OIE ma għandhiex tiġi rrifjutata għal raġunijiet differenti minn dawk iddikjarati f'din id-Direttiva. Madankollu l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tkun intitolata li tagħżel miżura investigattiva anqas intrusiva minn dik indikata fl-OIE jekk din tippermetti li jinkisbu riżultati simili.
(12)
Meta tinħareġ OIE l-awtorità emittenti li toħroġha għandha tagħti attenzjoni partikolari biex jiġi żgurat ir-rispett sħiħ għad-drittijiet stabbiliti fl-Artikolu 48 tal-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea (“il-Karta”). Il-preżunzjoni tal-innoċenza u d-drittijiet ta' difiża fi proċedimenti kriminali, huma pilastru tad-drittijiet fundamentali rikonoxxuti fil-Karta fil-qasam tal-ġustizzja kriminali. Kwalunkwe limitazzjoni ta' tali drittijiet minn miżura investigattiva ordnata skont id-dispożizzjonijiet ta' din id-Direttiva għandha tkun konformi b'mod sħiħ mar-rekwiżiti stabbiliti fl-Artikolu 52 tal-Karta fir-rigward tan-neċessità, il-proporzjonalità u l-għanijiet li għandha tfittex, partikolarment il-ħarsien tad-drittijiet u l-libertajiet tal-oħrajn.
(13)
Sabiex tkun żgurata t-trażmissjoni tal-OIE lill-awtorità kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni, l-awtorità emittenti tista' tuża kwalunkwe mezz possibbli jew rilevanti ta' trażmissjoni, pereżempju s-sistema sigura tat-telekomunikazzjoni tan-Network Ġudizzjarju Ewropew, il-Eurojust, jew mezzi oħra użati mill-awtoritajiet ġudizzjarji jew tal-infurzar tal-liġi.
(14)
Meta jagħmlu dikjarazzjoni dwar is-sistema lingwistika, l-Istati Membri huma mħeġġa li jinkludu minn tal-inqas lingwa waħda li tintuża komunement fl-Unjoni differenti mil-lingwa jew lingwi uffiċjali tagħhom.
(15)
Din id-Direttiva għandha tiġi implimentata filwaqt li jitqiesu d-dispożizzjonijiet tad-Direttivi 2010/64/UE (5), 2012/13/UE (6) u 2013/48/UE (7) tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill li jinvolvu drittijiet proċedurali fi proċedimenti kriminali.
(16)
Il-miżuri mhux koerċitivi jistgħu jkunu, pereżempju, miżuri tali li ma jiksrux id-dritt tal-privatezza jew id-dritt tal-proprjetà, skont kif tipprevedi l-liġi nazzjonali.
(17)
Il-prinċipju ta' ne bis in idem huwa prinċipju fundamentali tal-liġi fl-Unjoni, kif rikonoxxut mill-Karta u żviluppat mill-ġurisprudenza tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea. Għaldaqstant l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tkun intitolata li tirrifjuta l-eżekuzzjoni ta' OIE jekk l-eżekuzzjoni tagħha tmur kontra dak il-prinċipju. Minħabba n-natura preliminari tal-proċedimenti li fuqhom tissejjes OIE, l-eżekuzzjoni tagħha ma għandhiex tkun suġġetta għal rifjut fejn ikollha l-għan li tistabbilixxi jekk hemmx xi kunflitt possibbli mal-prinċipju ne bis in idem jew fejn l-awtorità emittenti tkun tat assigurazzjonijiet li l-evidenza trasferita b'riżultat tal-eżekuzzjoni ta' OIE ma tiġix użata għall-finijiet ta' prosekuzzjoni jew biex timponi xi sanzjoni fuq persuna li l-każ tagħha jkun ġie maqtugħ definittivament fi Stat Membru ieħor għall-istess fatti.
(18)
Bħal fi strumenti oħra ta' rikonoxximent reċiproku, din id-Direttiva ma għandhiex l-effett li timmodifika l-obbligu tar-rispett għad-drittijiet fundamentali u għall-prinċipji fundamentali legali kif imnaqqxa fl-Artikolu 6 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea (TUE) u fil-Karta. Sabiex dan ikun ċar, ġiet inserita dispożizzjoni speċifika fit-test.
(19)
Il-ħolqien ta' spazju ta' libertà, sigurtà u ġustizzja fl-Unjoni huwa bbażat fuq fiduċja reċiproka u presunzjoni ta' konformità, minn Stati Membri oħra, mad-dritt tal-Unjoni u, b'mod partikolari, mad-drittijiet fundamentali. Madankollu, dik il-presunzjoni hija konfutabbli. Konsegwentement, jekk ikun hemm raġunijiet sostantivi biex wieħed jemmen li l-eżekuzzjoni ta' miżura investigattiva indikata fl-OIE tkun tirriżulta fi ksur ta' dritt fundamentali tal-persuna kkonċernata u li l-Istat Membru ta' eżekuzzjoni ser jinjora l-obbligi tiegħu dwar il-ħarsien tad-drittijiet fundamentali rikonoxxuti fil-Karta, l-eżekuzzjoni tal-OIE għandha tiġi rifjutata.
(20)
Għandu jkun possibbli li jiġi rrifjutat OIE fejn ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni tiegħu fl-Istat ta' eżekuzzjoni jkun jinvolvi ksur ta' immunità jew privileġġ f'dak l-Istat. M'hemm l-ebda definizzjoni komuni dwar x'jikkostitwixxi immunità jew privileġġ fid-dritt tal-Unjoni, id-definizzjoni preċiża ta' dawn it-termini titħalla għalhekk għal-liġi nazzjonali, li tista' tinkludi protezzjonijiet li japplikaw għal professjonijiet mediċi u legali, iżda m'għandhomx jiġu interpretati b'mod li jmur kontra l-obbligu li jiġu aboliti ċerti raġunijiet għar-rifjut fil-Protokoll għall-Konvenzjoni dwar Assistenza Reċiproka f'Materji Kriminali bejn l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea (8). Dawn jistgħu jinkludu wkoll, anki jekk mhumiex neċessarjament meqjusa bħala privileġġ jew immunità, regoli relatati mal-libertà tal-istampa u l-libertà tal-espressjoni f'mezzi oħra tax-xandir.
(21)
Huma meħtieġa limiti taż-żmien biex tiġi żgurata kooperazzjoni rapida, effettiva u konsistenti bejn l-Istati Membri f'materji kriminali. Deċiżjoni dwar ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni, u l-eżekuzzjoni proprja ta' miżura investigattiva, għandhom jittieħdu bl-istess rapidità u prijorità bħal fir-rigward ta' każ domestiku simili. Għandu jsir provvediment għal skadenzi ta' żmien biex jiġi żgurat li d-deċiżjoni jew l-eżekuzzjoni jsiru fi żmien raġonevoli jew sabiex jiġu rispettati l-limitazzjonijiet proċedurali fl-Istat emittenti.
(22)
Ir-rimedji legali disponibbli kontra OIE għandhom ikunu tal-inqas ugwali għal dawk disponibbli fil-każ domestiku kontra l-miżura investigattiva kkonċernata. F'konformità mal-liġi nazzjonali tagħhom l-Istati Membri għandhom jiżguraw l-applikabbiltà ta' dawk ir-rimedji legali, anke billi jgħarrfu lill kwalunkwe parti interessata fiż-żmien tajjeb bil-possibbiltajiet u l-modi biex tfittixhom. Fil-każijiet fejn oġġezzjonijiet kontra OIE jiġu ppreżentati minn parti interessata fl-Istat ta' eżekuzzjoni fir-rigward tar-raġunijiet sostantivi għall-ħruġ tal-OIE, ikun jaqbel li l-informazzjoni dwar tali kontestazzjoni tintbagħat lill-awtorità emittenti u li l-parti interessata tiġi infurmata b'dan.
(23)
L-ispejjeż li jintefqu fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni għall-eżekuzzjoni ta' OIE għandhom jiġu assunti esklużivament minn dak l-Istat, fil-konformitá mal-prinċipju ġenerali tar-rikonoxximent reċiproku. Madankollu, l-eżekuzzjoni ta' OIE tista' tirriżulta fi spejjeż eċċezzjonalment għolja għall-Istat ta' eżekuzzjoni. Dawn l-ispejjeż eċċezzjonalment għolja jistgħu jkunu, pereżempju, opinjonijiet kumplessi minn esperti jew operazzjonijiet estensivi tal-pulizija jew attivitajiet ta' sorveljanza fuq perijodu ta' żmien twil. Dan ma għandux ixekkel l-eżekuzzjoni ta' OIE u l-awtoritajiet emittenti u tal-eżekuzzjoni għandhom jistabbilixxu liema spejjeż ser jitqiesu bħala eċċezzjonalment għolja. Il-kwistjoni tal-ispejjeż tista' ssir suġġetta għal konsultazzjonijiet bejn l-Istat emittenti u l-Istat ta' eżekuzzjoni u huwa rrakkomandat li l-kwistjoni tiġi solvuta fl-istadju ta' konsultazzjonijiet. Bħala l-aħħar rimedju, l-awtorità emittenti tista' tiddeċiedi li tirtira l-OIE jew li żżommu u dik il-parti tal-ispejjeż stmata kemm bħala eċċezzjonalment għolja mill-Istat ta' eżekuzzjoni kif ukoll assolutament meħtieġa waqt l-iżvolġiment tal-proċedimenti, għandha tkun koperta mill-Istat emittenti. Il-mekkaniżmu pprovdut ma għandux jikkostitwixxi raġuni oħra għal ċaħda, u fl-ebda każ ma għandu jintuża abbużivament b'tali mod li jdewwem jew jimpedixxi l-eżekuzzjoni tal-OIE.
(24)
L-OIE jistabbilixxi reġim uniku għall-ksib ta' provi. Madankollu, meħtieġa regoli addizzjonali għal xi tipi ta' miżuri investigattivi li għandhom jiġu previsti fl-OIE, bħat-trasferiment temporanju ta' persuni miżmuma f'kustodja, is-seduti permezz ta' vidjokonferenza jew konferenza telefonika, il-ksib ta' informazzjoni relatata ma' kontijiet bankarji jew transazzjonijiet bankarji, konsenji kkontrollati jew investigazzjonijiet sigrieti. Il-miżuri investigattivi li jimplikaw ġbir ta' provi fi żmien reali, kontinwament u matul ċertu perijodu ta' żmien għandhom ikunu koperti mill-OIE, iżda kull fejn ikun meħtieġ għandu jintlaħaq qbil dwar arranġamenti prattiċi bejn l-Istat emittenti u l-Istat ta' eżekuzzjoni sabiex jiġu akkommodati d-differenzi bejn il-liġijiet nazzjonali ta' dawk l-Istati.
(25)
Din id-Direttiva tistabbilixxi regoli dwar it-twettiq, fl-istadji kollha tal-proċedimenti kriminali, inkluża l-fażi tas-smigħ, ta' miżura investigattiva, jekk meħtieġ bil-parteċipazzjoni tal-persuna kkonċernata bil-ħsieb li jinġabru provi. Pereżempju, OIE jista' jinħareġ għat-trasferiment temporanju tal-persuna konċernata għall-Istat emittenti jew biex isir smigħ b'vidjokonferenza. Madankollu, fejn dik il-persuna għandha tiġi trasferita għal Stat Membru ieħor għall-finijiet ta' prosekuzzjoni, inkluż it-tressiq ta' dik il-persuna għandha titressaq quddiem qorti biex tiġi proċessata, għandu jinħareġ Mandat ta' Arrest Ewropew (EAW, European Arrest Warrant) f'konformità mad-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2002/584/ĠAI (9).
(26)
Bil-ħsieb tal-użu proporzjonat ta' EAW,,l-awtorità emittenti għandha tikkunsidra jekk OIE jkunx mezz effettiv u proporzjonat biex jiġu segwiti proċedimenti kriminali. L-awtorità emittenti għandha tikkunsidra, b'mod partikolari, jekk il-ħruġ ta' OIE għas-smigħ ta' persuna suspettata jew akkużata permezz ta' vidjokonferenza jistax iservi bħala alternattiva effettiva.
(27)
OIE jista' jinħareġ biex tinkiseb evidenza rigward il-kontijiet, ta' kwalunkwe tip, li jkunu qed jinżammu fi kwalunkwe bank jew kwalunkwe istituzzjoni finanzjarja mhux bankarja oħra minn persuna suġġetta għal proċedimenti kriminali. Dik il-possibbiltà għandha tinftiehem fis-sens wiesa' bħala li tkopri mhux il-persuni suspettati jew akkużati biss iżda wkoll kwalunkwe persuna oħra li fir-rigward tagħha tali informazzjoni titqies li tkun meħtieġa mill-awtoritajiet kompetenti matul il-proċedimenti kriminali.
(28)
Fejn f'din id-Direttiva ssir referenza għall-istituzzjonijiet finanzjarji, dan it-terminu għandu jinftiehem fis-sens tad-definizzjoni rilevanti fl-Artikolu 3 tad-Direttiva 2005/60/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (10).
(29)
Meta jinħareġ OIE biex jinkisbu “dettalji” ta' kont speċifiku, il-kelma “dettalji” għandha tinftiehem li tinkludi tal-inqas l-isem u l-indirizz tad-detentur tal-kont, id-dettalji ta' kwalunkwe prokura miżmuma fuq il-kont, u kwalunkwe dettall jew dokument ieħor provdut mid-detentur tal-kont meta nfetaħ il-kont u li għadu jinżamm mill-bank.
(30)
Il-possibbiltajiet ta' kooperazzjoni taħt din id-Direttiva dwar l-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet ma għandhomx ikunu limitati għall-kontenut tat-telekomunikazzjoni, iżda jistgħu jkopru wkoll id- data ta' traffiku u post assoċjata ma' dawn it-telekomunikazzjonijiet, li tippermetti lill-awtoritajiet li joħorġu OIE għall-finijiet li jiksbu data inqas intrużiva dwar telekomunikazzjonijiet. OIE li jinħareġ biex tinkiseb data storika ta' traffiku u post relatata ma' telekomunikazzjonijiet għandu jiġi ttrattat skont is-sistema ġenerali applikabbli għal-eżekuzzjoni tal-OIE u jista' jkun ikkunsidrat, skont it-termini tal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni, bħala miżura investigattiva koerċitiva.
(31)
Fejn diversi Stati Membri jkunu f'pożizzjoni li jipprovdu l-assistenza teknika meħtieġa, OIE għandu jintbagħat lil wieħed minnhom biss u għandha tingħata prijorità lill-Istat Membru fejn tkun tinsab il-persuna konċernata. L-Istati Membri fejn jinsab is-suġġett tal-interċettazzjoni u li minnhom ma tinħtieġ l-ebda assistenza teknika biex issir l-interċettazzjoni għandhom jiġu notifikati dwarha skont din id-Direttiva. Madankollu, fejn l-assistenza teknika tista' ma tiġix riċevuta minn sempliċiment Stat Membru wieħed, OIE jista' jintbagħat lil aktar minn Stat ta' eżekuzzjoni wieħed.
(32)
F'OIE li jinkludi talba għall-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet, l-awtorità emittenti għandha tipprovdi lill-awtorità ta' eżekuzzjoni informazzjoni suffiċjenti bħal dettalji tal-għemil kriminali taħt investigazzjoni, sabiex tippermetti lill-awtorità ta' eżekuzzjoni tivvaluta jekk dik il-miżura investigattiva tkunx awtorizzata f'każ domestiku simili.
(33)
L-Istati Membri għandhom jikkunsidraw l-importanza li jiġi żgurat li l-assistenza teknika tista' tiġi pprovduta minn fornitur ta' servizz li jopera networks u servizzi ta' telekomunikazzjoni disponibbli pubblikament fit-territorju tal-Istat Membru kkonċernat, sabiex tiġi ffaċilitata kooperazzjoni skont dan l-istrument fir-rigward tal-interċettazzjoni legali ta' telekomunikazzjonijiet.
(34)
Din id-Direttiva, permezz tal-kamp ta' applikazzjoni tagħha, tittratta biss miżuri provviżorji unikament bil-ħsieb tal-ġbir ta' provi. F'dan ir-rigward, għandu jiġi enfasizzat li kwalunkwe oġġett, inklużi assi finanzjarji, jista' jkun suġġett għal diversi miżuri interim matul il-proċedimenti kriminali, mhux biss bil-ħsieb tal-ġbir ta' provi iżda wkoll bil-ħsieb ta' konfiska. Id-distinzjoni bejn iż-żewġ objettivi ta' miżuri interim mhijiex dejjem ovvja u li l-objettiv tal-miżura interim jista' jinbidel matul il-proċedimenti. Għal din ir-raġuni, huwa kruċjali li tinżamm interrelazzjoni bla xkiel bejn id-diversi strumenti applikabbli f'dan il-qasam. Barra minn hekk, għall-istess raġuni, il-valutazzjoni ta' jekk punt għandux jintuża fil-provi u għalhekk ikun l-oġġett ta' OIE għandha titħalla għall-awtorità emittenti.
(35)
Fejn issir referenza għal għajnuna reċiproka fi strumenti internazzjonali rilevanti, bħal fil-konvenzjonijiet konklużi fil-Kunsill tal-Ewropa, għandu jinftiehem li, bejn l-Istati Membri marbutin b'din id-Direttiva, din id-Direttiva tipprevali fuq dawk il-konvenzjonijiet.
(36)
Il-kategoriji ta' reati elenkati fl-Anness D għandhom jiġu interpretati b'mod konsistenti mal-interpretazzjoni tagħhom taħt l-istrumenti legali eżistenti dwar ir-rikonoxximent reċiproku.
(37)
F'konformità mad-Dikjarazzjoni Politika Konġunta tat-28 ta' Settembru 2011 tal-Istati Membri u l-Kummissjoni dwar id-dokumenti ta' spjegazzjoni (11), l-Istati Membri impenjaw ruħhom sabiex jakkumpanjaw, f'każijiet ġustifikati, in-notifika tal-miżuri ta' traspożizzjoni tagħhom b'dokument wieħed jew aktar li jispjegaw ir-relazzjoni bejn il-komponenti ta' direttiva u l-partijiet korrispondenti ta' strumenti ta' traspożizzjoni nazzjonali. Fir-rigward ta' din id-Direttiva, il-Parlament Ewropew u l-Kunsill iqisu t-trażmissjoni ta' tali dokumenti bħala waħda ġustifikata.
(38)
Minħabba li l-objettiv ta' din id-Direttiva, jiġifieri r-rikonoxximent reċiproku ta' deċiżjonijiet meħuda biex jinkisbu provi, ma jistax jinkiseb suffiċjentement mill-Istati Membri iżda jista', pjuttost, minħabba l-iskala u l-effetti tagħha, jinkiseb aħjar fuq il-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista' tadotta miżuri f'konformità mal-prinċipju tas-sussidjarjetà, kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-TUE. F'konformità mal-prinċipju tal-proporzjonalità, kif stabbilit f'dak l-Artikolu, din id-Direttiva ma tmurx lil hinn minn dak li hu meħtieġ biex jinkiseb dak l-objettiv.
(39)
Din id-Direttiva tirrispetta d-drittijiet fundamentali u tosserva l-prinċipji rikonoxxuti mill-Artikolu 6 tat-TUE u fil-Karta, notevolment it-Titolu VI tagħha, fid-dritt internazzjonali u ftehimiet internazzjonali li għalihom l-Unjoni jew l-Istati Membri kollha huma Partijiet, inkluża l-Konvenzjoni Ewropea għall-Protezzjoni tad-Drittijiet tal-Bniedem u l-Libertajiet Fundamentali, u fil-kostituzzjonijiet tal-Istati Membri fl-oqsma ta' applikazzjoni rispettivi tagħhom. Ma hemm xejn f'din id-Direttiva li jista' jiġi interpretat li jipprojbixxi ċ-ċaħda tal-eżekuzzjoni ta' OIE meta jkun hemm raġunijiet sabiex wieħed jemmen, abbażi ta' elementi objettivi, li l-OIE nħareġ bil-għan li persuna tiġi proċessata kriminalment jew punita minħabba s-sess, ir-razza jew l-oriġini etnika, ir-reliġjon, l-orjentazzjoni sesswali, iċ-ċittadinanza, il-lingwa jew l-opinjonijiet politiċi tagħha, jew li l-pożizzjoni ta' dik il-persuna tista' tiġi preġudikata għal kwalunkwe waħda minn dawn ir-raġunijiet.
(40)
Il-protezzjoni ta' persuni fiżiċi fir-rigward tal-ipproċessar ta' data personali hija dritt fundamentali. Taħt l-Artikolu 8(1) tal-Karta u l-Artikolu 16(1) tat-TFUE, kulħadd għandu d-dritt għall-protezzjoni ta' data personali li tirrigwardah.
(41)
L-Istati Membri għandhom, fl-applikazzjoni ta' din id-Direttiva, jipprovdu għal politiki trasparenti fir-rigward tal-ipproċessar tad-data personali u għall-eżerċizzju tad-drittijiet tas-suġġett tad-data għal rimedji legali għall-ħarsien tad-data personali tagħhom.
(42)
Id-data personali li tinkiseb taħt din id-Direttiva għandha tiġi pproċessata biss meta jkun meħtieġ u dan għandu jkun proporzjonat għal finijiet kompatibbli mal-prevenzjoni, l-investigazzjoni, l-identifikazzjoni u l-prosekuzzjoni ta' atti kriminali jew l-infurzar ta' sanzjonijiet kriminali u l-eżerċizzju tad-dritt ta' difiża. Persuni awtorizzati biss għandu jkollhom aċċess għal informazzjoni li fiha data personali, li tista' tinkiseb permezz ta' proċessi ta' awtentikazzjoni.
(43)
F'konformità mal-Artikolu 3 tal-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u tal-Irlanda fir-rigward tal-ispazju ta' Libertà, Sigurtà u Ġustizzja anness mat-TUE u mat-TFUE, ir-Renju Unit innotifika x-xewqa tiegħu li jieħu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta' din id-Direttiva.
(44)
F'konformità mal-Artikoli 1, 2 u 4a(1) tal-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u tal-Irlanda fir-rigward tal-ispazju ta' Libertà, Sigurtà u Ġustizzja anness mat-TUE u mat-TFUE, u mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 4 ta' dak il-Protokoll, l-Irlanda mhijiex qed tieħu sehem fl-adozzjoni ta' din id-Direttiva u mhijiex marbuta biha jew suġġetta għall-applikazzjoni tagħha.
(45)
F'konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka anness mat-TUE u mat-TFUE, id-Danimarka mhijiex tieħu sehem fl-adozzjoni ta' din id-Direttiva u mhijiex marbuta biha jew suġġetta għall-applikazzjoni tagħha.
(46)
Il-Kontrollur Ewropew għall-Protezzjoni tad-Data ta opinjoni fil-5 ta' Ottubru 2010 (12), ibbażata fuq l-Artikolu 41(2) tar-Regolament (KE) Nru 45/2001 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (13),
ADOTTAW DIN ID-DIRETTIVA:
KAPITOLU I
L-ORDNI TA' INVESTIGAZZJONI EWROPEW
Artikolu 1
L-Ordni ta' Investigazzjoni Ewropew u l-obbligu li jiġi eżegwit
1. L-Ordni ta' Investigazzjoni Ewropew (OIE) huwa deċiżjoni ġudizzjarja maħruġa jew validata minn awtorità ġudizzjarja ta' Stat Membru (“l-Istat emittenti”) sabiex waħda jew aktar miżuri investigattivi speċifiċi jiġu eżegwiti fi Stat Membru ieħor (“l-Istat ta' eżekuzzjoni”) bil-ħsieb li jinkisbu provi f'konformità mad-dispożizzjonijiet ta' din id-Direttiva.
L-OIE jista' jinħareġ ukoll biex jinkisbu provi li jkunu diġà fil-pussess tal-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
2. L-Istati Membri għandhom jeżegwixxu kwalunkwe OIE abbażi tal-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku u f'konformità ma' din id-Direttiva.
3. Il-ħruġ ta' OIE jista' jintalab minn persuna suspettata jew akkużata, jew minn avukat f'isimha, fi ħdan il-qafas tad-drittijiet ta' difiża applikabbli f'konformità mal-proċedura kriminali nazzjonali.
4. Din id-Direttiva m'għandhiex ikollha l-effett li timmodifika l-obbligu tar-rispett għad-drittijiet fundamentali ul-prinċipji legali kif sanċiti fl-Artikolu 6 tat-TUE, inklużi d-drittijiet ta' difiża ta' persuni suġġetti għal proċedimenti kriminali, u kwalunkwe obbligu li jaqa' fuq l-awtoritajiet ġudizzjarji f'dan ir-rigward ma għandux jiġi affettwat.
Artikolu 2
Definizzjonijiet
Għall-finijiet ta' din id-Direttiva, għandhom japplikaw id-definizzjonijiet li ġejjin:
(a)
“Stat emittenti” tfisser l-Istat Membru li fih jinħareġ l-OIE;
(b)
“Stat ta' eżekuzzjoni” tfisser l-Istat Membru li jeżegwixxi l-OIE, li fih għandha tiġi eżegwita l-miżura investigattiva;
(c)
“awtorità emittenti” tfisser:
(i)
imħallef, qorti, imħallef inkwirenti jew prosekutur pubbliku kompetenti fil-każ ikkonċernat; jew
(ii)
kwalunkwe awtorità kompetenti oħra kif definita mill-Istat emittenti li, fil-każ speċifiku, qed taġixxi fil-kapaċità tagħha bħala awtorità ta' investigazzjoni fi proċedimenti kriminali b'kompetenza li tordna l-ġbir ta' provi f'konformità mal-liġi nazzjonali. Barra minn hekk, qabel ma jintbagħat lill-awtorità ta' eżekuzzjoni, l-OIE għandu jiġi vvalidat, wara eżami tal-konformità tiegħu mal-kondizzjonijiet għall-ħruġ ta' OIE taħt din id-Direttiva, partikolarment il-kondizzjonijiet stabbiliti fl-Artikolu 6(1), minn imħallef, qorti, imħallef inkwirenti jew prosekutur pubbliku fl-Istat emittenti. Fejn l-OIE jkun ġie validat minn awtorità ġudizzjarja, dik l-awtorità tista' titqies ukoll bħala awtorità emittenti għall-finijiet ta' trażmissjoni tal-OIE;
(d)
“awtorità ta' eżekuzzjoni” tfisser awtorità b'kompetenza li tirrikonoxxi OIE u tiżgura l-eżekuzzjoni tiegħu f'konformità ma' din id-Direttiva u l-proċeduri applikabbli f'każ domestiku simili. Dawn il-proċeduri jistgħu jkunu jeħtieġu awtorizzazzjoni minn qorti fl-Istat ta' eżekuzzjoni fejn dan ikun previst mil-liġi nazzjonali tiegħu.
Artikolu 3
Kamp ta' applikazzjoni tal-OIE
L-OIE għandha tkopri kwalunkwe miżura investigattiva bl-eċċezzjoni tal-istabbiliment ta' skwadra investigattiva konġunta u l-ġbir ta' provi fi ħdan tali skwadra kif previst fl-Artikolu 13 tal-Konvenzjoni dwar l-Assistenza Reċiproka f'Materji Kriminali bejn l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea (14) (“il-Konvenzjoni”) u fid-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2002/465/ĠAI (15), minbarra għall-finijiet tal-applikazzjoni, rispettivament, tal-Artikolu 13(8) tal-Konvenzjoni u tal-Artikolu 1(8) tad-Deċiżjoni Kwadru.
Artikolu 4
Tipi ta' proċedimenti li għalihom jista' jinħareġ l-OIE
OIE jista' jinħareġ:
(a)
fir-rigward ta' proċedimenti kriminali istitwiti minn, jew li jistgħu jiġu istitwi quddiem, awtorità ġudizzjarja fir-rigward ta' reat kriminali taħt il-liġi tal-Istat emittenti;
(b)
proċedimenti istitwiti minn awtoritajiet amministrattivi fir-rigward ta' atti li huma punibbli taħt il-liġi nazzjonali tal-Istat emittenti billi dawn ikunu jikkostitwixxu ksur tar-regoli tal-liġi u fejn id-deċiżjoni tista' twassal għal proċedimenti quddiem qorti li jkollha ġuriżdizzjoni, b'mod partikolari, f'materji kriminali;
(c)
fi proċedimenti istitwiti minn awtoritajiet ġudizzjarji fir-rigward ta' atti li huma punibbli taħt il-liġi nazzjonali tal-Istat emittenti billi dawn ikunu jikkostitwixxu ksur tal-liġi u fejn id-deċiżjoni tista' twassal għal proċedimenti quddiem qorti li jkollha ġuriżdizzjoni, b'mod partikolari, f'materji kriminali; u
(d)
b'rabta ma' proċedimenti msemmija fil-punti (a), (b) u (c) li huma relatati ma' reati jew ksur ta' liġijiet li għalihom persuna ġuridika tista' tinżamm responsabbli jew tiġi punita fl-Istat emittenti.
Artikolu 5
Kontenut u għamla tal-OIE
1. L-OIE fil-forma stabbilita fl-Anness A għandu jitlesta, jiġi ffirmat, u l-kontenut tiegħu jiġi ċċertifikat bħala preċiż u korrett mill-awtorità emittenti.
L-OIE għandu, b'mod partikolari, jinkludi l-informazzjoni li ġejja:
(a)
data dwar l-awtorità emittenti u, fejn applikabbli, l-awtorità ta' validazzjoni;
(b)
is-suġġett tal-OIE u r-raġunijiet għall-OIE;
(c)
l-informazzjoni meħtieġa li tkun disponibbli dwar il-persuna jew persuni kkonċernati;
(d)
deskrizzjoni tal-att kriminali, li jkun l-oġġett tal-investigazzjoni jew proċedimenti, u d-dispożizzjonijiet applikabbli tal-liġi kriminali tal-Istat emittenti;
(e)
deskrizzjoni tal-miżura jew miżuri investigattivi mitluba u tal-provi li għandhom jinkisbu.
2. Kull Stat Membru għandu jindika l-lingwa jew lingwi li, fost il-lingwi uffiċjali tal-istituzzjonijiet tal-istituzzjonijiet tal-Unjoni u flimkien mal-lingwa jew lingwi uffiċjali tal-Istat Membru kkonċernat, jistgħu jintużaw sabiex jitlesta jew jiġi tradott l-OIE meta l-Istat Membru konċernat ikun l-Istat ta' eżekuzzjoni.
3. L-awtorità kompetenti tal-Istat emittenti għandha tittraduċi l-OIE stabbilit fl-Anness A għal lingwa uffiċjali tal-Istat ta' eżekuzzjoni jew kwalunkwe lingwa oħra indikata mill-Istat ta' eżekuzzjoni f'konformità mal-paragrafu 2 ta' dan l-Artikolu.
KAPITOLU II
PROĊEDURI U SALVAGWARDJI GĦALL-ISTAT EMITTENTI
Artikolu 6
Kondizzjonijiet għall-emissjoni u t-trażmissjoni ta' OIE
1. L-awtorità emittenti tista' toħroġ OIE biss fejn tkun sodisfatta li ġew sodisfatti l-kondizzjonijiet li ġejjin:
(a)
l-emissjoni tal-OIE tkun meħtieġa u proporzjonata għall-fini tal-proċedimenti msemmija fl-Artikolu 4 b'kont meħud tad-drittijiet tal-persuna suspettata jew akkużata; u
(b)
il-miżura jew miżuri investigattivi indikati fl-OIE setgħu ġew ordnati taħt l-istess kondizzjonijiet f'każ domestiku simili.
2. Il-kondizzjonijiet imsemmija fil-paragrafu 1 għandhom jiġu vvalutati mill-awtorità emittenti f'kull każ.
3. Fejn l-awtorità ta' eżekuzzjoni jkollha raġuni għalxiex temmen li l-kondizzjonijiet imsemmija fil-paragrafu 1 ma ġewx sodisfatti, hija tista' tikkonsulta lill-awtorità emittenti dwar l-importanza li l-OIE jiġi eżegwit. Wara dik il-konsultazzjoni, l-awtorità emittenti tista' tiddeċiedi li tirtira l-OIE.
Artikolu 7
Trażmissjoni tal-OIE
1. L-OIE, li jkun tlesta f'konformità mal-Artikolu 5, għandu jintbagħat mill-awtorità emittenti lill-awtorità ta' eżekuzzjoni bi kwalunkwe mezz li jista' jipproduċi rekord bil-miktub taħt kondizzjonijiet li jippermettu lill-Istat ta' eżekuzzjoni li jistabbilixxi l-awtentiċità.
2. Kull komunikazzjoni uffiċjali ulterjuri għandha ssir direttament bejn l-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni.
3. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 2(d), kull Stat Membru jista' jinnomina awtorità ċentrali jew, fejn is-sistema legali tiegħu tkun tipprovdi għal dan, aktar minn awtorità ċentrali waħda, sabiex jassistu lill-awtoritajiet kompetenti. Stat Membru jista', jekk meħtieġ, minħabba l-organizzazzjoni tas-sistema ġudizzjarja interna tiegħu, jirrendi lill-awtorità jew awtoritajiet ċentrali tiegħu responsabbli għat-trażmissjoni u r-riċezzjoni amministrattivi ta' OIE, kif ukoll għal korrispondenza uffiċjali oħra relatata ma' OIE.
4. L-awtorità emittenti tista' tittrażmetti OIE permezz tas-sistema ta' telekomunikazzjoni tan-Network Ġudizzjarju Ewropew (NĠE), kif stabbilit mill-Azzjoni Konġunta tal-Kunsill 98/428/ĠAI (16).
5. Jekk l-identità tal-awtorità ta' eżekuzzjoni ma tkunx magħrufa, l-awtorità emittenti għandha tagħmel l-istħarriġ kollu meħtieġ, inkluż permezz tal-punti ta' kuntatt tal-NĠE, sabiex tikseb dik l-informazzjoni mill-Istat ta' eżekuzzjoni.
6. Fejn l-awtorità fl-Istat ta' eżekuzzjoni li tirċievi l-OIE ma jkollha l-ebda kompetenza biex tirrikonoxxi l-OIE jew biex tieħu l-miżuri meħtieġa għall-eżekuzzjoni tiegħu, hija għandha, ex officio, tittrażmetti l-OIE lill-awtorità ta' eżekuzzjoni u b'hekk tinforma lill-awtorità emittenti b'dan.
7. Id-diffikultajiet kollha marbutin mat-trażmissjoni jew l-awtentiċità ta' kwalunkwe dokument meħtieġ għall-eżekuzzjoni tal-OIE għandhom jiġu ttrattati permezz ta' kuntatti diretti bejn l-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni li jkunu involuti, jew, fejn ikun il-każ, bl-involviment tal-awtoritajiet ċentrali tal-Istati Membri.
Artikolu 8
OIE relatat ma' OIE preċedenti
1. Fejn awtorità emittenti toħroġ OIE li jissupplimenta OIE preċedenti, hija għandha tindika dan il-fatt fl-OIE fit-Taqsima D tal-formola stabbilita fl-Anness A.
2. Jekk l-awtorità emittenti tgħin fl-eżekuzzjoni tal-OIE fl-Istat ta' eżekuzzjoni, f'konformità mal-Artikolu 9(4), hija tista', mingħajr preġudizzju għan-notifiki magħmula taħt l-Artikolu 33(1)(c), tindirizza OIE li jissupplimenta OIE preċedenti direttament lill-awtorità ta' eżekuzzjoni, waqt li tkun preżenti f'dak l-Istat.
3. L-OIE li jissupplimenta OIE preċedenti għandu jikkonforma mal-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 5(1) u, fejn ikun applikabbli, jiġi validat f'konformità mal-Artikolu 2(c).
KAPITOLU III
PROĊEDURI U SALVAGWARDJI GĦALL-ISTAT TA' EŻEKUZZJONI
Artikolu 9
Rikonoxximent u eżekuzzjoni
1. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tirrikonoxxi OIE, mibgħut f'konformità ma' din id-Direttiva, mingħajr il-ħtieġa ta' kwalunkwe formalità ulterjuri, u tiżgura l-eżekuzzjoni tiegħu bl-istess mod u taħt l-istess modalitajiet bħallikieku l-miżura investigattiva konċernata ġiet ordnata minn awtorità tal-Istat ta' eżekuzzjoni, sakemm dik l-awtorità ma tiddeċidix li tinvoka waħda mir-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni jew waħda mir-raġunijiet għal posponiment previsti f'din id-Direttiva.
2. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tikkonforma mal-formalitajiet u l-proċeduri espressament indikati mill-awtorità emittenti sakemm ma jkunx previst mod ieħor f'din id-Direttiva u sakemm dawn il-formalitajiet u proċeduri ma jmorrux kontra l-prinċipji fundamentali ta' dritt tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
3. Fejn awtorità ta' eżekuzzjoni tirċievi OIE li ma jkunx inħareġ minn awtorità emittenti kif speċifikat fl-Artikolu 2(c), l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tibgħat lura l-OIE lill-Istat emittenti.
4. L-awtorità emittenti tista' titlob li awtorità waħda jew aktar awtoritajiet tal-Istat emittenti jagħtu assistenza fl-eżekuzzjoni tal-OIE b'appoġġ għall-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni sa fejn l-awtoritajiet maħtura tal-Istat emittenti jkunu kapaċi jagħtu assistenza fl-eżekuzzjoni tal-miżuri investigattivi indikati fl-OIE f'każ domestiku simili. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tikkonforma ma' din it-talba sakemm tali assistenza ma tmurx kontra l-prinċipji fundamentali ta' dritt tal-Istat ta' eżekuzzjoni jew ma tkunx ta' ħsara għall-interessi essenzjali ta' sigurtà nazzjonali tiegħu.
5. L-awtoritajiet tal-Istat emittenti preżenti fl-Istat ta' eżekuzzjoni għandhom ikunu marbuta bil-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni matul l-eżekuzzjoni tal-OIE. Huma ma jkollhom ebda setgħa ta' infurzar tal-liġi fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni, ħlief jekk l-eżekuzzjoni ta' tali setgħa fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni tkun f'konformità mal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni u sa fejn ikun miftiehem bejn l-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni.
6. L-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni jistgħu jikkonsultaw lil xulxin, bi kwalunkwe mezz adatt, bil-ħsieb li jiffaċilitaw l-applikazzjoni effiċjenti ta' dan l-Artikolu.
Artikolu 10
Rikors għal tip differenti ta' miżura investigattiva
1. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandu jkollha, fejn possibbli, rikors għal miżura investigattiva differenti minn dik prevista fl-OIE fejn:
(a)
il-miżura investigattiva indikata fl-OIE ma tkunx teżisti taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni; jew
(b)
il-miżura investigattiva indikata fl-OIE ma tkunx disponibbli f'każ domestiku simili.
2. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 11, il-paragrafu 1 ma japplikax għall-miżuri investigattivi li ġejjin, li dejjem għandhom ikunu disponibbli taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni:
(a)
il-ksib ta' informazzjoni jew provi li jkunu diġà fil-pussess tal-awtorità ta' eżekuzzjoni u l-informazzjoni jew il-provi jistgħu jkunu nkisbu, f'konformità mal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni, fil-qafas ta' proċedimenti kriminali domestiċi simili jew għall-finijiet tal-OIE;
(b)
il-ksib ta' informazzjoni li tinsab fil-bażijiet ta' data miżmuma mill-pulizija jew l-awtoritajiet ġudizzjarji u li tkun aċċessibbli direttament mill-awtorità ta' eżekuzzjoni fil-qafas ta' proċedimenti kriminali;
(c)
is-smigħ ta' xhud, espert, vittma, persuna suspettata jew akkużata jew parti terza fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni;
(d)
kwalunkwe miżura investigattiva mhux koerċitiva kif definita taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni;
(e)
l-identifikazzjoni ta' persuni li jkollhom abbonament ta' numru tat-telefown speċifiku jew indirizz IP speċifiku.
3. L-awtorità ta' eżekuzzjoni jista' jkollha wkoll rikors għal miżura investigattiva għajr dik indikata fl-OIE fejn il-miżura investigattiva magħżula mill-awtorità ta' eżekuzzjoni jkollha l-istess riżultat permezz ta' mezzi inqas intrużivi mill-miżura indikata fl-OIE.
4. Meta l-awtorità ta' eżekuzzjoni tiddeċiedi li tagħmel użu mill-possibbiltà msemmija fil- paragrafi 1 u 3, hija għandha l-ewwelnett tinforma lill-awtorità emittenti, li tista' tiddeċiedi li tirtira jew tissupplimenta l-OIE.
5. Fejn, kif previst fil-paragrafu 1, il-miżura investigattiva indikata fl-OIE ma teżistix taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni jew ma tkunx disponibbli f'każ domestiku simili u fejn ma jkun hemm l-ebda miżura investigattiva oħra li jkollha l-istess riżultat bħall-miżura investigattiva mitluba, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tinnotifika lill-awtorità emittenti li ma kienx possibbli li tiġi pprovduta l-għajnuna mitluba.
Artikolu 11
Raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni
1. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 1(4), ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni ta' OIE jistgħu jiġu rifjutati fl-Istat ta' eżekuzzjoni fejn:
(a)
ikun hemm immunità jew privileġġ taħt il-liġi tal-Istat emittenti li jagħmlu impossibbli l-eżekuzzjoni tal-OIE jew ikun hemm regoli dwar id-determinazzjoni u l-limitazzjoni tar-responsabbiltà kriminali relatati mal-libertà tal-istampa u l-libertà tal-espressjoni f'mezzi oħrajn tax-xandir, li jagħmlu impossibbli l-eżekuzzjoni tal-OIE;
(b)
f'xi każ speċifiku l-eżekuzzjoni tal-OIE tkun ta' dannu għall-interessi essenzjali ta' sigurtà nazzjonali, tipperikola s-sors tal-informazzjoni jew tinvolvi l-użu ta' informazzjoni klassifikata relatata ma' attivitajiet speċifiċi ta' intelligence;
(c)
l-OIE jkun inħareġ fi proċedimenti msemmija fl-Artikolu 4(b) u (c) u l-miżura investigattiva ma tkunx awtorizzata taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni f'każ domestiku simili;
(d)
l-eżekuzzjoni tal-OIE tmur kontra l-prinċipju ta' ne bis in idem;
(e)
l-OIE jkun relatat ma' reat kriminali li allegatament ikun sar barra t-territorju tal-Istat emittenti u kollu kemm hu jew parzjalment fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni, u l-għemil li fir-rigward tiegħu jkun inħareġ l-OIE ma jkunx reat fl-Istat ta' eżekuzzjoni;
(f)
ikun hemm raġunijiet sostantivi għalxiex jitwemmen li l-eżekuzzjoni ta' miżura investigattiva indikata fl-OIE tkun inkompatibbli mal-obbligi tal-Istat ta' eżekuzzjoni taħt l-Artikolu 6 tat-TUE u l-Karta;
(g)
l-għemil li fir-rigward tiegħu jkun inħareġ l-OIE ma jikkostitwixxix reat taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni, sakemm ma jikkonċernax reat elenkat fost il-kategoriji ta' reati mogħtija fl-Anness D, kif indikat mill-awtorità emittenti fl-OIE, jekk ikun punibbli fl-Istat emittenti b'sentenza ta' kustodja jew ordni ta' detenzjoni għal perijodu massimu ta' mill-anqas tliet snin; jew
(h)
l-użu tal-miżura investigattiva indikata fl-OIE jkun ristrett taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni għal lista jew kategorija ta' reati jew għal reati punibbli minn ċertu limitu minimu, li ma jinkludix ir-reat kopert mill-OIE.
2. Il-paragrafi 1(g) u 1(h) ma japplikawx għal miżuri investigattivi msemmijin fl-Artikolu 10(2).
3. Fejn l-OIE jikkonċerna reat konness ma' taxxi jew dazji, dwana u kambju, l-awtorità ta' eżekuzzjoni ma għandhiex tirrifjuta r-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni għar-raġuni li l-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni ma timponix l-istess tip ta' taxxa jew dazju jew m'għandhiex regolament dwar taxxa, dazju, dwana u kambju tal-istess tip bħal-liġi tal-Istat emittenti.
4. Fil-każijiet imsemmija fil-punti (a), (b), (d), (e) u (f) tal-paragrafu 1 qabel ma jiġi deċiż li OIE ma jiġix rikonoxxut jew eżegwit, kompletament jew parzjalment, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tikkonsulta lill-awtorità emittenti, bi kwalunkwe mezz adatt, u għandha, fejn ikun il-każ, titlob biex l-awtorità emittenti tipprovdi kwalunkwe informazzjoni meħtieġa mingħajr dewmien.
5. Fil-każ imsemmi fil-punt (a) tal-paragrafu 1(a) u fejn is-setgħa li ta' rinunzja għall-privileġġ jew l-immunità tkun tal-awtorità tal-Istat ta' eżekuzzjoni, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha titolbu li teżerċita dik is-setgħa minnufih. Fejn tkun awtorità ta' Stat ieħor jew organizzazzjoni internazzjonali li jkollha s-setgħa li tirrinunzja għall-privileġġ jew l-immunità, għandha tkun l-awtorità emittenti li titlob lill-awtorità konċernata biex din teżerċita dik is-setgħa.
Artikolu 12
Skadenzi għar-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni
1. Id-deċiżjoni dwar ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni għandha tittieħed, u l-miżura investigattiva għandha tiġi eżegwita, bl-istess rapidità u prijorità bħal f'każ domestiku simili u, fi kwalunkwe każ, fl-iskadenzi previsti f'dan l-Artikolu.
2. Fejn awtorità emittenti tkun indikat fl-OIE li, minħabba skadenzi proċedurali, jew il-gravità tar-reat jew ċirkostanzi oħrajn partikolarment urġenti, tkun meħtieġa skadenza iqsar minn dawk previsti f'dan l-Artikolu, jew jekk l-awtorità emittenti tkun indikat fl-OIE li l-miżura investigattiva għandha tiġi eżegwita f'data speċifika, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha kemm jista' jkun tieħu kont sħiħ ta' dan ir-rekwiżit.
3. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tieħu d-deċiżjoni dwar ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni tal-OIE malajr kemm jista' jkun u, mingħajr preġudizzju għall-paragrafu 5, mhux iktar tard minn 30 jum wara r-riċezzjoni tal-OIE mill-awtorità kompetenti ta' eżekuzzjoni.
4. Sakemm ma jeżistux raġunijiet għal posponiment taħt l-Artikolu 15 jew il-provi msemmija fil-miżura investigattiva koperta mill-OIE ma jkunux diġà fil-pussess tal-Istat ta' eżekuzzjoni, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha teżegwixxi l-miżura investigattiva mingħajr dewmien u mingħajr preġudizzju għall-paragrafu 5, mhux aktar tard minn 90 jum wara li tittieħed id-deċiżjoni msemmija fil-paragrafu 3.
5. Jekk ma jkunx prattikabbli f'każ speċifiku għall-awtorità kompetenti ta' eżekuzzjoni li tikkonforma mal-iskadenza stabbilita fil-paragrafu 3 jew li tissodisfa d-data speċifika stabbilita fil-paragrafu 2, hija għandha, mingħajr dewmien, tinforma lill-awtorità kompetenti tal-Istat emittenti bi kwalunkwe mezz, filwaqt li tagħti r-raġunijiet għad-dewmien u stima taż-żmien meħtieġ għat-teħid tad-deċiżjoni. F'tali każ, l-iskadenza msemmija fil-paragrafu 3 tista' tiġi estiża b'massimu ta' 30 jum.
6. Jekk ma jkunx prattikabbli f'każ speċifiku għall-awtorità kompetenti ta' eżekuzzjoni li tikkonforma mal-iskadenza stabbilita fil-paragrafu 4, hija għandha, mingħajr dewmien, tinforma lill-awtorità kompetenti tal-Istat emittenti bi kwalunkwe mezz, filwaqt li tagħti r-raġunijiet għad-dewmien u għandha tikkonsulta l-awtorità emittenti dwar l-aħjar mument biex teżegwixxi l-miżura investigattiva.
Artikolu 13
Trasferiment ta' provi
1. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha, mingħajr dewmien żejjed, tittrasferixxi l-provi miksuba jew li jkunu diġà fil-pussess tal-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni bħala riżultat tal-eżekuzzjoni tal-OIE lill-Istat emittenti.
Fejn jintalbu fl-OIE u jekk ikun possibbli taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni, il-provi għandhom ikunu trasferiti immedjatament lill-awtoritajiet kompetenti tal-Istat emittenti li jkunu qegħdin jassistu fl-eżekuzzjoni tal-OIE f'konformità mal-Artikolu 9(4).
2. It-trasferiment tal-provi jista' jiġi sospiż, sa meta toħroġ id-deċiżjoni rigward rimedju legali, sakemm ma jkunux indikati raġunijiet suffiċjenti fl-OIE li jkun essenzjali trasferiment immedjat għat-tmexxija korretta tal-investigazzjonijiet tagħha jew għall-preservazzjoni tad-drittijiet individwali. Madankollu, it-trasferiment tal-provi għandu jiġi sospiż jekk ikun ser jikkawża dannu serju u irriversibbli lill-persuna kkonċernata.
3. Meta tittrasferixxi l-provi miksuba, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tindika jekk tkunx teħtieġ li l-provi jintraddu lura lill-Istat ta' eżekuzzjoni hekk kif ma jibqgħux meħtieġa fl-Istat emittenti.
4. Fejn l-oġġetti, id-dokumenti, jew id-data kkonċernata jkunu wkoll rilevanti għal proċedimenti oħrajn, l-awtorità ta' eżekuzzjoni tista', fuq it-talba espliċita ta', u wara konsultazzjoni ma' l-awtorità emittenti, tittrasferixxi dawk il-provi temporanjament bil-kondizzjoni li jintraddu lill-Istat ta' eżekuzzjoni hekk kif ma jibqgħux meħtieġa fl-Istat emittenti jew fi kwalunkwe żmien jew okkażjoni oħra maqbula bejn l-awtoritajiet kompetenti.
Artikolu 14
Rimedji legali
1. L-Istati Membri għandhom jiżguraw li rimedji legali ekwivalenti għal dawk disponibbli f'każ domestiku simili jkunu applikabbli għall-miżuri investigattivi indikati fl-OIE.
2. Ir-raġunijiet sostantivi għall-ħruġ tal-OIE jistgħu jiġu kkontestati biss f'rikors fl-Istat emittenti, mingħajr preġudizzju għall-garanziji tad-drittijiet fundamentali fl-Istat ta' eżekuzzjoni.
3. Fejn dan ma jimminax il-ħtieġa li tiġi żgurata l-kunfidenzjalità ta' investigazzjoni, taħt l-Artikolu 19(1), l-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandhom jieħdu l-miżuri adatti biex jiżguraw li tkun ipprovduta informazzjoni dwar il-possibbiltajiet disponibbli taħt il-liġi nazzjonali għal tfittxija tar-rimedji legali meta dawn isiru applikabbli u fiż-żmien tajjeb biex jippermetti l-eżerċizzju effettiv tagħhom.
4. L-Istati Membri għandhom jiżguraw li l-iskadenzi għat-tfittxija ta' rimedju legali jkunu l-istess bħal dawk previsti f'kawżi domestiċi simili u li jiġu applikati b'mod li jiggarantixxi l-possibbiltà tal-eżerċizzju effettiv ta' dawn ir-rimedji legali għal-partijiet konċernati.
5. L-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandhom jinfurmaw lil xulxin dwar ir-rimedji legali mitluba kontra l-ħruġ, ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni ta' OIE.
6. Kontestazzjoni legali ma għandhiex tissospendi l-eżekuzzjoni tal-miżura investigattiva, ħlief jekk ikollha dak l-effett f'kawżi domestiċi simili.
7. L-Istat emittenti għandu jieħu kont ta' kontestazzjoni li jkollha suċċess kontra r-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni ta' OIE skont il-liġi nazzjonali. Mingħajr preġudizzju għar-regoli proċedurali nazzjonali, l-Istati Membri għandhom jiżguraw li fi proċedimenti kriminali fl-Istat emittenti jkunu rispettati d-drittijiet tad-difiża u d-dritt għal proċedimenti ġusti meta ssir il-valutazzjoni tal-provi miksuba permezz tal-OIE.
Artikolu 15
Raġunijiet għall-posponiment ta' rikonoxximent jew eżekuzzjoni
1. Ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni tal-OIE jistgħu jiġu posposti fl-Istat ta' eżekuzzjoni meta:
(a)
l-eżekuzzjoni tiegħu tista' tippreġudika investigazzjoni kriminali kurrenti jew prosekuzzjoni kurrenti, sa meta l-Istat ta' eżekuzzjoni jikkunsidra li jkun raġonevoli;
(b)
l-oġġetti, id-dokumenti jew id-data kkonċernati jkunu diġà qegħdin jintużaw fi proċedimenti oħrajn, sa meta dawn ma jkunux aktar meħtieġa għal dik il-fini.
2. Hekk kif ir-raġuni għal posponiment ma tibqax teżisti, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha minnufih tieħu l-miżuri meħtieġa għall-eżekuzzjoni tal-OIE u tinforma lill-awtorità emittenti bi kwalunkwe mezz li jista' jipproduċi rekord bil-miktub.
Artikolu 16
Obbligu li tingħata informazzjoni
1. L-awtorità kompetenti fl-Istat ta' eżekuzzjoni li tirċievi l-OIE għandha, mingħajr dewmien, u fi kwalunkwe każ fi żmien ġimgħa mir-riċezzjoni tal-OIE, tirrikonoxxi r-riċezzjoni tal-OIE billi timla u tibgħat il-formola stabbilita fl-Anness B.
Fejn awtorità ċentrali tkun ġiet maħtura f'konformità mal-Artikolu 7(3), dak l-obbligu għandu japplika kemm għall-awtorità ċentrali kif ukoll għall-awtorità ta' eżekuzzjoni li tirċievi l-OIE mill-awtorità ċentrali.
Fil-każijiet imsemmija fl-Artikolu 7(6), dak l-obbligu għandu japplika kemm għall-awtorità kompetenti li inizjalment tkun irċeviet l-OIE kif ukoll għall-awtorità ta' eżekuzzjoni li finalment lilha jkun intbagħat l-OIE.
2. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 10(4) u (5), l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tinforma lill-awtorità emittenti immedjatament bi kwalunkwe mezz:
(a)
jekk ikun impossibbli għall-awtorità ta' eżekuzzjoni li tieħu deċiżjoni dwar ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni minħabba l-fatt li l-formola prevista fl-Anness A ma tkunx kompluta jew tkun manifestament skorretta;
(b)
jekk l-awtorità ta' eżekuzzjoni, matul l-eżekuzzjoni tal-OIE, tikkunsidra mingħajr stħarriġ ulterjuri li jista' jkun il-każ li jiġu eżegwiti miżuri investigattivi li ma kinux previsti inizjalment, jew li ma setgħux jiġu speċifikati meta nħareġ l-OIE, sabiex l-awtorità emittenti tkun tista' tieħu azzjoni ulterjuri fil-każ speċifiku; jew
(c)
jekk l-awtorità ta' eżekuzzjoni tistabbilixxi li, fil-każ speċifiku, hija ma tistax tikkonforma mal-formalitajiet u l-proċeduri espressament indikati mill-awtorità emittenti skont l-Artikolu 9.
Fuq talba tal-awtorità emittenti, l-informazzjoni għandha tiġi kkonfermata, mingħajr dewmien, bi kwalunkwe mezz li jista' jipproduċi rekord bil-miktub.
3. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 10(4) u (5), l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tinforma lill-awtorità emittenti mingħajr dewmien bi kwalunkwe mezz li jista' jipproduċi rekord bil-miktub:
(a)
bi kwalunkwe deċiżjoni meħuda taħt l-Artikoli 10 jew 11;
(b)
bi kwalunkwe deċiżjoni ta' posponiment tal-eżekuzzjoni jew rikonoxximent tal-OIE, ir-raġunijiet għall-posponiment u, jekk ikun possibbli, kemm ikun mistenni jdum il-posponiment.
Artikolu 17
Responsabbiltà kriminali rigward l-uffiċjali
Meta jkunu preżenti fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni fil-qafas tal-applikazzjoni ta' din id-Direttiva, l-uffiċjali mill-Istat emittenti għandhom jitqiesu bħala uffiċjali tal-Istat ta' eżekuzzjoni fir-rigward ta' reati li jsiru kontrihom jew minnhom.
Artikolu 18
Responsabbiltà ċivili rigward l-uffiċjali
1. Fejn, fil-qafas tal-applikazzjoni ta' din id-Direttiva, l-uffiċjali ta' Stat Membru jkunu preżenti fit-territorju ta' Stat Membru ieħor, l-ewwel Stat Membru għandu jkun responsabbli għal kwalunkwe ħsara kkawżata mill-uffiċjali tiegħu matul l-operazzjonijiet tagħhom, f'konformità mal-liġi tal-Istat Membru li fit-territorju tiegħu jkunu qed joperaw.
2. L-Istat Membru li fit-territorju tiegħu tkun ġiet ikkawżata l-ħsara msemmija fil-paragrafu 1 għandu jagħmel tajjeb għal din il-ħsara taħt il-kondizzjonijiet applikabbli għal ħsara kkawżata mill-uffiċjali tiegħu stess.
3. L-Istat Membru li l-uffiċjali tiegħu jkunu kkawżaw ħsara lil kwalunkwe persuna fit-territorju ta' Stat Membru ieħor għandu jrodd lura bis-sħiħ kwalunkwe somma lill-Istat Membru tal-aħħar ħallas lill-vittmi jew lill-persuni intitolati f'isimhom.
4. Mingħajr preġudizzju għall-eżerċizzju tad-drittijiet tiegħu vis-à-vis partijiet terzi u bl-eċċezzjoni tal-paragrafu 3, kull Stat Membru għandu jiddesisti, fil-każijiet previsti fil-paragrafu 1, milli jitlob radd lura tal-ħsara li jkun ġarrab minn Stat Membru ieħor.
Artikolu 19
Kunfidenzjalità
1. Kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa biex jiżgura li fl-eżekuzzjoni tal-OIE l-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni jieħdu kont dovut tal-kunfidenzjalità tal-investigazzjoni.
2. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha, f'konformità mal-liġi nazzjonali tagħha, tiggarantixxi l-kunfidenzjalità tal-fatti u s-sustanza tal-OIE, bl-eċċezzjoni ta' dak li jkun meħtieġ biex teżegwixxi l-miżura investigattiva. Jekk l-awtorità ta' eżekuzzjoni ma tkunx tista' tikkonforma mar-rekwiżit ta' kunfidenzjalità, hija għandha tinnotifika lill-awtorità emittenti mingħajr dewmien.
3. L-awtorità emittenti m'għandiex, f'konformità mal-liġi nazzjonali tagħha u dment li ma jkunx indikat mod ieħor mill-awtorità ta' eżekuzzjoni, ma għandhiex tiżvela kwalunkwe prova jew informazzjoni pprovduta mill-awtorità ta' eżekuzzjoni, b'eċċezzjoni fejn dak l-iżvelar jkun meħtieġ għall-investigazzjonijiet jew il-proċedimenti deskritti fl-OIE.
4. Kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa biex jiżgura li l-banek ma jiżvelawx lill-klijent bankarju konċernat jew lil terzi persuni oħrajn li tkun ġiet trażmessa informazzjoni lill-Istat emittenti f'konformità mal-Artikoli 26 u 27 jew li tkun qiegħda ssir investigazzjoni.
Artikolu 20
Protezzjoni ta' data personali
Meta jimplimentaw din id-Direttiva, l-Istati Membri għandhom jiżguraw li d-data personali tkun protetta u li tista' tiġi pproċessata biss skont id-Deċiżjoni Qafas tal-Kunsill 2008/977/ĠAI (17) u l-prinċipji tal-Konvenzjoni tal-Kunsill tal-Ewropa tat-28 ta' Jannar 1981 għall-ħarsien tal-Individwi fir-rigward tal Ipproċessar Awtomatiku ta' Data Personali u l-Protokoll Addizzjonali tagħha.
L-aċċess għal tali data għandu jiġi ristrett, mingħajr preġudizzju għad-drittijiet tas-suġġett tad-data. Persuni awtorizzati biss jista' jkollhom aċċess għal tali data.
Artikolu 21
Spejjeż
1. Sakemm ma jkunx previst mod ieħor f'din id-Direttiva, l-Istat ta' eżekuzzjoni għandu jassumi l-ispejjeż kollha mġarrba fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni li jkunu relatati mal-eżekuzzjoni ta' OIE.
2. Fejn l-awtorità ta' eżekuzzjoni tqis li l-ispejjeż tal-eżekuzzjoni ta' OIE jistgħu jitqiesu eċċezzjonalment għolja, hija tista' tikkonsulta l-awtorità emittenti dwar jekk l-ispejjeż għandhomx jinqasmu, u kif, jew l-OIE għandux jiġi modifikat, u kif.
L-Istat ta' eżekuzzjoni għandu jinforma lill-awtorità emittenti minn qabel bl-ispeċifikazzjonijiet dettaljati tal-parti tal-ispejjeż meqjusa eċċezzjonalment għolja.
3. F'sitwazzjonijiet eċċezzjonali fejn ma jistax jintlaħaq qbil fir-rigward tal-ispejjeż imsemmijin fil-paragrafu 2, l-awtorità emittenti tista' tiddeċiedi li:
(a)
tirtira l-OIE kompletament jew parzjalment; jew
(b)
iżżomm l-OIE, u tassumi l-parti tal-ispejjeż meqjusa eċċezzjonalment għolja.
KAPITOLU IV
DISPOŻIZZJONIJIET SPEĊIFIĊI GĦAL ĊERTI MIŻURI INVESTIGATTIVI
Artikolu 22
Trasferiment temporanju lejn l-Istat emittenti ta' persuni miżmuma f'kustodja għall-fini li tiġi eżegwita miżura investigattiva
1. OIE jista' jinħareġ għat-trasferiment temporanju ta' persuna miżmuma f'kustodja fl-Istat ta' eżekuzzjoni għall-fini li tiġi eżegwita miżura investigattiva biex jinġabru provi li għalihom tkun meħtieġa l-preżenza ta' dik il-persuna fit-territorju tal-Istat emittenti, sakemm hija terġa' tintbagħat lura fi żmien il-perijodu stipulat mill-Istat ta' eżekuzzjoni.
2. Flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-eżekuzzjoni ta' OIE tista' wkoll tiġi rifjutata jekk:
(a)
il-persuna miżmuma f'kustodja ma tagħtix kunsens; jew
(b)
it-trasferiment jista' jtawwal id-detenzjoni tal-persuna miżmuma f'kustodja.
3. Mingħajr preġudizzju għall-paragrafu 2 (a), fejn l-Istat ta' eżekuzzjoni jqis li hekk ikun meħtieġ minħabba l-età jew il-kundizzjoni fiżika jew mentali tal-persuna, l-opportunità ta' stqarrija tal-opinjoni dwar it-trasferiment temporanju għandha tingħata lir-rappreżentant legali tal-persuna miżmuma f'kustodja.
4. F'każijiet imsemmija fil-paragrafu 1, it-transitu tal-persuna miżmuma f'kustodja mit-territorju ta' Stat Membru terz (“l-Istat Membru ta' transitu”) għandu jingħata b'applikazzjoni, flimkien mad-dokumenti kollha meħtieġa.
5. L-arranġamenti prattiċi rigward it-trasferiment temporanju tal-persuna inklużi d-dettalji tal-kondizzjonijiet tal-kustodja tagħha fl-Istat emittenti, u d-dati sa meta għandha tiġi trasferita minn u rritornata fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni għandhom jiġu maqbula bejn l-Istat emittenti u l-Istat ta' eżekuzzjoni, filwaqt li jiġi żgurat li titqies il-kondizzjoni fiżika u mentali tal-persuna konċernata, kif ukoll il-livell ta' sigurtà meħtieġ fl-Istat emittenti.
6. Il-persuna trasferita għandha tibqa' miżmuma f'kustodja fit-territorju tal-Istat emittenti u, fejn applikabbli, fit-territorju tal-Istat Membru ta' transitu, għall-atti jew il-kundanni li għalihom tkun inżammet f'kustodja fl-Istat ta' eżekuzzjoni, dment li l-Istat ta' eżekuzzjoni ma japplikax għar-rilaxx tagħha.
7. Il-perijodu ta' kustodja fit-territorju tal-Istat emittenti għandu jitnaqqas mill-perijodu ta' detenzjoni li l-persuna kkonċernata hija jew ser tkun obbligata tagħmel fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
8. Mingħajr preġudizzju għall-paragrafu 6, persuna trasferita m'għandhiex tiġi suġġetta għal prosekuzzjoni jew tinżamm f'detenzjoni jew tiġi suġġetta għal kwalunkwe restrizzjoni oħra fuq il-libertà personali tagħha fl-Istat emittenti għal atti li saru jew għal kundanni li ngħataw qabel it-tluq tagħha mit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni u li ma jkunux speċifikati fl-OIE.
9. L-immunità msemmija fil-paragrafu 8 ma għandhiex tibqa' teżisti jekk il-persuna trasferita, wara li kellha l-opportunità li titlaq għal perijodu ta' 15-il jum konsekuttiv mid-data meta l-preżenza tagħha ma tkunx għadha meħtieġa mill-awtoritajiet emittenti:
(a)
madankollu tkun baqgħet fit-territorju; jew
(b)
wara li tkun telqet minnu, tkun reġgħet lura.
10. L-ispejjeż li jirriżultaw mill-applikazzjoni ta' dan l-Artikolu għandhom jitħallsu f'konformità mal-Artikolu 21, ħlief għall-ispejjeż li jirriżultaw mit-trasferiment tal-persuna lejn l-Istat emittenti u lura, li għandhom jitħallsu minn dak l-Istat.
Artikolu 23
Trasferiment temporanju lill-Istat ta' eżekuzzjoni ta' persuni miżmuma f'kustodja għall-fini li tiġi eżegwita miżura investigattiva
1. OIE jista' jinħareġ għat-trasferiment temporanju ta' persuna miżmuma f'kustodja fl-Istat emittenti għall-fini li tiġi eżegwita miżura investigattiva bil-ħsieb li jinġabru provi li għaliha tkun meħtieġa l-preżenza tagħha fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
2. Il-paragrafu 2(a) u l-paragrafi 3 sa 9 tal-Artikolu 22 għandhom japplikaw mutatis mutandis għal kwalunkwe trasferiment temporanju taħt dan l-Artikolu.
3. L-ispejjeż li jirriżultaw mill-applikazzjoni ta' dan l-Artikolu għandhom jitħallsu f'konformità mal-Artikolu 21, ħlief għall-ispejjeż li jirriżultaw mit-trasferiment tal-persuna konċernata lejn l-Istat ta' eżekuzzjoni u lura, li għandhom jitħallsu mill-Istat emittenti.
Artikolu 24
Smigħ b'vidjokonferenza jew bi trażmissjoni awdjoviżiva oħra
1. Fejn persuna tkun fit-territorju ta' Stat ta' eżekuzzjoni u jkun meħtieġ li din tinstema' bħala xhieda jew esperta mill-awtoritajiet kompetenti tal-Istat emittenti, l-awtorità emittenti tista' toħroġ OIE biex ix-xhieda jew l-esperta tinstema' b'vidjokonferenza jew bi trażmissjoni awdjoviżiva oħra f'konformità mal-paragrafi 5 sa 7.
L-awtorità emittenti tista' wkoll toħroġ OIE għall-fini li persuna suspettata jew akkużata tinstema' b'vidjokonferenza jew bi trażmissjoni awdjoviżiva oħra.
2. Flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-eżekuzzjoni ta' OIE tista' wkoll tiġi rifjutata jekk:
(a)
il-persuna suspettata jew akkużata ma tagħtix kunsens; jew
(b)
l-eżekuzzjoni ta' tali miżura investigattiva f'każ partikolari tmur kontra l-prinċipji fundamentali tal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
3. L-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandhom jaqblu dwar l-arranġamenti prattiċi. Meta jsir qbil dwar dawn l-arranġamenti, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha timpenja ruħha li:
(a)
issejjaħ lix-xhud jew lill-espert ikkonċernat biex jidher fil-ħin u l-post tas-smigħ jew;
(b)
issejjaħ lill-persuni suspettati jew akkużati biex jidhru għas-smigħ f'konformità mar-regoli dettaljati stabbiliti fil-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni u tinforma lil dawn il-persuni dwar id-drittijiet tagħhom taħt il-liġi tal-Istat emittenti, fi żmien xieraq li jippermettilhom jeżerċitaw id-drittijiet ta' difiża tagħhom b'mod effettiv;
(c)
tiżgura l-identifikazzjoni tal-persuna li għandha tinstema'.
4. Jekk f'ċirkostanzi ta' każ partikolari l-awtorità ta' eżekuzzjoni ma jkollha ebda aċċess għal mezzi tekniċi għal smigħ li jsir permezz ta' vidjokonferenza, l-Istat emittenti jista' jagħmel disponibbli għaliha dawn il-mezzi permezz ta' ftehim reċiproku.
5. Fejn isir smigħ b'vidjokonferenza jew bi trażmissjoni awdjoviżiva oħra, għandhom japplikaw ir-regoli li ġejjin:
(a)
l-awtorità kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni għandha tkun preżenti matul is-smigħ, fejn meħtieġ assistita minn interpretu, u għandha wkoll tkun responsabbli biex tiżgura kemm l-identifikazzjoni tal-persuna li għandha tinstema' kif ukoll ir-rispett għall-prinċipji fundamentali tal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
Jekk l-awtorità ta' eżekuzzjoni tkun tal-fehma li matul is-smigħ il-prinċipji fundamentali tal-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni jkunu qegħdin jiġu miksura, hija għandha minnufih tieħu l-miżuri meħtieġa biex tiżgura li s-smigħ ikompli f'konformità ma' dawk il-prinċipji;
(b)
fejn meħtieġ, għandu jkun hemm qbil bejn l-awtoritajiet kompetenti tal-Istat emittenti u dawk tal-Istat ta' eżekuzzjoni dwar il-miżuri għall-protezzjoni tal-persuna li għandha tinstema';
(c)
is-smigħ għandu jitmexxa direttament mill-awtorità kompetenti tal-Istat emittenti, jew taħt id-direzzjoni tagħha, f'konformità mal-liġijiet proprji tiegħu;
(d)
fuq it-talba tal-Istat emittenti jew tal-persuna li għandha tinstema', l-Istat ta' eżekuzzjoni għandu jiżgura li l-persuna li għandha tinstema' tkun assistita minn interpretu, jekk meħtieġ;
(e)
il-persuni suspettati jew akkużati għandhom jiġu mgħarrfa qabel is-smigħ dwar id-drittijiet proċedurali li jgawdu, inkluż id-dritt li ma jixhdux taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni u tal-Istat emittenti. Ix-xhieda u l-esperti jistgħu jitolbu d-dritt li ma jixhdux li huma jkunu jgawdu taħt il-liġi tal-Istat ta' eżekuzzjoni jew dak emittenti u għandhom jiġu mgħarrfa dwar dan id-dritt qabel is-smigħ.
6. Mingħajr preġudizzju għal kwalunkwe miżura maqbula għall-protezzjoni tal-persuni, meta s-smigħ ikun ġie konkluż, l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tfassal il-minuti li fihom tindika d-data u l-post tas-smigħ, l-identità tal-persuna mismugħa, l-identitajiet u l-funzjonijiet tal-persuni l-oħrajn kollha fl-Istat ta' eżekuzzjoni li jipparteċipaw fis-smigħ, kwalunkwe ġurament li jkun ittieħed u l-kondizzjonijiet tekniċi li taħthom ikun sar is-smigħ. Id-dokument għandu jintbagħat mill-awtorità ta' eżekuzzjoni lill-awtorità emittenti.
7. Kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa biex jiżgura li, fejn il-persuna tkun qed tinstema' fit-territorju tagħha f'konformità ma' dan l-Artikolu u tirrifjuta li tixhed meta tkun taħt obbligu li tixhed jew ma tixhidx il-verità, il-liġi nazzjonali tagħha tapplika bl-istess mod bħallikieku s-smigħ sar fi proċedura nazzjonali.
Artikolu 25
Smigħ b'konferenza telefonika
1. Jekk persuna tkun fit-territorju ta' Stat Membru u jkollha tinstema' bħala xhieda jew esperta mill-awtoritajiet kompetenti ta' Stat Membru ieħor, l-awtorità emittenti tal-Istat Membru tal-aħħar tista', fejn ma jkunx xieraq jew possibbli għall-persuna li għandha tinstema' li tidher fiżikament fit-territorju tiegħu, u wara li jkunu ġew eżaminati mezzi oħra adatti, toħroġ OIE sabiex tinstema' x-xhieda jew l-espert permezz ta' konferenza telefonika kif previst fil-paragrafu 2.
2. Sakemm ma jsirx qbil mod ieħor, l-Artikolu 24(3), (5), (6) u (7) għandu japplika mutatis mutandis għal smigħ b'konferenza telefonika.
Artikolu 26
Informazzjoni dwar kontijiet bankarji u finanzjarji oħra
1. OIE jista' jinħareġ biex jiġi determinat jekk kwalunkwe persuna fiżika jew ġuridika suġġetta għall-proċedimenti kriminali konċernati żżommx jew tikkontrollax kont wieħed jew aktar, irrispettivament min-natura tiegħu, fi kwalunkwe bank li jinstab fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni, u jekk dan ikun il-każ, biex jinkisbu d-dettalji kollha tal-kontijiet identifikati.
2. Kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa li jkunu jippermettuh jipprovdi l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1 taħt il-kondizzjonijiet stabbiliti f'dan l-Artikolu.
3. L-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1 għandha wkoll, jekk tintalab fl-OIE, tinkludi l-kontijiet li għalihom il-persuna suġġetta għall-proċedimenti kriminali konċernati jkollha prokura.
4. L-obbligu stabbilit f'dan l-Artikolu għandu japplika biss safejn l-informazzjoni tkun fil-pussess tal-bank li jkun qiegħed iżomm il-kont.
5. Fl-OIE l-awtorità emittenti għandha tindika r-raġunijiet għaliex tqis li l-informazzjoni mitluba x'aktarx li hi ta' valur sostanzjali għall-fini tal-proċedimenti kriminali konċernati u għal liema raġunijiet hija tippreżumi li l-banek fl-Istat ta' eżekuzzjoni jżommu l-kont u, safejn ikun disponibbli, liema banek jistgħu jkunu involuti. Fl-OIE hija għandha tinkludi wkoll kwalunkwe informazzjoni disponibbli li tista' tiffaċilita l-eżekuzzjoni tiegħu.
6. OIE jista' jinħareġ ukoll biex jiġi determinat jekk il-persuna fiżika jew ġuridika suġġetta għall-proċedimenti kriminali konċernati għandhiex kont wieħed jew aktar, fi kwalunkwe istituzzjoni finanzjarja mhux bankarja li tinsab fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni. Il-paragrafi 3 sa 5 għandhom japplikaw mutatis mutandis. F'tali każ u flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-eżekuzzjoni tal-OIE tista' wkoll tiġi rifjutata jekk l-eżekuzzjoni tal-miżura investigattiva ma tkunx awtorizzata f'każ domestiku simili.
Artikolu 27
Informazzjoni dwar operazzjonijiet bankarji u finanzjarji oħra
1. OIE jista' jinħareġ sabiex jinkisbu d-dettalji ta' kontijiet bankarji speċifikati u ta' operazzjonijiet bankarji li jkunu saru matul perijodu definit permezz ta' kont wieħed jew aktar speċifikati fih, inklużi d-dettalji ta' kwalunkwe kont ta' trażmissjoni jew ta' riċezzjoni ta' flus.
2. Kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa biex ikun jista' jipprovdi l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1 taħt il-kondizzjonijiet stabbiliti f'dan l-Artikolu.
3. L-obbligu stabbilit f'dan l-Artikolu għandu japplika biss safejn l-informazzjoni tkun fil-pussess tal-bank li fih jinżamm il-kont.
4. Fl-OIE l-awtorità emittenti għandha tindika r-raġunijiet għaliex tikkunsidra l-informazzjoni mitluba rilevanti għall-fini tal-proċedimenti kriminali konċernati.
5. OIE jista' jinħareġ ukoll fir-rigward tal-informazzjoni prevista fil-paragrafu 1 b'referenza għal operazzjonijiet finanzjarji li jkunu saru minn istituzzjonijiet finanzjarji mhux bankarji. Il-paragrafi 3 sa 4 għandhom japplikaw mutatis mutandis. F'tali każ u flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-eżekuzzjoni tal-OIE tista' wkoll tiġi rifjutata fejn l-eżekuzzjoni tal-miżura ma tkunx awtorizzata f'każ domestiku simili.
Artikolu 28
Miżuri investigattivi li jimplikaw il-ġbir ta' provi fi żmien reali, kontinwament u matul ċertu perijodu ta' żmien
1. Meta l-OIE jinħareġ għall-fini tal-eżekuzzjoni ta' miżura investigattiva li tkun teħtieġ il-ġbir ta' provi fi żmien reali, kontinwament u matul ċertu perijodu ta' żmien, bħal dawn li ġejjin:
(a)
il-monitoraġġ tal-operazzjonijiet bankarji jew finanzjarji oħrajn li jkunu qed isiru permezz ta' kont speċifikat jew aktar;
(b)
il-konsenji kkontrollati fit-territorju tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
l-eżekuzzjoni tagħha tista' tiġi rifjutata, flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, jekk l-eżekuzzjoni tal-miżura investigattiva konċernata ma tiġix awtorizzata f'każ domestiku simili.
2. L-arranġamenti prattiċi rigward il-miżura msemmija fil-paragrafu 1(b) u kull fejn ikun meħtieġ għandhom jinqablu bejn l-Istat emittenti u l-Istat ta' eżekuzzjoni.
3. L-awtorità emittenti għandha tindika fl-OIE għaliex tikkunsidra l-informazzjoni mitluba rilevanti għall-fini tal-proċedimenti kriminali konċernati.
4. Id-dritt ta' azzjoni, ta' direzzjoni u ta' kontroll tal-operazzjonijiet relatati mal-eżekuzzjoni tal-OIE kif imsemmi fil-paragrafu 1 għandhom ikunu tal-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni.
Artikolu 29
Investigazzjonijiet sigrieti
1. OIE jista' jinħareġ biex l-Istat ta' eżekuzzjoni jintalab jassisti lill-Istat emittenti fit-tmexxija ta' investigazzjonijiet ta' kriminalità minn uffiċjali li jaġixxu taħt identità sigrieta jew falza (“investigazzjonijiet sigrieti”).
2. L-awtorità emittenti għandha tindika fl-OIE għaliex tikkonsidra li l-investigazzjoni sigrieta x'aktarx tkun rilevanti għall-fini tal-proċedimenti kriminali konċernati. Id-deċiżjoni dwar ir-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta' OIE maħruġ taħt dan l-Artikolu għandha tittieħed f'kull każ individwali mill-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni b'attenzjoni dovuta għal-liġi nazzjonali u l-proċeduri tiegħu.
3. Flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-awtorità ta' eżekuzzjoni tista' tirrifjuta li tesegwixxi OIE kif imsemmi fil-paragrafu 1 fejn:
(a)
l-eżekuzzjoni tal-investigazzjoni sigrieta ma tkunx awtorizzata f'każ domestiku simili; jew
(b)
ma kienx possibbli li jintlaħaq qbil dwar l-arranġamenti għall-investigazzjonijiet sigrieti taħt il-paragrafu 4.
4. L-investigazzjonijiet sigrieti għandhom isiru skont il-liġi nazzjonali u l-proċeduri tal-Istat Membru li fit-territorju tiegħu jsiru l-investigazzjonijiet sigrieti. Id-dritt ta' azzjoni, ta' direzzjoni u ta' kontroll tal-operazzjoni relatata mal-investigazzjoni sigrieta għandhom ikunu unikament tal-awtoritajiet kompetenti tal-Istat ta' eżekuzzjoni. It-tul ta' żmien tal-investigazzjoni sigrieta, il-kondizzjonijiet dettaljati, u l-istatus legali tal-uffiċjali involuti fl-investigazzjonijiet sigrieti għandhom jinqablu bejn l-Istat emittenti u l-Istat ta' eżekuzzjoni b'kont debitament meħud tal-liġijiet nazzjonali u l-proċeduri tagħhom.
KAPITOLU V
INTERĊETTAZZJONI TA' TELEKOMUNIKAZZJONIJIET
Artikolu 30
Interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet b'assistenza teknika ta' Stat Membru ieħor
1. OIE jista' jinħareġ għall-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet fl-Istat li minnu tkun meħtieġa assistenza teknika.
2. Fejn aktar minn Stat Membru wieħed ikunu f'pożizzjoni li jipprovdu l-assistenza teknika kollha meħtieġa għall-istess interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet, l-OIE għandu jintbagħat biss lil wieħed minnhom, u għandu dejjem jingħata prijorità lill-Istat Membru fejn tkun tinsab jew tkun ser tinsab il-persuna suġġetta għall-interċettazzjoni.
3. OIE msemmi fil-paragrafu 1 għandu wkoll jinkludi l-informazzjoni li ġejja:
(a)
informazzjoni meħtieġa biex jiġi identifikat is-suġġett tal-interċettazzjoni;
(b)
it-tul ta' żmien mixtieq tal-interċettazzjoni; u
(c)
data teknika suffiċjenti, b'mod partikolari l-identifikatur tal-miri, biex jiġi żgurat li l-OIE jista' jiġi eżegwit.
4. L-awtorità emittenti għandha tindika fl-OIE r-raġunijiet għaliex tikkunsidra l-miżura investigattiva indikata li tkun rilevanti għall-fini tal-proċedimenti kriminali konċernati.
5. Flimkien mar-raġunijiet sabiex ma jingħatax ir-rikonoxximent jew ma ssirx l-eżekuzzjoni li huma msemmija fl-Artikolu 11, l-eżekuzzjoni ta' OIE msemmi fil-paragrafu 1 tista' wkoll tiġi rifjutata fejn il-miżura investigattiva kkonċernata ma tkunx giet awtorizzata f'każ domestiku simili. L-Istat ta' eżekuzzjoni jista' jagħmel il-kunsens tiegħu suġġett għal kwalunkwe kondizzjoni li tiġi sodisfatta f'każ domestiku simili.
6. OIE msemmi fil-paragrafu 1 jista' jiġi eżegwit permezz ta':
(a)
it-trażmissjoni immedjata ta' telekomunikazzjonijiet lill-Istat emittenti; jew
(b)
l-interċettazzjoni, ir-reġistrazzjoni u sussegwentement it-trażmissjoni tal-eżitu tal-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet lill-Istat emittenti.
L-awtorità emittenti u l-awtorità ta' eżekuzzjoni għandhom jikkonsultaw lil xulxin bil-ħsieb tal-qbil dwar jekk l-interċettazzjoni ssirx skont il-punt (a) jew (b).
7. Meta toħroġ l-OIE msemmi fil-paragrafu 1 jew matul l-interċettazzjoni, l-awtorità emittenti tista', fejn ikollha raġuni partikolari biex tagħmel hekk, titlob ukoll traskrizzjoni, dekodifikar u decrypting tar-reġistrazzjoni li tkun l-oġġett ta' qbil mill-awtorità ta' eżekuzzjoni.
8. L-ispejjez li jirriżultaw mill-applikazzjoni ta' dan l-Artikolu għandhom jitħallsu f'konformità mal-Artikolu 21, ħlief għall-ispejjeż li jirriżultaw mit-traskrizzjoni, id-dekodifikar u d-decrypting tal-komunikazzjoni ta' interċettazzjoni li għandhom jitħallsu mill-Istat emittenti.
Artikolu 31
Notifika tal-Istat Membru fejn jinsab is-suġġett tal-interċettazzjoni li minnu ma tinħtieġ l-ebda assistenza teknika
1. Fejn, għall-fini tat-twettiq ta' miżura investigattiva, l-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet tiġi awtorizzata mill-awtorità kompetenti ta' Stat Membru wieħed (l-“Istat Membru ta' interċettazzjoni”) u l-indirizz ta' komunikazzjoni tal-persuna suġġetta għall-interċettazzjoni li jkun speċifikat fl-ordni tal-interċettazzjoni jkun qed jintuża fit-territorju ta' Stat Membru ieħor (l-“Istat notifikat”) li minnu ma tinħtieġ l-ebda assistenza teknika biex issir l-interċettazzjoni, l-Istat Membru ta' interċettazzjoni għandu jinnotifika lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru notifikat bl-interċettazzjoni:
(a)
qabel l-interċettazzjoni f'każijiet fejn l-awtorità kompetenti tal-Istat Membru ta' interċettazzjoni tkun taf meta tordna l-interċettazzjoni li l-persuna suġġetta għall-interċettazzjoni tinsab jew ser tkun fit-territorju tal-Istat Membru notifikat;
(b)
matul l-interċettazzjoni jew wara li tkun saret l-interċettazzjoni, minnufih hekk kif isir jaf li l-persuna suġġetta għall-interċettazzjoni tinsab jew kienet tinsab, matul l-interċettazzjoni, fit-territorju tal-Istat Membru notifikat.
2. In-notifika msemmija fil-paragrafu 1 għandha ssir billi tintuża l-formola stabbilita fl-Anness C.
3. L-awtorità kompetenti tal-Istati Membri notifikati tista', f'każ fejn l-interċezzjoni ma tkunx awtorizzata f'każ domestiku simili, tinnotifika, mingħajr dewmien u mhux aktar tard minn 96 siegħa wara r-riċezzjoni tan-notifika msemmija fil-paragrafu 1, lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru ta' interċettazzjoni b'dawn li ġejjin:
(a)
li l-interċettazzjoni tista' ma ssirx jew li għandha tiġi terminata; u
(b)
fejn meħtieġ, li kull materjal digà interċettat waqt li l-persuna suġġetta għall-interċettazzjoni kienet tinsab fit-territorju tiegħu ma jistax jintuża, jew jista' jintuża biss taħt il-kondizzjonijiet li hija għandha tispeċifika. L-awtorità kompetenti tal-Istat notifikat għandha tinforma lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru ta' interċettazzjoni dwar ir-raġunijiet li jiġġustifikaw dawk il-kondizzjonijiet.
4. L-Artikolu 5(2) għandu jkun applikabbli mutatis mutandis għan-notifika msemmija fil-paragrafu 2.
KAPITOLU VI
MIŻURI PROVVIŻORJI
Artikolu 32
Miżuri provviżorji
1. L-awtorità emittenti tista' toħroġ OIE sabiex tittieħed kwalunkwe miżura bil-ħsieb li tiġi evitata provviżorjament il-qerda, it-trasformazzjoni, it-tneħħija, it-trasferiment jew ir-rimi ta' oġġett li jista' jintuża bħala prova.
2. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tiddeċiedi u tikkomunika d-deċiżjoni dwar il-miżura provviżorja malajr kemm jista' jkun u, kull fejn ikun possibbli, fi żmien 24 siegħa mir-riċezzjoni tal-OIE.
3. Fejn tintalab miżura provviżorja msemmija fil-paragrafu 1, l-awtorità emittenti għandha tindika fl-OIE jekk il-provi għandhomx jiġu trasferiti lill-Istat emittenti jew jekk għandhomx jibqgħu fl-Istat ta' eżekuzzjoni. L-awtorità ta' eżekuzzjoni għandha tirrikonoxxi u teżegwixxi l-OIE u tittrasferixxi l-provi f'konformità mal-proċeduri stabbiliti f'din id-Direttiva.
4. Fejn, skont il-paragrafu 3, OIE jkun akkumpanjat minn istruzzjoni li l-provi għandhom jibqgħu fl-Istat ta' eżekuzzjoni, l-awtorità emittenti għandha tindika d-data tat-terminazzjoni tal-miżura provviżorja msemmija fil-paragrafu 1, jew id-data prevista għall-preżentazzjoni tat-talba biex il-provi jiġu trasferiti lill-Istat emittenti.
5. Wara li tikkonsulta lill-awtorità emittenti, l-awtorità ta' eżekuzzjoni, skont il-liġijiet u l-prattiċi nazzjonali tagħha tistabbilixxi l-kondizzjonijiet adatti fid-dawl taċ-ċirkostanzi tal-każ sabiex jiġi limitat il-perijodu ta' żmien li fih il-miżura provviżorja msemmija fil-paragrafu 1 tkun ser tinżamm. Jekk, skont dawn il-kondizzjonijiet, hija tipprevedi li ġġib fi tmiemha l-miżura provviżorja, hija għandha tgħarraf lill-awtorità emittenti, li għandha tingħata l-opportunità li tressaq il-kummenti tagħha. L-awtorità emittenti għandha minnufih tinnotifika lill-awtorità ta' eżekuzzjoni li ġew terminati l-miżuri provviżorji msemmija fil-paragrafu 1.
KAPITOLU VII
DISPOŻIZZJONIJIET FINALI
Artikolu 33
Notifiki
1. Sal-22 ta' Mejju 2017, kull Stat Membru għandu jinnotifika lill-Kummissjoni dwar dan li ġej:
(a)
l-awtorità jew l-awtoritajiet li, f'konformità mal-liġi nazzjonali tiegħu, huma kompetenti skont l-Artikolu 2(c) u (d) meta dan l-Istat Membru jkun l-Istat emittenti jew l-Istat ta' eżekuzzjoni;
(b)
il-lingwi aċċettati għall-OIE, kif imsemmi fl-Artikolu 5(2);
(c)
l-informazzjoni rigward l-awtorità jew l-awtoritajiet ċentrali maħtura jekk l-Istat Membru jkun jixtieq jagħmel uzu mill-possibbiltà taħt l-Artikolu 7(3). Din l-informazzjoni għandha tkun vinkolanti għall-awtoritajiet tal-Istat emittenti;
2. Kull Stat Membru jista' wkoll jipprovdi lill-Kummissjoni l-lista ta' dokumenti meħtieġa li jeħtieġ skont l-Artikolu 22(4).
3. L-Istati Membri għandhom jinnotifikaw lill-Kummissjoni bi kwalunkwe bidla fl-informazzjoni msemmija fil-paragrafi 1 u 2.
4. Il-Kummissjoni għandha tqiegħed l-informazzjoni li tkun irceviet taħt dan l-Artikolu għad-disponibbiltà ta' kull Stat Membru u tan-Network Ġudizzjarju Ewropew (NĠE). Il-NĠE għandu jirrendi l-informazzjoni disponibbli fuq is-sit tal-internet imsemmi fl-Artikolu 9 tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 2008/976/ĠAI (18).
Artikolu 34
Relazzjonijiet ma' strumenti legali, ftehimiet u arranġamenti oħrajn
1. Mingħajr preġudizzju għall-applikazzjoni tagħhom bejn l-Istati Membri u Stati terzi u l-applikazzjoni temporanja tagħhom taħt l-Artikolu 35, din id-Direttiva tissostitwixxi, mill-22 ta' Mejju 2017, id-dispożizzjonijiet korrispondenti tal-konvenzjonijiet li ġejjin li japplikaw fir-relazzjonijiet bejn l-Istati Membri marbutin b'din id-Direttiva:
(a)
il-Konvenzjoni Ewropea dwar assistenza legali reċiproka f'materji kriminali tal-Kunsill tal-Ewropa tal-20 ta' April 1959 kif ukoll iż-żewġ protokolli addizzjonali tagħha, u l-ftehimiet bilaterali konklużi skont l-Artikolu 26 ta' dik il-Konvenzjoni;
(b)
il-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta' Schengen;
(c)
il-Konvenzjoni rigward assistenza legali reċiproka f'materji kriminali bejn l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea u l-protokoll tagħha.
2. Id-Deċiżjoni Kwadru 2008/978/ĠAI hija b'dan sostitwita għall-Istati Membri marbutin minn din id-Direttiva. Id-dispożizzjonijiet tad-Deċiżjoni Kwadru 2003/577/ĠAI huma sostitwiti għall-Istati Membri kollha marbutin minn din id-Direttiva fir-rigward tal-iffriżar tal-evidenza.
Għall-Istati Membri marbutin b'din id-Direttiva, ir-referenzi għad-Deċiżjoni Kwadru 2008/978/ĠAI u, fir-rigward tal-iffriżar tal-evidenza, għad-Deċiżjoni Kwadru 2003/577/ĠAI, għandhom jinftiehmu bħala referenzi għal din id-Direttiva.
3. Addizzjonalment għal din id-Direttiva, l-Istati Membri jistgħu jikkonkludu jew ikomplu japplikaw ftehimiet jew arranġamenti bilaterali jew multilaterali ma' Stati Membri oħra wara l-22 ta' Mejju 2017 biss sakemm dawn jippermettu li l-għanijiet ta' din id-Direttiva jkomplu jissaħħu u jikkontribwixxu biex jissimplifikaw jew jiffaċilitaw aktar il-proċeduri għall-ġbir ta' provi u sakemm il-livell ta' salvagwardji stabbiliti f'din id-Direttiva jiġi rispettat.
4. L-Istati Membri għandhom jinnotifikaw lill-Kummissjoni sal-22 ta' Mejju 2017 dwar il-ftehimiet u l-arranġamenti eżistenti msemmija fil-paragrafu 3 li huma jixtiequ jkomplu japplikaw. L-Istati Membri għandhom jinnotifikaw ukoll lill-Kummissjoni fi żmien tliet xhur mill-iffirmar ta' kwalunkwe ftehimiet jew arranġament ġdid imsemmi fil-paragrafu 3.
Artikolu 35
Dispożizzjonijiet tranżizzjonali
1. Talbiet għal assistenza reċiproka li jaslu qabel il-22 ta' Mejju 2017 għandhom ikomplu jkunu regolati minn strumenti eżistenti relatati ma' assistenza reċiproka f'materji kriminali. Id-deċiżjonijiet dwar l-iffriżar tal-provi taħt id-Deċiżjoni Qafas 2003/577/ĠAI u riċevuti qabel il-22 ta' Mejju 2017 għandhom ukoll ikunu regolati minn dik id-Deċiżjoni Qafas.
2. L-Artikolu 8(1) għandu japplika mutatis mutandis għall-OIE wara deċiżjoni ta' ffriżar meħuda taħt id-Deċiżjoni Qafas 2003/577/ĠAI.
Artikolu 36
Traspożizzjoni
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa sabiex jikkonformaw ma' din id-Direttiva sal-22 ta' Mejju 2017.
2. Meta l-Istati Membri jadottaw dawn il-miżuri, dawn għandhom jinkludu referenza għal din id-Direttiva jew tali referenza għandha takkumpanjahom meta jiġu pubblikati uffiċjalment. Il-metodi kif issir tali referenza għandhom jiġu stabbiliti mill-Istati Membri.
3. Sal-22 ta' Mejju 2017, l-Istati Membri għandhom jittrażmettu lill-Kummissjoni t-test tad-dispożizzjonijiet li jittrasponu fil-liġijiet nazzjonali tagħhom l-obbligi imposti fuqhom taħt din id-Direttiva.
Artikolu 37
Rapport dwar l-applikazzjoni
Mhux aktar tard minn ħames snin wara l-21 ta' Mejju 2014, il-Kummissjoni għandha tippreżenta lill-Parlament Ewropew u lill-Kunsill rapport dwar l-applikazzjoni ta' din id-Direttiva, abbażi kemm ta' informazzjoni kwalitattiva kif ukoll kwantitattiva, inklużi b'mod partikolari, l-evalwazzjoni tal-impatt tagħha fuq il-kooperazzjoni f'materji kriminali u l-protezzjoni tal-individwi, kif ukoll l-eżekuzzjoni tad-dispożizzjonijiet dwar l-interċettazzjoni ta' telekomunikazzjonijiet fid-dawl ta' żviluppi tekniċi. Ir-rapport għandu jkun akkumpanjat, jekk meħtieġ, minn proposti għal emendi għal din id-Direttiva.
Artikolu 38
Dħul fis-seħħ
Din id-Direttiva għandha tidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum wara dak tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Artikolu 39
Indirizzati
Din id-Direttiva hija indirizzata lill-Istati Membri skont it-Trattati.
Magħmul fi Brussell, it-3 ta' April 2014.