РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 542/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 1215/2012 по отношение на правилата, които се прилагат към Единния патентен съд и Съда на Бенелюкс
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, букви а), в) и д) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На 19 февруари 2013 г. Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия подписаха Споразумение относно Единен патентен съд (3) („Споразумението относно ЕПС“). В Споразумението относно ЕПС се предвижда, че то не влиза в сила преди първия ден от четвъртия месец след датата на влизане в сила на измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (4) по отношение на връзката на посочения регламент със Споразумението относно ЕПС.
(2)
На 15 октомври 2012 г. Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия - страни по Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договора за Съда на Бенелюкс“), подписаха протокол за изменение на този договор. С протокола стана възможно да се прехвърли компетентност на Съда на Бенелюкс по конкретни въпроси, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(3)
Необходимо е да се уреди връзката между Регламент (ЕС) № 1215/2012, от една страна, и Споразумението относно ЕПС и Договора за Съда на Бенелюкс, от друга страна, посредством изменения на посочения регламент.
(4)
Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс следва да се считат за съдилища по смисъла на Регламент (ЕС) № 1215/2012, за да се гарантира правна сигурност и предвидимост за ответниците, които могат да бъдат изправени пред тези две съдилища на място на територията на държава членка, различна от определената съгласно правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(5)
Измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент по отношение на Единния патентен съд, целят установяването на международната компетентност на този съд и не засягат вътрешното разпределение на производствата между отделенията на този съд, нито правилата, предвидени в Споразумението относно ЕПС по отношение на упражняването на компетентност, включително изключителна компетентност, по време на преходния период, предвиден в това споразумение.
(6)
В качеството си на съдилища, които са общи за няколко държави членки, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс не могат, за разлика от съдилищата в една държава членка, да упражняват своята компетентност въз основа на националното право спрямо ответници, които нямат местоживеене в държава членка. Следователно, за да се даде възможност на тези две съдилища да упражняват компетентност спрямо такива ответници, по отношение на въпросите от компетентността съответно на Единния патентен съд и на Съда на Бенелюкс правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да се прилагат и спрямо ответници с местоживеене в трети държави. Със съществуващите правила за компетентност на Регламент (ЕС) № 1215/2012 се осигурява тясна връзка между производствата, по отношение на които се прилага посоченият регламент, и територията на държавите членки. Следователно е целесъобразно да се разшири приложното поле на тези правила, така че те да се прилагат за производствата срещу всички ответници, независимо от тяхното местоживеене. При прилагането на правилата относно компетентността, предвидени в Регламент (ЕС) № 1215/2012, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс (всеки от които е наричан по-долу „общ съд“) следва да прилагат само онези правила, които са подходящи за въпроса, по който им е предоставена компетентност.
(7)
Съответният общ съд следва да може да разглежда спорове, които включват ответници от трети държави, въз основа на правилото за субсидиарна компетентност в производства, свързани с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди както в рамките на Съюза, така и извън него. Тази субсидиарна компетентност следва да бъде упражнявана, когато имущество, което принадлежи на ответника, се намира на територията на която и да било държава членка - страна по инструмента за създаване на съответния общ съд, и когато спорът е свързан с която и да е такава държава членка в достатъчна степен, например когато ищецът е с местоживеене в тази държава или когато доказателствата във връзка със спора се намират в нея. Когато установява компетентността си, общият съд следва да вземе предвид стойността на въпросното имущество, която не следва да бъде незначителна и която следва да направи изпълнението на съдебното решение възможно, поне отчасти, в държавите членки, които са страни по инструмента за създаване на съответния общ съд.
(8)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове, които имат за цел предотвратяването на успоредни производства и постановяването на противоречиви съдебни решения, следва да се прилагат, когато са предявени искове пред общ съд и пред съд на държава членка, в която Споразумението относно ЕПС или, в зависимост от случая, Договора за Съда на Бенелюкс не се прилага.
(9)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове следва да се прилагат също така в случаите, в които по време на преходния период, предвиден в Споразумението относно ЕПС, искове по някои видове спорове са предявени в Единния патентен съд, от една страна, и в национален съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС, от друга страна.
(10)
Съдебните решения на Единния патентен съд или на Съда на Бенелюкс следва да се признават и изпълняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012 и в държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая.
(11)
Съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая, следва да се признават и изпълняват в друга държава членка в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(12)
Поради това Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да бъде съответно изменен.
(13)
Доколкото целта на настоящия регламент не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците му може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(14)
В съответствие с член 3 и член 4а, параграф 1 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), тези държави членки са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане, без да се засяга възможността Дания да прилага измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент, съгласно член 3 от Споразумението от 19 октомври 2005 г. между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (5),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В глава VII на Регламент (ЕС) № 1215/ 2012 се вмъкват следните членове:
„Член 71а
1. За целите на настоящия регламент съд, който е общ за няколко държави членки съгласно параграф 2 („общ съд“), е съд на държава членка, когато съгласно инструмента за неговото създаване същият общ съд упражнява компетентност по въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
2. За целите на настоящия регламент всяко от следните съдилища представлява общ съд:
а)
Единният патентен съд, създаден със Споразумението относно Единен патентен съд, подписано на 19 февруари 2013 г. („Споразумението относно ЕПС“); и
б)
Съдът на Бенелюкс, създаден с Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договорът за Съда на Бенелюкс“).
Член 71б
Компетентността на всеки общ съд се определя, както следва:
1)
общият съд е компетентен, когато съгласно настоящия регламент съдилищата на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд, биха били компетентни по въпрос, уреден от този инструмент;
2)
когато ответникът няма местоживеене в държава членка и настоящият регламент не предоставя компетентност спрямо него по друг начин, глава II се прилага, доколкото е уместно, независимо от местоживеенето на ответника.
Може да се подаде молба пред общия съд за временни, включително обезпечителни, мерки, дори ако съдилищата на трета държава са компетентни по съществото на делото;
3)
когато общият съд е компетентен спрямо ответник съгласно точка 2 относно спор, свързан с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди в рамките на Съюза, този съд може да упражни компетентност и по отношение на вреди извън Съюза, причинени от това нарушение.
Тази компетентност се предоставя само ако имуществото, което принадлежи на ответника се намира на територията на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд и спорът е свързан в достатъчна степен с тази държава членка.
Член 71в
1. Членове 29-32 се прилагат, когато е предявен иск в общ съд и в съд на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на този общ съд.
2. Членове 29-32 се прилагат, когато по време на преходния период, предвиден в член 83 от Споразумението относно ЕПС, е предявен иск в Единния патентен съд и в съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС.
Член 71г
Настоящият регламент се прилага по отношение на признаването и изпълнението на:
а)
съдебните решения на общ съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд; и
б)
съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка - страна по този инструмент.
Когато обаче признаването и изпълнението на съдебно решение, постановено от съответния общ съд, се иска в държава членка - страна по инструмента за създаване на този съд, вместо правилата на настоящия регламент се прилагат правилата на съответния инструмент за признаване и прилагане.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 10 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
REGOLAMENT (UE) Nru 542/2014 TAL-PARLAMENT EWROPEW U TAL-KUNSILL
tal-15 ta’ Mejju 2014
li jemenda r-Regolament (UE) Nru 1215/2012 fir-rigward tar-regoli li għandhom jiġu applikati fir-rigward tal-Qorti Unifikata tal-Privattivi u l-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux
IL-PARLAMENT EWROPEW U L-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-punti (a), (c) u (e) tal-Artikolu 81(2) tiegħu,
Wara li kkunsidraw il-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li l-abbozz tal-att leġislattiv intbagħat lill-parlamenti nazzjonali,
Wara li kkunsidraw l-opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew (1),
Filwaqt li jaġixxu f’konformità mal-proċedura leġislattiva ordinarja (2),
Billi:
(1)
Fid-19 ta’ Frar 2013, ir-Renju tal-Belġju, ir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, ir-Renju tad-Danimarka, ir-Repubblika Federali tal-Ġermanja, ir-Repubblika tal-Estonja, l-Irlanda, ir-Repubblika Ellenika, ir-Repubblika Franċiża, ir-Repubblika Taljana, ir-Repubblika ta’ Ċipru, ir-Repubblika tal-Latvja, ir-Repubblika tal-Litwanja, il-Gran Dukat tal-Lussemburgu, l-Ungerija, ir-Repubblika ta’ Malta, ir-Renju tal-Pajjiżi l-Baxxi, ir-Repubblika tal-Awstrija, ir-Repubblika Portugiża, ir-Rumanija, ir-Repubblika tas-Slovenja, ir-Repubblika Slovakka, ir-Repubblika tal-Finlandja, ir-Renju tal-Isvezja u r-Renju Unit tal-Gran Brittannja u l-Irlanda ta’ Fuq iffirmaw il-Ftehim dwar Qorti Unifikata tal-Privattivi (3) (“il-Ftehim QUP”). Il-Ftehim QUP jipprevedi d-dħul fis-seħħ tiegħu mhux qabel l-ewwel jum tar-raba’ xahar wara d-data tad-dħul fis-seħħ tal-emendi għar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (4) dwar ir-relazzjoni ta’ dak ir-Regolament mal-Ftehim QUP.
(2)
Fil-15 ta’ Ottubru 2012, ir-Renju tal-Belġju, il-Gran Dukat tal-Lussemburgu u r-Renju tal-Pajjiżi l-Baxxi, partijiet għat-Trattat tal-31 ta’ Marzu 1965 dwar l-istabbiliment u l-istatut ta’ Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux (it-“Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux”), iffirmaw Protokoll li jemenda dak it-Trattat. Dak il-Protokoll għamilha possibbli li tiġi ttrasferita l-ġurisdizzjoni lill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux f’materji speċifiċi li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012.
(3)
Huwa meħtieġ li tiġi rregolata r-relazzjoni tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 mal-Ftehim QUP u mat-Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux permezz ta’ emendi għal dak ir-Regolament.
(4)
Il-Qorti Unifikata tal-Privattivi u l-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux għandhom jitqiesu qrati fit-tifsira tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 sabiex jiġu żgurati ċertezza u prevedibbiltà legali għal konvenuti li jistgħu jitħarrku quddiem dawk iż-żewġ Qrati f’post li jinsab fi Stat Membru li mhux dak indikat mir-regoli tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012.
(5)
L-emendi għar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 previst f’dan ir-Regolament fir-rigward tal-Qorti Unifikata tal-Privattivi huma intiżi biex jistabbilixxu l-ġurisdizzjoni internazzjonali ta’ dik il-Qorti u ma jaffettwaw la l-allokazzjoni interna tal-proċedimenti fost il-diviżjonijiet ta’ dik il-Qorti u lanqas l-arranġamenti stabbiliti fil-Ftehim QUP dwar l-eżerċizzju tal-ġurisdizzjoni, inkluża l-ġurisdizzjoni esklużiva, matul il-perijodu transitorju previst f’dak il-Ftehim.
(6)
Peress li qrati komuni għal bosta Stati Membri, il-Qorti Unifikata tal-Privattivi u l-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux ma jistgħux, b’differenza minn qorti ta’ Stat Membru, jeżerċitaw ġurisdizzjoni fuq il-bażi tal-liġi nazzjonali fir-rigward ta’ konvenuti mhux domiċiljata fi Stat Membru. Sabiex dawk iż-żewġ Qrati jkunu jistgħu jeżerċitaw ġurisdizzjoni fil-konfront ta’ tali konvenuti, ir-regoli tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 għandhom għalhekk fir-rigward ta’ materji li jaqgħu fil-ġurisdizzjoni tal-Qorti Unifikata tal-Privattivi u l-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux rispettivament, japplikaw ukoll għall-konvenuti domiċiljati fi Stati terzi. Ir-regoli ta’ ġurisdizzjoni eżistenti tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 jiżguraw rabta mill-qrib bejn il-proċedimenti li għalihom japplika dak ir-Regolament u t-territorju tal-Istati Membri. Huwa għalhekk opportun li dawk ir-regoli jiġu estiżi għal proċedimenti kontra l-konvenuti kollha, irrispettivament mid-domiċilju tagħhom. Meta jkunu qed jiġu applikati r-regoli ta’ ġurisdizzjoni tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012, il-Qorti Unifikata tal-Privattivi u l-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux (minn hawn ‘il quddiem individwalment imsejħa”l-qorti komuni”) għandhom japplikaw biss dawk ir-regoli li huma adatti għas-suġġett li għalih il-ġurisdizzjoni tkun ingħatat lilhom.
(7)
Qorti komuni għandha tkun kapaċi tisma’ tilwim li jinvolvi lil konvenuti minn Stati terzi fuq il-bażi ta’ regola sussidjarja ta’ ġurisdizzjoni fi proċedimenti relatati ma’ ksur ta’ privattiva Ewropea li jwassal għal dannu kemm ġewwa kif ukoll barra l-Unjoni. Tali ġurisdizzjoni sussidjarja għandha tiġi eżerċitata fejn proprjetà li tappartjeni lill-konvenut tkun tinsab fi kwalunkwe Stat Membru parti għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni u t-tilwima inkwistjoni jkollha rabta suffiċjenti ma’ kwalunkwe tali Stat Membru, pereżempju, minħabba li r-rikorrent ikun domiċiljat hemmhekk jew minħabba li l-evidenza marbuta mat-tilwima tkun disponibbli hemmhekk. Fl-istabbiliment tal-ġurisdizzjoni tagħha l-qorti komuni għandha tqis il-valur tal-proprjetà inkwistjoni, li ma għandux ikun insinifikanti u li għandu jkunu tali li jagħmel l-eżekuzzjoni tas-sentenza possibbli, tal-inqas parzjalment, fl-Istati Membri partijiet għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni.
(8)
Ir-regoli tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 dwar lis pendens u azzjonijiet marbuta miegħu, bil-għan li jiġu evitati l-proċedimenti paralleli u sentenzi irrikonċiljabbli, għandhom japplikaw meta jinġiebu l-proċedimenti quddiem qorti komuni ta’ Stat Membru u quddiem qorti ta’ Stat Membru li għalih il-Ftehim QUP jew, skont il-każ, it-Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux ma japplikax.
(9)
Ir-regoli tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 dwar lis pendens u azzjonijiet marbuta miegħu għandhom ugwalment japplikaw fejn, matul il-perijodu ta’ transizzjoni previst fil-Ftehim QUP, proċedimenti dwar ċerti tipi ta’ tilwim jitressqu quddiem, fuq naħa waħda, il-Qorti Unifikata tal-Privattivi u, fuq in-naħa l-oħra, qorti nazzjonali ta’ Stat Membru parti għall-Ftehim QUP.
(10)
Is-sentenzi mogħtija mill-Qorti Unifikata tal-Privattivi jew mill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux għandhom ikunu rikonoxxuti u eżegwiti f’konformità mar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 fi Stat Membru mhux parti għall-Ftehim QUP jew it-Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux, skont kif ikun il-każ.
(11)
Is-sentenzi mogħtija mill-qrati ta’ Stat Membru mhux parti għall-Ftehim QUP jew it-Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux, skont kif ikun il-każ, għandhom ikunu rikonoxxuti u eżegwiti fi Stat Membru ieħor f’konformità mar-Regolament (UE) Nru 1215/2012.
(12)
Ir-Regolament (UE) Nru 1215/2012 għandu għalhekk jiġi emendat skont dan.
(13)
Peress li l-għan ta’ dan ir-Regolament ma jistax jintlaħaq b’mod suffiċjenti mill-Istati Membri iżda, minħabba l-iskala u l-effetti tiegħu, jista’ jintlaħaq aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista’ tadotta miżuri, f’konformità mal-prinċipju tas-sussidjarjetà kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea (TUE). F’konformità mal-prinċipju tal-proporzjonalità, kif stabbilit f’dak l-Artikolu, dan ir-Regolament ma jmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ biex jintlaħaq dak l-objettiv.
(14)
F’konformità mal-Artikolu 3 u l-Artikolu 4a(1) tal-Protokoll (Nru 21) dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda fir-rigward tal-ispazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja, anness għat-TUE u għat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE), dawk l-Istati Membri nnotifikaw ix-xewqa tagħhom li jieħdu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
(15)
F’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll (Nru 22) dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness għat-TUE u għat-TFUE, id-Danimarka mhux qed tipparteċipa fl-adozzjoni ta’ dan ir-Regolament u mhijiex marbuta bih jew soġġetta għall-applikazzjoni tiegħu, mingħajr preġudizzju għall-possibbiltà li d-Danimarka tapplika l-emendi għar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 stipulati f’dan ir-Regolament skont l-Artikolu 3 tal-Ftehim tad-19 ta’ Ottubru 2005 bejn il-Komunità Ewropea u r-Renju tad-Danimarka dwar il-ġurisdizzjoni u r-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta’ sentenzi fi materji ċivili u kummerċjali (5),
ADOTTAW DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
Fil-Kapitolu VII tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012, jiddaħħlu l-Artikoli li ġejjin:
“Artikolu 71a
1. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, qorti komuni għal diversi Stati Membri kif speċifikat fil-paragrafu 2 (“qorti komuni”) għandha titqies bħala qorti ta’ Stat Membru meta, skont l-istrument li jistabbilixxiha, tali qorti komuni teżerċita ġurisdizzjoni f’materji li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
2. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, kull qorti segwenti għandha tkun qorti komuni:
(a)
il-Qorti Unifikata tal-Privattivi stabbilita mill-Ftehim dwar Qorti Unifikata tal-Privattivi ffirmat fid-19 ta’ Frar 2013 (“il-Ftehim QUP”); u
(b)
il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux stabbilita mit-Trattat tal-31 ta’ Marzu 1965 dwar l-istabbiliment u l-istatut tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux (it-“Trattat dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Benelux”).
Artikolu 71b
Il-ġurisdizzjoni ta’ qorti komuni tiġi determinata kif ġej:
(1)
qorti komuni għandu jkollha ġurisdizzjoni fejn, skont dan ir-Regolament, il-qrati ta’ Stat Membru parti għall-istrument li jistabbilixxi li l-qorti komuni għandu jkollha ġurisdizzjoni f’materja irregolati minn dak l-istrument;
(2)
fejn il-konvenut ma jkunx domiċiljat fi Stat Membru, u dan ir-Regolament ma jagħtix b’mod ieħor ġurisdizzjoni fuqu, il-Kapitolu II għandu japplika kif meħtieġ irrispettivament mid-domiċilju tal-konvenut.
L-applikazzjoni tista’ ssir quddiem qorti komuni għal miżuri proviżorji, inkluż dawk protettivi, anke jekk il-qrati ta’ Stat terz ikollhom ġurisdizzjoni f’dik li hija s-sustanza tal-materja;
(3)
fejn qorti komuni għandha ġurisdizzjoni fuq il-konvenut skont il-punt 2 f’kawża dwar il-ksur ta’ privattiva Ewropea li jwassal għal dannu fl-Unjoni, dik il-qorti jista’ wkoll ikollha ġurisdizzjoni fir-rigward ta’ dannu li jirriżulta barra mill-Unjoni minn tali ksur.
Tali ġurisdizzjoni tista’ tiġi stabbilita biss jekk proprjetà li tappartjeni lill-konvenut tkun tinsab fi kwalunkwe Stat Membru parti mill-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni u l-kawża għandha rabta suffiċjenti ma kwalunkwe tali Stat Membru.
Artikolu 71c
1. L-Artikoli 29 sa 32 għandhom japplikaw fejn jinġiebu l-proċedimenti f’qorti komuni u f’qorti ta’ Stat Membru li ma jkunx parti għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni.
2. L-Artikoli 29 sa 32 għandhom japplikaw fejn, matul il-perijodu transitorju msemmi fl-Artikolu 83 tal-Ftehim QUP, jinġiebu proċedimenti fil-Qorti Unifikata tal-Privattivi u f’qorti ta’ Stat Membru li jkun parti għall-Ftehim QUP.
Artikolu 71d
Dan ir-Regolament għandhom japplikaw għar-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta’:
(a)
sentenzi mogħtija minn qorti komuni li jkunu ser jiġu rikonoxxuti u eżegwiti fi Stat Membru li mhux parti għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni; u
(b)
sentenzi mogħtija mill-qrati ta’ Stat Membru mhux parti għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni li jkunu ser jiġu rikonoxxuti u eżegwiti fi Stat Membru parti għal dak l-istrument.
Madankollu, fejn ir-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta’ sentenza mogħtija minn qorti komuni jkunu mitluba fi Stat Membru li huwa parti għall-istrument li jistabbilixxi l-qorti komuni, kwalunkwe regola ta’ dak l-istrument dwar ir-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni għandhom japplikaw minflok dan ir-Regolament.”.
Artikolu 2
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum wara dak tal-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Huwa għandu japplika mill-10 ta’ Jannar 2015.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri f’konformità mat-Trattati.
Magħmul fi Brussell, il-15 ta’ Mejju 2014.