РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 15 юли 2013 година
за упълномощаване на някои държави членки да ратифицират или да се присъединят в интерес на Европейския съюз към Протокола за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г. и да направят декларация относно прилагането на съответните вътрешни правила от правото на Съюза
(2013/434/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът работи за установяването на общо съдебно пространство въз основа на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.
(2)
Протоколът от 12 септември 1997 г. (наричан по-долу „Протоколът от 1997 г.“) за изменение на Виенската конвенция от 21 май 1963 г. за гражданска отговорност за ядрена вреда (наричана по-долу „Виенската конвенция“) беше договорен с оглед на осигуряването на по-добро обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии. Следователно е желателно разпоредбите на Протокола от 1997 г. да се прилагат в държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(3)
Съюзът има изключителна компетентност по отношение на членове XI и XII от Виенската конвенция, изменена с Протокола от 1997 г., доколкото тези разпоредби засягат правилата, установени в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1). От 10 януари 2015 г. Регламент (ЕО) № 44/2001 ще бъде заменен от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2). Държавите членки запазват своята компетентност по въпросите, уредени с Протокола от 1997 г., които не засягат правото на Съюза. Предвид предмета и целта на Протокола от 1997 г. приемането на разпоредбите от протокола, които попадат в рамките на компетентност на Съюза, не може да бъде изолирано от разпоредбите, които попадат в рамките на компетентност на държавите членки.
(4)
Виенската конвенция и Протоколът от 1997 г. не са отворени за участие от страна на регионални организации за икономическа интеграция. В резултат на това Съюзът не е в позиция да стане договаряща се страна по Протокола от 1997 г.
(5)
Поради тази причина държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция и не са ратифицирали Протокола от 1997 г. преди присъединяването си към Съюза, следва да бъдат упълномощени да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 1997 г.
(6)
Дванадесет от държавите - членки на Съюза, а именно Белгия, Германия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Нидерландия, Португалия, Словения, Финландия, Швеция и Обединеното кралство са договарящи се страни по Парижката конвенция от 29 юли 1960 г. за отговорността на трети страни в областта на ядрената енергетика, изменена с Допълнителния протокол от 28 януари 1964 г. и с Протокола от 16 ноември 1982 г. (наричана по-долу „Парижката конвенция“). Парижката конвенция въвежда режим за обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии, основан на принципи, сходни с тези на Виенската конвенция. Протоколът от 12 февруари 2004 г. (наричан по-долу „Протоколът от 2004 г.“) за изменение на Парижката конвенция осигурява по-добро обезщетение за вреди, причинени от ядрени аварии. С решения 2004/294/ЕО (3) и 2007/727/ЕО (4) на Съвета държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция, бяха упълномощени да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 2004 г. в интерес на тогавашната Общност. Ето защо има обективно основание това решение да не бъде адресирано към държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция и не са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(7)
Освен това пет от държавите - членки на Съюза, а именно Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия, не са договарящи се страни нито по Виенската, нито по Парижката конвенция. Предвид факта, че Протоколът от 1997 г. внася изменения във Виенската конвенция и че Регламент (ЕО) № 44/2001 упълномощава държавите членки, обвързани от посочената конвенция, да продължат да прилагат предвидените в нея правила относно юрисдикцията и относно признаването и изпълнението, има обективно основание настоящото решение да бъде адресирано единствено към държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция. В съответствие с това Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия следва да продължат да спазват правилата, предвидени в Регламент (ЕО) № 44/2001, и да ги прилагат в областта, която е обхваната от Виенската конвенция и от Протокола от 1997 г. за изменение на тази конвенция.
(8)
В резултат на това разпоредбите на Протокола от 1997 г. ще се прилагат по отношение на Съюза единствено от тези държави членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция към момента на приемане на настоящото решение.
(9)
Правилата за признаване и изпълнение на съдебни решения, определени в член XII от Виенската конвенция и изменени с член 14 от Протокола от 1997 г., не следва да се прилагат с предимство пред правилата, уреждащи процедурата за признаване и изпълнение на съдебни решения, установени с Регламент (ЕО) № 44/2001. Следователно държавите членки, които са упълномощени с настоящото решение да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 1997 г., следва да направят декларацията, предвидена в настоящото решение, за да се гарантира прилагането на подходящите правила на Съюза.
(10)
Обединеното кралство и Ирландия, към които се прилага Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(11)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на това решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г.
Текстът на Протокола от 1997 г. е приложен към настоящото решение.
Член 2
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да направят следната декларация:
„Съдебните решения по въпроси, уредени с Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г., които са постановени от съд на държава - членка на ЕС, която е договаряща се страна по Протокола, се признават и изпълняват в [име на държавата членка, която прави декларацията] в съответствие с приложимите по предмета на делото правила на Европейския съюз.“
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящото решение са Република България, Чешката република, Република Естония, Република Литва, Унгария, Република Полша и Словашката република, в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 юли 2013 година.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tal-15 ta’ Lulju 2013
li tawtorizza lil ċerti Stati Membri jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll li jemenda l-Konvenzjoni ta’ Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1963, fl-interess tal-Unjoni Ewropea, u biex jagħmlu dikjarazzjoni dwar l-applikazzjoni tar-regoli interni rilevanti tal-liġi tal-Unjoni
(2013/434/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 81(2) flimkien mal-punt (a) tal-Artikolu 218 tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew,
Billi:
(1)
L-Unjoni qed taħdem lejn l-istabbiliment ta' qasam ġudizzjarju komuni bbażat fuq il-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku ta' deċiżjonijiet ġudizzjarji.
(2)
Il-Protokoll tat-12 ta’ Settembru 1997 (minn hawn 'il quddiem il-"Protokoll tal-1997") li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta’ Mejju 1963 (minn hawn ’il quddiem il-"Konvenzjoni ta' Vjenna") kien innegozjat bil-ħsieb li jitjieb il-kumpens għall-vittmi ta’ danni kkawżati minn inċidenti nukleari. Għaldaqstant huwa mixtieq illi d-dispożizzjonijiet tal-Protokoll tal-1997 jiġu applikati fl-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna.
(3)
L-Unjoni għandha kompetenza esklużiva rigward l-Artikoli XI u XII tal-Konvenzjoni ta' Vjenna kif emendata bil-Protokoll tal-1997 safejn dawk id-dispożizzjonijiet jaffettwaw ir-regoli stabbiliti fir-Regoalment tal-Kunsill (KE) Nru 44/2011 tat-22 ta' Diċembru 2000 dwar ġurisdizzjoni u rikonoxximent u eżekuzzjoni ta' sentenzi f'materji ċivili u kummerċjali (1), ir-Regolament (KE) Nru 44/2011 li għandu jiġi sostitwit mill-10 ta' Jannar 2015 bir-Regolament (UE) Nru 1215/2012 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-12 ta' Diċembru 2012 dwar il-ġurisdizzjoni u r-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta’ sentenzi fi kwistjonijiet ċivili u kummerċjali (2). L-Istati Membri jżommu l-kompetenza tagħhom għal materji koperti mill-Protokoll tal-1997 li ma jaffettwawx lil-liġi tal-Unjoni. Minħabba l-oġġett u l-għan tal-Protokoll tal-1997, l-aċċettazzjoni tad-dispożizzjonijiet tal-Protokoll li jaqgħu taħt il-kompetenza tal-Unjoni ma tistax tiġi ddiżassoċjata mid-dispożizzjonijiet li jaqgħu taħt il-kompetenza tal-Istati Membri.
(4)
Il-Konvenzjoni ta’ Vjenna u l-Protokoll tal-1997 mhumiex miftuħa għall-parteċipazzjoni ta’ organizzazzjonijiet reġjonali għal integrazzjoni ekonomika. Konsegwentement, l-Unjoni mhix f 'pożizzjoni li ssir parti kontraenti għall-Protokoll tal-1997.
(5)
L-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna u li ma rratifikawx il-Protokoll tal-1997 qabel l-adeżjoni tagħhom mal-Unjoni għandhom għaldaqstant jiġu awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-1997 fl-interess tal-Unjoni.
(6)
Tnax mill-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea, jiġifieri l-Belġju, il-Ġermanja, il-Greċja, Spanja, Franza, l-Italja, il-Pajjiżi l-Baxxi, il-Portugall, is-Slovenja, il-Finlandja, l-Isvezja u r-Renju Unit huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi dwar ir-Responsabbiltà Ċivili fil-Qasam tal-Enerġija Nukleari tad-29 ta' Lulju 1960, kif emendata mill-Protokoll tat-28 ta' Jannar 1964 u l-Protokoll tas-16 ta' Novembru 1982 (minn hawn 'il quddiem "il-Konvenzjoni ta' Pariġi"). Il-Konvenzjoni ta' Pariġi tistabbilixxi sistema ta' kumpens għall-vittmi għal danni kkawżati minn inċidenti nukleari bbażata fuq prinċipji simili għal dawk tal-Konvenzjoni ta' Vjenna. Il-Protokoll tat-12 ta' Frar 2004 (minn hawn 'il quddiem "il-Protokoll tal-2004") li jemenda l-Konvenzjoni ta' Pariġi jtejjeb il-kumpens għad-dannu kkważat minn inċidenti nukleari. Permezz tad-Deċiżjonijiet tal-Kunsill 2004/294/KE (3) u 2007/727/KE (4), l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi kienu awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-2004 fl-interess ta' dik li kienet il-Komunità. Għalhekk, huwa ġġustifikat b'mod oġġettiv li d-Deċiżjoni ma għandhiex tiġi indirizzata lil dawk l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi u mhux għall-Konvenzjoni ta' Vjenna.
(7)
Barra minn hekk, ħamsa mill-Istati Membri tal-Unjoni, jiġifieri l-Irlanda, Ċipru, il-Lussemburgu, Malta u l-Awstrija, la huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Vjenna u lanqas għall-Konvenzjoni ta' Pariġi. Minħabba li l-Protokoll tal-1997 jemenda l-Konvenzjoni ta’ Vjenna u li r-Regolament (KE) Nru 44/2001 jawtorizza lill-Istati Membri li huma marbuta b'din il-Konvenzjoni jkomplu japplikaw ir-regoli dwar il-ġuriżdizzjoni u r-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni previsti fiha, huwa oġġettivament ġustifikat li din id-deċiżjoni tiġi indirizzata biss lil dawk l-Istati Membri li huma partijiet kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna. Għalhekk, l-Irlanda, Ċipru, il-Lussemburgu, Malta u l-Awstrija, għandhom ikomplu jibbażaw ruħhom fuq ir-regoli li jinsabu fir-Regolament (KE) Nru 44/2001 u japplikawhom fil-qasam kopert mill-Konvenzjoni ta' Vjenna u mill-Protokoll tal-1997 li jemenda l-Konvenzjoni.
(8)
Konsegwentement, id-dispożizzjonijiet tal-Protokoll tal-1997 ser jiġu applikati biss, fir-rigward tal-Unjoni, minn dawk l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna fil-ħin tal-adozzjoni tad-Deċiżjoni.
(9)
Ir-regoli dwar ir-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni tas-sentenzi stabbiliti fl-Artikolu XII tal-Konvenzjoni ta’ Vjenna, kif emendata permezz tal-Artikolu 14 tal-Protokoll tal-1997, ma għandhomx jieħdu preċedenza fuq ir-regoli li jmexxu l-proċedura għar-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni tas-sentenzi stabbilita permezz tar-Regolament (KE) Nru 44/2001. Għaldaqstant, l-Istati Membri li huma awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-1997 permezz ta' din id-Deċiżjoni għandhom jagħmlu d-dikjrazzjoni prevista f'din id-Deċiżjoni bil-għan li jiżguraw l-applikazzjoni tar-regoli rilevanti tal-Unjoni.
(10)
Ir-Renju Unit u l-Irlanda, li għalihom japplika l-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda fir-rigward tal-Ispazju ta’ Libertà, Sigurtà u Ġustizzzja, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, qed jieħdu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta' din id-Deċiżjoni.
(11)
F'konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, id-Danimarka mhijiex qed tipparteċipa fl-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni u mhijiex marbuta biha jew soġġetta għall-applikazzjoni tagħha,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Il-Kunsill b'dan jawtorizza lill-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, l-Estonja, il-Litwanja, l-Ungerija, il-Polonja u s-Slovakkja biex jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tat-12 ta' Settembru 1997 li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1963, fl-interess tal-Unjoni.
It-test tal-Protokoll tal-1997 huwa mehmuż ma’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 2
Il-Kunsill b'dan jawtorizza lill-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, l-Estonja, il-Litwanja, l-Ungerija, il-Polonja u s-Slovakkja biex jagħmlu d-dikjarazzjoni li ġejja:
"Sentenzi dwar materji koperti mill-Protokoll tat-12 ta' Settembru 1997 li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1964, meta mogħtija minn qorti ta' Stat Membru tal-Unjoni Ewropea, li huwa Parti Kontraenti għal dak il-Protokoll, għandhom jiġu rikonoxxuti u eżegwibbli fi [isem tal-Istat Membru li qed jagħmel id-dikjarazzjoni] f'konformità mar-regoli rilevanti tal-Unjoni Ewropea dwar is-suġġett."
Artikolu 3
Din id-deċiżjoni tidħol fis-seħħ l-għada tal-jum tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Artikolu 4
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, ir-Repubblika tal-Estonja, ir-Repubblika tal-Litwanja, l-Ungerija, ir-Repubblika tal-Polonja u r-Repubblika Slovakka f'konformità mat-Trattati.
Magħmul fi Brussell, il-15 ta’ Lulju 2013.