РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1306/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещите предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са разгледани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика (ОСП) след 2013 г. В контекста на дебата по това съобщение ОСП следва да бъде реформирана, считано от 1 януари 2014 г. Тази реформа следва да обхване всички основни инструменти по ОСП, включително Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (2). Опитът, извлечен от прилагането на този регламент, показва, че някои елементи на механизма за финансиране и мониторинг трябва да бъдат коригирани. С оглед на обхвата на реформата е целесъобразно да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1290/2005 и той да бъде заменен с нов текст. Реформата следва също така във възможно най-висока степен да хармонизира, рационализира и опрости неговите разпоредби.
(2)
За да се допълнят или изменят някои несъществени елементи на настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно съдържанието на управленските и контролни задължения на тези агенции, мерките, подлежащи на финансиране от общия бюджет на Европейския съюз, (бюджета на Съюза) в рамките на публична интервенция и оценяването на действията, свързани с публична интервенция. Това оправомощаване следва да обхваща също и изключенията от правилата за недопустимост на плащанията, които разплащателните агенции правят по отношение на бенефициери преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане и компенсацията между разходи и приходи в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР). В допълнение, това оправомощаване следва да обхваща приложимите методи за поетите задължения и плащането на суми, в случай че бюджетът на Съюза не е приет преди началото на финансовата година или че общият размер на поетите задължения надхвърля прага по член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Освен това, това оправомощаване следва да обхваща, отсрочването на месечните плащания от Комисията за държавите членки по отношение на разходите по ЕФГЗ и условията за намаляване или спиране от Комисията на междинните плащания за държавите членки по ЕЗФРСР. В допълнение това оправомощаване следва да обхваща и спирането на месечните плащания или на междинните плащания, за които не е подадена своевременно съответната статистическа информация, специалните задължения, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките, критериите и методологията за прилагане на корекции в контекста на процедурата по уравняване по съответствие, и възстановяването на вземанията. Освен това, това оправомощаване следва да обхваща изискванията по отношение на митническите процедури, оттеглянето на помощта и санкциите в случаите на неспазване на условията за допустимост, и поетите задължения за бюджетни кредити или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство. Също така това оправомощаване следва да включва пазарните мерки, за които Комисията може да спре месечните плащания, правилата за обезпеченията, за функционирането на интегрираната система за администриране и контрол, както и по отношение на мерките, изключени от проверката на трансакциите. По подобен начин, това оправомощаване следва да обхваща изменението на размера на приходите или плащанията до равнище, под което търговските документи на предприятията обикновено не би следвало да бъдат подлагани на проверка съгласно настоящия регламент, санкциите, прилагани в рамките на кръстосаното съответствие, изискванията за контрол в лозаро-винарския сектор, и правилата за поддържане на постоянни пасища. На последно място, това оправомощаване следва да обхваща правилата за определяне на правопораждащия факт и обменния курс за държавите членки, които не използват еврото, мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с националната парична единица, както и по отношение на съдържанието на общата рамка за мониторинг и оценка на мерките, приети по ОСП, и по отношение на преходните мерки.
От особена важност е по време на подготвителната се работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(3)
Общата селскостопанска политика се състои от различни мерки, някои от които се отнасят до развитието на селските райони. Важно е да се осигури финансиране за тези мерки, за да се допринесе за постигането на целите на ОСП. Тъй като тези мерки имат определени общи елементи, но също така се различават в много отношения, разпоредбите относно тяхното финансиране следва да бъдат уредени в едни и същи пакет от разпоредби. Когато е необходимо, тези разпоредби следва да позволяват различно третиране. С Регламент (ЕО) № 1290/2005 се създадоха два европейски фонда в областта на селското стопанство, а именно ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“). Тези фондове следва да бъдат запазени.
(4)
Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и приетите в съответствие с него разпоредби следва да се прилагат към мерките, установени в настоящия регламент. По-специално, в настоящия регламент се определят разпоредби, свързани със споделеното управление с държавите членки, основано на принципите на доброто финансово управление, прозрачността и липсата на дискриминация, както и разпоредби за функциите на акредитираните органи и бюджетните принципи, които разпоредби следва да се зачитат в рамките на настоящия регламент.
(5)
За да се осигури съгласуваност между практиките на държавите членки и хармонизирано прилагане на клаузата за непреодолима сила от държавите членки, в настоящия регламент следва да се предвидят, където е целесъобразно, изключения в случай на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, както и неизчерпателен списък с възможни случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, които да бъдат признати от компетентните национални органи. Тези органи следва да вземат решения относно непреодолима сила и извънредни обстоятелства за всеки отделен случай въз основа на относими доказателства и като прилагат понятието за непреодолима сила от гледна точка правото на Съюза в областта на селското стопанство, включително съдебната практика на Съда.
(6)
Бюджетът на Съюза следва да финансира разходите по ОСП, включително разходите за развитието на селските райони, чрез Фондовете - или пряко, или в контекста на споделеното управление с държавите членки. Следва да се посочат видовете мерки, които могат да бъдат финансирани чрез Фондовете.
(7)
Следва да бъдат предвидени разпоредба за акредитиране на разплащателните агенции от държавите членки и за утвърждаване на процедурите за набавяне на декларации за управлението, за получаване на сертифициране на системите за управление и мониторинг и заверка на годишните счетоводни отчети от независими органи. Освен това, за да се осигури прозрачността на националните проверки, особено по отношение на процедурите за разрешение, валидиране и плащане, и за да се намали административното и одитното натоварване на Комисията и на държавите членки, когато се изисква акредитация за всяка отделна разплащателна агенция, броят на органите и структурите, на които се делегират тези отговорности, следва да бъде ограничен, като се спазва конституционната уредба на всяка държава членка. За да се избегнат излишните разходи за реорганизация, на държавите членки следва да бъде разрешено да запазят броя на разплащателните агенции, които са били акредитирани преди влизането в сила на настоящия регламент.
(8)
Когато държава членка акредитира повече от една разплащателна агенция, е важно държавата да излъчи единен публичен координиращ орган, който да осигурява съгласуваност при управлението на средствата, да осъществява връзка между Комисията и всяка една от акредитираните разплащателни агенции и да обезпечава своевременното предоставяне на изискваната от Комисията информация относно операциите, извършвани от няколко разплащателни агенции. Публичният координиращ орган следва също да предприема и координира действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и следва да уведомява Комисията за последващите действия. В допълнение, този орган следва да поощрява и когато е възможно, да осигурява еднаквото прилагане на общите правила и стандарти.
(9)
Само използването на разплащателни агенции, които са били акредитирани от държавите членки, предоставя задоволителни гаранции, че са извършени необходимите проверки преди отпускането на помощ от Съюза за бенефициерите. Ето защо следва изрично да се посочи в настоящия регламент, че само разходите, направени от акредитирани разплащателни агенции, могат да бъдат възстановени от бюджета на Съюза.
(10)
За да се съдейства за повишаването на осведомеността на бенефициерите относно връзката между земеделските практики и управлението на стопанствата, от една страна, и стандартите, свързани с околната среда, изменението на климата, доброто земеделско състояние на земята, безопасността на храните, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните, от друга страна, е необходимо държавите членки да установят широкообхватна система за съвети в селското стопанство, чрез която да се предоставят съвети на бенефициерите. Тази система за съвети в селското стопанство по никакъв начин не следва да влияе върху задълженията и отговорностите на бенефициерите за спазване на посочените стандарти. Освен това държавите членки следва да осигурят ясно разграничение между предоставянето на консултации и извършването на проверки.
(11)
Системата за съвети в селското стопанство следва да покрива най-малко задълженията на ниво индивидуално стопанство, произтичащи от стандартите и изискванията за кръстосаното съответствие. Тази система следва също така да покрива изискванията, които трябва да се спазват по отношение на земеделските практики, които са от полза за климата и околната среда, и поддръжката на земеделските площи в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), и мерките на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация, пазарна ориентация и насърчаване на предприемачеството.
Системата следва да обхваща също и изискванията, наложени на бенефициерите от държавите членки за изпълнението на специфичните разпоредби на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и за изпълнението на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6), по-специално изискванията относно спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(12)
Бенефициерите следва да се включват в системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала. Всички бенефициери, дори земеделски стопани, които не получават подпомагане по ОСП, следва да имат право да участват в системата. Следва да е възможно обаче държавите членки да установяват критерии за включване с предимство. Поради естеството на системата е удачно информацията, получена в процеса на консултациите, да се смята за поверителна, освен в случая на сериозни нарушения на правото на Съюза или на националното право. За да се обезпечи ефективността на системата, консултантите следва да притежават съответните квалификации и редовно да участват в обучения.
(13)
По отношение на ЕФГЗ финансовите средства, необходими за покриване на разходите, извършени от акредитираните разплащателни агенции, следва да се отпускат на държавите членки от Комисията под формата на възстановяване на разходите въз основа на счетоводните отчети за разходите, извършени от разплащателните агенции. До изплащането на сумите за възстановяване на разходите под формата на месечни плащания, държавите членки трябва да мобилизират финансови средства в зависимост от потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции. Административните разходи и разходите за персонал на държавите членки и на бенефициерите, участващи в изпълнението на общата селскостопанска политика, следва да се поемат от самите тях.
(14)
Използването на агрометеорологичната система и придобиването и подобряването на сателитни изображения следва да предостави на Комисията, по-специално, възможности за управление на селскостопанските пазари, за улесняване на мониторинга на селскостопанските разходи и за наблюдение на селскостопанските ресурси в средносрочен и дългосрочен план. Освен това, в светлината на опита, придобит при прилагането на Регламент (ЕО) № 165/94 на Съвета (8), някои от съдържащите се в него разпоредби следва да бъдат включени в настоящия регламент и следователно Регламент (ЕО) № 165/94 следва да бъде отменен.
(15)
По отношение на спазването на бюджетната дисциплина е необходимо да се определи годишен таван за разходите, финансирани от ЕФГЗ, като се вземат предвид максималните суми, предвидени за този фонд в многогодишната финансова рамка, предвидена в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (9).
(16)
Бюджетната дисциплина изисква също годишният таван на финансираните от ЕФГЗ разходи да бъде спазван при всички обстоятелства и на всеки етап от бюджетната процедура и от изпълнението на бюджета. Следователно е необходимо националният таван за директните плащания по държави членки, установен с Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се разглежда като финансов таван за такива директни плащания за съответната държава членка и възстановяването на тези плащания да остава в рамките на същия финансов таван. Освен това бюджетната дисциплина изисква всички правни актове на Съюза в областта на ОСП, които са предложени от Комисията или приети от Съюза или от Комисията и които са финансирани от ЕФГЗ, да са съобразени с годишния таван за разходите, финансирани от Фонда.
(17)
За да се гарантира, че сумите за финансиране на ОСП са в съответствие с годишните тавани, финансовият механизъм, посочен в Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (10), чрез който нивото на директното подпомагане се коригира, следва да се запази. Когато Европейският парламент и Съветът не са направили корекциите преди 30 юни на календарната година, по отношение на която те се прилагат, Комисията следва да бъде оправомощена да определи тези корекции.
(18)
За да се подкрепи селскостопанският сектор в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция, следва да се създаде резерв за кризи чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания чрез механизма за финансова дисциплина.
(19)
Член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 предвижда, че бюджетните кредити, за които няма поети задължения и които се отнасят до дейностите, посочени в член 4, параграф 1 от настоящия регламент, могат да бъдат пренесени само към следващата финансова година и че такъв пренос може да доведе до допълнителни плащания само за крайните получатели, по отношение на които през предходната финансова година е била направена корекцията на директните плащания, посочена в член 25 от настоящия регламент. Следователно, когато в такъв случай бюджетните кредити се пренасят към следващата финансова година, националните администрации би трябвало да извършват плащания към две групи бенефициери на директни плащания в рамките на една финансова година: от една страна, като възстановяват суми от пренесените неизползвани средства, подчинени на финансова дисциплина, на земеделските стопани, по отношение на които се е прилагала финансова дисциплина през предходната финансова година, а от друга, като извършват директните плащания през финансова година N на земеделските стопани, които са ги поискали. С цел избягване на прекомерната административна тежест за националните администрации следва да бъде предвидена дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, която да им дава възможност да възстановяват сумата, пренесена към финансова година N, на земеделските стопани, по отношение на които се прилага финансова дисциплина през година N, вместо на земеделските стопани, по отношение на които такава дисциплина се прилага през година N-1.
(20)
Предприетите мерки за определяне на финансовия принос от Фондовете по отношение на изчисляването на финансовите тавани не засягат правомощията на бюджетния орган, посочен в ДФЕС. Следователно тези мерки следва да се базират на референтните суми, определени в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 19 ноември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление и Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
(21)
Бюджетната дисциплина изисква също така постоянно проучване на средносрочната бюджетна обстановка. Ето защо при предаването на проектобюджета за дадена година Комисията следва да представи своите прогнози и анализи пред Европейския парламент и Съвета и при необходимост следва да предложи на законодателя подходящи мерки. Освен това Комисията следва по всяко време да упражнява в пълна степен своите управленски правомощия, за да гарантира спазването на годишния таван, и при необходимост следва да предлага на Европейския парламент и на Съвета или само на Съвета подходящи мерки за коригиране на състоянието на бюджета. Ако в края на бюджетната година годишният таван не може да бъде спазен поради направените от държавите членки искания за възстановяване на разходите, Комисията следва да бъде в състояние да предприеме мерки, позволяващи, от една страна, временно разпределение на наличния бюджет между държавите членки, пропорционално на исканите от тях суми за възстановяване, които все още не са изплатени, и от друга страна, мерки, гарантиращи спазване на определения за съответната година таван. Плащанията за същата година следва да бъдат включени в следващата бюджетна година и следва да бъде окончателно установен общият размер на финансирането от бюджета на Съюза по държави членки, както и размерът на компенсацията между държави членки с оглед да се осигури, че установеният размер е спазен.
(22)
При изпълнението на бюджета Комисията следва да приведе в действие за всеки месец система за ранно предупреждение и мониторинг по отношение на селскостопанските разходи, така че, ако съществува риск от превишаване на годишния таван, Комисията да може при първа възможност да предприеме необходимите мерки в рамките на управленските си правомощия и, ако тези мерки се окажат недостатъчни, да предложи други мерки. С редовни доклади пред Европейския парламент и Съвета Комисията следва да прави съпоставка на развитието на направените до момента разходи с профилите и следва да дава оценка на прогнозното изпълнение на бюджета за останалата част от бюджетната година.
(23)
Обменният курс, който Комисията използва при съставянето на бюджетните документи, следва да отразява най-актуалната налична информация, като същевременно се взема под внимание изтеклият период от време между съставянето и предаването на документите.
(24)
Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) установява правила, приложими към финансовото подпомагане от Фондовете, обхванати от този регламент, включително ЕЗФРСР. Тези правила обхващат също допустимостта на разходите, финансовото управление, както и системите за управление и контрол. По отношение на финансовото управление на ЕЗФРСР, с цел правна яснота и съгласуваност между Фондовете, обхванати от настоящия регламент, следва да се посочват съответните разпоредби относно бюджетните кредити, сроковете за плащане и отмяната на бюджетни кредити съгласно Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(25)
Програмите за развитие на селските райони се финансират от бюджета на Съюза на базата на поемане на задължения за извършване на годишни вноски. Държавите членки следва да са в състояние да се ползват от предвидените средства на Съюза от момента, в който започнат изпълнение на програмите. Следователно е необходимо да се въведе подходяща система за ограничено предварително финансиране, която да осигури непрекъснат поток на средствата с оглед на своевременното извършване на плащанията в полза на бенефициерите по програмите.
(26)
Освен предварителното финансиране, е необходимо да се прави разлика между плащанията от Комисията към акредитираните разплащателни агенции, междинните плащания и плащането на салдата, и да се предвидят детайлни правила за осъществяването им. Правилото за автоматична отмяна следва да допринесе за ускоряване на изпълнението на програмите и за добро финансово управление. В правилата относно националните рамки на държавите членки с регионални програми, установени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), също се предвижда инструмент, с който държавите членки да осигуряват изпълнението и доброто финансово управление.
(27)
Помощта от Съюза следва да се изплаща на бенефициерите навреме, за да могат те да я използват ефективно. Неспазването от държавите членки на крайните срокове за плащанията, установени в правото на Съюза, може да създаде сериозни затруднения за бенефициерите и да изложи на риск годишното разпределение на бюджета на Съюза. Ето защо разходите, които са направени, без да се спазват крайните срокове за плащанията, следва да бъдат изключени от финансирането на Съюза. Принципът на пропорционалност, предвиден в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се запази и следва да се прилага за двата Фонда. За да бъде спазен принципът на пропорционалност, Комисията следва да има правото да предвижда изключения от това общо правило.
(28)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 предвижда намалявания или спиране на месечни или междинни плащания по Фондовете. Въпреки доста широката формулировка на тези разпоредби, на практика те се прилагат основно за намаляване на плащанията при неспазване на сроковете за плащане, таваните и други подобни „счетоводни причини“, които лесно се установяват в декларациите за разходите. Тези разпоредби позволяват също намаляване или спиране в случай на сериозни и трайни пропуски в националните системи за контрол. Налагането на подобни намалявания и спирания обаче е в зависимост от доста ограничаващи материалноправни условия за това и предвиждат специална процедура от два етапа, която трябва да се приложи. Европейският парламент и Съветът многократно са искали от Комисията да преустанови плащанията за държави членки, които не спазват условията. По тези причини е необходимо да се изясни системата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1290/2005 за намалявания и спирания, и да се обединят правилата за намалявания и спирания за двата Фонда в един-единствен член. Системата на намаляванията по „счетоводни причини“ следва да се запази в съответствие с установените административни практики. Възможността за намаляване или спиране на плащанията в случай на значителни и трайни пропуски в националните системи за контрол следва да бъде засилена, за да може Комисията да налага бързо спиране на плащанията, в случай че бъдат установени сериозни пропуски. Тази възможност следва да бъде разширена, така че да включва и небрежност в системата за възстановяване на неправомерни плащания.
(29)
Секторното законодателство в областта на селското стопанство изисква държавите членки да пращат информация за броя на извършените проверки и техния резултат в определени срокове. Тази статистика за контрола се използва при определянето на нивото на грешка на равнище държави членки и по-общо за целите на проверката на управлението на Фондовете. Статистиката за контрола е важен източник на информация за Комисията, който ѝ дава възможност да установи дали Фондовете са правилно управлявани, и представлява съществен елемент от годишната декларация за достоверност. Предвид жизненоважния характер на статистиката за контрола и за да се гарантира, че държавите членки спазват задължението си да я изпращат навреме, е необходимо да се предвиди възпиращо средство, за да се избегне закъсняло предоставяне на необходимите данни, което да е пропорционално на количеството липсващи данни. Следователно следва да се предвидят разпоредби, които да дават право на Комисията да спре част от месечните или междинните плащания, за които не е била изпратена навреме необходимата статистическа информация.
(30)
За да стане възможно повторното използване на средствата по Фондовете, са необходими правила за разпределянето на специфични суми. Списъкът, включен в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се допълни със сумите, свързани със закъснелите плащания и уравняването на сметките по отношение на разходите по ЕФГЗ. Освен това с Регламент (ЕИО) № 352/78 на Съвета (13) бяха установени правила за разпределянето на сумите, постъпили в резултат от невъзстановени обезпечения. Тези разпоредби следва да се хармонизират и обединят със съществуващите разпоредби за целевите приходи. Следователно Регламент (ЕИО) № 352/78 следва да бъде отменен.
(31)
Регламент (ЕО) № 814/2000 на Съвета (14) и правилата за приложението му определят информационните мерки, свързани с ОСП, които могат да се финансират съгласно член 5, буква в) от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Регламент (ЕО) № 814/2000 съдържа списък с такива мерки и техните цели и определя правилата на финансирането им и изпълнението на съответните проекти. След приемането на този регламент бяха приети правила по силата на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно безвъзмездните средства и обществените поръчки. Тези правила следва да се прилагат и към информационните мерки по ОСП. За целите на опростяването и съгласуваността Регламент (ЕО) № 814/2000 следва да се отмени, като се запазят специфичните разпоредби по отношение на целите и видовете мерки, които подлежат на финансиране. Тези мерки следва също така да отчитат необходимостта от по-добра ефективност при комуникация с широката общественост и по-силно взаимодействие между комуникационните дейности, предприемани по инициатива на Комисията, както и да гарантират ефективно разясняване на политическите приоритети на Съюза. Следователно те следва да включват и мерки за информиране, свързани с ОСП, в рамките на насочената към предприятията комуникация, както е посочено в съобщението на Комисията: Бюджет за стратегията „Европа 2020“("съобщението на Комисията относно бюджет за стратегията „Европа 2020“) - част II: Информационни документи за политиките.
(32)
Финансирането на мерките и операциите съгласно ОСП включва отчасти и споделено управление. За да обезпечи надеждно управление на финансовите средства на Съюза, Комисията следва да извършва проверки на управлението на Фондовете от органите на държавите членки, отговарящи за извършване на плащанията. Във връзка с това е уместно да се определи естеството на проверките, които Комисията трябва да извърши, да се посочат условията за упражняване на нейните функции по изпълнение на бюджета и да се изяснят задълженията на държавите членки за оказване на сътрудничество.
(33)
За да може Комисията да изпълнява задължението си да проверява за съществуването и правилното функциониране на системите за управление и проверка на изразходването на средствата на Съюза в държавите членки, независимо от вътрешния контрол, упражняван от държавите членки, следва да бъде предвидена разпоредба за извършване на проверки от лица, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, които да имат право да изискват съдействие от държавите членки при работата си.
(34)
За набавянето на информацията, която трябва да бъде изпратена на Комисията, е необходимо във възможно най-голяма степен да се използват възможностите на информационните технологии. При провеждането на проверките Комисията следва да има пълен и непосредствен достъп до информацията за разходите, съхранена както на хартиен носител, така и в електронна форма.
(35)
С цел да установят финансовите взаимоотношения между акредитираните разплащателни агенции и бюджета на Съюза, Комисията следва да извършва годишно уравняване на сметките на тези разплащателни агенции (финансово уравняване на сметките). Решението за уравняване на сметките следва да се отнася до пълнотата, точността и достоверността на сметките, но не и до съответствието на разходите с правото на Съюза.
(36)
Комисията отговаря за изпълнението на бюджета на Европейския съюз в сътрудничество с държавите членки съгласно член 317 от ДФЕС. Комисията е оправомощена да решава посредством актове за изпълнение дали извършените от държавите членки разходи са в съответствие с правото на Съюза. Държавите членки следва да имат правото да обосновават решенията си за извършване на плащания и да имат достъп до помирителните процедури в случаите, когато не може да се достигне до взаимно съгласие между тях и Комисията. За да се предоставят на държавите членки правни и финансови гаранции по отношение на разходите, извършени в минали периоди, следва да се определи максимален срок, в който Комисията да вземе решение какви ще са финансовите последици от неспазването. По отношение на ЕЗФРСР процедурата по уравняване по съответствие следва да съответства на разпоредбите относно финансовите корекции от страна на Комисията, установени в част 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(37)
По отношение на ЕФГЗ, възстановените суми следва да бъдат върнати на Фонда в случаите, когато разходите са извършени в противоречие с правото на Съюза и не е съществувало правно основание за тяхното извършване. За да се осигури достатъчно време за извършване на всички необходими административни процедури, включително на вътрешни проверки, държавите членки следва да изискват бенефициерът да възстанови сумите в срок от 18 месеца след одобряването на доклад за проверка или подобен документ, удостоверяващ наличието на нередност, и където е приложимо, получаването му от разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването на разходите. Следва да бъде предвидена разпоредба за система за финансова отговорност в случаите на допуснати нередности и в случаите, когато пълната сума не е била възстановена. Във връзка с това следва да се установи процедура, даваща възможност на Комисията да защитава интересите на бюджета на Съюза, като взема решения сумите, изгубени в резултат на нередности и невъзстановени в разумни срокове, да бъдат частично начислени на съответната държава членка. В определени случаи на небрежност от страна на държавата членка е оправдано сумата да ѝ бъде начислена в пълен размер. Въпреки това, при условие че държавите членки са изпълнили задълженията си съгласно своите вътрешни процедури, финансовата тежест следва да бъде справедливо разпределена между Съюза и държавата членка. По отношение на ЕЗФРСР следва да важат същите правила, при спазване на изискването обаче, че възстановените или отменените вследствие на нередности суми следва да останат на разположение на одобрените програми за развитие на селските райони в съответната държава членка, тъй като тези суми са били отпуснати в полза на тази държава членка. Следва също да се установят разпоредби за задължението за докладване на държавите членки.
(38)
Процедурите по възстановяване, прилагани от държавите членки, могат да имат за последица забавяне на възстановяването с години, без да има гаранция, че крайният резултат действително ще бъде успешен. Разходите по прилагането на тези процедури също могат да не бъдат пропорционални на сумите, които са или могат да бъдат събрани. Затова в определени случаи на държавите членки следва да се разреши да спрат процедурите по възстановяване.
(39)
С оглед на защитата на финансовите интереси на бюджета на Съюза, държавите членки следва да предприемат мерки с цел да се уверят, че финансираните от Фондовете трансакции са действителни и са правилно извършени. Също така държавите членки следва да предотвратяват, откриват и да се справят ефективно с всякакви нередности или неспазване на задълженията от страна на бенефициерите. За тази цел следва да се прилага Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета (15). В случаите на нарушения на секторното законодателство в областта на селското стопанство, когато в правните актове на Съюза не са предвидени подробни правила за административните санкции, държавите членки следва да налагат национални санкции, които следва да бъдат ефективни, възпиращи и пропорционални.
(40)
Следва да се избягва финансирането по линия на ОСП на дейности, които пораждат допълнителни разходи в други области на политиката, обхванати от общия бюджет на Европейския съюз, особено областта на околната среда и общественото здравеопазване. Освен това въвеждането на нови системи за плащане и свързани с тях системи за мониторинг и санкции следва да не води до излишно допълнителни административни процедури и формалности.
(41)
Правилата, свързани с общите принципи, приложими към проверки, към оттегляне на неправомерни плащания и към налагане на санкции, се съдържат в различни регламенти, отнасящи се до селскостопанския сектор. Тези правила следва да се съберат в една и съща правна рамка на хоризонтално ниво. Те следва да обхващат задълженията на държавите членки по отношение на административните проверки и проверките на място, чиято цел е да се провери съответствието с разпоредбите относно мерките по линия на ОСП, и следва да обхващат правилата за възстановяване на помощ, намаляване на и изключване от помощта. Правилата за проверките на задълженията, които не са непременно свързани с плащането на помощ, следва също да се опишат.
(42)
Различни разпоредби на секторното законодателство в областта на селското стопанство изискват внасянето на обезпечение, за да се осигури плащането на сума, дължима в случай на неизпълнение на задължение. За да се укрепи рамката за обезпечения, към всички тези разпоредби следва да се прилага единно хоризонтално правило.
(43)
Държавите членки следва да създадат и ползват интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“)за някои плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в Регламент (ЕС) № 1305/2013 За да се подобрят ефективността и наблюдението на подпомагането от Съюза, държавите членки следва да бъдат оправомощени да използват интегрираната система за други схеми за подпомагане на Съюза.
(44)
Следва да се запазят основните елементи на интегрираната система, и по-специално разпоредбите относно компютъризираната база данни, системата за идентификация на земеделските парцели, заявленията за подпомагане или исканията за плащане и системата за идентификация и регистриране на правата на плащане, като същевременно се взема предвид развитието на политиката, по-конкретно чрез въвеждането на плащане за селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, и за екологичните ползи от особеностите на ландшафта.С оглед намаляване на административната тежест и осигуряване на ефикасен и ефективен контрол, държавите членки следва да използват технологиите по подходящ начин при създаването на тези системи.
(45)
С цел създаване на референтен слой в системата за идентификация на земеделските парцели, който е пригоден към отчитане на приоритетните екологични площи, държавите членки следва да могат да вземат предвид специфичната информация, която може да бъде изисквана от земеделските стопани в заявленията им за години 2015-2017, например идентифицираните от тях такива особености на ландшафта или други площи, които биха могли да отговарят на изискванията за екологично насочени площи и, при необходимост, размера на площите с такива особености и другите площи.
(46)
Компетентните национални органи следва да извършват плащанията към бенефициерите, предоставени по схемите на Съюза за подпомагане, които са включени в интегрираната система, в пълен размер, при съобразяване с намаляванията, предвидени в настоящия регламент, както и в рамките на предписаните срокове. За да се постигне по-гъвкаво управление на директните плащания, държавите членки следва да имат право да извършват плащания, включени в интегрираната система, под формата на най-много две вноски годишно.
(47)
Проверката на търговските документи на предприятията, които получават или правят плащания, може да представлява много ефикасно средство за наблюдение над трансакциите, съставляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ. Разпоредбите относно проверката на търговските документи са предвидени в Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (16). Тази проверка допълва другите проверки, които вече са извършени от държавите членки. Освен това, когато националните разпоредби по отношение на проверките са по-обширни от разпоредбите в посочения регламент, те не се засягат от него.
(48)
Съгласно Регламент (ЕО) № 485/2008, държавите членки следва да вземат мерките, необходими за осигуряване на ефективна защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, и по-специално за да се проверят истинността и съответствието на операциите, финансирани от ЕФГЗ. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт. Следователно Регламент (ЕО) № 485/2008 следва да бъде отменен.
(49)
Документите, въз основа на които се извършва въпросната проверка, следва да бъдат определени така, че да позволяват осъществяването на пълна проверка. Подборът на предприятията за проверка следва да се извършва, като се държи сметка за характера на трансакциите, които стават на тяхната отговорност, а разпределението по сектори на предприятията, които получават или правят плащания, следва да се извършва в зависимост от тяхната финансова важност в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ.
(50)
Следва да се определят правомощията на служителите, на които са възложени проверките, както и задълженията на предприятията да им предоставят търговските документи за определен период, както и изискваните от тях сведения. Изземването на търговски документи в определени случаи следва да е възможно.
(51)
Като се вземе предвид международната структура на търговията със селскостопански продукти и в интерес на функционирането на вътрешния пазар, е необходимо да се организира сътрудничеството между държавите членки. Необходимо е също да се създаде централизирана документационна система на равнището на Съюза относно установените в трети държави предприятия, които получават или извършват плащания.
(52)
Макар че приемането на програмите за проверка е отговорност на държавите членки, необходимо е тези програми да бъдат съобщени на Комисията, за да може тя да поеме надзорната си и координационна роля, за да гарантира, че програмите са приети въз основа на подходящи критерии и че проверките се концентрират върху сектори или предприятия, в които рискът от измами е висок. От съществено значение е всяка държава членка да има специален отдел, който да отговаря за надзора на проверките на търговски документи, предвидени в настоящия регламент, или за координиране на тези проверки. Тези специални отдели следва да бъдат организирани независимо от отделите, които извършват проверките преди плащанията. Информацията, събрана по време на проверките, следва да се защитава като служебна тайна.
(53)
С Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (17), който беше заменен от Регламент (ЕО) № 73/2009, беше установен принципът, че пълното изплащане на бенефициерите на някои видове подпомагане по ОСП следва да бъде обвързано със спазването на правила за управлението на земите, селскостопанската продукция и селскостопанските дейности. Този принцип впоследствие залегна в Регламент (ЕО) № 1698/2005 (18) на Съвета и Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (19).
Съгласно. системата за кръстосано съответствие държавите членки трябва да прилагат санкции под формата на изцяло или частично намаляване или изключване от подпомагането, получено по ОСП.
(54)
Системата за кръстосано съответствие интегрира в ОСП основни стандарти относно околната среда, изменението на климата, доброто земеделско и екологично състояние на земите, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Кръстосаното съответствие има за цел да допринесе за развиването на устойчиво селско стопанство чрез по-добра осведоменост на бенефициерите относно необходимостта от зачитане на тези основни стандарти. Тя също така цели да направи ОСП по-адекватна на обществените очаквания чрез подобряване на съгласуваността на тази политика с политиките относно околната среда, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Системата за кръстосано съответствие съставлява неделима част от ОСП и затова следва да се запази. Обхватът ѝ обаче, който до момента се състои от отделни списъци със законоустановени изисквания за управление и стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, следва да се рационализира така, че да бъде гарантирана съгласуваността на системата за кръстосано съответствие, и тя да се направи по-видима. За тази цел изискванията и стандартите следва да се организират в единен списък и да се групират по области и теми. Опитът показа, че редица изисквания от обхвата на кръстосаното съответствие не се отнасят в достатъчна степен до селскостопанската дейност или до площта на стопанството, или засягат по-скоро националните органи, а не толкова бенефициерите. Следователно този обхват трябва да бъде прецизиран. Освен това следва да се установят разпоредби за поддържането на постоянни пасища през 2015 и 2016 г.
(55)
Законоустановените изисквания за управление трябва да се приложат изцяло от държавите членки, за да влязат в действие на равнището на индивидуалното стопанство и да гарантират необходимото равноправно третиране на земеделските стопани.
(56)
Съгласно член 22 от Директива 2000/60/ЕО, Директива 80/68/ЕИО на Съвета (20) трябва да се отмени на 23 декември 2013 г. За да се запазят същите правила за кръстосано съответствие, свързани с опазването на подземните води като тези, предвидени в Директива 80/68/ЕИО, до последния ден от нейното действие, е уместно да се коригира обхватът на кръстосаното съответствие и да се определи стандарт за добро земеделско и екологично състояние, който да включва изискванията по членове 4 и 5 от посочената директива.
(57)
Системата за кръстосано съответствие предполага някои административни ограничения както за бенефициерите, така и за националните администрации, тъй като воденето на документация трябва да се гарантира, трябва да се провеждат проверки и да се прилагат санкции, където е необходимо. Тези санкции следва да са пропорционални, ефективни и възпиращи. Тези санкции не следва да влияят върху други санкции, предвидени в правото на Съюза или в националното право. В името на последователността е уместно да се обединят съответните разпоредби на Съюза в един правен инструмент. За земеделски стопани, участващи в схемата за подпомагане на дребните земеделски стопани, посочена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, усилията, които е необходимо да се положат в системата за кръстосано съответствие, може да се считат, че надвишават предимствата от обхващането на тези земеделски стопани в системата. С цел опростяване, тези земеделски стопани следва да бъдат освободени от кръстосано съответствие и особено от системата за контрол и риска за санкции по кръстосаното съответствие. Освобождаването обаче не следва да оказва влияние върху задължението им да зачитат приложимите разпоредби на секторното право или върху възможността да бъдат подложени на проверки и да им бъдат наложени санкции по това право.
(58)
Регламент (ЕО) № 1782/2003 установи рамка от стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, в границите на която държавите членки да приемат национални стандарти, като вземат предвид специфичните характеристики на засегнатите области, включително почвено-климатичните условия и съществуващите системи за селско стопанство (ползване на земята, сеитбооборот, селскостопански практики) и структурата на индивидуалните стопанства. Тези стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите имат за цел да допринесат за предотвратяване на ерозията, запазване на органичните вещества и структурата на почвите, осигуряване на минимално ниво на поддръжка, избягване на влошаването на местообитанията и защита и управление на водните ресурси. По-широкият обхват на системата за кръстосано съответствие, предвидена в настоящия регламент, следва да включва рамка, в която държавите членки трябва да приемат национални стандарти за добро земеделско и екологично състояние. Рамката на Съюза следва също да включва правила за подобряване на мерките по въпросите на водите, почвите, въглеродните запаси, биологичното разнообразие и ландшафта, както и минимално ниво на поддържане на земите.
(59)
Бенефициерите следва да разберат точно своите задължения във връзка с правилата за кръстосано съответствие. За тази цел държавите членки следва да обясняват изчерпателно и разбираемо всички изисквания и стандарти, които съставляват част от тези правила, включително и по електронен път, където е възможно.
(60)
Ефективното прилагане на кръстосаното съответствие изисква проверка дали задълженията се спазват на ниво бенефициери. Ако дадена държава членка реши да се възползва от възможността да не прилага намаление или изключване за суми под 100 EUR, през следващата година компетентният контролен орган следва да се увери чрез проверка на извадка от бенефициерите, че съответното неспазване е отстранено.
(61)
За осигуряване на хармонично сътрудничество между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на разходите по общата селскостопанска политика и, по-специално, за да се даде възможност на Комисията да следи за управлението на средствата от държавите членки и да извършва уравняване на сметките на акредитираните разплащателни агенции, е необходимо държавите членки да предоставят на Комисията определена информация или да я държат на нейно разположение.
(62)
За целите на събирането на данните, които трябва да бъдат изпратени на Комисията, и за да има Комисията пълен непосредствен достъп до данните за извършените разходи както на хартиен, така и на електронен носител, е необходимо да бъдат предвидени подходящи правила за предоставянето и преноса на данни, включително правила за сроковете.
(63)
Тъй като при прилагането на националните системи за контрол и при уравняването по съответствие е възможно да се борави с лични данни или търговски тайни, държавите членки и Комисията следва да гарантират поверителността на получената в този контекст информация.
(64)
В интерес на доброто финансово управление на бюджета на Съюза и на безпристрастното третиране както на равнище на държава членка, така и на равнище бенефициер, следва да бъдат установени правила за използването на еврото.
(65)
Курсът на еврото към националната парична единица може да варира в периода, през който се извършва дадена операция. Следователно обменният курс, приложим за споменатите суми, следва да се определя като се вземе предвид събитието, чрез което се постига икономическата цел на операцията. Приложеният обменен курс следва да бъде този от датата на настъпване на събитието. Необходимо е да се определи този правопораждащ факт или да се отмени използването му, като се съблюдават определени критерии, по-специално скоростта, с която протичат валутните колебания. Тези критерии са предвидени в Регламент (ЕО) № 2799/98 на Съвета (21) и допълват сходни разпоредби в Регламент (ЕО) № 1290/2005. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт и следователно Регламент (ЕО) № 2799/98 следва да бъде отменен.
(66)
Следва да се установят специални правила за действие в извънредни монетарни ситуации, възникващи в Съюза или на световния пазар и изискващи незабавно действие с цел обезпечаване на ефективното функциониране на договореностите в рамките на ОСП.
(67)
Държавите членки, които не са приели еврото, следва да имат възможността да извършват плащанията си по разходите, произтичащи от законодателството по ОСП, в евро вместо в националната си валута. Необходими са конкретни правила, с които да се гарантира, че тази възможност няма да доведе до необосновано преимущество за страните, извършващи или получаващи плащане.
(68)
Всяка мярка по ОСП следва да бъде предмет на мониторинг и оценка, за да се подобри качеството ѝ и да се покажат нейните постижения. В този контекст следва да се определи списък с показатели и Комисията да оценява изпълнението на ОСП във връзка с целите на политиката за жизнеспособно производство на храни, устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, и балансирано териториално развитие. При оценяване конкретно на изпълнението на ОСП във връзка с целта за жизнеспособно производство на храни, следва да бъдат взети предвид всички имащи отношение фактори, сред които и промяната на цените на суровините. Комисията следва да установи рамка на обща система за наблюдение и оценяване, с която, inter alia, да гарантира, че съответните данни, включително информацията от държавите членки, се предоставят своевременно. Същевременно тя следва да вземе предвид нуждата от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Освен това в съобщението на Комисията относно „Бюджет за стратегията „Европа 2020“ - част II“ се посочва, че разходите, свързани с климата, в цялостния бюджет на Съюза следва да нараснат до поне 20 %, с принос от различните политики. Поради това Комисията следва да може да оцени приноса на подпомагането от страна на Съюза в рамките на ОСП за постигането на целите в областта на климата.
(69)
Прилага се правото на Съюза за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (23).
(70)
В решението си от 9 ноември 2010 г. по съединени дела C-92/09 и 93/09 (24) Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът на Европейския съюз обяви за невалидни член 42, точка 8б и член 44а от Регламент (ЕО) № 1290/2005, както и Регламент (ЕО) № 259/2008 (25) на Комисията, доколкото, по отношение на физическите лица - бенефициери на помощи от европейските земеделски фондове, тези разпоредби налагат публикуването на лични данни относно всеки бенефициер, без да се прави разграничение въз основа на релевантни критерии като периодите, през които те са получавали подобна помощ, честотата или естеството и размера на помощта.
(71)
В резултат на това решение и до приемането на нови правила, които отчитат възраженията, направени от Съда, Регламент (ЕО) № 259/2008 беше изменен чрез Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2011 на Комисията (26), за да се предвиди изрично, че задължението да се публикува информация не се отнася за физически лица.
(72)
През септември 2011 г. Комисията организира консултация със заинтересованите страни, която събра представители на професионалните земеделски и търговски организации, представители на хранителната промишленост и работници, както и представители на гражданското общество и на институциите на Съюза. В рамките на тази консултация бяха предложени различни варианти във връзка с публикуването на данни за физически лица, подпомагани от земеделските фондове на Съюза, и относно спазването на принципа на пропорционалност при оповестяването на съответната информация. На конференцията се обсъди необходимостта от публикуване на имената на физическите лица, за да се постигне целта за по-добра защита на финансовите интереси на Съюза, да се подобри прозрачността и да се подчертаят успехите на бенефициерите при предоставянето на публични блага, като същевременно се гарантира, че това публикуване не надхвърля необходимото за постигането на тези законни цели.
(73)
В решението си по дело Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът не оспорва законосъобразността на целта за засилването на публичния контрол върху използването на средствата от Фондовете. Съдът обаче изтъкна необходимостта да се проучат методи за публикуване на информацията относно съответните бенефициери, които да бъдат съобразени с целта на подобно публикуване и едновременно с това да засягат в по-малка степен правото на тези бенефициери на зачитане на техния личен живот като цяло и правото на защита на техните лични данни в частност.
(74)
Целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери следва да се анализира предвид новата рамка на финансовото управление и контрол, която ще се прилага от 1 януари 2014 г., и с оглед на придобития в държавите членки опит. В тази нова рамка, контролът от страна на националните администрации не може да бъде изчерпателен, тъй като при почти всички схеми проверките на място могат да обхванат само ограничена част от заявителите и бенефициерите. Освен това новата рамка предвижда, че при определени условия държавите членки могат да намалят броя на проверките на място.
Достатъчното увеличаване на минималния брой проверки в настоящия контекст би довело до такава допълнителна финансова и административна тежест за националните администрации, с каквато те не биха могли да се справят.
(75)
В този контекст, публикуването на имената на бенефициерите на Фондовете представлява средство за засилване на публичния контрол върху използването на Фондовете и следователно е полезно допълнение към съществуващата рамка за управление и контрол, което е нужно с цел гарантирането на адекватна степен на защита на финансовите интереси на Съюза. Това се постига отчасти чрез превантивния и възпиращ ефект на такова публикуване, отчасти чрез възпиране на неправомерни действия от страна на бенефициерите, и отчасти чрез засилване на личната отговорност на земеделските стопани за използването на получените публични средства.
(76)
В този контекст следва надлежно да се признаят ролята на гражданското общество, включително на медиите и неправителствените организации, и приносът им за укрепването на рамката на администрациите за контрол срещу измами и други злоупотреби с публични средства.
(77)
Публикуването на съответната информация е съобразено и с подхода в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
(78)
Като алтернатива, целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери би могла да се постигне чрез предвиждането на задължение за държавите членки при поискване да осигуряват публичен достъп до необходимата информация, без тя да бъде публикувана. Това обаче би било по-малко ефективно и крие риск от създаване на нежелани различия при изпълнението. Поради това националните органи следва да имат възможност да разчитат на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери при публикуването на имената им и други имащи отношение данни.
(79)
Ако целта на публичния контрол на използването на средствата от Фондовете трябва да бъде постигната, известна част от информацията относно бенефициерите е необходимо да се предостави на вниманието на обществеността. Тази информация следва да включва данни за самоличността на бенефициера, предоставената сума и фонда, от който е отпусната, целта и естеството на съответната мярка. Публикуването на тази информация следва да се извърши по такъв начин, че да се ограничи в най-голяма степен накърняването на правото на зачитане на личния живот на бенефициерите като цяло и в частност правото им на защита на личните данни - права, признати с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(80)
За да се гарантира, че настоящият регламент съответства на принципа на пропорционалност, законодателят е проучил всички алтернативни средства за постигането на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, които са анализирани в меморандум, изложен в документ на Съвета 6730/13 и е избрал това, което би било в най-малка степен в разрез с въпросните лични права.
(81)
Публикуването на подробности за мярката, даваща право на помощ или подпомагане на земеделския стопанин, и за естеството и целта на помощта или подпомагането предоставя конкретна информация на обществеността относно подпомогнатата дейност и целта, за която са предоставени помощта или подпомагането. Това би допринесло и за превантивното и възпиращо въздействие на публичния контрол по отношение на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(82)
За да се запази равновесието между поставената цел за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, от една страна, и правото на зачитане на личния живот като цяло и в частност защита на личните данни на бенефициерите, от друга, следва да се вземе предвид значимостта на помощта. След задълбочен анализ и консултация със заинтересованите страни се очерта мнението, че за да се засили ефективността на такова публикуване и да се ограничи накърняването на правата на бенефициерите, е необходимо да се установи праг на сумата на получената помощ, под който името на бенефициера не следва да се публикува.
(83)
Този праг следва да бъде минимален и следва да отразява и да се основава на нивото на схемите за подпомагане, установени в рамките на ОСП. Тъй като структурите на селскостопанските икономики на държавите членки значително се различават една от друга и може да са много различни от средната за Съюза структура на земеделското стопанство, следва да се позволи прилагането на различни минимални прагове, които да отразяват конкретната ситуация на отделните държави членки. Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя проста и специфична схема за малките земеделски стопанства. Член 63 от посочения регламент установява критерии за изчисляване на сумата на помощта. За целите на съгласуваността, за държавите членки, прилагащи схемата, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като сумите, определени от 1307държавата членка съгласно член 63, параграф 1, втора алинея или член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент. В случай че държава членка реши да не прилага тази схема, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като максималната възможна сума на помощта по схемата, както е предвидено в член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Под този специфичен праг публикацията следва да съдържа цялата необходима информация, с изключение на името, която да позволи на данъкоплатците да си съставят точна представа за ОСП.
(84)
Предоставянето на публичен достъп до тази информация, заедно с общата информация за обществеността, предвидена в настоящия регламент, подобрява прозрачността по отношение на използването на средствата на Съюза в рамките на ОСП, като по този начин способства за популяризирането и по-доброто разбиране на тази политика. То дава възможност на гражданите да участват по-активно в процеса на вземане на решения и е гаранция за по-голяма законност, ефективност и отговорност на администрацията пред гражданите. То също предоставя на вниманието на гражданите конкретни примери за предоставяне на „публични блага“ чрез земеделие, като по този начин укрепва законосъобразността на държавното подпомагане за селскостопанския сектор.
(85)
Поради това трябва да се има предвид, че общото публикуване на имащата отношение информация не надхвърля необходимото в едно демократично общество с оглед на нуждата да се защитят финансовите интереси на Съюза, като се отчита също и значителният превес на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете.
(86)
За да се спазят изискванията за защита на данните, бенефициерите на Фондовете следва да бъдат уведомявани за публикуването на данните им преди те да бъдат публикувани. Те също трябва да бъдат информирани, че тези данни могат да бъдат обработвани от одиторски и разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза. Освен това бенефициерите следва да бъдат уведомени относно правата си съгласно Директива 95/46/ЕО и процедурите, които се прилагат за упражняване на тези права.
(87)
В резултат на това, след провеждане на задълбочен анализ и оценка на най-подходящия начин за съобразяване с правото на бенефициерите на защита на личните данни, основан и на предоставена от Комисията информация по време на преговорите по настоящия регламент, следва в настоящия регламент да се предвидят нови правила относно публикуването на информация за всички бенефициери на Фондовете.
(88)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(89)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и за надзор на акредитацията на разплащателните агенции; правилата за работата и проверките, които са в основата на декларациите за управление на разплащателните агенции, функционирането на координиращия орган и изпращането на информация до Комисията от същия координиращ орган; правилата относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и сертификатите и докладите, заедно с придружаващите ги документи, които тези органи изготвят. Тези изпълнителни правомощия се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27).
(90)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: одиторските принципи, на които се основават становищата на сертифициращите органи, включително оценка на рисковете, вътрешни проверки и изискуемото равнище на одитни доказателства, одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи за формулиране на становищата си предвид международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използване на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и, когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при извършване на проверките на място;.
(91)
Те следва да обхващат също така: правилата за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство, определянето на месечните плащания от ЕФГЗ за държавите членки; определянето на сумите за финансиране на мерките за публична интервенция; правилата, свързани с финансирането на закупуването от Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките, и на измерванията, които Комисията извършва посредством приложенията за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси; процедурите за провеждането на закупуването от Комисията на тези сателитни изображения и за мониторинга на селскостопанските ресурси, рамката, която урежда закупуването, подобряването и използването на сателитните изображения и на метеорологичните данни, както и съответните срокове.
(92)
Те следва също да обхващат: във връзка с процедурата за финансова дисциплина, ставката на корекция за директните плащания, както и неговото адаптиране, както и условията, приложими за бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират директните плащания; във връзка с процедурата за бюджетна дисциплина, предварителното определяне на размера на плащанията и предварителното разпределение на наличния бюджет между държавите членки.
(93)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: определянето на срока, в който акредитираните разплащателни агенции са длъжни да съставят и да изпратят на Комисията междинни декларации за разходите във връзка с програмите за развитие на селските райони; намаляването или спирането на месечните или междинните плащания за държавите членки; подробностите по поддържането на отделни сметки от разплащателните агенции; специфичните условия, приложими към информацията, която се записва за нуждите на осчетоводяването от разплащателните агенции; правилата за финансиране и осчетоводяване на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете, реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение, процедурата и другите практически условия за правилното функциониране на спирането на плащанията от Комисията за държавите членки в случай на закъснение при представянето на информация от държавите членки.
(94)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват във връзка с проверките; процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките на място, извършвани от Комисията и достъпа до информация; процедурите и другите практически условия във връзка със задължението за докладване на нередностите и измамите, условията, при които да се съхраняват документите, доказващи извършените плащания и за изпълнението на административните и физическите проверки, изисквани от правото на Съюза; уравняването на сметките и уравняването по съответствие, изключването от финансиране от Съюза на суми, за които се плаща от бюджета на Съюза, процедурите за възстановяване на неправомерните плащания и лихвите по тях и формите, които държавите членки трябва да използват, за да уведомяват Комисията и да ѝ изпращат съобщения във връзка с нередности.
(95)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: правилата, целящи постигане на еднакво прилагане от държавите членки на задълженията за защита на финансовите интереси на Съюза, необходимите правила, насочени към постигането на еднакво прилагане на контрола в Съюза, прилагането и изчисляването на частичното или цялостното оттегляне на плащанията или на правата на плащания; възстановяването на неправомерните плащания и глобите като санкции, както и по отношение на неправомерно отпуснатите права на плащане и начислението на лихви. Те също следва да обхващат: прилагането и изчисляването на административните санкции, подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите; и спирането на месечни плащания в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(96)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: формата на обезпеченията, които следва да се внесат, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалните обезпечения; процедурата за освобождаване на обезпечения и уведомленията, които следва да направят държавите членки или Комисията във връзка с обезпеченията. Те също следва да обхващат: правилата, които са едновременно необходими и обосновани при спешни случаи за разрешаване на специфични проблеми, свързани със сроковете за плащане и авансовите плащания; правилата за заявлението за помощи и исканията за плащания, кандидатстването за право на плащане, включително крайния срок за подаване на заявленията, изискванията за минималното количество информация, което да се съдържа в заявленията за помощ, разпоредбите за изменение или оттегляне на заявлението за помощ, освобождаването от изискването за подаване на заявление за помощ и разпоредбите, които позволяват на държавите членки да прилагат опростени процедури или да поправят очевидни грешки.
(97)
Подобно, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: правилата за провеждане на проверките, за да се установи спазване на задълженията, и точността и изчерпателността на информацията, предоставена в заявлението за помощ или искането за плащания, включително правилата относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място, техническите спецификации, необходими за еднаквото прилагане на интегрираната система за администриране и контрол; правилата за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят; и правилата за извършване на авансови плащания. Те също следва да обхващат: правилата, насочени към постигане на еднакво прилагане на правилата за проверка на търговските документи; процедурите, свързани със собствените бази данни на държавите членки и аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами; процедурите във връзка със сътрудничеството и съдействието между контролните органи, правилата за извършване на проверките за спазване на нормите за предлагане на пазара, правилата за органите, които отговарят за извършването на проверките, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които ще се прилагат тези проверки.
(98)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: във връзка с проверките, свързани със защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, съобщенията, които държавите членки трябва да изпращат на Комисията; правилата за отговорния орган, който трябва да следи за спазването на продуктовите спецификации, включително когато географската област се намира в трета държава, действията, които държавите членки трябва да предприемат, за да предотвратят недобросъвестното използване на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, проверките и контрола, които държавите членки трябва да осъществяват, включително провеждането на изпитвания;
Те също следва да обхващат: правилата за осъществяване на проверките за установяване на съответствие със задълженията за кръстосано съответствие; подробните процедурни и технически правила за изчисляването и прилагането на административни санкции за неспазване на изискванията за кръстосано съответствие; правилата за съобщаване на информация от държавите членки на Комисията съгласно член 104 и мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с национална парична единица.
(99)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: набора от показатели, специфични за мониторинга и оценката на ОСП; правилата за информацията, която държавите членки трябва да изпращат на Комисията за целите на мониторинга и оценката на ОСП; правилата за формата и графика за оповестяване на бенефициерите от Фондовете, еднаквото прилагане на задължението за информиране на бенефициерите, че техните данни ще бъдат оповестени публично и сътрудничеството между Комисията и държавите членки във връзка с оповестяването на бенефициерите от Фондовете.
(100)
За приемането на някои актове за изпълнение следва да се използва процедурата по консултиране. По отношение на актовете за изпълнение, включващи изчисления на суми от Комисията, процедурата по консултиране дава възможност на Комисията изцяло да поеме отговорността си за управлението на бюджета и цели повишаването на ефективността, предсказуемостта и бързината, при спазване на сроковете и бюджетните процедури. По отношение на актовете за изпълнение, свързани с плащанията към държавите членки и прилагането на процедурата по уравняване на сметките, процедурата по консултиране дава на Комисията възможност изцяло да поеме отговорността за управлението на бюджета и проверката на годишните сметки на националните разплащателни агенции с оглед приемането на такива сметки или, в случай на разходи, направени в разрез с правилата на Съюза, изключването на такива разходи от финансирането на Съюза. В други случаи, за приемането на актове за изпълнение следва да се прилага процедурата по разглеждане.
(101)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011 относно установяването на нетното салдо за финансиране на разходите на ЕФГЗ и извършването на допълнителни плащания или приспадания на суми в рамките на процедурата на месечните плащания.
(102)
Тъй като преходът от системата по регламентите, отменени с настоящия регламент, към системата в настоящия регламент, може да породи практически и специфични затруднения, следва да се предвиди разпоредба Комисията да може да приема необходимите и надлежно обосновани мерки.
(103)
Поради спешната подготовка за безпрепятствено изпълнение на предвидените мерки, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(104)
Тъй като програмният период за програмите за развитие на селските райони, финансирани въз основа на настоящия регламент, започва да тече от 1 януари 2014 г., настоящият регламент следва да се прилага от тази дата. Въпреки това, доколкото селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N, разпоредбите, свързани по-специално с акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи и съответните правомощия на Комисията, разпоредбите, свързани с финансовото управление на Фондовете, като бюджетния таван, резерва за кризи в селскостопанския сектор, финансовата дисциплина и с целевите приходи, следва да се прилагат от по-ранна дата, съответстваща на началото на финансовата 2014 година, т.е. 16 октомври 2013 г. По същата причина разпоредбите, свързани с процедурата на месечните плащания, извършвани от Комисията към държавите членки и спазването на сроковете за плащане от разплащателните агенции, следва да се прилагат към разходите, направени, считано от началото на финансовата 2014 г., т.е. 16 октомври 2013 г.
(105)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище (28).
(106)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, като се имат предвид връзките между него и другите инструменти на ОСП и ограниченията на финансовите ресурси на държавите членки в един разширен Съюз, а поради многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и чрез съсредоточаване върху неговите приоритети могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
финансирането на разходи в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП), включително разходи за развитие на селските райони;
б)
системата за съвети в селското стопанство;
в)
системите за управление и контрол, които да бъдат установени от държавите членки;
г)
системата за кръстосано съответствие;
д)
уравняването на сметки.
Член 2
Определения, използвани в настоящия регламент
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
„селскостопанска дейност“ означава селскостопанска дейност по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
„земеделска площ“означава земеделска площ по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
г)
„стопанство“ означава стопанство по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 освен ако не е предвидено друго в член 91, параграф 3;
д)
„директни плащания“ означава директни плащания по смисъла на член 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
е)
„секторно законодателство в областта на селското стопанство“ означава всякакви приложими актове, приети в рамките на ОСП въз основа на член 43 от ДФЕС, както и, където е приложимо, всякакви делегирани актове или актове за изпълнение, приети въз основа на такива актове, и втора част от Регламент (ЕС) № 1303/2013, доколкото той се прилага за ЕЗФРСР;
ж)
„нередност“ означава нередност по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95.
2. За целите на финансирането, управлението и мониторинга на ОСП „непреодолима сила“ и „извънредни обстоятелства“ могат да бъдат признати по-специално в следните случаи:
а)
смърт на бенефициера;
б)
дългосрочна професионална нетрудоспособност на бенефициера;
в)
тежко природно бедствие, което е засегнало сериозно стопанството;
г)
случайно унищожение на постройките за животни на стопанството;
д)
епизоотия или болест по растенията, която е засегнала съответно част или всички селскостопански животни или земеделски култури на бенефециера;
е)
отчуждаване на цялото стопанство или на голяма част от стопанството, ако това отчуждаване не е могло да бъде предвидено към деня на подаване на заявлението.
ДЯЛ II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ЗЕМЕДЕЛСКИТЕ ФОНДОВЕ
ГЛАВА I
Земеделски фондове
Член 3
Фондове за финансиране на земеделските разходи
1. С оглед на постигането на предвидените в ДФЕС цели на ОСП, финансирането на различните мерки, попадащи в тази политика, включително мерките за развитие на селските райони, се извършва от:
а)
Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ);
б)
Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
2. ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“) са включени в общия бюджет на Европейския съюз („бюджета на Съюза“).
Член 4
Разходи по линия на ЕЗФГ
1. ЕФГЗ се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира следните разходи, които се извършват в съответствие с правото на Съюза:
а)
мерки за регулиране или подкрепа на селскостопанските пазари;
б)
директни плащания на земеделски стопани в рамките на ОСП;
в)
финансовия принос на Съюза за мерките за информиране и за насърчаване за селскостопански продукти на вътрешния пазар на Съюза и в трети държави, предприети от държавите членки въз основа на програми, избрани от Комисията, различни от посочените в член 5;
г)
финансовия принос на Съюза към схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, посочена в член 23 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и към мерките, свързани с болестите по животните и загубата на потребителското доверие, посочени в член 155 от посочения регламент.
2. ЕФГЗ финансира следните разходи пряко и в съответствие с правото на Съюза:
а)
насърчаване на селскостопански продукти, предприето или пряко от Комисията, или посредством международни организации;
б)
мерки, предприети в съответствие с правото на Съюза, за гарантиране на съхранението, характеризирането, събирането и използването на генетичните ресурси в селското стопанство;
в)
въвеждането и поддържането на информационни системи за осчетоводяване на данните в селското стопанство;
г)
системи за извършване на земеделски проучвания, включително проучвания за структурата на земеделските стопанства.
Член 5
Разходи по ЕЗФРСР
ЕЗФРСР се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира приноса на Съюза към програмите за развитие на селските райони, изпълнявани в съответствие с правото на Съюза за подпомагане на развитието на селските райони.
Член 6
Други разходи, включително техническо подпомагане
Всеки един от Фондовете може да финансира директно и по инициатива на Комисията и/или от нейно име дейностите за подготовка, мониторинг, административна и техническа подкрепа, както и за оценка, одит и контрол, необходими за провеждането на ОСП. Тези мерки включват, по-конкретно:
а)
мерките, необходими за анализиране, управление, мониторинг, обмен на информация и прилагане на ОСП, както и мерките във връзка с прилагането на системи за контрол и с оказването на техническа и административна помощ;
б)
придобиването от страна на Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките в съответствие с член 21;
в)
мерките, предприети от Комисията чрез приложения за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси в съответствие с член 22;
г)
мерките, необходими за поддържане и развитие на методи и технически средства за информация, взаимна връзка, мониторинг и контрол над финансовото управление на средствата, използвани за финансиране на ОСП;
д)
предоставянето на информация относно ОСП в съответствие с член 45;
е)
научните изследвания по отношение на ОСП и оценките на финансираните от Фондовете мерки, включително усъвършенстването на методите за оценка и обмена на информация относно практиките по ОСП;
ж)
където е необходимо, изпълнителните агенции, създадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета (29), които работят във връзка с ОСП;
з)
мерките, свързани с разпространението на информация, повишаването на осведомеността, насърчаването на сътрудничеството и обмяната на опит на равнището на Съюза, предприети в контекста на развитието на селските райони, включително изграждането на мрежа за съвместна работа на заинтересованите страни;
и)
мерките, необходими за разработването, регистрацията и защитата на символи в рамките на политиките за качество на Съюза и за защитата на правата на интелектуална собственост, свързани с него, както и необходимите разработки в областта на информационните технологии.
ГЛАВА II
Разплащателни агенции и други органи
Член 7
Акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи
1. Разплащателните агенции са отдели или органи на държавите членки, отговарящи за управлението и контрола на разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5.
С изключение на плащанията, изпълнението на тези задачи може да бъде делегирано.
2. Държавите членки акредитират като разплащателни агенции отдели или органи, които разполагат с административна организация и система за вътрешен контрол, предоставящи достатъчно гаранции, че плащанията са законни и редовни и че са надлежно отчетени. За тази цел разплащателните агенции спазват минимални изисквания за акредитация по отношение на вътрешната среда, контролните дейности, информацията и комуникацията, както и мониторинга, определени от Комисията в съответствие с член 8, параграф 1, буква а).
Всяка държава членка в зависимост от собствените си конституционни разпоредби ограничава броя на акредитираните от нея разплащателни агенции до не повече от една на национално равнище или на една за регион, където е приложимо. Когато обаче държавите членки установяват разплащателните агенции на регионално равнище, те освен това или акредитират разплащателна агенция на национално равнище за схеми за подпомагане, които, поради естеството си, трябва да се управляват на национално равнище, или поверяват управлението на тези схеми на своите регионални разплащателни агенции.
Чрез дерогация от втора алинея държавите членки могат да запазят разплащателните агенции, които са били акредитирани преди 20 декември 2013.
Преди края на 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно функционирането на системата от разплащателни агенции в Съюза, придружен, при целесъобразност, от законодателни предложения.
3. До 15 февруари в годината след съответната финансова година лицето, което отговаря за акредитираната разплащателна агенция, изготвя:
а)
годишния финансов отчет за разходите, направени при изпълнение на поверените на акредитираните разплащателни агенции задачи, придружен от необходимата информация за уравняването на сметките съгласно член 51;
б)
декларация за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол, въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции;
в)
годишно обобщение на окончателните одитни доклади и на извършените проверки, включително анализ на характера и степента на установените грешки и на слабостите в системите, както и коригиращите действия, които следва да се предприемат или планират.
По изключение Комисията може да удължи срока - 15 февруари, най-късно до 1 март, по искане на съответната държава членка.
4. В случаите на акредитиране на повече от една разплащателна агенция, държавата членка определя публичен координиращ орган („координиращия орган“), на който възлага следните задачи:
а)
да събира информацията, която трябва да бъде предоставена на Комисията, и да изпраща тази информация на Комисията;
б)
да предприема или координира, в зависимост от случая, действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и да информира Комисията за всяко по-нататъшно развитие;
в)
да насърчава и - ако е възможно - да обезпечава хармонизирано прилагане на правилата на Съюза.
По отношение на обработването на финансовата информация, посочена в първа алинея, буква а), координиращият орган подлежи на специална акредитация от държавите членки.
5. Когато определена акредитирана разплащателна агенция не отговаря или е престанала да отговаря на един или повече от критериите за акредитиране по параграф 2, държавата членка по собствена инициатива или по искане на Комисията оттегля акредитацията ѝ, освен ако разплащателната агенция не внесе необходимите промени в срок, който трябва да бъде определен в зависимост от сериозността на проблема.
6. Разплащателните агенции управляват и упражняват контрол върху операциите, свързани с публична интервенция, за които те отговорят и поемат цялостната отговорност в тази област.
Член 8
Правомощия на Комисията
1. За да осигури доброто функциониране на системата, предвидена в член 7, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 111 относно:
а)
минималните изисквания за акредитиране на разплащателните агенции и за координиращите органи, посочени съответно в член 7, параграф 2 и в член 7, параграф 4;
б)
задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно естеството на техните отговорности в областта на управлението и контрола.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и процедурите за надзор на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
работата и проверките, които стоят в основата на декларацията за управлението на разплащателната агенция;
в)
функционирането на координиращия орган и предоставянето на информация на Комисията съгласно член 7, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 9
Сертифициращи органи
1. Сертифициращият орган е публичен или частен одиторски орган, определен от държавата членка. Когато е частен одиторски орган и ако приложимото право на Съюза или национално право го изисква, държавата членка осъществява подбора му чрез публична тръжна процедура. Сертифициращият орган представя становище, изготвено съгласно международно приетите одитни стандарти, относно изчерпателността, точността и достоверността на годишния финансов отчет на разплащателната агенция, доброто функциониране на нейната система за вътрешен контрол и законосъобразността и редовността на разходите, за чието възстановяване е отправено искане до Комисията. В това становище се посочва също дали прегледът поставя под съмнение твърденията от декларацията за управлението.
Сертифициращият орган разполага с необходимия технически опит. Той е оперативно независим както от разплащателната агенция и координиращия орган, така и от органа, който е акредитирал тази агенция.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и относно сертификатите и докладите, които тези органи трябва да съставят, и придружаващата ги документация. С оглед на необходимостта от максимална ефективност за проверката на трансакции и за професионалната преценка от одита, в контекста на интегриран подход, в актовете за изпълнение се предвиждат също:
а)
одиторските принципи, на които се базират становищата на сертифициращия орган, включително оценка на риска, вътрешни проверки и нужното равнище на доказателствата от одита;
б)
одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи при формулиране на становищата им, като се отчитат международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използването на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при проверките на място.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 10
Допустимост на плащанията, извършени от разплащателните агенции
Разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, могат да бъдат обхванати от финансирането на Съюза само ако са извършени от акредитирани разплащателни агенции.
Член 11
Плащания в пълен размер на бенефициерите
Освен ако в правото на Съюза изрично не е предвидено друго, плащанията на бенефициерите по предвиденото в настоящия регламент финансиране се извършват в пълен размер.
ДЯЛ III
СИСТЕМА ЗА СЪВЕТИ В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
Член 12
Принцип и обхват
1. Държавите членки изграждат система за предоставяне на съвети за бенефициерите по въпросите на управлението на земята и на стопанствата („система за съвети в селското стопанство“). Тази система за консултации се управлява от посочени публични органи и/или от подбрани частни органи.
2. Системата за съвети в селското стопанство обхваща поне следното:
а)
задълженията на ниво индивидуално стопанство, които са резултат от законоустановените изисквания за управление и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земите, посочени в дял VI, глава I;
б)
земеделските практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и поддържането на земеделската площ, посочено в член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
мерки на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация и пазарна ориентация и за насърчаване на предприемачеството;
г)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 11, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, по-специално спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО.
3. Системата за съвети в селското стопанство може да обхваща по-специално и:
а)
насърчаване на преобразуването на стопанства и на разнообразяването на тяхната икономическа дейност;
б)
управление на риска и въвеждане на подходящи превантивни действия в случай на природни бедствия, катастрофи, болести по животните и растенията;
в)
минималните изисквания, установени в националното право, както са посочени в член 28, параграф 3 и член 29, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
г)
информацията, свързана със смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, биологичното разнообразие и опазването на водите, съгласно посоченото в приложение I към настоящия регламент.
Член 13
Специфични изисквания във връзка със системата за съвети в селското стопанство
1. Държавите членки гарантират, че съветниците, които работят в системата за съвети в селското стопанство, имат подходяща квалификация и редовно участват в обучения.
2. Държавите членки обезпечават разделението между съвети и проверки. Във връзка с това и без да се засяга националното право относно публичния достъп до документи, държавите членки гарантират, че избраните и определените органи, посочени в член 12, параграф 1, не разпространяват лична или индивидуална информация или данни, получени в процеса на предоставяне на съвети, на лица, различни от бенефициера, който управлява съответното стопанство, с изключение на установени в процеса на работата им нередности или нарушения, за които съществува задължение, предвидено в правото на Съюза или в националното право, за уведомяване на публичен орган, по-специално в случай на престъпления.
3. Съответният национален орган предоставя, предимно по електронен път, на потенциалния бенефициер съответния списък на избраните и определените органи, както е посочено в член 12, параграф 1.
Член 14
Достъп до системата за съвети в селското стопанство
Бенефициерите и земеделските стопани, които не получават подпомагане в рамките на ОСП, могат да ползват системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала.
Без да се засяга член 99, параграф 2, четвърта алинея, държавите членки могат обаче да определят по обективни критерии категориите бенефициери, които имат приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство, включително мрежи, работещи с ограничени ресурси по смисъла на членове 53, 55 и 56 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
В такива случаи държавите членки гарантират, че приоритет се дава на земеделските стопани, чийто достъп до друга система за консултации, различна от системата за съвети в селското стопанство, е най-ограничен.
Системата за съвети в селското стопанство гарантира, че бенефициерите имат достъп до съвети, които отчитат специфичното положение на тяхното стопанство.
Член 15
Правомощия на Комисията
Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които определя правила за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство с цел тази система да стане напълно функционална.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ IV
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
ГЛАВА I
Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ)
Раздел 1
Финансиране на разходите
Член 16
Бюджетен таван
1. Годишният таван на разходите по ЕФГЗ се състои от максималните суми, определени за него с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
2. В случай че в правото на Съюза се предвиждат намаления или увеличения на посочените в параграф 1 суми, Комисията приема актове за изпълнение, без да се прилага посочената в член 116 процедура, за определяне нетното салдо за разходите по ЕФГЗ на базата на данните, посочени в правото на Съюза.
Член 17
Месечни плащания
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите по член 4, параграф 1, се предоставят на държавите членки от Комисията под формата на месечни плащания въз основа на разходите, направени през определен референтен период от акредитираните разплащателни агенции.
2. До трансфера на месечните плащания от Комисията държавите членки мобилизират необходимите средства за извършване на разходите в съответствие с потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции.
Член 18
Процедура на месечните плащания
1. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва месечни плащания за разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции през съответния месец.
2. Месечните плащания се правят за всяка държава членка най-късно на третия работен ден от втория месец, следващ този, през който са направени разходите. Разходите, направени от държавите членки между 1 и 15 октомври, се смятат за направени през месец октомври. Разходите, направени между 16 и 31 октомври, се смятат за направени през месец ноември.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на месечните плащания, които прави, въз основа на изпратените от държавите членки декларации за разходите и предоставената информация по член 102, параграф 1, като взема предвид намаляванията или спиранията, прилагани по член 41, или каквито и да било други корекции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение без да прилага процедурата, посочена в член 116, с които да определя допълнителни плащания или приспадания на суми. В такива случаи комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява на следващото му заседание.
Член 19
Административни разходи и разходи за персонал
Административните разходи и разходите за персонал, направени от държавите членки и бенефициерите на помощ от ЕФГЗ, не се поемат от фонда.
Член 20
Разходи за публична интервенция
1. Когато в рамките на общата организация на пазарите не е определена сума за единица продукция във връзка с мярката за публична интервенция, ЕФГЗ финансира тази мярка на базата на стандартните суми, еднакви за целия Съюз, по-конкретно по отношение на средства от държавите членки, използвани за закупуване на продукти, за операции по съхраняването и, при необходимост, по обработката на интервенционните продукти.
2. За да осигури финансирането от ЕФГЗ на разходите за публична интервенция, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно:
а)
типа мерки, допустими за финансиране от Съюза, и условията за възстановяване на разходите;
б)
условията за допустимост и методите за изчисляване въз основа на действително получената от разплащателните агенции информация, или на база фиксирани суми, определени от Комисията, или на фиксирани и нефиксирани суми, предвидени в секторното законодателство в областта на селското стопанство.
3. За да се обезпечи правилното управление на средствата, предвидени в бюджета на Съюза за ЕФГЗ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, за определяне на правила за оценка на операциите, свързани с публичната интервенция, за установяване на мерките, които да се предприемат в случай на загуба или влошаване на състоянието на продуктите при публичната интервенция, и за определяне на подлежащите на изплащане суми.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на размера на сумите, посочени в параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 21
Придобиване на сателитни изображения
Списъкът със сателитните изображения, необходими за проверки, се съгласува между Комисията и държавите членки в съответствие със спецификацията, изготвена от всяка държава членка.
Комисията осигурява безплатно тези сателитни изображения на контролните органи или на доставчиците на услуги, упълномощени от тези органи да ги представляват.
Комисията остава собственик на сателитните изображения и ги изисква обратно при приключване на работата. Тя може също така да предвижда извършването на дейности по подобряване на техниките и методите на работа във връзка с проверката на селскостопански земи чрез дистанционно наблюдение.
Член 22
Мониторинг на селскостопанските ресурси
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), имат за цел да предоставят на Комисията средствата да:
а)
управлява селскостопанските пазари на Съюза в глобален план;
б)
осигурява агроикономическия и агроекологичния мониторинг на земеделската земя, включително агро-лесовъдните системи, и мониторинг на състоянието на посевите, за да дадат възможност за изготвяне на прогнози, особено по отношение на добива и селскостопанската продукция;
в)
споделят достъпа до такива прогнози в международен контекст, като например тези инициативи, координирани от организации от системата на ООН или други международни агенции;
г)
допринася за прозрачността на световните пазари; и
д)
да осигурява технологичното наблюдение на агрометеорологичната система.
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), засягат събирането или закупуването на данни, необходими за прилагане и мониторинг на ОСП, включително сателитни и метеорологични данни, създаването на инфраструктура от пространствени данни и уебсайт, провеждането на специфични проучвания на климатичните условия, дистанционното наблюдение, използвано в помощ на мониторинга на състоянието на почвите, и актуализирането на агрометеорологичните и иконометричните модели. Ако е необходимо, тези мерки се извършват в сътрудничество с националните лаборатории и органи.
Член 23
Изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение, предвиждащи:
а)
правила, свързани с финансирането, съгласно член 6, букви б) и в),
б)
процедурата, по която ще се осъществяват посочените в членове 21 и 22 мерки, за да се реализират поставените цели,
в)
рамката, уреждаща придобиването, подобряването и използването на сателитни изображения и метеорологични данни, както и приложимите срокове.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел 2
Бюджетна дисциплина
Член 24
Спазване на тавана
1. В рамките на бюджетната процедура и на изпълнението на бюджета бюджетните кредити за разходите по линия на ЕФГЗ не превишават размера, посочен в член 16.
Всички законодателни инструменти, предложени от Комисията и приети от Европейския парламент и Съвета, от Съвета или от Комисията, които оказват влияние върху бюджета на ЕФГЗ, са в съответствие със сумата, посочена в член 16.
2. Когато правото на Съюза предвижда финансов таван в евро за селскостопанските разходи на държава членка, тези разходи се възстановяват до определения в евро таван, а когато се прилага член 41, се извършат всички необходими корекции,.
3. Националните тавани за директните плащания, посочени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, коригирани в съответствие с корекциите, предвидени в член 26 от настоящия регламент, се считат за финансови тавани в евро.
Член 25
Резерв за кризи в селскостопанския сектор
Създава се резерв, предназначен за предоставяне на допълнителна подкрепа за сектора в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция ("резерв за кризи в селскостопанския сектор"), чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания с механизма за финансова дисциплина, посочен в член 26.
Пълният размер на резерва е 2 800 милиона евро с еднакви годишни вноски от по 400 милиона евро (по цени за 2011 г.) за периода 2014-2020 г. и се включва във функция 2 на Многогодишната финансова рамка, както е предвидено в приложението към Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013
Член 26
Финансова дисциплина
1. За да се гарантира спазването на годишните тавани, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013, за финансирането на свързани с пазара разходи и директни плащания, се определя ставка на корекция на директните плащания ("ставка на корекция"), когато прогнозите за финансирането на мерките в рамките на този подтаван за дадена финансова година показват, че приложимите годишни тавани ще бъдат надвишени.
2. Комисията представя предложение на Европейския парламент и на Съвета относно ставката на корекция най-късно до 31 март на съответната календарна година, за която се прилага тази ставка на корекция.
3. Ако всяка година ставката на корекция не е определена от Европейския парламент и Съвета до 30 юни, Комисията приема акт за изпълнение за определяне на ставка за корекция и незабавно информира Европейския парламент и Съвета за него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. До 1 декември Комисията може, въз основа на новата информация, с която разполага, да приема актове за изпълнение за промяна на ставката на корекция, определена в съответствие с параграф 2 или параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
5. Чрез дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 държавите членки възстановяват бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на крайните получатели, подлежащи през финансовата година, към която са пренесени бюджетните кредити, на ставка на корекция.
Възстановяването, посочено в първа алинея, се прилага само за крайни бенефициери в тези държави членки, в които през предходната финансова година се е прилагала финансова дисциплина.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на реда и условията, които се прилагат към бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират разходите, посочени в член 4, параграф 1, буква б) от настоящия регламент. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
7. При прилагането на настоящия член, сумата за резерва за кризи в селскостопанския сектор, посочен в член 25, се включва при определянето на ставката на корекция. Всяка сума, която не се предоставя за мерки при кризи в края на финансовата година, се изплаща в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
Член 27
Процедура на бюджетна дисциплина
1. Едновременно с представянето на проектобюджета за финансова година N, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета изготвените от нея прогнози за финансови години N - 1, N и N + 1.
2. Ако при изготвянето на проектобюджета за финансова година N се породи риск сумата, посочена в член 16 за финансова година N да бъде надхвърлена, Комисията предлага на Европейския парламент и Съвета или на Съвета необходимите мерки, които да обезпечат спазването на посочената сума.
3. Ако Комисията сметне, че съществува риск от превишаване на посочената в член 16 сума и че в рамките на своите правомощия тя не може да предприеме подходящи мерки за подобряване на ситуацията, по всяко време тя предлага други мерки за гарантиране спазването на тази сума. Тези мерки се приемат от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 3 от ДФЕС, или от Европейския парламент и от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 2 от ДФЕС.
4. Ако в края на финансовата година N направените от държавите членки искания за възстановяване превишават или има вероятност да превишат сумата, определена в член 16, Комисията:
а)
разглежда представените от държавите членки искания пропорционално и в рамките на наличния бюджет и приема актове за изпълнение за временно определяне на размера на плащанията за съответния месец;
б)
определя за всички държави членки, най-късно до 28 февруари на финансовата година N + 1, тяхното състояние по отношение на финансирането от Съюза за финансовата година N;
в)
приема актове за изпълнение за определяне на общия размер на финансирането от Съюза, разбито по държави членки, въз основа на единна норма на финансиране от Съюза, в рамките на бюджета, който е бил наличен за месечните плащания;
г)
най-късно в момента на извършване на месечните плащания за месец март от година N + 1, изплаща всички евентуални компенсации, които трябва да бъдат изплатени по отношение на държавите членки.
Актовете за изпълнение, предвидени в първа алинея, букви а) и в), се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 28
Система за ранно предупреждение и мониторинг
За да гарантира, че бюджетният таван, посочен в член 16, няма да бъде превишен, Комисията прилага система за ранно предупреждение и мониторинг за всеки месец по отношение на разходите по линия на ЕФГЗ.
За това, в началото на всяка финансова година, Комисията определя профили на месечните разходи, основани, когато е необходимо, на средните месечни разходи през предходните три години.
Комисията представя периодично пред Европейския парламент и пред Съвета доклад, в който се разглежда развитието на разходите, направени във връзка с профилите, и се съдържа оценка на предвиденото изпълнение за текущата финансова година.
Член 29
Референтни обменни курсове
1. При приемането на проектобюджета или на писмо за внасяне на корекции в проектобюджета в частта относно селскостопанските разходи, Комисията използва за определянето на бюджета на ЕФГЗ средния обменен курс евро/щатски долар на пазара през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди датата, на която тя приема бюджетния документ.
2. При приемането на коригиращ и допълнителен проектобюджет или на писмо за внасяне на корекции в него, доколкото тези документи се отнасят до кредитите във връзка с мерките по член 4, параграф 1, буква а), Комисията използва:
а)
средния обменен курс евро/щатски долар, действително отчетен на пазара от 1 август от предходната финансова година до края на последното тримесечие, приключващо най-късно 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията и най-късно на 31 юли на текущата финансова година; и
б)
средния обменен курс, действително отчетен през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията, като прогноза за останалата част от финансовата година.
ГЛАВА II
Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)
Раздел 1
Общи разпоредби относно езфрср
Член 30
Избягване на двойното финансиране
Разходите, финансирани от ЕЗФРСР, не подлежат на никакво друго финансиране от бюджета на Съюза.
Член 31
Разпоредби, приложими за всички плащания
1. Съгласно член 77, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, плащанията от страна на Комисията за приноса на ЕЗФРСР, както е посочено в член 5 от настоящия регламент, не надвишават бюджетните задължения.
Тези плащания са предназначени за изпълнение на най-старите открити бюджетни задължения.
2. Прилага се член 84 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Раздел 2
Финансиране на програмите за развитие на селските райони
Член 32
Финансово участие на ЕЗФРСР
Финансовото участие на ЕЗФРСР по отношение на разходите по програмите за развитие на селските райони се определя за всяка програма в рамките на установените от правото на Съюза тавани за подпомагане на развитието на селските райони от ЕЗФРСР.
Член 33
Бюджетни задължения
По отношение на бюджетните задължения на Съюза към програмите за развитие на селските райони се прилага член 76 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Раздел 3
Финансово участие в програми за развитие на селските райони
Член 34
Разпоредби, приложими към плащанията по програмите за развитие на селските райони
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите, посочени в член 5, се предоставят на държавите членки под формата на предварително финансиране, междинни плащания и изплащане на салдото, както е описано в настоящия раздел.
2. Общият сбор от предварителното финансиране и междинните плащания не надхвърля 95 % от участието на ЕЗФРСР по всяка отделна програма за развитие на селските райони.
Когато се достигне таванът от 95 %, държавите членки продължават да изпращат искания за плащане до Комисията.
Член 35
Разпоредби за предварителното финансиране
1. След като вземе решение за одобрение на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща на държавата членка начална сума за предварително финансиране за целия програмен период. Тази първоначална сума за предварително финансиране се изплаща на вноски, както следва:
а)
през 2014 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2013 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
б)
през 2015 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., или в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС, или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2014 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
в)
през 2016 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата.
Ако дадена програма за развитие на селските райони бъде приета през 2015 г. или по-късно, по-ранните вноски се изплащат през годината на приемането.
2. Общият размер на предварителното финансиране се възстановява на Комисията, ако не са извършени никакви разходи и не бъде представена декларация за разходите по програмата за развитие на селските райони в срок от 24 месеца от датата, на която Комисията е изплатила първата вноска от предварителното финансиране.
3. Натрупаната лихва по сумата на предварителното финансиране се вписва в полза на въпросната програма за развитие на селските райони и се приспада от размера на публичните разходи, отбелязан в окончателната декларация за разходите.
4. Общата сума на предварителното финансиране се уравнява в съответствие с процедурата, посочена в член 51 от настоящия регламент, преди приключването на програмата за развитие на селските райони.
Член 36
Междинни плащания
1. Междинни плащания се извършват за всяка отделна програма за развитие на селските райони. Те се изчисляват чрез прилагане на процента на съфинансиране за всяка отделна мярка към направените публични разходи за изпълнението ѝ, както се посочва в член 59 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
2. В зависимост от наличието на необходимите средства Комисията извършва междинни плащания за възстановяване на разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции по изпълнението на програмите, като отчита намаляванията и спиранията, приложени съгласно член 41,.
3. Всяко междинно плащане се прави от Комисията при спазване на следните изисквания:
а)
на Комисията да е предадена декларация за разходите, подписана от акредитираната разплащателна агенция, съгласно член 102, параграф 1, буква в);
б)
да не е превишен общият размер на приноса на ЕЗФРСР за всяка отделна мярка за целия срок на изпълнение на въпросната програма;
в)
на Комисията да е предаден последният годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони.
4. Ако не е изпълнено някое от изискванията,предвидени в параграф 3, Комисията незабавно уведомява акредитираната разплащателна агенция или координиращия орган, ако е определен такъв. Ако не е спазено някое от изискванията по параграф 3, буква а) или буква в), декларацията за разходите не се допуска за разглеждане.
5. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва междинните плащания в срок от 45 дни от регистрирането на декларацията за разходите, по отношение на която са изпълнени изискванията по параграф 3 от настоящия член.
6. Акредитираните разплащателни агенции изготвят и изпращат на Комисията пряко или чрез координиращия орган, когато е определен такъв, междинни декларации за разходите, свързани с програмите за развитие на селските райони, в определени от Комисията срокове.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на сроковете за изпращане от акредитираните разплащателни агенции на междинните декларации за разходите. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Декларациите за разходите се отнасят за разходите, извършени от разплащателните агенции през всеки един от съответните срокове. Когато обаче разходите, посочени в член 65, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, не могат да бъдат декларирани пред Комисията в съответния срок поради това, че се очаква одобрението на Комисията за изменение в програмата, тези разходи могат да бъдат декларирани в следващи срокове.
Междинните декларации за разходите по отношение на разходите, извършени от 16 октомври до края на съответната година, се осчетоводяват за следващата бюджетна година.
7. Прилага се член 83 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 37
Плащане на салдото и закриване на програмата
1. След получаването на последния годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща салдото, при условие че са налични необходимите средства, въз основа на действащия финансов план, на годишните счетоводни отчети за последната година от изпълнението на съответната програма за развитие на селските райони и на съответното решение за уравняване. Тези счетоводни отчети се представят на Комисията не по-късно от шест месеца след последната дата на допустимост на разходите, както е посочено в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, и съдържат разходите, извършени от разплащателната агенция до последната дата на допустимост на разходите.
2. Салдото се изплаща не по-късно от шест месеца след като информацията и документите по параграф 1 от настоящия член се смятат за получени от Комисията и последната годишна сметка е била уравнена. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 5, в срок от шест месеца Комисията отменя финансовия си ангажимент по изплащане на сумите, останали до пълния размер на съответния бюджетен кредит след изплащането на салдото.
3. Ако до посочения в параграф 1 краен срок Комисията не получи последния годишен доклад за напредъка и документите, необходими за уравняване на сметките за последната година от изпълнението на програмата, финансовият ангажимент по изплащане на салдото автоматично се отменя в съответствие с член 38.
Член 38
Автоматична отмяна за програмите за развитие на селските райони
1. Комисията автоматично отменя финансовия си ангажимент по изплащане на всеки дял от бюджетното задължение за дадена програма за развитие на селските райони, който не е използван за предварително финансиране или за междинни плащания, или за който не е представена декларация за разходите, отговаряща на условията по член 36, параграф 3, по отношение на разходите, извършени до 31 декември от третата година след годината на бюджетното задължение.
2. Тази част от бюджетните задължения, която все още не е приключена към последната дата на допустимост на разходите, посочена в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, за които не е направена декларация за разходите в рамките на шест месеца след тази дата, ще бъде автоматично отменена.
3. В случай на съдебно производство или административно обжалване с отлагателно действие, срокът за настъпване на автоматичната отмяна на финансовото задължение, посочен в параграф 1 или параграф 2, се прекъсва по отношение на сумата, свързана със съответните дейности, за срока на провеждане на съдебното производство или на административното обжалване, при условие че Комисията получи подкрепена с доказателства нотификация от държавата членка до 31 декември от година N + 3.
4. При изчисляване на автоматичната отмяна на задължението не се отчита следното:
а)
частта от бюджетните задължения, за която е съставена декларация за разходите, но изплащането на разходите по която е намалено или спряно от Комисията на 31 декември от година N + 3
б)
частта от бюджетните задължения, която дадена разплащателна агенция не е била в състояние да изплати поради непреодолима сила, засягаща сериозно прилагането на програмата за развитие на селските райони. Националните органи, които са заявили наличието на непреодолима сила, трябва да докажат пряко произтичащите от тях последици върху прилагането на цялата програма или на част от нея.
До 31 януари държавата членка изпраща на Комисията информация за изключенията, посочени в първа алинея, относно сумите, които са декларирани в края на предходната година.
5. Комисията своевременно информира държавите членки, ако съществува риск от автоматична отмяна на финансови задължения. Тя ги информира за съответния размер, посочен в информацията, с която разполага. Държавите членки разполагат с два месеца от получаването на тази информация, за да се съгласят с въпросния размер или да представят забележки. Комисията извършва автоматичната отмяна на финансовото задължение не по-късно от девет месеца след изтичането на последния срок, определен при прилагането на параграфи 1-3.
6. В случай на автоматична отмяна на финансово задължение, участието на ЕЗФРСР в съответната програма за развитие на селските райони за въпросната година се намалява с автоматично отменената сума. Държавата членка представя преработен план за финансиране, в който намаляването на помощта се разпределя между отделните мерки и подлежи на одобрение от Комисията. Ако държавата членка не представи такъв план, Комисията намалява пропорционално сумите, отпуснати за отделните мерки.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 39
Селскостопанска финансова година
Без да се засягат специалните разпоредби относно декларациите за разходите и приходите, свързани с публична интервенция, предвидени от Комисията съгласно член 46, параграф 6, селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N.
Член 40
Спазване на сроковете за плащане
Когато в правото на Съюза са посочени срокове за плащане, всяко плащане, извършено от разплащателната агенция към бенефициер преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, прави такива плащания недопустими за финансиране от Съюза, освен при случаите, условията и в границите, които се определят, като се вземе предвид принципът на пропорционалност.
За да може разходите, направени преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, да станат допустими за финансиране от Съюза в конкретни случаи, като същевременно се ограничи финансовото въздействие от това, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, предвиждащи дерогации от правилото по първа алинея.
Член 41
Намаляване и спиране на месечните и междинните плащания
1. Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, дават възможност на Комисията да установи, че разходите са били направени от органи, които не са акредитирани разплащателни агенции, че сроковете на плащане или финансовите тавани, определени от правото на Съюза, не са били спазени, или че разходите са били направени в друго нарушение на правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актове за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36, след като бъде дадена възможност на държавата членка да представи забележките си.
Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, не дават възможност на Комисията да установи, че разходите са направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията изисква от съответната държава членка да представи допълнителна информация и да внесе забележките си в срок, който не може да бъде по-кратък от 30 дни. Ако държавата членка не изпълни искането на Комисията в определения срок, или ако отговорът се оцени като незадоволителен или показва, че разходите не са били направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актовете за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение за намаляване или спиране на месечните или междинните плащания за държава членка, ако един или повече ключови компоненти на въпросната национална система за контрол не съществува или е неефективен поради установени сериозни или постоянни пропуски, или са налице подобни сериозни пропуски в системата за възстановяване на неправомерни плащания, и ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
посочените в първа алинея пропуски са с траен характер и са довели до приемането на най-малко два акта за изпълнение съгласно член 52 за изключване от финансиране от бюджета на Съюза на разходи от съответната държава членка; или
б)
Комисията е стигнала до заключението, че съответната държава членка не е в състояние да приложи в най-близко бъдеще необходимите корективни мерки в съответствие с план за действие с ясни показатели за напредък, който следва да се изготви след консултации с Комисията.
Намаляването или спирането се прилага към съответния разход, направен от разплащателната агенция, когато са налице пропуски, за срок, подлежащ на определяне в актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, който не надвишава дванадесет месеца. Ако условията за намаляването или спирането на плащанията продължават да са налице, Комисията може да приема актове за изпълнение за удължаване на този срок с допълнителни срокове, които общо не надвишават дванадесет месеца. Намаляването и спирането не се продължава, ако посочените условия вече не са налице.
Актовете за изпълнение, предвидени в настоящата алинея, се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Преди да приеме актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, Комисията информира съответната държава членка за намерението си и я приканва да реагира в срок, не по-кратък от 30 дни.
Актовете за изпълнение, определящи месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или междинните плащания, посочени в член 36, вземат предвид актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия параграф.
3. Намаляванията и спиранията по настоящия член се прилагат в съответствие с принципа за пропорционалност и не засягат прилагането на членове 51 и 52.
4. Намаляванията и спиранията по настоящия член не засягат разпоредбите на членове 19, 22 и 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Спиранията, посочени в членове 19 и 22 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, се прилагат съгласно процедурата, посочена в параграф 2 на настоящия член.
Член 42
Спиране на плащанията в случай на закъснение
Ако секторното законодателство на Съюза за селското стопанство изисква от държавите членки в рамките на определен срок да подадат информация за броя на извършените по член 59 проверки и резултатите от тях и ако държавите членки просрочат този срок, Комисията може да спре месечните плащания, посочени в член 18, или междинните плащания, посочени в член 36, при условие че Комисията е предоставила на разположение на държавите членки достатъчно време преди началото на референтния период цялата информация и всички формуляри и разяснения, необходими за събиране на съответните статистически данни. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, не надвишава 1,5 % от разходите, за които съответната статистическа информация не е предадена навреме. В случай на такова спиране Комисията действа съгласно принципа на пропорционалност, като взема предвид колко голямо е закъснението. По-специално се взема предвид дали късното подаване на информация застрашава механизма за ежегодно освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета. Преди да спре месечните плащания, Комисията писмено уведомява съответната държава членка. Комисията предоставя сумите, чието изплащане е било спряно, когато получи статистическата информация от съответните държави членки, при условие че датата на получаване е не по-късно от 31 януари на следващата година.
Член 43
Целеви приходи
1. Следното е "целеви приходи" по смисъла на член 21 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012:
а)
суми, които по силата на членове 40 и 51 по отношение на разходите по ЕФГЗ и членове 52 и 54 трябва да бъдат изплатени в полза на бюджета на Съюза, включително натрупаните по тях лихви;
б)
суми, събрани или възстановени съгласно част II, дял I, глава III, раздел III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
в)
суми, събрани в резултат на санкции съгласно специфичните правила, предвидени в секторното законодателство на Съюза в областта на селското стопанство, освен ако то не предвижда изрично, че тези суми могат да останат в държавите членки;
г)
суми, съответстващи на санкции, прилагани в съответствие с правилата за кръстосано съответствие, установени в дял VI, глава II по отношение на разходи по ЕФГЗ;
д)
всички обезпечения, депозити или гаранции, представени в съответствие с правото на Съюза, прието в рамките на ОСП, с изключение на развитието на селските райони, които са задържани впоследствие. Задържаните обезпечения обаче, които са внесени при издаването на лицензи за внос или износ или по тръжна процедура единствено с цел да се гарантира внасянето на действителни оферти от участниците, остават в държавите членки.
2. Посочените в параграф 1 суми се внасят в полза на бюджета на Съюза и в случай на повторната им употреба се използват единствено за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Настоящият регламент се прилага mutatis mutandis към целевите приходи, посочени в параграф 1.
4. По отношение на ЕФГЗ, членове 170 и 171 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 се прилагат mutatis mutandis за осчетоводяването на целевите приходи, посочени в настоящия регламент.
Член 44
Отделно счетоводство
Всяка разплащателна агенция води отделна счетоводна документация за бюджетните кредити, вписани в бюджета на Съюза за Фондовете.
Член 45
Информационни мерки
1. Предоставянето на информация, финансирано съгласно член 6, буква д), има за цел по-специално да помогне за разясняването, изпълнението и развитието на ОСП и да повиши обществената осведоменост относно съдържанието и целите ѝ, да възстанови потребителското доверие след кризисни ситуации посредством информационни кампании, да информира земеделските стопани и други участници, действащи в селските райони и да поощрява европейския модел на селско стопанство, както и да помага на гражданите да го разберат.
Това осигурява последователна, обективна и пълна информация за ОСП, както в границите на Съюза, така и извън него, за да се даде точна цялостна представа за нея.
2. Мерките, посочени в параграф 1, могат да се състоят от:
а)
годишни работни програми или други специфични мерки, представени от трети страни;
б)
дейности, осъществени по инициатива на Комисията.
Изключват се мерките, които се изискват от закона, или мерките, които вече се финансират от други дейности на Съюза.
За да провежда дейностите, посочени в буква б), Комисията може да бъде подпомагана от външни експерти.
Мерките, посочени в първа алинея, също допринасят за осигуряване на насочената към предприятията комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото тези приоритети са свързани с общите цели на настоящия регламент.
3. До 31 октомври всяка година Комисията публикува покана за представяне на предложения в съответствие с условията, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
4. Комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява за мерките, които са предвидени и предприети в съответствие с настоящия член.
5. На всеки две години Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия член.
Член 46
Правомощия на Комисията
1. За да могат да се вземат предвид приходите, събрани от разплащателните агенции в полза на бюджета на Съюза при плащанията, извършени въз основа на предоставените от държавите членки декларации за разходите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно условията за компенсация по отношение на някои видове разходи и приходи в рамките на Фондовете.
2. За да бъде справедливо разпределението на наличните бюджетни кредити между държавите членки, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на финансовата година или ако общата сума на предвидените бюджетни задължения надвишава тавана, установен в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове в съответствие с член 115 от настоящия регламент относно разпоредбите за метода, приложим спрямо бюджетните задължения и изплащането на сумите.
3. За да се провери надеждността на данните, съобщени от държавите членки във връзка с разходите, или друга информация, предвидена в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието в случай на неизпълнение на задължението за информиране на Комисията съгласно член 102 да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно отсрочването на нейните месечни плащания за държавите членки, посочени в член 42 във връзка с разходите по линия на ЕФГЗ и относно предвиждане на условията, при които Комисията намалява или спира междинните плащания за държавите членки по линия на ЕЗФРСР, посочени в същия член.
4. При прилагането на член 42, за да се гарантира, че принципът на пропорционалност е спазен, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно правилата за:
а)
списъка от мерки по член 42;
б)
размера на спиране, посочен в същия член.
5. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да въведе допълнителни подробни характеристики на задължението, посочено в член 44, както и специфичните условия по отношение на информацията, подлежаща на вписване в документацията на разплащателните агенции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
6. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да приема правила относно:
а)
финансирането и осчетоводяването на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете;
б)
реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение;
в)
процедурата и другите практически условия за нормалното функциониране на механизма, посочен в член 42.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Уравняване на сметки
Раздел I
Общи разпоредби
Член 47
Проверки на място от Комисията
1. Без да се засягат проверките, извършвани от държавите членки съгласно националните им законови, подзаконови и административни разпоредби или по силата на член 287 от ДФЕС, както и всеки вид проверка, организирана по силата на член 322 от ДФЕС или въз основа на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 (30) на Съвета, Комисията може да организира проверки на място в държавите членки с оглед да се провери по-специално следното:
а)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
б)
наличието на изискваните удостоверителни документи и тяхното съответствие с операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
в)
условията, при които са извършени и проверени операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
г)
дали дадена разплащателна агенция отговаря на критериите за акредитация, предвидени в член 7, параграф 2, и дали държавата членка прилага правилно разпоредбите на член 7, параграф 5.
Лицата, упълномощени от Комисията да извършат проверките на място от нейно име, или служителите на Комисията, действащи в обхвата на възложените им правомощия, получават достъп до счетоводните книги и всички други документи, включително документи и метаданни, съставени или получени и записани на електронен носител, които се отнасят до финансираните от ЕФГЗ или ЕЗФРСР разходи.
Правомощията за провеждане на проверки на място не засягат прилагането на национални разпоредби, които възлагат някои действия на служители, специално определени от националното право. Без да се засягат специфичните разпоредби на Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 (31) на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 лицата, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, не участват, inter alia, в посещения по домовете или официални разпити на лица въз основа на правото на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до информацията, получена чрез посочените мерки.
2. Комисията дава предизвестие в разумен срок за извършването на проверка на място на съответната държава членка или на държавата членка, на чиято територия ще се извърши проверката, като се вземат предвид административната тежест върху разплащателните агенции при организирането на проверките. В тези проверки може да вземат участие и служители от съответната държава членка.
По искане на Комисията и със съгласието на държавата членка, компетентните органи на тази държава членка извършват допълнителни проверки или проучвания на извършените операции, обхванати от настоящия регламент. Служители на Комисията или лица, упълномощени от нея да действат от нейно име, могат да участват в подобни проверки.
За да подобри проверките, Комисията може да поиска съдействие от органите на държавите членки за определени проверки или запитвания със съгласието на съответните държави членки.
Член 48
Достъп до информация
1. Държавите членки предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за гладкото функциониране на Фондовете, и предприемат всички необходими мерки за улесняване на извършването на проверките, които Комисията сметне за уместни във връзка с управлението на финансирането от Съюза, включително проверките на място.
2. При поискване от нейна страна държавите членки съобщават на Комисията законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са приели за прилагането на правните актове на Съюза във връзка с ОСП, когато тези актове имат финансово въздействие върху ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Държавите членки предоставят на Комисията информация за нередности и подозрения за измама, установени от тях, както и информация за стъпките, предприети съгласно раздел III от настоящата глава с цел възстановяване на неправомерни плащания във връзка с тези нередности и измами.
Член 49
Достъп до документи
Акредитираните разплащателни агенции съхраняват документите, доказващи извършването на плащания, и документите във връзка с извършването на административните и физическите проверки по силата на правото на Съюза, и предоставят тези документи и информация на разположение на Комисията. Тези удостоверителни документи могат да се съхраняват в електронен вид при условията, определени от Комисията съгласно член 50, параграф 2.
Когато тези документи се съхраняват от орган, упълномощен от разплащателна агенция и отговарящ за разрешаване на извършването на разходи, този орган изпраща доклади на акредитираната разплащателна агенция относно броя на извършените проверки, тяхното съдържание и предприетите мерки във връзка с резултатите от тях.
Член 50
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите в настоящата глава, свързани с проверките на място и достъпа до документи, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които се допълват специфичните задължения, които държавите членки трябва да спазват по силата на настоящата глава.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение,с които определя правила относно:
а)
процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите трябва да изпълняват във връзка с регламентираните в настоящата глава проверки;
б)
процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да изпълняват за прилагането на членове 47 и 48;
в)
процедурите и другите практически условия относно задължението за докладване, посочено в член 48, параграф 3;
г)
условията, при които се съхраняват удостоверителните документи, посочени в член 49, включително тяхната форма и продължителността на съхранението им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел II
Уравняване
Член 51
Уравняване на сметки
Преди 31 май на годината след съответната бюджетна година и въз основа на информацията, предадена съгласно член 102, параграф 1, буква в), Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно уравняването на сметките на акредитираните разплащателни агенции ("решение за уравняване на сметките"). Тези актове за изпълнение обхващат изчерпателността, точността и достоверността на предадените годишни счетоводни отчети и не засягат съдържанието на приетите впоследствие решения по силата на член 52.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 52
Уравняване по съответствие
1. Когато установи, че разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, не са били направени в съответствие с правото на Съюза и, за ЕЗФРСР, с приложимите право на Съюза и национално право, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1303/2013. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
2. Комисията оценява подлежащите на изключване суми въз основа на сериозността на отчетеното несъответствие. При оценката надлежно се вземат предвид естеството на нарушението и причинената на Съюза финансова вреда. Изключването се базира на установените неправомерно изразходвани суми и когато това установяване би изисквало непропорционално усилие, могат да се прилагат екстраполирани или фиксирани корекции. Фиксирани корекции се прилагат само когато поради естеството на случая или поради това, че държавата членка не е предоставила необходимата информация на Комисията, би се изисквало непропорционално усилие, за да се установи по-точно финансовата вреда, причинена на Съюза.
3. Преди взимането на решение за отказване на финансиране резултатите от проверката на Комисията, както и отговорите на съответната държава членка, се съобщават писмено, след което двете страни се опитват да се споразумеят за необходимите действия. На този етап от процедурата на държавата членка се предоставя възможност да докаже, че реалният размер на неспазването е по-малък от оцененото от Комисията.
Ако не се постигне споразумение, държавата членка може да отправи искане за откриване на процедура за сближаване на позициите на страните в срок от четири месеца. На Комисията се представя доклад за резултата от процедурата. Комисията взема предвид препоръките в доклада преди да вземе решение за отказване на финансиране и посочва мотиви, ако реши да не се придържа към тези препоръки.
4. Не може да бъде отказано финансиране за:
а)
разходи по член 4, параграф 1, направени повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
б)
разходи по многогодишните мерки, попадащи в обхвата на член 4, параграф 1 или на програмите по член 5, когато окончателното задължение на получателя възниква повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
в)
разходи по мерки в програмите, посочени в член 5, различни от посочените в буква б) от настоящия параграф, за които плащането, или в определени случаи окончателното плащане, е извършено от разплащателната агенция повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка.
5. Параграф 4 не се прилага в случай на:
а)
нередности, обхванати от раздел III на настоящата глава;
б)
национални помощи, за които Комисията е започнала процедурата, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, или нарушения, за които Комисията е уведомила с официално уведомително писмо съответната държава членка съгласно член 258 от ДФЕС;
в)
нарушения от държави членки на техните задължения съгласно дял V, глава III от настоящия регламент, при условие че Комисията уведоми писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка в рамките на 12 месеца след получаване на доклада на държавата членка за резултатите от нейните проверки на въпросните разходи.
Член 53
Правомощия на Комисията
1. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
уравняването на сметките, предвидено в член 51 по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват;
б)
уравняването по съответствие, предвидено в член 52, по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват, както и помирителната процедура, предвидена в посочения член, включително учредяването, задачите, състава и правилника за дейността на помирителния орган.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
3. За да се даде възможност на Комисията да защитава финансовите интереси на Съюза и да гарантира, че разпоредбите за уравняването по съответствие, предвидено в член 52, се прилагат ефективно, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 във връзка с критериите и методиката за прилагане на корекции.
Раздел III
Нередности
Член 54
Общи разпоредби
1. За всяко неправомерно плащане, възникнало в резултат на нередност или небрежност, държавите членки изискват възстановяване от бенефициера в срок от 18 месеца след одобрението и където е приложимо - получаването от страна на разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването, на контролен доклад или подобен документ, който посочва извършването на нередност. Съответните суми се вписват едновременно с искането за възстановяване в регистъра на длъжниците на разплащателната агенция.
2. Ако сумата не е възстановена в рамките на четири години след датата на искането за възстановяване, или в рамките на осем години, ако възстановяването е поискано чрез националните съдилища, 50 % от финансовите последици от невъзстановяването се поемат от съответната държава членка и 50 % се поемат от бюджета на Съюза, без да се засяга изискването съответната държава членка да прилага процедури за възстановяване съгласно член 58.
Когато в рамките на процедурата по възстановяване се установи отсъствие на каквито и да е нередности посредством административен или правен инструмент с окончателен характер, съответната държава членка декларира като разход пред Фондовете финансовата тежест, поета от нея по силата на първа алинея.
Ако обаче по причини, за които заинтересованата държава членка не носи отговорност, подлежащата на връщане сума не може да бъде възстановена в сроковете, посочени в първа алинея, и размерът на тази сума надвишава 1 милион евро, Комисията може, по искане на държавата членка, да удължи сроковете с период не по-дълъг от половината от първоначалния срок.
3. По надлежно обосновани съображения държавите членки могат да решат да не търсят възстановяване на средствата. Решение в този смисъл може да бъде взето само в следните случаи:
а)
ако направените и евентуалните разходи по връщането на цялата сума надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума, което условие се счита за настъпило, ако:
i)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане не надхвърля 100 EUR, без да се включват лихвите, или
ii)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане е между 100 EUR и 150 EUR, без да се включват лихвите, и съответната държава членка прилага праг, равен на подлежащата на възстановяване сума или по-висок от нея, под който съгласно националното си право не пристъпва към събиране на дългове на национално равнище;
б)
ако връщането се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, констатирана и призната съгласно националното право, на длъжника или на лицата, носещи юридическа отговорност за нередността.
Когато решението, посочено в първата алинея от настоящия параграф, е взето преди дължимата сума да стане предмет на правилата, посочени в параграф 2, финансовите последици от невъзстановяването се поемат от бюджета на Съюза.
4. В годишните счетоводни отчети, които трябва да бъдат изпратени на Комисията съгласно член 102, параграф 1, буква в), подточка iv), държавите членки вписват сумите, които трябва да бъдат поети от тях по силата на параграф 2 от настоящия член. Комисията проверява дали това е направено и внася всички необходими корекции в акта за изпълнение, посочен в член 51, параграф 1.
5. При условие че е следвана процедурата, предвидена в член 52, параграф 3, Комисията може да приема актове за изпълнение за изключване от финансиране от Съюза суми, включени в бюджета на Съюза, в следните случаи:
а)
ако държавата членка не е спазила сроковете, посочени в параграф 1;
б)
ако смята, че решението да не се търси възстановяване на сумите, което държавата членка е взела съгласно параграф 3, е необосновано;
в)
ако смята, че нередност или невъзстановени средства са последица от нередности или небрежност от страна на административните органи или на друг официален орган на държавата членка.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 2.
Член 55
Специални разпоредби по отношение на ЕФГЗ
Възстановените вследствие възникването на нередности или небрежност суми и натрупаните по тях лихви се прехвърлят на разплащателната агенция и се осчетоводяват от нея като приход, отнесен по сметката на ЕФГЗ за месеца, в който сумата действително е получена.
При кредитирането на бюджета на Съюза, посочено в първа алинея, държавата членка може да запази 20 % от съответните суми под формата на фиксирана такса за разходи по възстановяването, освен в случаите на нередности или небрежност, за които са отговорни нейните административни органи или други официални органи.
Член 56
Специални разпоредби по отношение на ЕЗФРСР
Когато нередности или небрежност са открити при дейностите или програмите за развитие на селските райони, държавите членки извършват финансовите корекции, като изцяло или частично отменят съответното финансиране от Съюза. Държавите членки вземат предвид естеството и сериозността на разкритите нередности и нивото на финансовата загуба, причинена на ЕЗФРСР.
Сумите, чието финансиране от Съюза по линия на ЕЗФРСР е отменено, възстановените суми, както и натрупаните по тях лихви, се преразпределят в рамките на съответната програма. Отменените или възстановени средства на Съюза обаче могат да бъдат използвани повторно от държавите членки само за финансиране на операция по същата програма за развитие на селските райони, и при условие че средствата не са пренасочени към операции, които са били предмет на финансова корекция. След приключването на програма за развитие на селските райони, държавата членка връща възстановените суми в бюджета на Съюза.
Член 57
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите, свързани с условията за възстановяването на неправомерните плащания и лихвите по тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
процедурите за възстановяване на неправомерни плащания и лихви, посочени в настоящия раздел, и за информиране на Комисията за висящи възстановявания;
б)
формата на нотифициране и съобщаване от държавите членки до Комисията във връзка със задълженията по настоящия раздел.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ V
СИСТЕМИ ЗА КОНТРОЛ И САНКЦИИ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 58
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. В рамките на ОСП държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, по-специално:
а)
проверяват законността и редовността на операциите, финансирани от Фондовете;
б)
осигуряват ефективни превантивни мерки срещу измами, особено в областите с по-висок риск, които да имат възпиращ ефект, като вземат предвид разходите и ползите, както и пропорционалността на мерките;
в)
предотвратяват, разкриват и отстраняват нередности и измами;
г)
налагат санкции, които са ефективни, възпиращи и пропорционални в съответствие с правото на Съюза, или ако такова не съществува, с националното право, и завеждат съдебни дела с тази цел, ако е необходимо;
д)
възстановяват неправомерните плащания с лихви и завеждат съдебни дела за целта, според случая.
2. Държавите членки създават ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за разпоредбите и мерките, приети съгласно параграфи 1 и 2.
Всички условия, които държавите членки установят в допълнение към условията на правилата на Съюза за получаване на подпомагане, финансирано от ЕФГЗ или от ЕЗФРСР, могат да бъдат проверени.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които определя необходимите правила за осигуряването на еднакво прилагане на настоящия член, които се отнасят до следното:
а)
процедурите, сроковете, обмена на информация във връзка със задълженията по параграфи 1 и 2;
б)
нотифицирането и съобщаването от държавите членки до Комисията във връзка със задължението по параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 59
Общи принципи на проверките
1. Освен ако не е предвидено друго, системата, установена от държавите членки съгласно член 58, параграф 2, включва системни административни проверки на всички заявления за подпомагане и искания за плащане. Тази система се допълва от проверки на място.
2. По отношение на проверките на място отговорният орган прави извадка за проверка от всички заявители като включва, където е уместно, произволно избрана част, за да получи представителен процент на грешките, и основана на риска част, която се насочва към областите, където рискът от грешки е най-голям.
3. Отговорният орган изготвя доклад относно всяка проверка на място.
4. Където е уместно, всички проверки на място, предвидени в правилата на Съюза по отношение на подпомагането в селското стопанство и развитието на селските райони, се провеждат едновременно.
5. Държавите членки осигуряват минимално ниво на проверки на място, необходимо за ефективно управление на рисковете, и увеличават това ниво при необходимост. Държавите членки могат да намаляват това минимално ниво, ако системите за управление и контрол функционират добре и ако процентите на грешка се поддържат на приемливо ниво.
6. В случаите, които ще бъдат предвидени от Комисията въз основа на член 62, параграф 2, буква з), заявленията за помощ и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправяни или коригирани след подаването им при очевидни грешки, признати от компетентния орган.
7. С изключение на случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, заявленията за подпомагане или исканията за плащане се отхвърлят, ако бенефициерът или негов представител попречи на извършването на проверка на място.
Член 60
Клауза относно заобикалянето на разпоредби
Без да се засягат специфичните разпоредби, в секторното законодателство в областта на селското стопанство не се дава никакво предимство на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на такива предимства, са създадени изкуствено, в противоречие с целите на това законодателство.
Член 61
Съвместимост на схемите за подпомагане за целите на проверките в лозаро-винарския сектор
За целите на кандидатстването в схеми за подпомагане в лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, държавите членки гарантират, че административните и контролните процедури, прилагани към тези схеми, са съвместими с интегрираната схема, посочена в глава II на настоящия дял по отношение на следните елементи:
а)
компютризираната база данни;
б)
системите за идентификация на земеделските парцели;
в)
административните проверки.
Процедурите позволяват съвместно функциониране или обмен на данни с интегрираната система.
Член 62
Правомощия на Комисията по отношение на проверките
1. За да се гарантира, че проверките се извършват правилно и ефективно и че проверяването на условията за допустимост се провежда ефективно, съгласувано и по недискриминационен начин, в защита на финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които предвижда допълнителни изисквания във връзка с митническите режими, и по-конкретно посочените в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета (32), когато това се налага за безпроблемното управление на системата.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата, необходими за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-конкретно:
а)
правила относно мерките за административни проверки и проверки на място, които държавите членки следва да извършват във връзка със спазването на задълженията, ангажиментите и критериите за допустимост, произтичащи от прилагането на правото на Съюза;
б)
правила за минималното ниво на проверки на място и за задължението за неговото повишаване или за възможността за намаляването му съгласно член 59, параграф 5;
в)
правилата и методите, приложими за докладване на извършените проверки и контрол и на техните резултати;
г)
органите, отговарящи за извършване на проверките за съответствие, както и до съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които се прилагат посочените проверки;
д)
по отношение на конопа, както е посочено в член 52 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, правила за специалните мерки за контрол и методите за определяне на съдържанието на тетрахидроканабинол;
е)
по отношение на памука, както е посочено в член 56 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, система за проверки на одобрените междубраншови организации;
ж)
по отношение на лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, правила за измерването на площи, както и относно проверките и правилата, уреждащи специфичните финансови процедури за подобрение на проверките;
з)
случаите, при които заявленията за помощи и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправени или коригирани след подаването им, както е посочено в член 59, параграф 6;
и)
тестовете и методите, които следва да се прилагат за установяване на допустимостта на продукти за публична интервенция и частно съхранение, както и използването на процедури за търг както за публична интервенция, така и за частно съхранение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 63
Неправомерни плащания и административни санкции
1. Ако се установи, че даден бенефициер не изпълнява критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта или подкрепата, предвидена в секторното законодателство в областта на селското стопанство, помощта не се изплаща или се оттегля изцяло или частично и, когато е приложимо, съответните права на плащане съгласно член 21 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се предоставят или се отменят.
2. Освен това, ако секторното законодателство в областта на селското стопанство предвижда това, държавите членки налагат и административни санкции в съответствие с правилата, определени в член 64 и член 77. Това не засяга разпоредбите, определени в членове 91-101 от дял VI.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 3, сумите, включително лихвите по тях, както и правата на плащане, които подлежат на отмяната, посочена в параграф 1, и на санкциите, посочени в параграф 2, се възстановяват.
4. Комисията приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя условията за посочената в параграф 1 частична или пълна отмяна.
5. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила за:
а)
прилагането и изчислението на сумите, подлежащи на частична или пълна отмяна, съгласно параграф 1;
б)
възстановяването на неправомерни плащания и санкции, както и по отношение на неправомерно предоставени права на плащане и начисляването на лихви.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 64
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство, с изключение на задълженията, посочени в членове 67-78 от глава II от настоящия дял и в членове 91-101 от дял VI, както и на задълженията, подлежащи на санкциите, предвидени в член 89, параграфи 3 и 4.
2. Не се налагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и когато няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че то не носи отговорност за неспазването на задълженията, посочени в параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които ще бъдат определени от Комисията в съответствие с параграф 6, буква б).
3. Административни санкции могат да се налагат на бенефициера на помощта или подпомагането и на други физически или юридически лица, включително групи или асоциации на такива бенефициери или други физически или юридически лица, които са обвързани от задълженията, предвидени в посочените в параграф 1 правила.
4. Административните санкции могат да приемат една от следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, засегнати от неспазването, или във връзка с по-нататъшни заявления; по отношение на подпомагането за развитието на селските райони обаче това не засяга възможността за спиране на подпомагането, когато може да се очаква, че бенефициерът ще предприеме действия по отношение на неспазването в разумен срок;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на сумата и/или периода, свързани с неспазването;
в)
спиране или оттегляне на одобрение, признаване или разрешение;
г)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане или друга мярка или от правото на възползване от нея.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 200 % от размера, посочен в заявлението за помощ или искането за плащане;
б)
независимо от буква a), по отношение на развитието на селските райони размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от допустимата сума;
в)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква б), не надвишава сума, съпоставима с процента, посочен в буква а) от настоящия параграф;
г)
срокът на спирането, оттеглянето или изключването, посочени в параграф 4, букви в) и г), може да бъде максимум три последователни години, като може да бъде подновено в случай на ново неспазване на задълженията.
6. За да се отчете възпиращият ефект на таксите и санкциите, които се налагат, от една страна, и специалните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, включени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
установяващи за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, както е посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграф 5 ограничения, административната санкция и определящи конкретната ставка която ще наложат държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
установяващи случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
7. Комисията приема актове за изпълнение, с които предвижда подробни процедурни и технически правила за еднаквото прилагане на настоящия член относно:
а)
прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 3 % по отношение на подпомагането за развитието на селските райони и който е не по-малък от 3 % по отношение на всички други видове помощ или подпомагане;
в)
правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 65
Спиране на плащания за държавите членки в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013
1. Когато Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква от държавите членки да представят в определен срок конкретна информация и държавите членки не изпратят информацията в този срок или не я изпратят изобщо, или изпратят невярна информация, Комисията може да спре посочените в член 18 месечни плащания, при условие че Комисията е предоставила на държавите членки своевременно необходимата информация, формуляри и разяснения. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, се отнася за разходите за пазарните мерки, за които изискваната информация не е била изпратена или не е била изпратена навреме, или не е вярна.
2. За да се гарантира спазването на принципа на пропорционалност при прилагането на параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно пазарните мерки, предмет на спиране и размера и срока на спиране на плащанията, посочен в параграф 1.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила относно процедурата и другите практически условия за нормалното провеждане на спирането на посочените в параграф 1 месечни плащания. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 66
Гаранция
1. Когато е предвидено в секторното законодателство в областта на селското стопанство, държавите членки изискват внасянето на обезпечение, гарантиращо плащането на парична сума или задържането ѝ в полза на компетентен орган, в случай че конкретно задължение по това законодателство не е изпълнено.
2. Освен в случаи на непреодолима сила обезпечението се задържа изцяло или частично, ако определено задължение не е изпълнено или е изпълнено само частично.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя правила за гарантиране на недискриминационно отношение, равнопоставеност и спазване на принципа на пропорционалност при внасянето на обезпечения и:
а)
уточняване на отговорната страна в случай на неспазване на задължение;
б)
определяне на специфичните ситуации, в които компетентният орган може да отмени изискването за обезпечение;
в)
определяне на условията, приложими за внасянето на обезпечението и за гаранта и условията за внасяне и освобождаване на обезпечението;
г)
определяне на специфичните условия, свързани с внесеното обезпечение във връзка с авансовите плащания;
д)
установяване на последиците от нарушаване на задълженията, за които е внесено обезпечение съгласно параграф 1, включително задържането на обезпечения, намалението, което следва да се прилага върху освобождаването на обезпечения за възстановяване на суми, лицензии, оферти, тръжни предложения или конкретни заявления и когато дадено задължение, предмет на това обезпечение, не е изпълнено или изцяло или частично, като се вземат предвид естеството на задължението, количеството, за което задължението е нарушено, периодът, надвишаващ срока, в рамките на който задължението е трябвало да бъде изпълнено, както и кога е представено доказателството за изпълнение на задължението.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които да предвиди правила относно:
а)
формата на обезпечението, което следва да се внесе, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалното обезпечение;
б)
процедурата за освобождаване на обезпечение;
в)
нотификациите, които държавите членки и Комисията следва да направят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Интегрирана система за администриране и контрол
Член 67
Обхват и използвани термини
1. Всяка държава членка създава и прилага интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“).
2. Интегрираната система се прилага към схемите за подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и към подпомагането, предоставено в съответствие с член 21, параграф 1, букви а) и б), и членове 28-31, член 33, член 34 и член 40 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 и, където е приложимо, член 35, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Тази глава обаче не се прилага за мерките, посочени в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013. Тя не се прилага и за мерките по член 21, параграф 1, букви а) и б) от посочения регламент, когато става въпрос за разходи за установяване.
3. Доколкото е необходимо, интегрираната система се прилага и за контрола на кръстосаното съответствие, както е посочено в дял VI.
4. За целите на настоящата глава:
а)
„земеделски парцел“ означава непрекъсната част от земя, предмет на деклариране от даден земеделски стопанин, която не включва повече от една група култури; когато обаче се изисква отделна декларация за използването на дадена площ в рамките на група култури съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако е необходимо, това специфично използване ограничава допълнително земеделския парцел; държавите членки може да установят допълнителни критерии за по-нататъшно разграничаване на земеделските парцели;
б)
„директно плащане на площ“ означава основната схема за плащане; схемата за единно плащане на площ и преразпределителното плащане, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за млади земеделски стопани съгласно дял III, глава 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; доброволното обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV, глава 1, когато помощта се плаща на хектар; специфичното плащане за култура - памук, предвидено в дял IV, глава 2; схемата за дребните земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013; специфичните мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза съгласно глава IV от Регламент 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (33), където помощта се плаща на хектар; както и специфичните мерки за селското стопанство в полза на малките острови в Егейско море съгласно глава IV от Регламент (ЕО) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (34), където помощта се плаща на хектар.
Член 68
Елементи на интегрираната система
1. Интегрираната система се състои от следните елементи:
а)
компютризирана база данни;
б)
система за идентификация на земеделските парцели;
в)
система за идентификация и регистрация на правата на плащане;
г)
заявления за помощ и искания за плащане;
д)
интегрирана система за контрол;
е)
единна система за регистриране на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, посочено в член 67, параграф 2, който подаде заявление за помощ или искане за плащане.
2. Когато е приложимо, интегрираната система включва система, създадена в съответствие с Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (35) и Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (36) за идентификация и регистрация на животните.
3. Без да се засяга отговорността на държавите членки за въвеждането и прилагането на интегрираната система, Комисията може да потърси помощта на специализирани органи или лица с цел да се улесни създаването, мониторингът и използването на интегрираната система, по-специално с оглед предоставянето на техническа консултация на компетентните органи на държавите членки, в случай че те потърсят такава.
4. Държавите членки вземат всички по-нататъшни мерки, необходими за правилното прилагане на интегрираната система, и си оказват нужната взаимопомощ с оглед на проверките, изисквани в съответствие с настоящия регламент.
Член 69
Компютризирана база данни
1. Компютризираната база данни ("базата данни") регистрира данните, получени от заявленията за помощ и исканията за плащане по отношение на всеки бенефициер на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2.
Базата данни позволява по-специално справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се до текущата календарна и/или пазарна години и до предходните десет такива години. Когато обаче равнището на подпомагане на земеделските стопани е засегнато от данните, отнасящи се до по-ранни календарни и/или пазарни години, започващи от 2000 г., базата данни позволява и справки за данните, свързани с тези години. Базата данни също позволява преки и незабавни справки с данните, свързани поне с предишните четири последователни календарни години и за данните по отношение на „постоянни пасища“ съгласно определението по член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията (37) в неговата първоначална версия и за периодите след неговата дата на прилагане, за данните, свързани с „постоянни пасища и постоянни места за паша“ съгласно определението в член 4, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, свързани най-малко с предишните пет последователни календарни години.
Чрез дерогация от втората алинея, от държавите членки, присъединили се към Съюза през и след 2004 г., се изисква да гарантират справки с данните от годината на своето присъединяване.
2. Държавите членки могат да създават децентрализирани бази данни, при условие че тези бази, както и административните процедури за записване и достъп до данните са създадени по еднакъв начин на цялата територия на държавата членка и са съвместими помежду си, така че да могат да се извършват кръстосани проверки.
Член 70
Система за идентификация на земеделските парцели
1. Системата за идентификация на земеделските парцели се създава на базата на карти, документи от поземлените регистри или други картографски документи. Използват се техники на компютризирана географска информационна система, включваща за предпочитане въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1: 10 000, а от 2016 г., в мащаб 1:5 000, като се взема предвид очертанието и състоянието на парцела. Това се определя в съответствие със съществуващите стандарти на Съюза.
Независимо от първата алинея, държавите членки могат да продължат да използват такива техники, включително въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1:10 000, когато те са били, придобити въз основа на дългосрочни договори, по които е постигнато съгласие преди ноември 2012 г.
2. Държавите членки гарантират, че системата за идентификация на земеделските парцели съдържа референтен слой за отчитане на екологично насочените площи. Този референтен слой включва по-специално съответните специфични ангажименти и/или схемите за удостоверяване на екологичните практики, посочени в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които са равностойни на практиките в член 46 от посочения регламент, преди посочените в член 72 от настоящия регламент формуляри за кандидатстване за плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в членове 43-46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да бъдат представени за референтната 2018 година най-късно.
Член 71
Система за идентификация и регистрация на правата на плащане
1. Системата за идентификация и регистрация на правата на плащания позволява проверки на правата и кръстосани проверки със заявленията за подпомагане и системата за идентификация на земеделските парцели.
2. Системата, посочена в параграф 1, позволява да се правят преки и незабавни справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се най-малко до предходните четири последователни календарни години.
Член 72
Заявления за помощ и искания за плащане
1. Всяка година бенефициерите на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2, подават заявление за директни плащания или искане за плащане за съответната площ или мярка за развитие на селските райони, свързана с животните, съответно, като посочват, където е приложимо:
а)
всички земеделски парцели в стопанството, както и неземеделските площи, за които се иска подпомагане съгласно член 67, параграф 2;
б)
правата на плащане, заявени за активиране;
в)
всяка друга информация, предвидена в настоящия регламент или изисквана с оглед прилагането на съответното секторно законодателство в областта на селското стопанство или от съответната държава членка.
По отношение на директните плащания на площ, всяка държава членка определя минималния размер на земеделските парцели, за който може да бъде подадено заявление. Минималният размер обаче не трябва да надвишава 0,3 хектара.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) държавите членки могат да решат, че земеделски парцели с площ до 0,1 хектар, за които не е подадено заявление за плащане, не е необходимо да бъдат декларирани, при условие че общата площ на такива парцели не надхвърля 1 хектар и/или могат да решат, че земеделски стопанин, който не подава заявление за директно плащане на площ, не е необходимо да декларира земеделските си парцели, когато общата площ не надвишава 1 хектар. При всички случаи земеделският стопанин посочва в заявлението си, че има на разположение земеделски парцели и по искане на компетентните органи посочва местоположението им.
3. Държавите членки предоставят посредством електронни средства, inter alia, предварително изготвени формуляри, които се базират на площите, определени през предходната година, както и графичен материал, посочващ местоположението на тези площи.
Държава членка може да реши, че заявлението за помощ и искането за плащане:
а)
са действителни, ако бенефициерът потвърди липсата на промени спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени през предходната година,
б)
трябва да съдържат само промените спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени за предходната година.
По отношение на схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани обаче, предвидено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тази възможност се дава на всички заинтересовани земеделски стопани.
4. Всяка държава членка може да реши единно заявление да обхваща няколко или всички схеми за подпомагане и мерки, изброени в член 67 или други схеми за подпомагане и мерки.
5. Чрез дерогация от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета (38), изчисляването на датата за подаване или изменение на заявление за помощ, искане за плащане или удостоверителни документи, договори или декларации по настоящата глава се адаптират към специфичните изисквания на интегрираната система. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно правилата, приложими към периоди, дати и срокове, когато крайната дата за подаване на заявленията или измененията е официален празник, събота или неделя.
Член 73
Система за идентифициране на бенефициерите
Единната система за регистрирането на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, както е посочено в член 67, параграф 2, гарантира, че всички заявления за помощ и искания за плащане, подадени от един и същи бенефициер, могат да бъдат идентифицирани като такива.
Член 74
Проверка на условията за допустимост и намалявания
1. В съответствие с член 59, чрез разплащателните агенции или упълномощените да действат от тяхно име органи държавите членки извършват административни проверки на заявлението за помощ, за да проверят дали то отговаря на условията за предоставяне на помощ. Тези проверки се допълват от проверки на място.
2. За целите на проверките на място държавите членки съставят извадков план на земеделските стопанства и/или бенефициерите.
3. Държавите членки могат да използват техники за дистанционно наблюдение и Глобалната навигационна спътникова система (ГНСС) като средство за извършване на проверки на място на земеделските парцели.
4. В случай на неспазване на условията за допустимост се прилага член 63.
Член 75
Плащания към бенефициерите
1. Плащанията по схемите за подпомагане и посочените в член 67, параграф 2 мерки се осъществяват в периода от 1 декември до 30 юни на следващата календарна година.
Плащанията през този период се извършват най-много на две вноски.
Независимо от първа и втора алинеи държавите членки могат преди 1 декември, но не по-рано от 16 октомври, да отпускат авансови плащания в размер до 50 % за директни плащания и до 75 % за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2.
По отношение на предоставеното подпомагане по линия на развитието на селските райони съгласно посоченото в член 67, параграф 2 настоящият параграф се прилага по отношение на заявленията за помощ и исканията за плащане, считано от референтната 2018 година, освен по отношение на авансовите плащания в размер до 75 %, предвидени в трета алинея от настоящия параграф.
2. Посочените в параграф 1 плащания не се извършват преди да са приключили проверките на условията за допустимост, които държавите членки трябва да осъществяват съгласно член 74.
Чрез дерогация от първа алинея авансовите плащания за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2, могат да се извършват след приключването на административните проверки по член 59, параграф 1.
3. В случай на спешност Комисията приема актове за изпълнение, които трябва да бъдат едновременно необходими и обосновани, за разрешаване на специфични проблеми, свързани с прилагането на настоящия член. Тези актове за изпълнение могат да предвиждат дерогация от разпоредбите на параграфи 1 и 2, но само в степен и за срок, за които това е строго необходимо.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 76
Делегирани правомощия
1. За да гарантира, че интегрираната система, предвидена в настоящата глава се прилага ефективно, съгласувано и недискриминиращо, с което се защитават финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
конкретни определения, които са необходими за осигуряване на хармонизирано прилагане на интегрираната система, в допълнение към определенията, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и Регламент (ЕС) № 1305/2013;
б)
по отношение на членове 67-75 правила за допълнителни мерки, необходими за осигуряване на спазването на контролните изисквания, установени в настоящия регламент или в секторното законодателство в областта на селското стопанство, които мерки трябва да бъдат предприети от държавите членки по отношение на производители, доставчици на услуги, органи, организации или други оператори, като например кланици или асоциации, които участват в процедурата по отпускането на помощи, когато настоящият регламент не предвижда съответните административни санкции; доколкото е възможно, тези мерки съответстват mutatis mutandis на санкциите, изложени в член 77, параграфи 1-5.
2. За да се осигури правилно разпределение между правоимащите бенефициери на средствата, получени в резултат от заявленията за помощ по член 72, и за да се даде възможност за проверка на изпълнението на свързаните с това задължения, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 по отношение на:
а)
основните елементи, техническите правила, включително тези относно актуализиране на референтните парцели - подходящото допустимо отклонение при отчитане на контура и състоянието на парцела, включително и правила относно включването на особеностите на ландшафта, намиращ се в близост до даден парцел, както и изискванията за качество на предвидената в член 70 система за идентификация на земеделските парцели и посочената в член 73 система за идентификация на бенефециерите;
б)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на системата за идентификация и регистрация на правата на плащане, предвидена в член 71;
в)
правилата, с които се определя основата за изчисляването на помощта, включително правила как да се постъпва в определени случаи, при които отговарящата на условията за подпомагане площ съдържа особености на ландшафта или дървета; подобни правила трябва да дадат възможност на държавите членки, когато са налице зони, заети с постоянни пасища, автоматично да считат разпръснатите особености на ландшафта и дърветата, общата площ на които не надхвърля определен дял от референтния парцел, като част от отговарящата на условията за допустимост площ, без специално изискване за картографирането им.
Член 77
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на правилата относно подпомагането по член 67, параграф 2.
2. Не се прилагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и ако няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че не носи отговорност за неспазването на задълженията по параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които се определят от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б).
3. Административните санкции могат да се прилагат към всеки бенефициер на помощ или подпомагане, включително и към групите или асоциациите на бенефициерите, които са обвързани от задълженията, изложени в правилата по параграф 1.
4. Административните санкции могат да приемат следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат или ще се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, свързани с неспазването, и/или във връзка със заявления за подпомагане или искания за помощ за предишни или следващи години;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на съответното количество и/или период, свързани с неспазването;
в)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция за дадена година, както е посочено в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от размерите на заявленията за помощ или исканията за плащане;
б)
размерът на административната санкция за определена година, както е посочено в параграф 4, буква б), не надвишава 100 % от размера на заявленията за помощ или исканията за плащане, до които се отнася санкцията;
в)
продължителността на изключението по параграф 4, буква в) може да се определи на най-много три последователни години, като то може да се приложи отново в случай на ново неспазване.
6. Независимо от параграфи 4 и 5, по отношение на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, административните санкции вземат формата на намаляване на сумата на плащанията, направени или които предстои да се направят съгласно посочения регламент.
Посочените в настоящия параграф административни наказания са пропорционални и се степенуват според тежестта, обхвата, продължителността и повторяемостта на съответното неспазване на задълженията.
Размерът на тези административни санкции за определена година не надвишава 0 % за първите две години от прилагането на дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 (2015 г. и 2016 г.), 20 % за третата година от прилагането (2017 г.) и 25 % от четвъртата година на прилагането (2018 г.), от общия размер на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на което съответния земеделски стопанин би имал право, ако е спазил условията за това плащане.
7. За да се отчете възпиращият ефект на санкциите, които се налагат, от една страна, и специфичните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, посочена в член 67, параграф 2, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за установяване за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграфи 5 и 6 ограничения - на административната санкция и за определяне на конкретния размер, който ще бъде наложен от държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
за установяване на случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
8. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила с цел еднакво прилагане на настоящия член по отношение на:
а)
правилата за прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 0,5 %;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 78
Изпълнителни правомощия
Комисията приема актове за изпълнение, с които установява следното:
а)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на компютризираната база данни, предвидена в член 69;
б)
правила относно заявленията за помощ и исканията за плащане, предвидени в член 72, и заявления за права на плащане, включително крайната дата за представяне на заявления, изискванията за минималното количество информация, която следва да се съдържа в заявленията, разпоредби за изменения или оттегляне на заявления за помощ, освобождаване от задължението да се представят заявления за помощ, и разпоредби, с които на държавите членки се дава възможност да прилагат опростени процедури или да коригират очевидни грешки;
в)
правила за извършване на проверки с цел да се провери спазването на задълженията, както и точността и пълнотата на информацията в заявлението за помощ или искането за плащане, включително правила относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място;
г)
технически определения, необходими за целите на еднаквото прилагане на настоящата глава;
д)
правила за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят;
е)
правила за посочените в член 75 авансови плащания.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА III
Проверка на трансакциите
Член 79
Обхват и определения
1. Настоящата глава установява специфични правила за проверката на търговските документи на онези субекти, които получават или извършват плащания, пряко или непряко свързани със системата за финансиране от ЕФГЗ, или на техни представители („предприятия“), с цел да се установи дали сделките, представляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ, действително са били проведени и дали са били изпълнени правилно.
2. Настоящата глава не се прилага към мерки, обхванати от интегрираната система, посочена в глава II на настоящия дял. За да се отговори на промените в секторното законодателството в областта на селското стопанство и да се гарантира ефективността на системата на последващ контрол, определена в настоящата глава, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на списък с мерки, които поради формулировката си и изискванията за контрол са неподходящи за извършване на допълнителни последващи проверки чрез проверка на търговските документи и следователно не са обект на такъв контрол съгласно настоящата глава.
3. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„търговски документ“ означава всички книжа, регистри, квитанции и удостоверителни документи, счетоводни книжа, производствена документация и документация по качеството, кореспонденция, свързана с икономическата дейност на предприятието, както и търговски данни, под каквато и да е форма, включително и на електронен носител, доколкото тези документи или данни имат пряка или косвена връзка с трансакциите, посочени в параграф 1;
б)
„трети лица“ означава всяко физическо или юридическо лице, имащо пряка или косвена връзка с трансакциите, извършвани в рамките на системата за финансиране чрез ЕФГЗ.
Член 80
Проверка от държавите членки
1. Държавите членки провеждат системни проверки на търговските документи на предприятията, като отчитат естеството на подлежащите на проверка трансакции. Държавите членки подбират предприятията, в които да се извърши проверка така, че да се осигури възможно най-добрата гаранция за ефективността на мерките за предотвратяване и разкриване на нередности. Подборът по-специално отчита, inter alia, финансовата значимост на предприятията в тази система и други рискови фактори.
2. В подходящи случаи предвидените в параграф 1 проверки се разпростират върху физически и юридически лица, с които предприятията са свързани, както и всяко друго физическо или юридическо лице, което може да представлява интерес в преследването на целите, залегнали в член 81.
3. Проверките, извършени съгласно настоящата глава, не засягат проверките, извършвани по членове 47 и 48.
Член 81
Цели на проверката
1. Точността на първичните подлежащи на проверка данни се установява чрез кръстосани проверки, включително на търговски документи на трети лица, ако е необходимо, като естеството на проверките съответства на равнището на съществуващия риск, включително:
а)
сравнения с търговските документи на доставчиците, клиентите, превозвачите и други трети лица;
б)
физически контрол, когато е необходимо, на количеството и естеството на складовите наличности;
в)
съпоставка с документацията на финансовите потоци, свързани със или произтичащи от извършените трансакции в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ; и
г)
проверки по отношение на счетоводството или регистрите за финансови операции, показващи, към момента на проверката, че документите, държани от разплащателната агенция като основание за изплащането на помощ на бенефициера, са редовни.
2. По-специално, когато предприятията са задължени да водят определена документация за складовите наличности в съответствие с разпоредбите на Съюза или с националните разпоредби, проверката на тази документация обхваща, в съответните случаи, съпоставянето ѝ с търговските документи и, в случай на нужда, със складовите наличности.
3. При подбора на трансакциите, подлежащи на проверка, се отчита изцяло равнището на съществуващия риск.
Член 82
Достъп до търговски документи
1. Лицата, отговарящи за предприятието, или трети лица се уверяват, че са представени всички търговски документи и че са предоставени допълнителни сведения на служителите, натоварени с проверката, или на оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица. Електронно съхраняваните данни се предоставят на адекватен носител.
2. Натоварените с проверката служители или оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица могат да изискват предоставянето на извадки или копия от документите, посочени в параграф 1.
3. Когато по време на проверката, осъществявана съгласно настоящата глава, съхраняваните от предприятието търговски документи са оценени като неподходящи за целите на проверката, от предприятието се изисква за в бъдеще да изготвя тези документи съгласно инструкциите на държавата членка, извършваща проверката, без да се засягат задълженията, определени с други регламенти, отнасящи се за същия сектор.
Държавите членки определят датата, от която тези документи следва да бъдат изготвяни.
Когато всички или част от търговските документи, подлежащи на проверка съгласно настоящата глава, се намират в предприятие, принадлежащо на същата търговска група, търговско дружество или асоциация от предприятия, управлявани съвместно с проверяваното предприятие, то е длъжно да предостави тези документи на контрольорите на мястото и датата, указани от отговарящата за проверката държава членка, независимо дали въпросното предприятие са намира в или извън територията на Съюза.
4. Държавите членки гарантират, че натоварените с проверките служители имат право да изземват или да изискат изземването на търговските документи. Това право се упражнява при надлежно спазване на съответните национални разпоредби и не засяга прилагането на наказателнопроцесуалните правила относно изземването на документи.
Член 83
Взаимопомощ
1. Държавите членки взаимно се подпомагат в осъществяването на проверката, предвидена в настоящата глава, в следните случаи:
а)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която е извършено или е следвало да се извърши плащането или получаването на сумата;
б)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която се намират документите и данните, необходими за контрола.
Комисията може да координира общи действия, включващи взаимна помощ между две или повече държави членки.
2. През първите три месеца след приключване на финансовата година на ЕФГЗ, през която е извършено плащането, държавите членки предават на Комисията списък на предприятията, установени в трети държави, за които се отнася плащането на въпросните суми, което е или е следвало да се извърши или получено в тази държава членка.
3. Ако в друга държава членка се изисква допълнителна информация като част от контрола на дадено предприятие съгласно член 80, и по-специално кръстосани проверки съгласно член 81, могат да се подават специални молби за проверка, като се посочват основанията за молбата. Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Молбата за проверка се изпълнява не по-късно от шест месеца след получаването ѝ; резултатите от проверката се съобщават незабавно на подалата молбата държава членка и на Комисията. Уведомяването на Комисията се извършва за тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие.
Член 84
Програми
1. Държавите членки изготвят програми за проверките, които да се извършат в съответствие с член 80 по време на следващия контролен период.
2. Всяка година до 15 април държавите членки изпращат на Комисията програмата си, посочена в параграф 1, като уточняват:
а)
броя на предприятията, които следва да се проверят, и тяхното разпределение по сектори на база свързаните с тях суми;
б)
критериите, взети предвид при изработване на програмата.
3. Изработените от държавите членки и изпратени на Комисията програми се прилагат от държавите членки, ако в срок от осем седмици Комисията не е съобщила забележките си.
4. Параграф 3 се прилага mutatis mutandis към измененията на програмата, внесени от държавите членки.
5. На всеки етап Комисията може да поиска включването на определена категория предприятия в програмата на дадена държава членка.
6. Предприятията, за които сборът от приходите или плащанията е бил под 40 000 ЕUR, се проверяват съгласно настоящата глава единствено по определени причини, които се посочват от държавите членки в тяхната годишна програма, посочена в параграф 1, или от Комисията във всяко искано изменение на тази програма. За да се вземат под внимание икономическите процеси, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за промяна на прага от 40 000 EUR.
Член 85
Специални служби
1. Във всяка държава членка специална служба се натоварва с наблюдението на прилагането на настоящата глава. Тези служби отговарят по-специално за:
а)
изпълнението на проверките, предвидени в настоящата глава от служителите, наети пряко от тази специална служба; или
б)
координацията и общото наблюдение на проверките, извършени от служителите, работещи в други служби.
Държавите членки могат също така да разпоредят проверките, които трябва да бъдат извършени в изпълнение на настоящата глава, да се разпределят между специалната служба и други национални служби, доколкото първата осигурява координацията им.
2. Службите, натоварени с прилагането на настоящата глава, трябва да бъдат така организирани, че да бъдат независими от службите или техни клонове, натоварени с плащанията и извършваните преди плащанията проверки.
3. За да се осигури правилното прилагане на настоящата глава, специалната служба, посочена в параграф 1, предприема всички необходими мерки, като съответната държава членка ѝ дава всички правомощия, необходими за изпълнението на задачите, посочени в настоящата глава.
4. Държавите членки приемат подходящи наказателни мерки спрямо физическите или юридическите лица, които не спазват задълженията, предвидени в настоящата глава.
Член 86
Доклади
1. Преди 1 януари след изтичането на периода на проверка държавите членки представят на Комисията подробен доклад относно прилагането на настоящата глава.
2. Държавите членки и Комисията редовно обменят становища върху прилагането на настоящата глава.
Член 87
Достъп до информация и проверки от Комисията
1. В съответствие с приложимите националните закони, служителите на Комисията имат достъп до всички документи, съставени с оглед или в резултат на организираните проверки в рамките на настоящата глава, както и до събраните данни, включително тези, които се съхраняват в системите за обработка на данни. При поискване тези данни се предоставят на адекватен носител.
2. Проверките, посочени в член 80, се извършват от служители на държавите членки. Служителите на Комисията могат да участват в тези проверки. Самите те не могат да упражняват правомощията за проверка, дадени на националните служители. Те имат въпреки това достъп до същите помещения и същите документи като служителите на държавите членки.
3. Когато проверката се извършва при условията на член 83, служителите на държавата членка, поискала проверката, могат да присъстват със съгласието на държавата членка, към която е отправено искането за проверка, на проверката в последната държава, и да имат достъп до същите помещения и документи като служителите на тази държава членка.
Служителите на държавата членка, отправила искането за проверка, присъстващи на проверка в държавата членка, към която е отправено искането, трябва да са готови във всеки момент да представят доказателство за служебното си положение. При всички случаи обаче проверките се осъществяват от служители на държавата членка, към която е отправено искането.
4. Без да се засягат разпоредбите на регламенти (ЕС, Евратом) № 883/2013 и (Евратом, ЕО) № 2185/96, ако националното наказателно-процесуално законодателство запазва правото за извършване на определени действия за изрично определени от националните закони служители, нито служителите на Комисията, нито тези на държавата членка, посочени в параграф 3, участват в тези действия. При всяко положение те не участват по-специално в посещенията по домовете или официалния разпит на лицата съгласно наказателното право на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до получената по този начин информация.
Член 88
Правомощия на Комисията
Комисията приема, когато е необходимо, актове за изпълнение, с които определя правила за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-специално по отношение на следното:
а)
извършването на проверките, посочени в член 80 по отношение на подбора на предприятията, степента и графика на проверките;
б)
съхранението на търговски документи и типовете документи, които следва да се поддържат, или данни, които следва да се вписват;
в)
изпълнението и координацията на общите действия съгласно член 83, параграф 1;
г)
подробностите и спецификациите относно съдържанието, формата и начина на подаване на заявки, съдържанието, формата и средствата на нотифициране, както и предоставянето и обмена на информация, изисквани в рамките на настоящата глава;
д)
условията и средствата за публикуване на необходимата в рамките на настоящия регламент информация или специалните правила и условия за нейното разпространение или предоставяне от страна на Комисията на компетентните органи на държавите членки;
е)
отговорностите на специалната служба, посочена в член 85;
ж)
съдържанието на докладите, посочени в член 86.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Други разпоредби относно проверките и санкциите
Член 89
Други проверки и санкции във връзка с пазарните правила
1. Държавите членки предприемат мерки, за да гарантират, че продуктите, посочени в член 119, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които не са етикетирани съгласно разпоредбите на този регламент, не се предлагат или се изтеглят от пазара.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията, вносът в Съюза на продуктите, посочени в член 189, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от посочения член.
3. Държавите членки извършват проверки, основани на анализ на риска, за да се уверят, че продуктите, посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № …/2013, са в съответствие с правилата, установени в част II, дял II, глава I, раздел I от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и прилагат подходящи административни санкции.
4. Без да се засягат приетите въз основа на член 64 актове по отношение на лозаро-винарския сектор, в случай на нарушение на правилата на Съюза в лозаро-винарския сектор държавите членки налагат пропорционални, ефективни и възпиращи административни санкции. Тези санкции не се налагат в случаите, посочени в член 64, параграф 2, букви а-г), и когато неспазването има незначителен характер.
5. За да се защитят средствата на Съюза и обликът, произходът и качеството на вината в Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
създаването на аналитична база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами и следва да бъде изградена на базата на проби, събрани от държавите членки;
б)
правила за извършващите проверки органи и взаимната помощ между тях;
в)
правилата за общо използване на констатациите на държавите членки;
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на всички необходими мерки относно:
а)
процедурите във връзка със собствените бази данни на държавите членки и с аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами;
б)
процедурите във връзка със сътрудничеството и взаимопомощта между контролните власти и органи;
в)
по отношение на посоченото в параграф 3 задължение - правилата за извършване на проверки за спазване на пазарните стандарти, правилата относно органите, отговорни за извършването на проверките, както и относно съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, към които ще се прилагат тези проверки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 90
Проверки, свързани с наименованията за произход и географските указания, и защитените традиционни наименования
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да прекратят незаконното използване на защитените наименования за произход, защитените географски указания и защитените традиционни наименования, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013.
2. Държавите членки определят компетентен орган, който отговаря за извършване на проверките по отношение на задълженията, установени в част 2, дял II, глава I, раздел II от Регламент (ЕС) № 1308/2013 съгласно критериите, установени в член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (39), и гарантират, че всеки оператор, който спазва тези задължения, има право да бъде включен в система за проверки.
3. В рамките на Съюза годишната проверка на съответствието със спецификацията на продуктите по време на производството и по време на или след опаковането на виното се осигурява от компетентния орган, посочен в параграф 2, или от един или повече контролни органи по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които действат като органи за сертифициране на продукти съгласно критериите, предвидени в член 5 от същия регламент.
4. Комисията приема актове за изпълнение относно следното:
а)
съобщенията, които трябва да бъдат изпратени от държавите членки до Комисията;
б)
правилата относно органа, отговарящ за проверката на съответствието със спецификацията на продуктите, включително и в случаи, когато географският регион е в трета държава;
в)
действията, които държавите членки следва да предприемат за предотвратяване на незаконната употреба на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования;
г)
проверките и контрола, които следва да се извършват от държавите членки, в това число изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VI
КРЪСТОСАНО СЪОТВЕТСТВИЕ
ГЛАВА I
Обхват
Член 91
Общ принцип
1. Когато бенефициер, посочен в член 92, не изпълнява правилата за кръстосано съответствие, посочени в член 93, на него му се налага административна санкция.
2. Посочената в параграф 1 административна санкция се налага само ако неспазването е резултат от действие или бездействие, за което въпросният бенефициер е пряко отговорен; и ако са изпълнени едното или двете от следните допълнителни условия:
a)
неспазването е свързано със селскостопанската дейност на бенефициера;
б)
площта на стопанството на бенефициера е засегната.
По отношение на горските райони обаче тази санкция не се прилага, ако не е поискана помощ за съответната площ в съответствие с член 21, параграф 1, буква а) и членове 30 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
а)
„стопанство“ означава всички производствени единици и площи, управлявани от бенефициера, посочен в член 92, които са разположени на територията на една и съща държава членка;
б)
„изискване“ означава всяко индивидуално законоустановено изискване за управлението съгласно правото на Съюза, посочено в приложение II в рамките на даден акт, различаващо се по същество от всички други изисквания на същия акт.
Член 92
Заинтересовани бенефициери
Член 91 се прилага за бенефициери, получаващи директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 плащания съгласно членове 46 и 47 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и годишни премии съгласно член 21, параграф 1, букви а) и б), членове 28-31, 33 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 91 обаче не се прилага за бенефициери, участващи в схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, както е посочено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Предвидената в този член санкция не се прилага и за подпомагането, посочено в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 93
Правила за кръстосано съответствие
1. Правилата за кръстосано съответствие се състоят от законоустановените изисквания към управлението съгласно правото на Съюза и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земята, установени на национално равнище, както са посочени в приложение II, свързани със следните области:
а)
околна среда, изменение на климата и добро земеделско състояние на земята;
б)
обществено здраве, здраве на животните и на растенията;
в)
хуманно отношение към животните.
2. Правните актове, посочени в приложение II относно законоустановените изисквания към управлението, се прилагат съобразно версията им в сила, а директивите - така, както се прилагат от държавите членки.
3. Освен това, по отношение на 2015 и 2016 г. правилата за кръстосано съответствие включват също поддържането на постоянни пасища. Държавите членки, които са били членове на Съюза на 1 януари 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към датата, посочена в заявленията за помощ за площите за 2003 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в определените граници. Държавите членки, присъединили се към Съюза през 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 май 2004 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. България и Румъния гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 януари 2007 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. Хърватия гарантира, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 юли 2013 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници.
Първата алинея не се прилага за земя, която е била заета от постоянни пасища и която трябва да бъде залесена, ако такова залесяване е съвместимо с околната среда и не включва насаждения с коледни елхи и с бързорастящи видове за краткосрочно отглеждане.
4. За да се вземе предвид параграф 3, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правилата за поддържане на постоянни пасища, по-специално за да гарантира, че се предприемат мерки за поддържане на земята като постоянни пасища на ниво земеделски стопани, включително и индивидуални задължения, които трябва да се спазват, като например задължението за преобразуването на площи в постоянни пасища там, където се установи намаляване на съотношението на постоянните пасища.
За да се гарантира правилното изпълнение на задълженията на държавите членки, от една страна, и отделните земеделски стопани, от друга страна, по отношение на поддържането на постоянни пасища, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на условията и методите за определяне на съотношението между постоянни пасища и земеделска земя, което трябва да се поддържа.
5. За целите на параграфи 3 и 4, „постоянно пасище“ означава постоянно пасище съгласно определението в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 в неговия първоначален вариант.
Член 94
Задължения на държавите членки във връзка с доброто земеделско и екологично състояние
Държавите членки следят цялата земеделска площ, включително земята, която вече не се използва за целите на производството, да се поддържа в добро земеделско и екологично състояние. Държавите членки определят на национално или на регионално равнище минималните стандарти за бенефициерите за доброто земеделско и екологично състояние на земята, въз основа на рамката, установена в приложение II, като вземат предвид специфичните характеристики на съответните площи, включително почвено-климатичните условия, съществуващите системи за земеделие, използването на земята, сеитбооборота, земеделските практики и структурата на стопанствата.
Държавите членки не определят минимални изисквания, които не са установени в приложение II.
Член 95
Информация за бенефициерите
Държавите членки предоставят на заинтересованите бенефициери, ако е уместно по електронен път, списък на изискванията и стандартите, които трябва да спазват на равнище индивидуално стопанство, както и ясна и точна информация за тях.
ГЛАВА II
Системи за контрол и административни санкции във връзка с кръстосаното съответствие
Член 96
Проверки на кръстосаното съответствие
1. Където е уместно, държавите членки използват интегрираната система, установена в дял V, глава II, и по-специално в член 68, параграф 1, букви а), б), г) д) и е).
Държавите членки могат да използват съществуващите си системи за администриране и контрол, за да гарантират придържането към правилата за кръстосано съответствие.
Тези системи, и по-специално системата за идентификация и регистрация на животните, създадена в съответствие с Директива 2008/71/ЕО на Съвета (40) и регламенти (ЕО) № 1760/2000 и (ЕО) № 21/2004, са съвместими с интегрираната система, предвидена в дял V, глава II от настоящия регламент.
2. В зависимост от съответните изисквания, стандарти, актове или области на въпросното кръстосано съответствие, държавите членки могат да вземат решение да извършат административни проверки, по-специално такива, вече предвидени съгласно системите за контрол, приложими към съответното изискване, стандарт, акт или област на кръстосано съответствие.
3. Държавите членки извършват проверки на място с цел да се уверят дали бенефициерът спазва задълженията, посочени в настоящия дял.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата за извършване на проверки, за да провери дали се спазват задълженията, предвидени съгласно настоящия дял, включително правила, даващи възможност при анализа на риска да се отчитат следните фактори:
а)
участието на даден земеделски стопанин в системата за съвети в селското стопанство, както е предвидено в дял III от настоящия регламент;
б)
участието на даден земеделски стопанин в система за сертифициране, ако тя обхваща съответните изисквания и стандарти.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 97
Прилагане на административната санкция
1. Административната санкция, предвидена в член 91, се налага, когато правилата за кръстосано съответствие не се изпълняват през цялата календарна година („съответната календарна година“) и това неспазване пряко се дължи на бенефициера, подал заявлението за помощ или искане за плащане през съответната календарна година.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis за бенефициери, при които се установи неприлагане на правилата за кръстосано съответствие през целия тригодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено първото плащане по програмите за подпомагане за преструктуриране и конверсия, или през целия едногодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено плащане по програмите за подпомагане на реколтата на зелено, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013 („съответните години“).
2. Когато земята се прехвърля през съответната календарна година или съответните години, параграф 1 се прилага и когато установеното неспазване е резултат на действие или бездействие, за които лицето, на което или от което се прехвърля земеделската земя, е пряко отговорно. Чрез дерогация от първото изречение, когато лицето, пряко отговорно за действието или бездействието, е подало заявление за помощ или искане за плащане в съответната календарна година или съответните години, административната санкция се налага на базата на общите суми на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да бъдат предоставени на въпросното лице.
За целите на настоящия параграф „прехвърляне“ означава всеки вид сделка, в резултат на която земеделската земя престава да бъде на разположение на прехвърлящия.
3. Независимо от параграф 1 и при спазване на правилата, които следва да се приемат съгласно член 101, държавите членки могат да решат да не налагат административни санкции по бенефициер или по календарна година, когато размерът на санкцията е 100 EUR или по-малко в зависимост от правилата.
Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в първата алинея, през следващата година компетентният орган предприема необходимите действия спрямо извадка от бенефициерите, с цел да провери, че бенефициерът е отстранил съответното констатирано неспазване. Бенефициерът се уведомява за констатацията и за задължението да предприеме мерки за отстраняване на неспазването.
4. Налагането на административна санкция не оказва влияние върху законосъобразността и редовността на плащанията, по отношение на които тя се прилага.
Член 98
Прилагане на административните санкции в България, Хърватия и Румъния
За България и Румъния административните санкции, посочени в член 91, се прилагат най-късно считано от 1 януари 2016 г. по отношение на законоустановените изисквания към управлението в областта на хуманното отношение към животните, посочени в приложение II.
За Хърватия санкциите, посочени в член 91, се прилагат съгласно следния график по отношение на законоустановените изисквания за управление (ЗИУ), посочени в приложение II:
а)
от 1 януари 2014 г. за ЗИУ 1-3 и ЗИУ 6-8;
б)
от 1 януари 2016 г. за ЗИУ 4, ЗИУ 5, ЗИУ 9 и ЗИУ 10;
в)
от 1 януари 2018 г. за ЗИУ 11-13.
Член 99
Изчисляване на административната санкция
1. Административната санкция, посочена в член 91, се прилага посредством намаляване или изключване на цялата сума на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да се предоставят на съответния бенефициер във връзка със заявленията за помощ, които е подал или ще подаде в хода на календарната година, в която е констатирано неспазването.
При изчисляването на намаляванията и изключванията се вземат предвид тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на констатираното неспазване, както и критериите, посочени в параграфи 2, 3 и 4.
2. В случай на неспазване поради небрежност процентът на намалението не надвишава 5 %, а в случаите на повторно неспазване не надвишава 15 %.
Държавите членки могат да въведат система за ранно предупреждение, която се прилага за случаите на неспазване, които предвид своята незначителна тежест, обхват и продължителност не водят до намаляване или изключване, ако това е надлежно обосновано. Когато държава членка реши да използва тази възможност компетентният орган изпраща ранно предупреждение на бенефициера, с което го уведомява за своите констатации и за неговото задължение да предприеме мерки за отстраняване на неспазването. Ако при последваща проверка се установи, че неспазването не е отстранено, намаляването съгласно първа алинея се прилага със задна дата.
При случаите обаче на неспазване, които представляват пряка опасност за общественото здраве или за здравето на животните винаги се прилага намаляване или изключване.
Държавите членки могат да предоставят на бенефициерите, които за първи път получават ранно предупреждение, приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство.
3. В случай на умишлено неспазване процентът на намаляването по принцип е не по-нисък от 20 % и може да доведе до цялостно изключване от една или няколко схеми за подпомагане и може да се прилага в продължение на една или повече календарни години.
4. При всички случаи общата сума на намаляванията и изключванията от помощ за една календарна година не може да е по-голяма от общата сума, предвидена в параграф 1, първа алинея.
Член 100
Суми, получени в резултат на кръстосано съответствие
Държавите членки могат да задържат 25 % от сумите, получени в резултат на прилагането на намаляванията и изключванията, посочени в член 99.
Член 101
Правомощия на Комисията във връзка с налагането и изчисляването на административните санкции
1. За да се осигури правилно разпределение на средствата между бенефициерите и ефикасно, последователно и недискриминационно осъществяване на кръстосаното съответствие, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за създаването на хармонизирана основа за посоченото в член 99 изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие, като се отчитат намаляванията, свързани с финансовата дисциплина;
б)
относно условията за налагане и изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосано съответствие, включително при неспазване, което пряко се дължи на съответния бенефициер.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява подробни процедурни и технически правила по отношение на изчисляването и прилагането на административните санкции, посочени в членове 97 - 99, включително по отношение на бенефициерите, които представляват група лица съгласно членове 28 и 29 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Комуникация
Член 102
Съобщаване на информация
1. В допълнение към разпоредбите, постановени в секторните регламенти, държавите членки изпращат на Комисията следната информация, декларации и документи:
а)
за акредитираните разплащателни агенции и акредитираните координиращи органи:
i)
документите за акредитацията им;
ii)
тяхната функция (акредитирана разплащателна агенция или акредитиран координиращ орган);
iii)
когато е приложимо, оттеглянето на акредитацията им;
б)
за органите по сертифициране:
i)
тяхното наименование;
ii)
адреса им;
в)
за мерките във връзка с операциите, финансирани от Фондовете:
i)
декларации за разходите, имащи също така значението на искания за изплащане на разходите, подписани от името на акредитираната разплащателна агенция или от акредитирания координиращ орган и придружени от необходимата информация;
ii)
оценка на размерите на техните финансови нужди по отношение на ЕФГЗ, а по отношение на ЕЗФРСР - актуализирани прогнозни декларации за разходите, които ще бъдат предадени през същата година, и прогнозни декларации за разходите за следващата финансова година;
iii)
декларация за управлението и годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции;
iv)
годишно обобщение на резултатите от всички налични одити и проверки, извършени съгласно плана и подробните разпоредби, залегнали в специфичните правила за сектора.
Годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции, отнасящи се до разходи по ЕЗФРСР, се предават за всяка индивидуална програма.
2. Държавите членки подробно информират Комисията относно мерките, предприети за осигуряване на доброто земеделско и екологично състояние, посочено в член 94 и подробностите за системата за съвети в селското стопанство, посочена в дял III.
3. Държавите членки информират редовно Комисията за прилагането на интегрираната система, посочена в дял V, глава II. Комисията организира обмяна на становища по този въпрос с държавите членки.
Член 103
Поверителност
1. Държавите членки и Комисията предприемат всички необходими мерки за гарантиране на поверителността на предадената или получена информация при прилагането на мерките за инспекция и уравняване на сметките съгласно настоящия регламент.
Правилата, установени в член 8 от Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 се прилагат към тази информация.
2. Без да се засягат националните разпоредби във връзка със съдебното производство, информацията, събрана в процеса на проверка, предвиден в дял V, глава III, е защитена от професионалната тайна. Тя не може да се съобщава на други лица, освен на тези, които поради своите функции в държавите членки или в институциите на Съюза е необходимо да са запознати с нея за изпълнението на тези функции.
Член 104
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
формата, съдържанието, интервалите, сроковете и разпоредбите относно предаването или предоставянето на разположение на Комисията на:
i)
разходните декларации и разчети и тяхното актуализиране, включително целевите приходи
ii)
декларацията за управлението и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, както и резултатите от всички налични проведени одити и проверки;
iii)
докладите за заверка на счетоводните отчети,
iv)
наименованията и конкретните данни за акредитираните разплащателни агенции, акредитираните координиращи органи и сертифициращите органи;
v)
условията за отчитане и изплащане на разходите, финансирани от Фондовете;
vi)
нотификациите за извършените финансови корекции от държавите членки във връзка с операциите или програмите за развитие на селските райони, както и обобщените доклади за процедурите по възстановяване на средства, предприети от държавата членка в отговор на установени нередности;
vii)
информация за мерките, предприети съгласно член 58.
б)
договореностите относно обмена на информация и документи между Комисията и държавите членки, както и във връзка със създаването на информационни системи, включително по отношение на вида, формата и съдържанието на данните, подлежащи на обработване от тези системи и съответните правила за съхранение на данните;
в)
нотификацията до Комисията от държавите членки относно информация, документи, статистически данни и доклади, както и сроковете и методите за нотифицирането им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Използване на еврото
Член 105
Общи принципи
1. Сумите, посочени в решенията на Комисията за приемане на програмите за развитие на селските райони, бюджетните задължения и изплатените от Комисията суми и удостоверените или сертифицирани суми на разходите и сумите по декларациите за разходите от държавите членки се изразяват и изплащат в евро.
2. Цените и сумите, определени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, се изразяват в евро.
Те се предоставят или събират в евро в държавите членки, които са приели еврото, и в националната валута в останалите държави членки.
Член 106
Обменен курс и правопораждащ факт
1. Цените и сумите, посочени в член 105, параграф 2, се конвертират в националната валута в държавите членки, които не са приели еврото, като се използва обменен курс.
2. Правопораждащият факт за валутния курс е:
а)
приключването на митническите формалности по вноса и износа по отношение на сумите, събирани или отпускани при търговията с трети държави;
б)
фактът, при който се постига икономическата цел на операцията, във всички останали случаи.
3. Когато в полза на бенефициера се извършва директно плащане, предвидено в Регламент (ЕО) № 1307/2013, във валута, различна от еврото, държавите членки конвертират сумата на помощта от евро в съответната национална валута въз основа на последния обменен курс, определен от Европейската централна банка преди 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта.
Чрез дерогация от първа алинея, в надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат да осъществят конвертирането въз основа на средната стойност на обменните курсове, определени от Европейската централна банка през месеца, предхождащ 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта. Избралите тази възможност държави членки определят и публикуват този среден курс преди 1 декември на същата година.
4. По отношение на ЕФГЗ, когато изготвят декларациите си за разходи, държавите членки, които не са приели еврото, прилагат същия обменен курс, който са използвали при извършването на плащанията на бенефициерите или са получавали приходи, съгласно разпоредбите на настоящата глава.
5. За да се определи правопораждащият факт, посочен в параграф 2, или за да се фиксира по причини, свързани конкретно с организацията на пазара или със съответната сума, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, съдържащи правила за тези правопораждащи факти и за обменния курс, който следва да се използва. Конкретният правопораждащ факт се определя, като се вземат предвид следните критерии:
а)
действителната приложимост на корекциите във валутния курс във възможно най-кратък срок;
б)
сходството в правопораждащите факти за аналогични операции, осъществени в организацията на пазара;
в)
съгласуваността при правопораждащите факти за различните цени и суми, отнасящи се до организацията на пазара;
г)
приложимостта и ефективността на проверките по прилагането на подходящите валутни курсове.
6. С цел да се избегне прилагането на различни обменни курсове от държавите членки, които не са приели еврото, от една страна при осчетоводяването на постъпленията или изплатените помощи на бенефициери в различна от еврото валута, а от друга - при изготвянето на разходните декларации от разплащателните агенции, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правила за приложимия обменен курс при съставянето на разходните декларации и осчетоводяването от съответната разплащателна агенция на операциите по публично съхранение.
Член 107
Предпазни мерки и дерогации
1. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел гарантиране на спазването на правото на Съюза, ако съществува опасност то да бъде застрашено от извънредни монетарни практики, свързани с националната валута. Тези актове за изпълнение могат да представляват дерогация единствено от съществуващи правила за срок, който е строго необходим.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Европейският парламент, Съветът и държавите членки биват уведомявани незабавно относно мерките, посочени в първа алинея.
2. Когато има опасност извънредните монетарни практики по отношение на националната валута да застрашат прилагането на правото на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, чрез дерогация от настоящия раздел, по-специално в следните случаи:
а)
когато дадена държава прибягва до необичайни обменни техники като множествените валутни курсове или изпълнява споразумения за бартерна търговия;
б)
когато държавите имат валути, които не се котират на официалните валутни пазари, или тенденциите в развитието на тези валути е възможно да доведат до нарушение на търговията.
Член 108
Използване на еврото от държави членки извън еврозоната
1. Ако държава членка, която не е въвела еврото, реши да изплаща в евро разходи, породени от секторното законодателство в областта на селското стопанство, вместо в своята национална парична единица, държавата членка предприема мерки, чрез които се гарантира, че използването на еврото не осигурява систематично предимство спрямо използването на националната парична единица.
2. Държавата членка уведомява Комисията за планираните мерки преди те да породят действие. Мерките не могат да породят действие преди Комисията да уведоми за съгласието си с тях.
ГЛАВА III
Доклад и оценка
Член 109
Годишен финансов доклад
До края на септември всяка година, следваща бюджетната година, Комисията изготвя финансов доклад относно управлението на Фондовете през предходната финансова година, който тя представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 110
Мониторинг и оценка на ОСП
1. Създава се обща рамка за мониторинг и оценка, с цел да се измерят резултатите от ОСП и по-специално резултатите от:
а)
директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013;
в)
мерките за развитие на селските райони, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и от
г)
разпоредбите на настоящия регламент.
Комисията следи изпълнението на тези мерки на политиката на основата на докладване от държавите членки в съответствие с правилата, определени в регламентите, посочени в първа алинея. Комисията въвежда многогодишен план за оценка, включително за периодични оценки на конкретни инструменти, които тя ще извършва.
За да осигури ефективно измерване на резултатите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно съдържанието и изграждането на тази рамка.
2. Резултатите от мерките на ОСП, посочени в параграф 1, се измерват по отношение на следните цели:
а)
ефективно производство на храни с акцент върху приходите от селскостопанска дейност, производителността в селското стопанство и стабилността на цените;
б)
устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, с акцент върху емисиите на парникови газове, биологичното разнообразие, почвите и водите;
в)
балансирано териториално развитие, с акцент върху заетостта в селските райони, растежа и бедността в селските райони.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на набор от показатели, специфични за целите, посочени в първата алинея. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Показателите са свързани със структурата и целите на политиката и дават възможност да се оценят напредъкът, ефикасността и ефективността на политиката по отношение на тези цели.
3. Рамката за мониторинг и оценка отразява структурата на ОСП, както следва:
а)
относно директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013, пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013, и разпоредбите на настоящия регламент, Комисията извършва мониторинг на тези инструменти въз основа на докладите на държавите членки в съответствие с правилата, определени в посочените регламенти. Комисията разработва многогодишен план за оценка за периодични оценки на конкретни инструменти, които се извършват под ръководството на Комисията. Оценките се извършват своевременно от независими оценители.
б)
мониторингът и оценката на интервенционните мерки на политиката за развитие на селските райони се извършват в съответствие с членове 67-79 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Комисията гарантира, че комбинираното въздействие на всички инструменти на ОСП, посочени в параграф 1, се измерва и оценява във връзка с общите цели, посочени в параграф 2. Приносът на ОСП за постигането на общите цели се измерва и оценява въз основа на общи показатели за въздействието, а свързаните конкретни цели - въз основа на показатели за резултатите. Въз основа на предоставените доказателства при оценките на ОСП, включително оценките на програмите за развитие на селските райони, както и на други значими източници на информация, Комисията изготвя доклади за измерването и оценката на съвместните резултати от всички инструменти на ОСП.
4. Държавите членки предоставят на Комисията цялата информация, необходима за извършването на мониторинга и оценката на съответните мерки. Доколкото е възможно, тази информация се основава на доказани източници на данни като Системата за земеделска счетоводна информация и Евростат.
Комисията взема предвид по-специално нуждата от данни и полезните взаимодействия между източниците на данни, особено използването им за статистически цели, когато е уместно.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила относно информацията, която държавите членки трябва да изпращат, като взема предвид необходимостта да се избегне излишната административна тежест, както и относно нуждите от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
5. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета първоначален доклад за прилагането на настоящия член, включително първите резултати за постиженията на ОСП. До 31 декември 2021 г. се представя втори доклад, включително оценка на постиженията на ОСП.
ГЛАВА IV
Прозрачност
Член 111
Публикуване на бенефициерите
1. Държавите членки гарантират ежегодно публикуване ex post на бенефициерите на Фондовете. Това публикуване включва:
а)
без да се засягат разпоредбите на член 112, параграф 1 от настоящия регламент, името на бенефициера, както следва:
i)
лично и фамилно име в случаите, когато бенефициерът е физическо лице;
ii)
пълното регистрирано юридическо наименование в случаите, когато бенефициерът е юридическо лице със самостоятелна правосубектност по законодателството на съответната държава членка;
iii)
пълното регистрирано наименование на асоциацията или приетото официално наименование в случаите, когато бенефициерът е асоциация без собствена правосубектност;
б)
общината, в която бенефициерът живее или е регистриран, и пощенския код, когато е наличен, или част от него за обозначаване на общината;
в)
изплатените суми по всяка мярка, финансирана от Фондовете, получени от всеки бенефициер през съответната финансова година;
г)
естеството и описанието на мерките, финансирани от Фондовете, по които се предоставя посоченото в буква в) подпомагане.
Посочената в първата алинея информация се оповестява на единен уебсайт във всяка отделна държава членка. Тя остава на разположение за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
2. Относно плащанията по мерките, финансирани от ЕЗФРСР и посочени в параграф 1, първа алинея, буква в), подлежащите на публикуване суми съответстват на общото публично финансиране, което включва приноса както на Съюза, така и на държавите членки.
Член 112
Праг
Държавите членки не публикуват името на бенефициер, както е предвидено в член 111а, параграф 1, първа алинея, буква а) от настоящия регламент в следните ситуации:
а)
в случаите, при които държави членки въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от размера, определен от държавата членка, както е посочено в член 63, параграф 1, втора алинея или в член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент;
б)
в случаите, при които държави членки не въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от 1 250 EUR.
Когато се прилага първа алинея, буква а), сумите, определени от държавите членки съгласно член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и нотифицирани на Комисията съгласно същия регламент се оповестяват от Комисията в съответствие с правилата, приети по член 114г.
Когато се прилага първият параграф на посочения член, държавите членки публикуват информацията, определена в член 111, параграф 1, първа алинея, букви б), в) и г) и бенефициерът се идентифицира чрез код. Държавите членки вземат решение относно формата на този код.
Член 113
Информация за бенефициерите
Държавите членки информират бенефициерите, че техните данни ще бъдат публикувани в съответствие с член 111 и че могат да бъдат обработвани от одитиращи или разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза.
Съгласно изискванията на Директива 95/46/ЕО, когато става въпрос за лични данни, държавите членки информират бенефициерите относно правата им в съответствие с правилата за защита на данните и относно процедурите, прилагани за упражняване на тези права.
Член 114
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
формата, включително и начина на представяне по мерки, както и за графика за публикуване, предвиден в членове 111 и 112;
б)
еднаквото прилагане на член 113;
в)
сътрудничеството между Комисията и държавите членки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120, се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120 се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110, 120, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на актана Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 116
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет по земеделските фондове“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
За целите на членове 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 7778, 89, 90, 96, 101 и 104, по отношение на въпроси, свързани с директните плащания, развитието на селските райони и/или общата организация на пазарите, Комисията се подпомага от Комитета по земеделските фондове, Комитета за директните плащания, Комитета за развитието на селските райони и/или Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създадени съответно с настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1307/2013, Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013. Тези комитети са комитети по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 8, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 117
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите на изпълнението на задълженията си по управление, контрол и одит, както и мониторинг и оценка съгласно настоящия регламент, и по-конкретно за целите на задълженията, предвидени в дял II, глава II, дял III, дял IV, глави III и IV, дялове V и VI и дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, и не обработват тези данни по начин, който е несъвместим с тази цел.
2. Когато лични данни се обработват за целите на мониторинга и оценката съгласно дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, те се правят анонимни и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с правилата на Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който позволява идентифицирането на субекта на данните, за срок, по-дълъг от необходимото за целите, за които тези данни са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимото национално право и право на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни могат да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те се ползват с правата, предвидени в правилата за защита на данните съответно в Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Настоящият член е съобразен с разпоредбите на членове 111-114.
Член 118
Степен на изпълнение
Държавите членки носят отговорност за изпълнението на програмите и задачите съгласно настоящия регламент до степента, която смятат за уместна, в съответствие с тяхната приложима институционална, правна и финансова рамка и при спазване на настоящия регламент и други имащи отношение правила на Съюза.
Член 119
Отмяна
1. Регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 се отменят.
Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 обаче и съответните правила за изпълнение продължават да се прилагат до 31 декември 2014 г.
2. Позоваванията на отменените регламенти се смятат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 120
Преходни мерки
За да се осигури безпрепятствен преход от разпоредбите на отменените регламенти, посочени в член 118, към разпоредбите, установени в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 по отношение на случаите, за които може да се приложат дерогации от правилата, предвидени в настоящия регламент, или допълнения към тези правила.
Член 121
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
2. Прилагат се обаче следните разпоредби както следва:
а)
членове 7, 8, 16, 5, 26 и 43 - от 16 октомври 2013 г.;
б)
членове 18 и 40за разходите, направени след 16 октомври 2013 г.;
в)
член 52 - от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1306/2013
2013 m. gruodžio 17 d.
dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)
Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP artėjant 2020 m. Su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir teritorine pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“ nustatyti galimi bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP), kuri bus įgyvendinama po 2013 m., uždaviniai, tikslai ir kryptys. Atsižvelgiant į debatų dėl to komunikato rezultatus, BŽŪP reformą reikėtų pradėti įgyvendinti nuo 2014 m. sausio 1 d. Ta reforma turėtų apimti visas pagrindines BŽŪP priemones, įskaitant Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 (2). Įgyvendinant tą reglamentą įgyta patirtis rodo, kad reikia pakoreguoti kai kuriuos finansavimo ir stebėsenos mechanizmo elementus. Atsižvelgiant į reformos mastą, tikslinga panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 ir pakeisti jį nauju tekstu. Vykdant reformą jo nuostatos taip pat turėtų būti kiek įmanoma suderintos, racionalizuotos ir supaprastintos;
(2)
siekiant papildyti ar iš dalies pakeisti tam tikras neesmines šio reglamento nuostatas pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimo, mokėjimo agentūrų įpareigojimų dėl valstybės intervencijos priemonių, taip pat taisyklių, susijusių su tų agentūrų valdymo ir kontrolės įgaliojimų turiniu, iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto (toliau - Sąjungos biudžetas) valstybės intervencijos tvarka finansuotinų priemonių ir su valstybės intervencija susijusių veiksmų įvertinimo. Tie įgaliojimai taip pat turėtų būti suteikti dėl nukrypti leidžiančių nuostatų, taikytinų siekiant, kad mokėjimo agentūrų paramos gavėjams prieš anksčiausią datą arba po vėliausios galimos datos išmokėtos išmokos nebūtų laikomos neatitinkančiomis reikalavimų, su Europos žemės ūkio garantijų fondu (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondu kaimo plėtrai (EŽŪFKP) susijusių išlaidų ir įplaukų kompensavimo. Be to, tie įgaliojimai turėtų būti suteikti dėl metodų, taikytinų mokėjimo įsipareigojimų ir sumų išmokėjimui, jei Sąjungos biudžetas iki finansinių metų pradžios nebuvo priimtas arba jei bendra numatytų įsipareigojimų suma viršija Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (3) 170 straipsnio 3 dalyje nustatytą ribą.
Be to, tie įgaliojimai turėtų būti suteikti dėl Komisijos skiriamų mėnesinių išmokų, susijusių su išlaidomis pagal EŽŪGF, valstybėms narėms atidėjimo, Komisijos atliekamo valstybėms narėms skiriamų tarpinių išmokų pagal EŽŪFKP sumažinimo arba jų mokėjimo sustabdymo sąlygų. Tie įgaliojimai taip pat turėtų būti deleguoti dėl mėnesinių arba tarpinių išmokų, apie kurias nebuvo laiku pateikta atitinkama statistinė informacija, sustabdymo, konkrečių su patikromis susijusių pareigų, kurias valstybės narės privalo vykdyti, kriterijų ir metodikos, taikytinų pataisoms vykdant atitikties patvirtinimo procedūrą, skolų susigrąžinimo. Taip pat tie įgaliojimai turėtų būti suteikti dėl reikalavimų, susijusių su muitinės procedūromis, atitikties sąlygų, įsipareigojimų ar kitų pareigų, atsirandančių taikant žemės ūkio sektorių teisės aktus, nesilaikymo atvejais taikomo paramos teikimo sustabdymo ir taikomų nuobaudų. Be to, tie įgaliojimai turėtų būti suteikti dėl rinkos priemonių, dėl kurių Komisija gali sustabdyti mėnesinių išmokų mokėjimą, užstatų teikimo taisyklių, integruotos administravimo ir kontrolės sistemos veikimo, priemonių, kurioms netaikomas sandorių tikrinimas. Taip pat tie įgaliojimai turėtų būti deleguoti dėl gautų arba išmokėtų sumų dydžio, kurio neviršijus įmonės komerciniai dokumentai paprastai neturėtų būti tikrinami pagal šį reglamentą, keitimo, pagal kompleksinės paramos tvarką taikomų nuobaudų, kontrolės reikalavimų vyno sektoriuje, daugiamečių ganyklų išlaikymo taisyklių. Galiausiai, tie įgaliojimai turėtų būti suteikti dėl operacinio įvykio taisyklių, valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, taikytino valiutos kurso, priemonių, kuriomis užtikrinamas Sąjungos teisės taikymas tais atvejais, kai jam gali trukdyti su nacionaline valiuta susijusi išskirtinė monetarinė praktika, bendros pagal BŽŪP priimtų priemonių stebėsenos ir vertinimo sistemos turinio ir pereinamojo laikotarpio priemonių.
Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(3)
BŽŪP sudaro įvairios priemonės ir kai kurios iš jų yra susijusios su kaimo plėtra. Siekiant padėti įgyvendinti BŽŪP tikslus, yra svarbu užtikrinti tų priemonių finansavimą. Kadangi toms priemonėms būdingi tam tikri bendri elementai, bet kartu ir įvairūs skirtingi aspektai, jų finansavimas turėtų būti reglamentuojamas to paties nuostatų rinkinio. Prireikus, pagal tas nuostatas turėtų būti leidžiama taikyti skirtingą tvarką. Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005 įsteigti du Europos žemės ūkio fondai: EŽŪGF ir EŽŪFKP (toliau - fondai). Fondai turėtų toliau veikti;
(4)
Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 ir pagal jį priimtos nuostatos turėtų būti taikomos pagal šį reglamentą priimtoms priemonėms. Visų pirma šiuo reglamentu nustatytos nuostatos dėl pasidalijamojo valdymo su valstybėmis narėmis, grindžiamo patikimo finansų valdymo, skaidrumo ir nediskriminavimo principais, taip pat nuostatos dėl akredituotų įstaigų funkcijų, biudžeto principai, nuostatos, kurių turi būti laikomasi pagal šį reglamentą.
(5)
siekiant užtikrinti valstybių narių praktikos nuoseklumą ir force majeure sąlygos suderintą taikymą, šiame reglamente atitinkamais atvejais turėtų būti numatytos išimtys force majeure atvejais ir išimtinėmis aplinkybėmis, taip pat neišsamus galimų force majeure ir išimtinių aplinkybių atvejų, kuriuos turi pripažinti kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos, sąrašas. Tos valdžios institucijos turėtų priimti sprendimus dėl force majeure arba išimtinių aplinkybių kiekvienu atveju atskirai remdamosi priimtinais įrodymais ir taikydamos force majeure sąvoką atsižvelgiant į Sąjungos žemės ūkio srities teisę, įskaitant Teisingumo Teismo praktiką;
(6)
BŽŪP išlaidos, įskaitant kaimo plėtros išlaidas, turėtų būti finansuojamos iš Sąjungos biudžeto fondų lėšomis - tiesiogiai arba taikant pasidalijamąjį valdymą su valstybėmis narėmis. Turėtų būti tiksliai apibrėžtos priemonių, kurios gali būti finansuojamos iš fondų, rūšys;
(7)
turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias valstybės narės akredituoja mokėjimo agentūras, ir nustatoma reikalingų valdymo deklaracijų gavimo tvarka, sertifikuojamos valdymo bei stebėsenos sistemos ir nepriklausomos institucijos tvirtina metines finansines ataskaitas. Be to, siekiant užtikrinti nacionalinių patikrų, ypač susijusių su leidimų suteikimu, patvirtinimu ir mokėjimo tvarka, skaidrumą ir sumažinti Komisijos tarnybų bei valstybių narių, kuriose reikalaujama akredituoti kiekvieną atskirą mokėjimo agentūrą, patiriamą administracinę naštą, institucijų ir įstaigų, kurioms yra perduota ši atsakomybė, skaičius turėtų būti apribotas atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės konstitucines nuostatas. Siekiant išvengti bereikalingų pertvarkymo išlaidų valstybėms narėms turėtų būti leista palikti tam tikrą skaičių mokėjimo agentūrų, kurios buvo akredituotos iki šio reglamento įsigaliojimo.
(8)
jeigu valstybė narė akredituoja daugiau nei vieną mokėjimo agentūrą, svarbu, kad ji paskirtų vieną viešojo sektoriaus koordinavimo įstaigą, kuri užtikrintų nuoseklų lėšų valdymą, palaikytų Komisijos ir įvairių akredituotų mokėjimo agentūrų ryšius bei užtikrintų, kad Komisijos prašoma informacija, susijusi su kelių mokėjimo agentūrų veiksmais, būtų pateikiama greitai. Viešojo sektoriaus koordinavimo įstaiga taip pat turėtų imtis taisomųjų veiksmų ir juos koordinuoti, kad būtų pašalinti bet kokie bendro pobūdžio trūkumai, ir turėtų nuolat informuoti Komisiją apie bet kurią tolesnę veiklą. Be to, ta įstaiga turėtų skatinti ir, kai įmanoma, užtikrinti vienodą bendrųjų taisyklių ir standartų taikymą;
(9)
tik valstybių narių akredituotos mokėjimo agentūros gali pagrįstai užtikrinti, kad prieš suteikiant paramos gavėjams Sąjungos paramą būtų atliktos reikalingos patikros. Dėl to turėtų būti aiškiai nustatyta šiame reglamente, kad iš Sąjungos biudžeto gali būti padengiamos tik akredituotų mokėjimo agentūrų patirtos išlaidos;
(10)
siekiant padėti paramos gavėjams daugiau sužinoti apie žemės ūkio praktikos ir ūkių valdymo ryšį su aplinkos, klimato kaitos prevencijos, geros agrarinės žemės būklės, maisto saugos, visuomenės sveikatos, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvūnų gerovės standartais, būtina, kad valstybės narės nustatytų išsamią ūkių konsultavimo sistemą, pagal kurią būtų konsultuojami paramos gavėjai. Ta ūkių konsultavimo sistema neturėtų jokiu būdu paveikti paramos gavėjų pareigos ir įsipareigojimo laikytis tų standartų. Taip pat valstybės narės turėtų užtikrinti aiškų konsultacijų ir patikrų atskyrimą;
(11)
ūkių konsultavimo sistema turėtų apimti bent įsipareigojimus ūkių lygiu, susijusius su kompleksinės paramos reikalavimais ir standartais. Ta sistema taip pat turėtų apimti klimatui ir aplinkai palankios žemės ūkio praktikos reikalavimus ir žemės ūkio paskirties žemės priežiūros reikalavimus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 (4), taip pat priemones ūkių lygiu, numatytas pagal kaimo plėtros programas, kuriomis siekiama ūkio modernizavimo, konkurencingumo didinimo, sektorių integravimo, inovacijų, rinkos orientavimo ir verslumo skatinimo.
Ta sistema taip pat turėtų apimti valstybių narių paramos gavėjams taikomus reikalavimus, kuriais siekiama įgyvendinti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB (5) konkrečias nuostatas ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) 1107/2009 (6) 55 straipsnį visų pirma reikalavimus, susijusius su Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/128/EB (7) 14 straipsnyje nurodytais bendrųjų integruotosios kenkėjų kontrolės principais;
(12)
paramos gavėjų dalyvavimas sistemoje turėtų būti savanoriškas. Visiems paramos gavėjams, net ir ūkininkams, kurie negauna paramos pagal BŽŪP, turėtų būti leista dalyvauti sistemoje. Vis dėlto valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti prioritetinius kriterijus. Dėl sistemos pobūdžio tikslinga vykdant konsultavimo veiklą surinktą informaciją laikyti konfidencialia, išskyrus rimtų Sąjungos arba nacionalinės teisės pažeidimų atvejus. Siekiant užtikrinti sistemos veiksmingumą konsultantai turėtų būti tinkamos kvalifikacijos ir jiems turėtų būti nuolat rengiami mokymai;
(13)
finansinius išteklius, reikalingus akredituotų mokėjimo agentūrų patirtoms išlaidoms, finansuotinoms EŽŪGF lėšomis, padengti, Komisija valstybėms narėms turėtų skirti kaip kompensacijas remdamasi šių agentūrų patirtų išlaidų apskaita. Kol šios kompensacijos bus išmokėtos kaip mėnesinės išmokos, finansinius išteklius sutelkti turi pačios valstybės narės atsižvelgdamos į savo akredituotų mokėjimo agentūrų poreikius. Valstybių narių ir paramos gavėjų, dalyvaujančių įgyvendinant BŽŪP, patirtas administracines ir personalo sąnaudas turėtų padengti jie patys;
(14)
agrometeorologinės sistemos naudojimas ir palydovinių nuotraukų įsigijimas bei tobulinimas turėtų būti priemonės visų pirma Komisijai valdyti žemės ūkio rinkas ir palengvinti žemės ūkio išlaidų stebėseną bei stebėti žemės ūkio išteklius vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu. Be to, atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant Tarybos reglamentą (EB) Nr. 165/94 (8), kai kurios jo nuostatos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą, o Reglamentas (EB) Nr. 165/94 turėtų būti atitinkamai panaikintas;
(15)
laikantis biudžetinės drausmės, būtina nustatyti EŽŪGF lėšomis finansuojamų išlaidų metinę viršutinę ribą atsižvelgiant į didžiausias šiam fondui skirtas sumas, nustatytas Tarybos reglamente (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (9) numatytoje daugiametėje finansinėje programoje;
(16)
laikantis biudžetinės drausmės taip pat būtina EŽŪGF finansuojamų išlaidų metinės viršutinės ribos laikytis bet kokiomis aplinkybėmis ir visais biudžeto procedūros ir biudžeto vykdymo etapais. Šiuo tikslu kiekvienos valstybės narės tiesioginių išmokų nacionalinė viršutinė riba, nustatyta Reglamente (ES) Nr. 1307/2013, turi būti laikoma tokių tiesioginių išmokų atitinkamai valstybei narei finansine viršutine riba ir tų išmokų kompensavimas neturi viršyti šios ribos. Be to, laikantis biudžetinės drausmės būtina, kad visi Komisijos pasiūlyti Sąjungos teisės aktai BŽŪP srityje arba priimti Sąjungos ar Komisijos, ir kurie finansuojami EŽŪGF lėšomis, atitiktų to fondo lėšomis finansuojamų išlaidų metinę viršutinę ribą;
(17)
siekiant užtikrinti, kad BŽŪP finansavimo sumos neviršytų metinių viršutinių ribų, reikėtų toliau taikyti 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 73/2009 (10) nurodytą finansinį mechanizmą, pagal kurį koreguojamas tiesioginės paramos lygis. Jei tų korekcijų neatlieka Europos Parlamentas ir Taryba iki tų kalendorinių metų, kuriems jos taikomos, Komisija turėtų būti įgaliota jas atlikti iki birželio 30 d.;
(18)
siekiant remti žemės ūkio sektorių didelių krizių, kurios daro poveikį žemės ūkio gamybai ar paskirstymui, atveju, turėtų būti nustatytas žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas kiekvienų metų pradžioje taikant tiesioginių išmokų sumažinimą su finansinės drausmės mechanizmu;
(19)
Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad nepaskirtus asignavimus, susijusius su veiksmais, nurodytais šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje, galima perkelti tiktai į po to einančius finansinius metus ir kad taip perkėlus asignavimus į kitą laikotarpį, papildoma išmoka gali būti sumokėta tik tiems galutiniams gavėjams, kuriems praėjusiais finansiniais metais buvo taikomas tiesioginių išmokų patikslinimas, nurodytas šio reglamento 25 straipsnyje. Todėl tokiu būdu perkėlus asignavimus į po to einančius finansinius metus, nacionalinės administracijos turėtų išmokėti išmokas dviem tiesioginių išmokų gavėjų grupėms per vienus finansinius metus: viena vertus, kompensacijas iš nepanaudotos su finansine drausme susijusios į kitą laikotarpį perkeltos sumos ūkininkams, kuriems praėjusiais finansiniais metais buvo taikoma finansinės drausmės procedūra, ir, kita vertus, tiesiogines išmokas už N finansinius metus tiems ūkininkams, kurie jų paprašė. Siekiant išvengti pernelyg didelės finansinės naštos nacionalinėms administracijoms, turėtų būti numatyta nukrypti nuo Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalies ketvirtos pastraipos leidžianti nuostata, kuria nacionalinėms administracijoms būtų leidžiama kompensuoti į N finansinius metus perkeltą sumą ūkininkams, kuriems N metais, o ne N-1 metais buvo taikyta finansinės drausmės procedūra;
(20)
fondų finansinio įnašo nustatymo priemonės, taikomos viršutinei finansinei ribai apskaičiuoti, neturi poveikio pagal SESV paskirtos biudžeto valdymo institucijos įgaliojimams. Todėl tos priemonės turėtų būti grindžiamos orientacinėmis sumomis, nustatytomis pagal 2013 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansinio valdymo ir Reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013;
(21)
laikantis biudžetinės drausmės taip pat turi būti nuolat tikrinama vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto padėtis. Todėl, pateikdama atitinkamų metų biudžeto projektą, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų pateikti savo prognozes bei analizę ir prireikus teisės aktų leidėjui turėtų pasiūlyti tinkamas priemones. Be to, siekiant laikytis metinės viršutinės ribos, Komisija turėtų visapusiškai nuolat išnaudoti jai suteiktus valdymo įgaliojimus ir prireikus Europos Parlamentui ir Tarybai arba tik Tarybai turėtų pasiūlyti atitinkamas priemones biudžeto padėčiai ištaisyti. Jeigu biudžetinių metų pabaigoje dėl valstybių narių pateiktų išlaidų kompensavimo prašymų viršijamos metinės viršutinės ribos, Komisijai turėtų būti sudaryta galimybė imtis priemonių, kad turimas biudžetas galėtų būti laikinai paskirstytas valstybėms narėms proporcingai dar neišmokėtiems jų kompensacijų prašymams ir kad būtų išlaikyta nustatyta atitinkamų metų viršutinė riba. Tiems metams skirtos išmokos turėtų būti išmokamos kitais biudžetiniais metais ir turėtų būti galutinai nustatyta kiekvienai valstybei narei skiriamo Sąjungos finansavimo visa suma bei kompensavimas valstybėms narėms siekiant užtikrinti, kad laikomasi nustatytos sumos;
(22)
vykdydama biudžetą, Komisija turėtų taikyti mėnesinę žemės ūkio išlaidoms skirtą išankstinio perspėjimo ir stebėsenos sistemą tam, kad, jei iškyla rizika, jog bus viršyta metinė viršutinė riba, ji galėtų kuo greičiau imtis atitinkamų priemonių, pasinaudodama savo turimais valdymo įgaliojimais, ir, jei tų priemonių nepakanka, pasiūlyti kitas priemones. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų teikti periodines ataskaitas, kuriose iki ataskaitos parengimo patirtų išlaidų raida būtų palyginama su ankstesnių išlaidų įvertinimu ir būtų įvertinamas numatomas biudžeto vykdymas per likusį biudžetinių metų laikotarpį;
(23)
rengdama biudžeto dokumentus Komisija turėtų taikyti tokį valiutos kursą, kuris atspindėtų pačią naujausią turimą informaciją, atsižvelgdama į laikotarpį nuo šių dokumentų parengimo iki pateikimo;
(24)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1303/2013 (11) nustatytos taisyklės, taikomos fondų, kuriems taikomas tas reglamentas, įskaitant EŽŪFKP, lėšomis teikiamai finansinei paramai. Į tas nuostatas įtrauktos ir taisyklės dėl išlaidų atitikties finansavimo reikalavimams, finansinio valdymo ir valdymo bei kontrolės sistemų. Kalbant apie EŽŪFKP finansinį valdymą, siekiant teisinio aiškumo ir fondų, kuriems taikomas šis reglamentas, valdymo darnos, turėtų būti daroma nuoroda į atitinkamas biudžetinių įsipareigojimų, mokėjimo terminų ir įsipareigojimų panaikinimo pagal Reglamentą (ES) Nr. 1303/2013;
(25)
kaimo plėtros programos yra finansuojamos iš Sąjungos biudžeto pagal įsipareigojimus išmokant metines dalines išmokas. Valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė naudotis numatytomis Sąjungos lėšomis iškart pradėjus įgyvendinti programas. Dėl to reikia nustatyti tinkamai apriboto išankstinio finansavimo sistemą, kuria būtų užtikrintas pastovus lėšų srautas, kad pagal programą numatytos išmokos paramos gavėjams būtų mokamos laiku;
(26)
be išankstinio finansavimo, turėtų būti atskirtos įvairios Komisijos išmokos akredituotoms mokėjimo agentūroms. Turėtų būti nustatytos tarpinės išmokos bei likutinės išmokos ir išsamios jų mokėjimo taisyklės. Taikant automatinio įsipareigojimų panaikinimo taisyklę turėtų būti paspartintas programų įgyvendinimas ir prisidedama prie patikimo finansų valdymo. Valstybių narių, kurios turi regionines programas, nacionalinių sistemų taisyklėmis, kaip nustatyta Europos Parlamento it Tarybos reglamente (ES) Nr. 1305/2013 (12), valstybėms narėms taip pat suteikiama priemonė vykdymui ir patikimam finansų valdymui užtikrinti;
(27)
Sąjungos parama paramos gavėjams turėtų būti išmokama laiku, kad jie galėtų veiksmingai ją panaudoti. Jei valstybės narės nesilaikytų Sąjungos teisėje nustatytų mokėjimo terminų, tai galėtų sukelti didelių sunkumų paramos gavėjams ir trukdyti sudaryti metinį Sąjungos biudžetą. Todėl Sąjungos finansavimas neturėtų būti skiriamas išlaidoms, patirtoms nesilaikant mokėjimo terminų, padengti. Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005 nustatytas proporcingumo principas turėtų būti išlaikytas ir taikomas abiems fondams. Siekiant laikytis proporcingumo principo, reikėtų, kad Komisija galėtų numatyti šios bendros taisyklės išimtis.
(28)
Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 numatyta, kad mėnesinės arba tarpinės fondų lėšų išmokos gali būti sumažintos arba sustabdytas jų mokėjimas. Nepaisant gana plačios tų nuostatų formuluotės, pastebėta, kad praktiškai jos taikomos daugiausia išmokoms sumažinti dėl mokėjimo terminų, viršutinių ribų ir panašių apskaitos aspektų nesilaikymo, kuris gali būti nesunkiai aptiktas išlaidų deklaracijose. Pagal tas nuostatas taip pat galima sumažinti išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą, jei esama didelių ir nuolatinių nacionalinių kontrolės sistemų trūkumų. Tačiau tokie sumažinimai ir sustabdymai galimi tik gana griežtomis faktinėmis sąlygomis ir taikant specialią dviejų etapų procedūrą. Europos Parlamentas ir Taryba pakartotinai prašė Komisijos sustabdyti išmokų mokėjimą reikalavimų nesilaikančiomis valstybėms narėms. Dėl šių aplinkybių būtina patikslinti Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 numatytą sistemą dėl sumažinimų ir sustabdymų, o taisykles dėl fondų lėšų išmokų sumažinimo ir jų mokėjimo sustabdymo sujungti į vieną straipsnį. Išmokų mažinimo dėl apskaitos aspektų nesilaikymo sistema turėtų būti išlaikyta laikantis galiojančios administracinės tvarkos. Galimybė sumažinti išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą esant dideliems ir nuolatiniams nacionalinių kontrolės sistemų trūkumams turėtų būti sustiprinta siekiant Komisijai suteikti galimybę skubiai sustabdyti išmokų mokėjimą, kai nustatoma didelių trūkumų. Ta galimybe taip pat turėtų būti galima pasinaudoti neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimo sistemoje numatant ir aplaidumo atvejus;
(29)
žemės ūkio sektorių teisės aktais reikalaujama, kad valstybės narės informaciją apie atliktų patikrų skaičių ir rezultatus siųstų laikydamosi nurodytų terminų. Tie kontrolės statistiniai duomenys naudojami siekiant nustatyti klaidų kiekį valstybių narių lygiu ir apskritai tikrinant fondų valdymą. Kontrolės statistiniai duomenys yra svarbus informacijos, kuria remdamasi Komisija gali įvertinti, ar fondai valdomi tinkamai, šaltinis ir vienas iš pagrindinių metinės patikinimo deklaracijos elementų. Atsižvelgiant į ypač didelę statistinės informacijos kontrolės svarbą ir siekiant užtikrinti, kad valstybės narės vykdytų savo pareigą laiku ją išsiųsti, būtina numatyti priemonę, skirtą atgrasyti nuo vėlavimo pateikti duomenis, kuri būtų proporcinga trūkstamų duomenų mastui. Todėl turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias Komisija gali sustabdyti tą mėnesinių arba tarpinių išmokų dalį, dėl kurios nebuvo laiku pateikta atitinkamų statistinių duomenų;
(30)
siekiant sudaryti galimybę dar kartą panaudoti fondų lėšas, turėtų būti nustatytos taisyklės dėl konkrečių sumų skyrimo. Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 pateiktas sąrašas turėtų būti papildytas sumomis, susijusiomis su pavėluotais mokėjimais ir su EŽŪGF lėšomis finansuojamų išlaidų sąskaitų patvirtinimu. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 352/78 (13) taip pat nustatytos taisyklės dėl negrąžintų užstatų sumų paskirties. Tos nuostatos turėtų būti suderintos ir sujungtos su galiojančiomis nuostatomis dėl asignuotųjų įplaukų. Todėl Reglamentas (EEB) Nr. 352/78 turėtų būti panaikintas;
(31)
Tarybos reglamentu (EB) Nr. 814/2000 (14) ir jo įgyvendinimo taisyklėmis apibrėžtos su BŽŪP susijusios informacinės priemonės, kurios gali būti finansuojamos pagal Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 5 straipsnio c punktą. Reglamente (EB) Nr. 814/2000 pateikiamas tų priemonių ir jų tikslų sąrašas ir nustatomos jų finansavimo ir atitinkamų projektų įgyvendinimo taisyklės. Po to reglamento priėmimo Reglamentu (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 priimtos su subsidijomis ir viešuoju pirkimu susijusios taisyklės. Tos taisyklės turėtų būti taikomos ir BŽŪP numatytoms informacinėms priemonėms. Siekiant paprastumo ir darnos Reglamentas (EB) Nr. 814/2000 turėtų būti panaikintas toliau taikant specialias su finansuotinų priemonių tikslais ir rūšimis susijusias nuostatas. Tomis priemonėmis taip pat turėtų būti atsižvelgiama į poreikį užtikrinti efektyvesnį plačiosios visuomenės informavimą ir didesnę Komisijos iniciatyva vykdomos įvairios komunikacinės veiklos sinergiją ir taip pat į poreikį užtikrinti, kad būtų veiksmingai informuojama apie Sąjungos politikos prioritetus. Todėl į tas priemones turėtų būti įtrauktos ir su BŽŪP susijusios informavimo priemonės, taikomos pagal institucinę komunikavimo tvarką, nurodytą Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas (toliau - Komisijos komunikatas dėl strategijos „Europa 2020“ biudžeto). II dalis. Politikos dokumentai“;
(32)
BŽŪP priemonių ir veiksmų finansavimas bus vykdomas iš dalies taikant pasidalijamąjį valdymą. Siekdama užtikrinti patikimą Sąjungos lėšų valdymą, Komisija turėtų tikrinti, kaip už išmokas atsakingos valstybių narių valdžios institucijos valdo lėšas. Tikslinga apibrėžti Komisijos atliekamų patikrų pobūdį, detalizuoti jos atsakomybės už biudžeto vykdymą sąlygas ir aiškiai nustatyti valstybių narių bendradarbiavimo pareigas;
(33)
kad Komisija galėtų vykdyti savo pareigą patikrinti, ar valstybėse narėse sukurtos ir tinkamai veikia Sąjungos išlaidų valdymo ir tikrinimo sistemos, turėtų būti numatyta nuostata, pagal kurią, neatsižvelgiant į valstybių narių vykdomą tikrinimą, patikras atlieka Komisijos įgalioti asmenys, veikiantys jos vardu, kurie prireikus gali prašyti valstybių narių padėti jiems atlikti savo darbą;
(34)
Komisijai perduotinai informacijai surinkti turi būti kuo plačiau naudojamos informacinės technologijos. Atlikdama patikras, Komisija turėtų galėti visapusiškai ir nedelsiant naudotis visa informacija apie išlaidas, užregistruota tiek popieriniuose dokumentuose, tiek elektronine forma;
(35)
siekiant nustatyti akredituotų mokėjimo agentūrų ir Sąjungos biudžeto finansinį ryšį, Komisija turėtų kasmet patvirtinti tų mokėjimo agentūrų sąskaitas (finansinis sąskaitų patvirtinimas). Sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo turėtų būti atsižvelgiama į ataskaitų užbaigtumą, tikslumą ir teisingumą, bet ne į išlaidų atitiktį Sąjungos teisei;
(36)
Komisija yra atsakinga už Europos Sąjungos biudžeto įgyvendinimą bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis pagal SESV 317 straipsnį. Komisija yra įgaliota nuspręsti, priimdama įgyvendinimo aktus, ar valstybių narių patirtos išlaidos atitinka Sąjungos teisę. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė pagrįsti savo sprendimus išmokėti išmokas, o valstybių narių ir Komisijos nesutarimo atveju turėtų būti ieškoma bendro sutarimo. Siekiant valstybėms narėms suteikti teisines ir finansines garantijas dėl praeityje patirtų išlaidų, turėtų būti nustatytas maksimalus laikotarpis, per kurį Komisija gali nuspręsti, kokios finansinės pasekmės laukia nesilaikant taisyklių. Su EŽŪFKP susijusi atitikties patvirtinimo procedūra turėtų atitikti Komisijos atliekamų finansinių pataisų nuostatas, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 2 dalyje;
(37)
EŽŪGF atveju, jeigu išlaidos neatitinka Sąjungos teisės ir paramos gavėjas neturėjo teisės į jas, susigrąžintos sumos turėtų būti grąžinamos į tą fondą. Siekiant suteikti pakankamai laiko visoms būtinoms administracinėms procedūroms, įskaitant vidaus patikrinimus, atlikti, valstybės narės reikalavimą paramos gavėjui sugrąžinti paramos sumas turėtų pateikti per 18 mėnesių nuo to laiko, kai tikrinimo ataskaitą ar panašų dokumentą, kuriame nurodyta, kad padarytas pažeidimas, patvirtina ir, atitinkamais atvejais, gauna mokėjimo agentūra arba už susigrąžinimą atsakinga įstaiga. Turėtų būti numatyta finansinės atsakomybės už pažeidimus sistema tiems atvejams, kai įvykdomas pažeidimas ir kai nepavyksta susigrąžinti visos sumos. Šiuo tikslu turėtų būti nustatyta tvarka, pagal kurią Komisija galėtų apsaugoti Sąjungos biudžeto interesus, priimdama sprendimą, pagal kurį atitinkama valstybė narė turi sumokėti dalį sumų, kurios buvo prarastos dėl pažeidimų ir nebuvo susigrąžintos per pagrįstą laikotarpį. Tam tikrais valstybės narės aplaidumo atvejais taip pat turėtų būti pagrįsta pareikalauti, kad atitinkama valstybė narės sumokėtų visą sumą. Tačiau, jeigu valstybės narės vykdo pagal vidaus procedūras numatytas pareigas, finansinė našta turėtų būti sąžiningai paskirstyta Sąjungai ir valstybei narei. Tos pačios taisyklės turėtų būti taikomos ir EŽŪFKP lėšų atveju, tačiau išlaikant specialią nuostatą, kad dėl pažeidimų susigrąžintas arba anuliuotas sumas turėtų būti galima ir toliau naudoti pagal patvirtintas atitinkamos valstybės narės kaimo plėtros programas, kadangi jos buvo paskirtos tai valstybei narei. Turėtų būti nustatytos ir nuostatos dėl valstybių narių pareigos teikti ataskaitas;
(38)
valstybių narių vykdomos susigrąžinimo procedūros gali tęstis keletą metų neturint garantijų, kad jos bus iš tiesų veiksmingos. Šių procedūrų įgyvendinimo sąnaudos taip pat gali būti neproporcingos sumoms, kurios yra ar gali būti surinktos. Todėl tam tikrais atvejais valstybėms narėms turėtų būti leista sustabdyti susigrąžinimo procedūras;
(39)
kad būtų apsaugoti Sąjungos biudžeto finansiniai interesai, valstybės narės turėtų imtis priemonių, kad įsitikintų, jog fondų lėšomis finansuojami sandoriai iš tiesų yra atliekami ir vykdomi teisingai. Valstybės narės taip pat turėtų užkirsti kelią visiems paramos gavėjų pažeidimams arba pareigų nevykdymui, juos aptikti ir veiksmingai ištaisyti. Šiuo tikslu turėtų būti taikomas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 (15). Tais atvejais, kai pažeidžiami žemės ūkio sektorių teisės aktai, o Sąjungos teisės aktuose nėra nustatyta išsamių taisyklių dėl administracinių sankcijų, valstybės narės turėtų taikyti nacionalines sankcijas, kurios turėtų būti veiksmingos, atgrasomos ir proporcingos;
(40)
turėtų būti vengiama pagal BŽŪP finansuoti veiklą, dėl kurios kitose politikos srityse, visų pirma aplinkosaugos ir visuomenės sveikatos, kurias apima bendras Europos Sąjungos biudžetas, atsiranda papildomų išlaidų. Be to, nustačius naujas mokėjimo sistemas ir susijusias stebėsenos ir nuobaudų sistemas neturėtų atsirasti nereikalingų papildomų sudėtingų administracinių procedūrų ir daugiau biurokratijos;
(41)
taisyklės, susijusios su bendraisiais patikrų, nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimo ir su sankcijų skyrimo principais, įtrauktos į įvairių žemės ūkio sektorių reglamentus. Tos taisyklės turėtų būti sutelktos į vieną horizontalią teisinę sistemą. Jos turėtų apimti valstybių narių pareigas dėl administracinių ir patikrų vietoje, kuriomis siekiama patikrinti atitiktį BŽŪP priemonių nuostatoms, taip pat paramos susigrąžinimo, sumažinimo ir paramos neskyrimo taisykles. Taip pat turėtų būti nustatytos pareigų, kurios nebūtinai yra susijusios su paramos išmokomis, vykdymo patikrų taisyklės;
(42)
įvairiomis žemės ūkio sektorių teisės aktų nuostatomis reikalaujama, kad, siekiant užtikrinti reikiamos sumos susigrąžinimą pareigų nevykdymo atvejais, turėtų būti pateikiamas užstatas. Kad būtų sustiprinta užstatų sistema, visoms šioms nuostatoms turėtų būti taikoma viena horizontali taisyklė;
(43)
kai kurių Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 ir Reglamente (ES) Nr. 1305/2013numatytų išmokų atveju valstybė narė turėtų taikyti integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (toliau - integruota sistema). Siekiant padidinti Sąjungos paramos veiksmingumą ir pagerinti jos stebėseną, valstybėms narėms turėtų būti leista šią integruotą sistemą naudoti ir kitoms Sąjungos paramos sistemoms;
(44)
reikėtų išlaikyti pagrindinius tos integruotos sistemos elementus, visų pirma nuostatas dėl kompiuterinės duomenų bazės, žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos, paramos paraiškų arba mokėjimo prašymų ir teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistemos, kartu atsižvelgiant į politikos pokyčius, visų pirma išmokos už klimatui ir aplinkai naudingą praktiką nustatymą ir kraštovaizdžio elementų naudą ekologiniu požiūriu. Valstybės narės turėtų tinkamai naudotis technologijomis rengdamos tas sistemas, siekdamos sumažinti administracinę naštą ir užtikrinti veiksmingą ir efektyvią kontrolę;
(45)
siekdamos žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemoje sukurti referencinį pagrindą, kad būtų pažymėtos ekologiniu požiūriu svarbios vietovės, valstybės narės turėtų galėti atsižvelgti į konkrečią informaciją, kurią ūkininkų gali būti paprašyta pateikti 2015-2017 paraiškų teikimo metais pateikiamose paraiškose, pavyzdžiui, nurodytus kraštovaizdžio elementus ar kitas vietoves, kurios ekologiniu požiūriu gali būti laikomos svarbiomis vietovėmis ir prireikus tokių elementų ir kitų vietovių dydį.
(46)
Sąjungos paramos sistemose numatytas išmokas, kurioms taikoma integruota sistema, kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos paramos gavėjams išmoka visas iš karto, atsižvelgdamos į šiame reglamente numatytus sumažinimus, ir nustatytu laiku. Siekiant lankstesnio tiesioginių išmokų valdymo, valstybėms narėms turėtų būti leista išmokas, kurioms taikoma integruota sistema, išmokėti dalinėmis išmokomis ne daugiau kaip du kartus per metus;
(47)
įmonių, gaunančių išmokas ar jas išmokančių, komercinių dokumentų tikrinimas gali būti labai veiksminga sandorių, kurie sudaro EŽŪGF teikiamo finansavimo sistemos dalį, priežiūros priemonė. Komercinių dokumentų tikrinimo nuostatos pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 485/2008 (16). Šiuo tikrinimu papildomos kitos patikros, kurias jau atlieka valstybės narės. Be to, šis tikrinimas neturi poveikio nacionalinėms tikrinimo nuostatoms, kurios yra išsamesnės nei numatytosios tame reglamente;
(48)
pagal Reglamentą (EB) Nr. 485/2008 valstybės narės turėtų imtis priemonių, būtinų veiksmingai Sąjungos biudžeto finansinių interesų apsaugai, visų pirma siekdamos patikrinti iš EŽŪGF lėšų finansuojamų veiksmų tikrumą ir atitikimą. Siekiant aiškumo ir racionalumo atitinkamos nuostatos turėtų būti integruotos į vieną aktą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 485/2008 turėtų būti panaikintas;
(49)
turėtų būti nustatyta, kokie dokumentai bus tokio tikrinimo pagrindas, kad būtų galima atlikti visapusišką patikrinimą. Įmonės, kurios bus tikrinamos, turėtų būti atrenkamos remiantis sandorių, vykdomų jų atsakomybe, pobūdžiu bei įmonių, gaunančių išmokas arba jas išmokančių, pasiskirstymu pagal sektorius atsižvelgiant į jų finansinę svarbą EŽŪGF teikiamo finansavimo sistemoje;
(50)
turėtų būti apibrėžti pareigūnų, atsakingų už tikrinimą, įgaliojimai bei įmonių pareigos nustatytu laikotarpiu pateikti tokiems pareigūnams komercinius dokumentus ir taip pat suteikti informaciją, kurios jie paprašys. Turėtų būti įmanoma tikrais atvejais komercinius dokumentus konfiskuoti;
(51)
atsižvelgiant į tarptautinę prekybos žemės ūkio produktais struktūrą ir siekiant užtikrinti vidaus rinkos veikimą būtina organizuoti valstybių narių bendradarbiavimą. Taip pat būtina Sąjungos lygiu sukurti centralizuotą trečiosiose šalyse įsisteigusių įmonių, gaunančių išmokas arba jas išmokančių, dokumentacijos sistemą;
(52)
nors už tikrinimo programų priėmimą atsako valstybės narės, būtina, kad tos programos būtų pateiktos Komisijai ir ji galėtų imtis priežiūros ir koordinavimo siekdama užtikrinti, kad tos programos būtų priimtos remiantis atitinkamais kriterijais ir kad tikrinimas būtų sutelktas į tuos sektorius ar įmones, kuriose sukčiavimo rizika yra didelė. Itin svarbu, kad kiekvienoje valstybėje narėje būtų specialus departamentas, atsakingas už šiame reglamente numatytą komercinių dokumentų tikrinimo stebėseną arba to tikrinimo koordinavimą. Tie specialūs departamentai turėtų veikti nepriklausomai nuo departamentų, kurie atlieka tikrinimą prieš mokėjimą. Informacija, gauta to tikrinimo metu, turėtų būti laikoma profesine paslaptimi;
(53)
Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1782/2003 (17), kuris buvo pakeistas Reglamentu (EB) Nr. 73/2009, nustatytas principas, pagal kurį visas tam tikros BŽŪP numatytos paramos išmokėjimas gavėjui turėtų būti siejamas su taisyklių, taikomų žemės valdymui, žemės ūkio gamybai ir veiklai, laikymusi. Tas principas vėliau buvo įtrauktas į Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 (18) ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 (19).
Pagal vadinamąją kompleksinės paramos sistemą valstybės narės turi taikyti sankcijas, kuriomis sumažinama arba neskiriama visa pagal BŽŪP gaunama parama arba jos dalis;
(54)
kompleksinės paramos sistema į BŽŪP įtraukiami pagrindiniai aplinkos, klimato kaitos prevencijos, geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės, visuomenės sveikatos, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvūnų gerovės standartai. Kompleksine parama siekiama prisidėti prie tvaraus žemės ūkio vystymo didinant paramos gavėjų informuotumą apie poreikį laikytis tų pagrindinių standartų. Ja taip pat siekiama prisidėti prie to, kad BŽŪP labiau atitiktų visuomenės lūkesčius, geriau derinant tą politiką su aplinkos, visuomenės sveikatos, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvūnų gerovės politika. Kompleksinės paramos sistema yra neatskiriama BŽŪP dalis, todėl ją reikėtų išsaugoti. Tačiau jos apimtis, kurią šiuo metu sudaro atskiri teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų ir geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartų sąrašai, turėtų būti supaprastinta, kad būtų užtikrintas ir labiau regimas kompleksinės paramos sistemos nuoseklumas. Šiuo tikslu reikalavimai ir standartai turėtų būti įtraukti į vieną sąrašą ir sugrupuoti pagal sritis ir problemas. Remiantis įgyta patirtimi taip pat pastebėta, kad keletas kompleksinės paramos teikimo reikalavimų nepakankamai susiję su ūkininkavimo veikla ar valdos plotu arba labiau taikytini nacionalinėms valdžios institucijoms nei paramos gavėjams. Todėl ta taikymo sritis turėtų būti patikslinta. Taip pat turėtų būti įtraukta nuostata dėl daugiamečių ganyklų išlaikymo 2015 m. ir 2016 m.;
(55)
kad teisės aktais nustatyti valdymo reikalavimai būtų taikomi ūkių lygiu ir jais būtų užtikrinamos lygios visų ūkininkų galimybės, jie turi būti išsamiai įgyvendinti valstybėse narėse;
(56)
pagal Direktyvos 2000/60/EB 22 straipsnį Tarybos direktyva 80/68/EEB (20) turi būti panaikinta 2013 m. gruodžio 23 d. Siekiant išlaikyti pagal kompleksinės paramos sistemą taikomas tokias pačias taisykles, susijusias su požeminio vandens apsauga, kaip nustatyta Direktyvoje 80/68/EEB paskutinę jos galiojimo dieną, tikslinga pakoreguoti kompleksinės paramos taikymo sritį ir apibrėžti geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartus, apimančius tos direktyvos 4 ir 5 straipsnių reikalavimus;
(57)
kompleksinės paramos sistema numatyti tam tikri administraciniai reikalavimai tiek paramos gavėjams, tiek nacionalinėms administracijoms, nes turi būti užtikrinamas duomenų registravimas, atliekamos patikros ir prireikus taikomos sankcijos. Tos sankcijos turėtų būti proporcingos, veiksmingos ir atgrasomos. Jomis neturėtų būti daromas poveikis kitoms kitomis Sąjungos arba nacionalinės teisės nuostatomis numatytoms sankcijoms. Siekiant nuoseklumo tikslinga atitinkamas Sąjungos nuostatas sujungti į vieną teisinį dokumentą. Gali būti laikoma, kad ūkininkų, kurie dalyvauja smulkių ūkininkų sistemoje, nurodytoje Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje, atveju pastangos, kurių reikia norint atitikti kompleksinės paramos sistemos reikalavimus, nusveria sistemos taikymo šiems ūkininkams naudą. Todėl siekiant paprastumo tiems ūkininkams turėtų būti netaikoma kompleksinės paramos sistema, ypač jos kontrolės sistema bei sankcijos. Tačiau tai neturėtų paveikti šių ūkininkų pareigų laikytis galiojančios žemės ūkio sektorių teisės ar galimybės būti tikrinamiems bei susilaukti sankcijų pagal tą teisę;
(58)
Reglamentu (EB) Nr. 1782/2003 nustatyta geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartų sistema, pagal kurią valstybės narės turi priimti nacionalinius standartus atsižvelgdamos į konkrečias atitinkamų teritorijų charakteristikas, įskaitant dirvožemio ir klimato sąlygas, esamas ūkininkavimo sistemas (žemės panaudojimą, sėjomainą, ūkininkavimo praktiką) ir ūkių struktūrą. Tais geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartais siekiama padėti užkirsti kelią dirvožemio erozijai, išlaikyti organines dirvožemio medžiagas ir jo struktūrą, užtikrinti būtiniausią priežiūrą, išvengti buveinių nykimo ir saugoti bei tvarkyti vandens telkinius. Todėl į šiame reglamente nustatytą platesnę kompleksinės paramos sistemos taikymo sritį turėtų būti įtraukta sistema, pagal kurią valstybės narės turi priimti nacionalinius geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartus. Į Sąjungos sistemą turėtų būti įtrauktos ir geresnio vandens, dirvožemio, anglies sankaupų, biologinės įvairovės ir kraštovaizdžio problemų sprendimo ir būtiniausios žemės priežiūros taisyklės;
(59)
paramos gavėjai turėtų aiškiai žinoti, kokių kompleksinės paramos taisyklių jie turi laikytis. Šiuo tikslu visi tas taisykles sudarantys reikalavimai ir standartai turėtų būti išsamiai, suprantamai ir su paaiškinimais pateikti valstybėms narėms, jei įmanoma, ir elektroninėmis priemonėmis;
(60)
norint veiksmingai įgyvendinti kompleksinės paramos sistemą, turi būti tikrinama, ar paramos gavėjai vykdo pareigas. Jeigu valstybė narė nusprendžia pasinaudoti galimybe netaikyti išmokos mažinimo ar neskyrimo tais atvejais, kai atitinkama suma yra mažesnė nei 100 EUR, kitais metais kompetentinga kontrolės institucija turėtų patikrinti dalį ūkininkų siekdama nustatyti, ar atitinkamas nesilaikymas pašalintas;
(61)
siekiant užtikrinti darnų Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimą finansuojant BŽŪP išlaidas, ypač sudaryti galimybę Komisijai stebėti valstybių narių vykdomą finansų valdymą bei patvirtinti akredituotų mokėjimo agentūrų sąskaitas, valstybės narės turi tam tikrą informaciją perduoti Komisijai arba sudaryti galimybes Komisijai ją gauti;
(62)
siekiant surinkti Komisijai perduotiną informaciją ir sudaryti galimybes Komisijai prireikus tiesiogiai naudotis visa popieriniuose dokumentuose ir elektroninėse laikmenose saugoma informacija apie išlaidas, turėtų būti nustatytos atitinkamos duomenų pateikimo ir perdavimo taisyklės, įskaitant taisykles dėl terminų;
(63)
taikant nacionalines kontrolės sistemas ir atliekant atitikties patvirtinimą gali būti perduodami asmens duomenys ar komercinės paslaptys, todėl valstybės narės ir Komisija turėtų užtikrinti informacijos, gautos šiomis aplinkybėmis, konfidencialumą;
(64)
siekiant užtikrinti patikimą finansinį Sąjungos biudžeto valdymą ir nešališkumą valstybių narių bei paramos gavėjų atžvilgiu, turėtų būti nustatytos euro naudojimo taisyklės;
(65)
euro perskaičiavimo į nacionalinę valiutą kursas veiksmo vykdymo laikotarpiu gali varijuoti. Todėl atitinkamoms sumoms taikomas kursas turėtų būti nustatytas atsižvelgiant į įvykį, kuriuo pasiekiamas ekonominis veiksmo tikslas. Turėtų būti taikomas tos dienos, kurią įvyko tas operacinis įvykis, valiutos kursas. Būtina nurodyti šį operacinį įvykį arba atšaukti jo taikymą laikantis tam tikrų kriterijų, visų pirma atsižvelgiant į pinigų judėjimo spartą. Tie kriterijai nustatyti Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2799/98 (21) ir jais papildomos panašios Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatos. Siekiant aiškumo ir racionalumo atitinkamos nuostatos turėtų būti integruotos į vieną teisės aktą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 2799/98 turėtų būti panaikintas;
(66)
turėtų būti nustatytos specialios taisyklės, kaip elgtis išimtinėmis finansinėmis aplinkybėmis Sąjungoje arba pasaulio rinkoje, kai būtini skubūs veiksmai siekiant užtikrinti, kad pagal BŽŪP nustatytos priemonės būtų veiksmingos;
(67)
valstybėms narėms, kurių valiuta yra ne euro, turėtų būti sudaryta galimybė išlaidas, patirtas taikant BŽŪP teisės aktus, padengti eurais, o ne nacionaline valiuta. Reikalingos specialios taisyklės, kuriomis būtų užtikrinama, kad dėl naudojimosi tokia galimybe nesusidarytų jokio neteisėto pranašumo išmoką gaunančioms arba išmokančioms šalims;
(68)
kiekviena pagal BŽŪP vykdoma priemonė turėtų būti stebima ir vertinama, kad būtų užtikrinta jos kokybė ir parodyti rezultatai. Šiuo tikslu turėtų būti sudarytas rodiklių sąrašas, o Komisija turėtų įvertinti BŽŪP rezultatus politikos tikslų perspektyvios maisto gamybos, tvaraus gamtos išteklių valdymo ir kovos su klimato kaita bei darnaus teritorinio vystymosi srityse atžvilgiu. Vertinant BŽŪP rezultatus visų pirma perspektyvios maisto gamybos tikslo atžvilgiu turėtų būti atsižvelgta į visus atitinkamus veiksnius, įskaitant sąnaudų maržos kaitą. Komisija turėtų nustatyti bendrą stebėsenos ir vertinimo sistemą, kuria be kita ko būtų užtikrinta, kad atitinkami duomenys, įskaitant valstybių narių pateikiamą informaciją, būtų prieinami laiku. Tai darydama ji turėtų atsižvelgti į duomenų poreikį ir potencialių duomenų šaltinių sinergiją. Be to, Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas. II dalis“ pažymėta, kad visos Sąjungos biudžete su klimato politika susijusios išlaidos turėtų būti padidintos mažiausiai 20 %, skiriant įvairių politikos krypčių įnašą. Todėl Komisija turėtų galėti įvertinti pagal BŽŪP teikiamos Sąjungos paramos poveikį siekiant su klimatu susijusių tikslų;
(69)
taikoma Sąjungos teisė dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB (22) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 (23);
(70)
2010 m. lapkričio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimu sujungtose bylose C-92/09 ir C-93/09 Volker ir Markus Schecke GbR ir Hartmut Eifert prieš Land Hessen (24) Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 42 straipsnio 8b punktas ir 44a straipsnis ir Komisijos reglamentas (EB) Nr. 259/2008 (25) paskelbti negaliojančiais tiek, kiek jais nustatoma pareiga fondų lėšas gaunančių fizinių asmenų atveju skelbti visų gavėjų asmens duomenis, neskirstant jų pagal reikšmingus kriterijus, pavyzdžiui, tokios pagalbos gavimo laikotarpius, jos mokėjimo dažnį arba pobūdį ir dydį;
(71)
po to, kai buvo priimtas šis sprendimas, laukiant ir kol dar nepriimtos naujos taisyklės, atsižvelgiant į Teismo pareikštus prieštaravimus, Reglamentas (EB) Nr. 259/2008 buvo iš dalies pakeistas Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 410/2011 (26), siekiant aiškiai nustatyti, kad paramos gavėjų pareiga skelbti informaciją netaikoma fizinių asmenų atveju;
(72)
2011 m. rugsėjo mėn. Komisija konsultavosi su suinteresuotaisiais subjektais, subūrusi profesinių žemės ūkio ar prekybos organizacijų atstovus, maisto pramonės sektoriaus ir darbuotojų, taip pat pilietinės visuomenės ir Sąjungos institucijų atstovus. Konsultacijų metu buvo pasiūlyta įvairių galimų variantų, susijusių su Sąjungos žemės ūkio fondų lėšas gaunančių fizinių asmenų duomenų skelbimu ir proporcingumo principo laikymusi, kai viešai skelbiama atitinkama informacija. Suinteresuotieji subjektai toje konferencijoje diskutavo apie galimą poreikį paskelbti fizinio asmens vardą ir pavardę, kad būtų laikomasi tikslo geriau apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, didinamas skaidrumas ir akcentuojami paramos gavėjų pasiekimai teikiant viešąsias gėrybes, tuo pat metu užtikrinant, kad tuo skelbimu nebūtų viršijama to, kas būtina šiems teisėtiems tikslams pasiekti;
(73)
savo sprendime byloje Volker und Markus Schecke GbR ir Hartmut Eifert prieš Land Hessen Teismas neprieštaravo tam, kad tikslas sustiprinti viešąją lėšų, gautų iš fondų, naudojimo kontrolę yra teisėtas. Tačiau Teismas pabrėžė, kad reikia apsvarstyti informacijos apie atitinkamus gavėjus paskelbimo būdus, kurie atitinka tokio paskelbimo tikslą ir kartu mažiau ribotų šių paramos gavėjų teisę į pagarbą jų privačiam gyvenimui apskritai ir konkrečiai į jų asmens duomenų apsaugą;
(74)
viešosios kontrolės stiprinimo pavienių paramos gavėjų atžvilgiu tikslas turėtų būti analizuojamas atsižvelgiant į naują finansų valdymo ir kontrolės sistemą, kuri bus taikoma nuo 2014 m. sausio 1 d., ir į valstybių narių įgytą patirtį. Pagal tą naująją sistemą neįmanoma, kad nacionalinių administracijų vykdoma kontrolė būtų išsami, visų pirma todėl, kad beveik visų sistemų atveju tik ribotos paramos gavėjų dalies atžvilgiu gali būti atliktos patikros vietoje. Be to, toje naujojoje sistemoje numatyta, kad tam tikromis sąlygomis valstybės narės gali sumažinti patikrų vietoje skaičių.
Jeigu mažiausios kontrolės normos būtų žymiai padidintos, dabartinėmis aplinkybėmis nacionalinėms administracijoms tektų tokia papildoma finansinė ir administracinė našta, kad tos administracijos negalėtų su ja susitvarkyti;
(75)
tokiomis aplinkybėmis fondų paramos gavėjų vardų ir pavardžių ar pavadinimų skelbimas suteikia priemonių stiprinti viešąją šių lėšų naudojimo kontrolę ir todėl veiksmingai papildo esamą valdymo ir kontrolės sistemą, o tai būtina norint užtikrinti deramą Sąjungos finansinių interesų apsaugos lygį. Tai pasiekiama iš dalies tokio skelbimo prevenciniu ir atgrasomu poveikiu atgrasant pavienius paramos gavėjus nuo netinkamo elgesio ir kartu iš dalies didinant asmeninę ūkininkų atsakomybę už gautų viešojo sektoriaus lėšų naudojimą;
(76)
šiomis aplinkybėmis pilietinės visuomenės, įskaitant žiniasklaidą ir nevyriausybines organizacijas, atliekamas vaidmuo ir jų įnašas stiprinant administracijų kontrolės sistemą kovojant su sukčiavimu ir netinkamu viešojo sektoriaus lėšų panaudojimu turėtų būti tinkamai pripažintas;
(77)
atitinkamos informacijos skelbimas taip pat atitinka Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 išdėstytą požiūrį;
(78)
alternatyviai, būtų įmanoma sustiprinti viešąją kontrolę pavienių paramos gavėjų atžvilgiu numatant valstybių narių pareigą užtikrinti visuomenei galimybę, pateikus prašymą, susipažinti su atitinkama informacija jos neskelbiant. Tačiau tai būtų mažiau veiksminga ir kiltų pavojus sukurti nepageidaujamų įgyvendinimo skirtumų. Todėl nacionalinėms valdžios institucijoms turėtų būti sudaryta galimybė remtis viešąja kontrole pavienių paramos gavėjų atžvilgiu skelbiant jų vardus ir pavardes ar pavadinimus ir atitinkamus duomenis;
(79)
jeigu turi būti pasiektas viešosios fondų lėšų naudojimo kontrolės tikslas, tam tikro lygio informacija apie paramos gavėjus turi būti skelbiama visuomenei. Ta informacija turėtų apimti duomenis apie gavėjo tapatybę, skirtą sumą, lėšas skyrusį fondą, atitinkamos priemonės tikslą ir pobūdį. Ji turėtų būti skelbiama taip, kad būtų daromas mažiausias poveikis gavėjų teisei į privatų gyvenimą apskritai ir, konkrečiai, jų asmens duomenų apsaugai - tai yra teisėms, pripažintoms Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniuose;
(80)
siekdamas užtikrinti šio reglamento atitiktį proporcingumo principui, teisės aktų leidėjas išnagrinėjo visas alternatyvias priemones viešosios fondų lėšų naudojimo kontrolės tikslui pasiekti, kaip išanalizuota memorandume, pateiktame Tarybos dokumento 6370/13 priede, ir pasirinko tą priemonę, kurios poveikis atitinkamoms asmens teisėms būtų mažiausias;
(81)
paskelbus informaciją apie priemonę, pagal kurią ūkininkui suteikiama teisė gauti pagalbą ar paramą, apie pagalbos ar paramos pobūdį ir tikslą, visuomenė gautų konkrečios informacijos apie subsidijuojamą veiklą ir tikslą, kuriuo suteikta pagalba ar parama. Be to, tai padėtų užtikrinti prevencinį ir atgrasomą viešosios kontrolės poveikį apsaugant finansinius interesus;
(82)
siekiant išlaikyti pusiausvyrą tarp siekiamo tikslo vykdyti viešąją fondų lėšų naudojimo kontrolę ir gavėjų teisės į privatų gyvenimą apskritai ir teisės į asmens duomenų apsaugą, reikėtų atsižvelgti į pagalbos dydį. Po išsamios analizės ir konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais nustatyta, kad siekiant padidinti tokio informacijos skelbimo veiksmingumą ir riboti poveikį gavėjų teisėms, reikia nustatyti gautos pagalbos sumos ribinį dydį, kurio neviršijusių gavėjų vardai ir pavardės ar pavadinimai nebūtų skelbiami;
(83)
tas ribinis dydis turėtų būti de minimis ir turėtų atspindėti pagal BŽŪP sistemą nustatytų sistemų paramos dydį ir turėtų būti juo pagrįstas. Kadangi valstybių narių žemės ūkio ekonomikos struktūros yra labai skirtingos ir gali gerokai skirtis nuo vidutinio Sąjungos ūkio struktūros, turėtų būti leidžiama taikyti skirtingus mažiausius ribinius dydžius, atspindinčius konkrečią valstybių narių padėtį. Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatoma paprasta konkrečiai mažiems ūkiams skirta sistema. To reglamento 63 straipsnyje nustatyti pagalbos sumos skaičiavimo kriterijai. Siekiant nuoseklumo, tuo atveju, kai valstybės narės taiko sistemą, ribinis dydis, į kurį reikia atsižvelgti, turėtų būti nustatytas to paties lygio kaip ir valstybės narės nustatytos sumos, kaip nurodyta to reglamento 63 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje arba 63 straipsnio 2 dalies (ES) Nr. 1307/2013 antroje pastraipoje. Tuo atveju, kai valstybės narės nusprendžia netaikyti tos sistemos, ribinis dydis, į kurį reikia atsižvelgti, turėtų būti nustatytas to paties lygio kaip didžiausia pagal sistemą galima paramos suma, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 63 straipsnyje. Tais atvejais, kai konkretus ribinis dydis neviršijamas, skelbime turėtų būti nurodoma visa svarbi informacija, išskyrus vardą ir pavardę ar pavadinimą, kad mokesčių mokėtojai galėtų susidaryti tikslią nuomonę apie BŽŪP;
(84)
viešai skelbiant tą informaciją kartu su bendra informacija visuomenei, numatyta šiame reglamente, didinamas Sąjungos lėšų naudojimo skaidrumas tokiu būdu prisidedant prie tos politikos matomumo ir geresnio supratimo. Tai sudaro galimybes piliečiams aktyviau dalyvauti sprendimų priėmimo procese, be to, taip užtikrinamas didesnis administravimo teisėtumas, veiksmingumas ir atskaitingumas piliečiams. Tai taip pat padėtų piliečiams išvysti konkrečių pavyzdžių, kaip žemės ūkio veikla kuriamos „viešosios gėrybės“, ir sustiprintų valstybės paramos žemės ūkio sektoriui teisėtumą;
(85)
todėl turi būti laikomasi nuomonės, kad numatant bendrą atitinkamos informacijos skelbimą neviršijama tai, kas būtina demokratinėje visuomenėje ir siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, taip pat atsižvelgiant į išskirtinę siekiamo tikslo vykdyti viešąją fondų lėšų naudojimo kontrolę svarbą;
(86)
siekiant laikytis duomenų apsaugos reikalavimų fondų lėšų gavėjai prieš paskelbiant jų duomenis turėtų būti informuojami apie jų duomenų skelbimą. Jie taip pat turėtų būti informuojami apie tai, kad siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus jų duomenis gali tvarkyti tik Sąjungos ir valstybių narių audito ir tyrimų įstaigos. Be to, gavėjai turėtų būti informuojami apie savo teises pagal Direktyvą 95/46/EB ir apie procedūras, pagal kurias naudojamasi šiomis teisėmis;
(87)
todėl, atlikus išsamią analizę ir įvertinus tinkamiausią būdą apsaugoti gavėjų teisę į asmens duomenų apsaugą, taip pat remiantis derybų dėl šio reglamento metu Komisijos pateikta informacija, turėtų būti šiame reglamente nustatytos naujos taisyklės, kuriomis reglamentuojamas informacijos apie visus fondų lėšų gavėjus skelbimas;
(88)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai;
(89)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, susiję su: akreditacijos mokėjimo agentūroms ir koordinavimo įstaigoms suteikimo, atšaukimo ir peržiūrėjimo procedūromis, taip pat mokėjimo agentūrų akreditacijos priežiūros procedūromis; taisyklėmis, reglamentuojančiomis mokėjimo agentūrų darbą ir valdymo deklaracijos patikras, koordinavimo įstaigos veikimą ir tos įstaigos atliekamą informacijos perdavimą Komisijai; taisyklėmis, susijusiomis su sertifikavimo įstaigų užduotimis, įskaitant patikras, taip pat sertifikatus ir ataskaitas bei kartu pateikiamus dokumentus, kuriuos tos įstaigos turi parengti. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (27);
(90)
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai taip pat turėtų būti susiję su: audito principais, kuriais grindžiamos sertifikavimo įstaigų nuomonės, įskaitant rizikos įvertinimą, vidaus kontrolę ir reikiamą audito įrodymų lygį, audito metodais, kuriais teikdamos nuomones turi remtis sertifikavimo įstaigos, atsižvelgdamos į tarptautinius audito standartus, atitinkamais atvejais įskaitant kiekvienos gyventojų grupės atskirojo integruoto ėminio naudojimą ir, jeigu taikytina, galimybę dalyvauti mokėjimo agentūrų atliekamose patikrose vietoje.
(91)
Jie taip pat turėtų būti susiję su: vienodo ūkių konsultavimo sistemos įgyvendinimo užtikrinimo taisyklėmis; EŽŪGF mėnesinių išmokų valstybėms narėms nustatymu; valstybės intervencijos priemonių finansavimo sumų nustatymu; taisyklėmis, susijusiomis su palydovinių nuotraukų, kurių reikia Komisijos atliekamoms patikroms, įsigijimo ir priemonių, kurių imasi Komisija pasitelkdama nuotolinio stebėjimo technologijomis grindžiamas priemones, siekdama stebėti žemės ūkio išteklius, finansavimu; su Komisijos vykdomo tų palydovinių nuotraukų įsigijimo ir žemės ūkio išteklių stebėjimo procedūra, sistema, reglamentuojančia palydovinių nuotraukų ir meteorologinių duomenų įsigijimą, didinimą bei naudojimą ir atitinkamais atvejais taikytinus terminus.
(92)
Jie taip pat turėtų būti susiję su: pagal finansinės drausmės procedūrą - tiesioginių išmokų koregavimo koeficientu, taip pat jo pritaikymu ir sąlygomis, taikytinomis asignavimų perkėlimui pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalį siekiant finansuoti tiesiogines išmokas; pagal biudžetinės drausmės procedūrą - preliminariu išmokų sumos nustatymu ir preliminariu turimo biudžeto paskirstymu valstybėms narėms;
(93)
be to, Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti susiję su: laikotarpio, per kurį akredituotos mokėjimo agentūros turi parengti ir Komisijai pateikti tarpines deklaracijas dėl išlaidų, susijusių su kaimo plėtros programomis, nustatymu; mėnesinių arba tarpinių išmokų valstybėms narėms sumažinimu arba jų mokėjimo sustabdymu, duomenimis apie mokėjimo agentūrų atskirų sąskaitų tvarkymą; konkrečiomis sąlygomis, taikomomis informacijai, kuri turi būti registruojama mokėjimo agentūrų tvarkomose sąskaitose; taisyklėmis dėl intervencijos priemonių, taikomų kaip viešasis saugojimas, ir kitų iš fondų finansuojamų išlaidų finansavimo ir apskaitos, dėl sąlygų, reglamentuojančių automatinio įsipareigojimų panaikinimo procedūros įgyvendinimą, dėl tinkamo Komisijos valstybėms narėms skiriamų išmokų mokėjimo sustabdymo tais atvejais, kai valstybės narės per vėlai pateikia informaciją, veikimo procedūros ir kitų praktinių detalių;
(94)
be to, Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti susiję su: procedūromis, susijusiomis su konkrečiomis pareigomis, kurias valstybės narės turi vykdyti patikrų atveju; procedūromis, susijusiomis su bendradarbiavimo pareigomis, kurias valstybės narės turi vykdyti Komisijos atliekamų patikrinimų vietoje ir galimybės gauti informaciją atveju; pareigos pranešti apie pažeidimus ir sukčiavimo atvejus procedūromis ir kitomis praktinėmis detalėmis, sąlygomis, kuriomis turi būti saugomi patvirtinamieji dokumentai, susiję su atliktais mokėjimais, ir dokumentai, susiję su Sąjungos teisėje nustatytų administracinių ir fizinių patikrų atlikimu; sąskaitų patvirtinimu ir sąskaitų atitikties patvirtinimu, Sąjungos finansavimo netaikymu į Sąjungos biudžetą mokamoms sumoms, nepagrįstai išmokėtų sumų ir palūkanų susigrąžinimo procedūromis, pranešimų ir informavimo apie pažeidimus formomis, kurias valstybės narės turi teikti Komisijai;
(95)
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti susiję su: taisyklėmis, kuriomis siekiama vienodo valstybių narių pareigų, susijusių su Sąjungos finansinių interesų apsauga, taikymo, būtinomis taisyklėmis, kuriomis siekiama vienodo patikrų taikymo Sąjungoje, dalinio arba visiško išmokų arba teisių į išmokas panaikinimo taikymo arba apskaičiavimo; nepagrįstai išmokėtų išmokų susigrąžinimu ir nuobaudų taikymu, taip pat neteisėtai skirtų teisių į išmokas atžvilgiu, ir palūkanų taikymu. Jie taip pat turėtų būti susiję su administracinių nuobaudų taikymu ir apskaičiavimu, reikalavimų nesilaikymo pripažinimo mažareikšmiu išsamiomis taisyklėmis, taisyklėmis, pagal kurias nustatomi atvejai, kai dėl nuobaudų pobūdžio valstybės narės gali pasilikti susigrąžintas nuobaudų sumas; ir mėnesinių išmokų mokėjimo sustabdymu konkrečiais atvejais, kuriems taikomas Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013;
(96)
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti susiję su: užstatų, kurie turi būti pateikiami, forma ir užstatų pateikimo, priėmimo ir pirminių užstatų pakeitimo tvarka; užstatų grąžinimo procedūromis ir pranešimu, kurį turi pateikti valstybės narės arba Komisija užstatų atveju. Jie taip pat turėtų būti susiję su taisyklėmis, kurios yra būtinos ir pateisinamos skubiais atvejais siekiant išspręsti konkrečias problemas, susijusias su mokėjimo laikotarpiais ir išankstiniais mokėjimais; taisyklėmis dėl paramos paraiškų ir mokėjimo prašymų, taip pat teisių į išmokas paraiškų, įskaitant galutinę paraiškų pateikimo dieną, reikalavimus dėl būtiniausios informacijos, kuri turi būti pateikta paraiškoje, paramos paraiškų keitimo arba atsiėmimo nuostatas, reikalavimo pateikti paramos paraišką taikymo išimtį ir nuostatas, pagal kurias valstybės narės gali taikyti supaprastintas procedūras arba ištaisyti akivaizdžias klaidas;
(97)
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai taip pat turėtų būti susiję su: taisyklėmis dėl patikrų, atliekamų siekiant patikrinti, ar vykdomos pareigos, ir paramos paraiškoje arba mokėjimo prašyme pateiktos informacijos tikslumą ir išsamumą, vykdymo, įskaitant taisykles dėl matavimams taikomų nuokrypių atliekant patikras vietoje, technines specifikacijas, kurių reikia siekiant vienodai taikyti integruotą administravimo ir kontrolės sistemą; taisyklėmis, taikomomis tais atvejais, kai perleidžiant valdą kartu perleidžiamos visos dar neįvykdytos pareigos dėl atitikties atitinkamos paramos skyrimo reikalavimams; ir taisyklėmis dėl išankstinių mokėjimų. Jie taip pat turėtų būti susiję su taisyklėmis, kuriomis siekiama vienodai taikyti taisykles dėl komercinių dokumentų patikros; procedūromis, susijusiomis su pačių valstybių narių duomenų bankais ir analitiniu izotopinių duomenų, kurie padės aptikti sukčiavimo atvejus, banku; procedūromis, susijusiomis su kontrolės valdžios institucijų ir įstaigų bendradarbiavimu ir tarpusavio pagalba, atitikties prekybos standartams patikrų atlikimo taisyklėmis, taisyklėmis dėl valdžios institucijų, atsakingų už patikrų vykdymą, taip pat dėl jų turinio, dažnumo bei prekybos etapo, kuriuo tos patikros atliekamos;
(98)
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai taip pat turėtų būti susiję su: kilmės vietos nuorodomis, geografinėmis nuorodomis ir saugomais tradiciniais terminais susijusių patikrų atveju - su informacija, kurią valstybės narės turi pateikti Komisijai; taisyklėmis dėl valdžios institucijos, kuri atsako už atitikties produkto specifikacijai tikrinimą, įskaitant tuos atvejus, kai geografinis rajonas yra trečiojoje šalyje, veiksmais, kuriuos turi įgyvendinti valstybės narės, kad užkirstų kelią neteisėtam saugomų kilmės vietos nuorodų, saugomų geografinių nuorodų naudojimui ir saugomų tradicinių terminų vartojimui, patikromis ir tikrinimu, kuruos turi atlikti valstybės narės, įskaitant bandymus;
jie taip pat turėtų būti susiję su: taisyklėmis dėl patikrų siekiant patikrinti, ar vykdomos kompleksinės paramos pareigos, atlikimo; išsamiomis procedūrinėmis ir techninėmis taisyklėmis, susijusiomis su administracinių nuobaudų apskaičiavimu ir taikymu kompleksinės paramos reikalavimų nesilaikymo atveju; taisyklėmis, susijusiomis su valstybių narių Komisijai perduodama informacija, kaip nurodyta 104 straipsnyje; ir priemonėmis, kuriomis užtikrinamas Sąjungos teisės taikymas tais atvejais, kai jam gali trukdyti su nacionaline valiuta susijusi išskirtinė monetarinė praktika;
(99)
be to, Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti susiję su: BŽŪP būdingais stebėsenos ir vertinimo rodikliais; taisyklėmis dėl informacijos, kurią valstybės narės turi pateikti Komisijai BŽŪP stebėsenos ir įvertinimo tikslais; taisyklėmis dėl paramos iš fondų gavėjų sąrašo skelbimo forma ir tvarkaraščiu, vienodu paramos gavėjų informavimo apie tai, kad jų duomenys bus skelbiami viešai, nuostatų taikymu, bei Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimu skelbiant paramos iš fondų gavėjų sąrašą;
(100)
patariamoji procedūra turėtų būti taikoma kai kuriems įgyvendinimo aktams priimti. Įgyvendinimo aktų, susijusių su Komisijos atliekamu sumų apskaičiavimu, atveju patariamąja procedūra Komisijai suteikiama galimybė prisiimti visą atsakomybę už biudžeto valdymą ir siekiama didesnio veiksmingumo, nuspėjamumo ir spartos, atsižvelgiant į terminus ir biudžeto procedūras. Įgyvendinimo aktų dėl valstybėms narėms išmokėtų išmokų ir sąskaitų patvirtinimo procedūros vykdymo atveju patariamąja procedūra Komisijai suteikiama galimybė prisiimti visą atsakomybę už biudžeto valdymą ir nacionalinių mokėjimo agentūrų metinių finansinių ataskaitų tikrinimą siekiant šias ataskaitas patvirtinti arba, jei išlaidos neatitinka Sąjungos taisyklių, neskirti Sąjungos finansavimo šioms išlaidoms padengti. Kitais atvejais priimant įgyvendinimo aktus turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra;
(101)
Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti įgyvendinimo aktus netaikant Reglamento (ES) Nr. 182/2011 dėl EŽŪGF išlaidoms skiriamo grynojo likučio nustatymo ir papildomų išmokų išmokėjimo arba išskaitymų atlikimo pagal mėnesinių išmokų tvarką;
(102)
kadangi pereinant nuo šiuo reglamentu panaikintų reglamentų sistemų prie šiuo reglamentu nustatytos sistemos gali kilti praktinių ir specifinių problemų, turėtų būti numatyta, kad Komisija priima būtinas ir tinkamai pagrįstas priemones;
(103)
siekiant skubiai parengti sklandų numatytų priemonių įgyvendinimą, šis reglamentas turėtų įsigalioti jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną;
(104)
kadangi pagal šį reglamentą finansuojamų kaimo plėtros programų programavimo laikotarpis prasideda 2014 m. sausio 1 d., šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo tos dienos. Tačiau, kadangi žemės ūkio finansiniai metai apima patirtas išlaidas ir gautas pajamas, pateiktas fondų biudžete mokėjimo agentūrų atitinkamais „N“ finansiniais metais, prasidedančiais „N-1“ metų spalio 16 d. ir pasibaigiančių „N“ metų spalio 15 d., nuostatos, susijusios su mokėjimo agentūrų akreditacija ir akreditacijos atšaukimu ir su koordinavimo įstaigomis bei Komisijos atitinkamais įgaliojimais, finansiniu fondų valdymu, tokiu kaip viršutinėmis biudžeto ribomis, rezervu dėl krizės žemės ūkio sektoriuje, finansine disciplina ir asignuotųjų įplaukų priskyrimu, turėtų būti taikomos nuo ankstesnės datos, kuri sutampa su 2014 finansinių metų pradžios (t. y. 2013 m. spalio 16 d.) data. Dėl tos pačios priežasties, nuostatos susijusios su procedūra dėl mėnesinių mokėjimų, kuriuos Komisija atlieka valstybėms narėms, ir mokėjimo agentūrų mokėjimo terminų laikymusi, turėtų būti taikomos išlaidoms, patiriamoms nuo 2014 finansinių metų pradžios (t. y. 2013 m. spalio 16 d.);
(105)
buvo konsultuotasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu ir jis priėmė nuomonę (28);
(106)
kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl jo ir kitų BŽŪP priemonių sąsajų ir dėl ribotų išsiplėtusios Sąjungos valstybių narių finansinių išteklių tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, pasinaudojus Sąjungos daugiamete finansavimo garantija ir finansavimą skiriant prioritetinėms sritims, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 3 dalyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
TAIKYMO SRITIS IR TERMINŲ APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Taikymo sritis
Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės dėl:
a)
Bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) išlaidų, įskaitant kaimo plėtros išlaidas, finansavimo;
b)
ūkių konsultavimo sistemos;
c)
valdymo ir kontrolės sistemų, kurias turi įdiegti valstybės narės;
d)
kompleksinės paramos sistemos;
e)
sąskaitų patvirtinimo.
2 straipsnis
Šiame reglamente vartojami terminai
1. Šiame reglamente:
a) ūkininkas- ūkininkas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 1307/2013 4 straipsnyje;
b) žemės ūkio veikla- žemės ūkio veikla, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 1307/2013 4 straipsnyje;
c) žemės ūkio paskirties žemė- žemės ūkio paskirties žemė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 1307/2013 4 straipsnyje;
d) valda- valda, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 1307/2013 4 straipsnyje, išskyrus tai, kas numatyta 91 straipsnio 3 dalyje;
e) tiesioginės išmokos- tiesioginės išmokos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 1307/2013 1 straipsnyje;
f) žemės ūkio sektorių teisės aktai- visi taikytini aktai, priimti pagal BŽŪP remiantis SESV 43 straipsniu, taip pat atitinkamais atvejais, visus deleguotuosius aktus arba įgyvendinimo aktus, priimtus remiantis tokiais aktais, ir Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 antra dalis tiek, kiek ji taikoma EŽŪFKP;
g) pažeidimas- pažeidimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalyje.
2. BŽŪP finansavimo, valdymo ir stebėsenos tikslais, force majeure ir išimtinės aplinkybės gali visų pirma būti pripažįstamos tokiais atvejais kaip:
a)
paramos gavėjo mirtis;
b)
ilgalaikis paramos gavėjo profesinis nedarbingumas;
c)
didelė gaivalinė nelaimė, turinti didelį poveikį valdai;
d)
gyvuliams skirtų pastatų valdoje sugriuvimas dėl nelaimingo atsitikimo;
e)
epizootinė arba augalų liga, kuria atitinkamai serga dalis paramos gavėjo gyvulių ar pasėlių arba visi jo gyvuliai ar pasėliai;
f)
visos valdos arba didelės jos dalies ekspropriacija, jei ta ekspropriacija negalėjo būti numatyta paraiškos pateikimo dieną.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS DĖL ŽEMĖS ŪKIO FONDŲ
I SKYRIUS
Žemės ūkio fondai
3 straipsnis
Žemės ūkio išlaidų finansavimo fondai
1. Siekiant pasiekti SESV apibrėžtus BŽŪP tikslus įvairios tos politikos priemonės, įskaitant kaimo plėtros priemones, finansuojamos iš:
a)
Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF);
b)
ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪKFP).
2. EŽŪGF ir EŽŪFKP (toliau - fondai) finansuojami iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto (toliau - Sąjungos biudžetas).
4 straipsnis
EŽŪGF išlaidos
1. EŽŪGF pagal pasidalijamojo valdymo principą valdo valstybės narės ir Sąjunga. Jo lėšomis finansuojamos šios išlaidos, jei jos patiriamos laikantis Sąjungos teisės:
a)
priemonių, kuriomis reguliuojamos ar remiamos žemės ūkio rinkos, įgyvendinimo išlaidos;
b)
pagal BŽŪP numatytos tiesioginės išmokos ūkininkams;
c)
Sąjungos finansinis įnašas remiant priemones, kuriomis Sąjungos vidaus rinkoje ir trečiosiose valstybėse skleidžiama informacija apie žemės ūkio produktus ir šie produktai remiami, ir kurių ėmėsi valstybės narės pagal Komisijos atrinktas programas, išskyrus 5 straipsnyje nurodytas programas;
d)
Sąjungos finansinis įnašas remiant Sąjungos vaisių ir daržovių vartojimo skatinimo mokyklose programą, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 23 straipsnyje, ir priemones, susijusias su gyvūnų ligomis ir vartotojų pasitikėjimo praradimu, atitinkamai nurodytas to reglamento 155 straipsnyje.
2. EŽŪGF lėšomis tiesiogiai ir pagal Sąjungos teisę finansuojamos šios išlaidos:
a)
žemės ūkio produktų rėmimo, vykdomo tiesiogiai Komisijos arba per tarptautines organizacijas, išlaidos;
b)
pagal Sąjungos teisę taikomų priemonių, skirtų žemės ūkio genetinių išteklių išsaugojimui, apibūdinimui, rinkimui ir naudojimui užtikrinti, įgyvendinimo išlaidos;
c)
žemės ūkio apskaitos informacinių sistemų sukūrimo ir priežiūros išlaidas;
d)
žemės ūkio tyrimų sistemų, įskaitant žemės ūkio valdų struktūros tyrimus, išlaidos.
5 straipsnis
EŽŪFKP išlaidos
EŽŪFKP pagal pasidalijamojo valdymo principą valdo valstybės narės ir Sąjunga, o jo lėšomis finansuojamas Sąjungos finansinis įnašas remiant kaimo plėtros programas, skiriamas pagal Sąjungos teisę dėl paramos kaimo plėtrai.
6 straipsnis
Kitos išlaidos, įskaitant techninę pagalbą
Fondų lėšomis gali būti, pagal mastą, kuriuo jie susiję, tiesiogiai, Komisijos iniciatyva ir (arba) jos vardu finansuojamos parengiamosios, stebėsenos, administracinės ir techninės paramos veikla, taip pat vertinimo, audito ir tikrinimo priemonės, reikalingos BŽŪP įgyvendinti. Tas priemones visų pirma sudaro:
a)
BŽŪP analizės, valdymo, stebėsenos, keitimosi informacija ir įgyvendinimo priemonės, taip pat su kontrolės sistemų įgyvendinimu ir technine bei administracine pagalba susijusios priemonės;
b)
priemonės, kuriomis Komisija galėtų įsigyti palydovinių nuotraukų, reikalingų atliekant patikras pagal 21 straipsnį;
c)
Komisijos taikomos nuotolinio stebėjimo technologijomis grindžiamos priemonės, naudojamos žemės ūkio ištekliams stebėti pagal 22 straipsnį;
d)
priemonės, kuriomis palaikomi ir plėtojami fondų, kurių lėšomis finansuojama BŽŪP, finansiniam valdymui skirti informavimo, susisiekimo, stebėsenos ir kontrolės metodai bei techninės priemonės;
e)
informacijos apie BŽŪP teikimas pagal 45 straipsnį;
f)
BŽŪP tyrimai ir fondų lėšomis finansuojamų priemonių vertinimas, įskaitant vertinimo metodų tobulinimą ir keitimąsi informacija apie praktiką BŽŪP srityje;
g)
prireikus vykdomosios agentūros, įsteigtos pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 58/2003 (29) ir veikiančios BŽŪP srityje;
h)
su informacijos sklaida, informuotumo didinimu, bendradarbiavimo skatinimu ir keitimusi patirtimi Sąjungos lygiu susijusios priemonės, kurių imamasi kaimo plėtros srityje, įskaitant suinteresuotųjų šalių tinklų kūrimą;
i)
priemonės, reikalingos pagal Sąjungos kokybės politiką kuriant, registruojant ir saugant logotipus ir saugant su jais susijusias intelektinės nuosavybės teises, taip pat būtinas informacinių technologijų (IT) vystymas.
II SKYRIUS
Mokėjimo agentūros ir kitos įstaigos
7 straipsnis
Mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimas ir akreditavimo atšaukimas
1. Mokėjimo agentūros - valstybių narių departamentai arba įstaigos, atsakingi už 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytų išlaidų valdymą ir kontrolę.
Šių užduočių, išskyrus mokėjimą, vykdymas gali būti deleguojamas.
2. Valstybės narės mokėjimo agentūromis akredituoja departamentus arba įstaigas, kurie turi administracinę organizacinę struktūrą ir vidaus kontrolės sistemą, kuriomis pakankamai garantuojama, kad mokėjimai būtų teisėti ir tvarkingi bei tinkamai apskaitomi. Šiuo tikslu mokėjimo agentūros įvykdo būtiniausias akreditavimo sąlygas vidaus aplinkos, kontrolės veiklos, informacijos bei ryšių ir stebėsenos atžvilgiu, nustatytas Komisijos pagal 8 straipsnio 1 dalies a punktą.
Kiekviena valstybė narė, atsižvelgdama į savo konstitucines nuostatas, sumažina akredituotų mokėjimo agentūrų skaičių iki ne daugiau kaip vienos nacionaliniu lygmeniu arba, kai taikoma, iki vienos regionui. Tačiau jei mokėjimo agentūros yra įsteigtos regioniniu lygiu, valstybės narės dar akredituoja ir nacionalinio lygio mokėjimo agentūrą, skirtą toms pagalbos sistemoms, kurios pagal savo pobūdį turi būti valdomos nacionaliniu lygmeniu, arba perduoda šių sistemų valdymą savo regioninėms mokėjimo agentūroms.
Nukrypdamos nuo antros pastraipos valstybės narės gali išlaikyti tam tikrą mokėjimo agentūrų, kurios buvo akredituotos iki 2013 m. gruodžio 20 d., skaičių.
Iki 2016 m. pabaigos Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl mokėjimo agentūrų sistemos veikimo Sąjungoje, prie kurios prireikus pridedami pasiūlymai dėl teisės aktų.
3. Iki metų, einančių po atitinkamų finansinių metų, vasario 15 d. už akredituotą mokėjimo agentūrą atsakingas asmuo parengia:
a)
išlaidų, patirtų vykdant jų akredituotoms mokėjimo agentūroms patikėtas užduotis, metines finansines ataskaitas kartu su joms patvirtinti pagal 51 straipsnį reikalinga informacija;
b)
valdymo deklaraciją dėl finansinių ataskaitų išsamumo, tikslumo ir teisingumo ir tinkamo vidaus kontrolės sistemų veikimo, grindžiamą objektyviais kriterijais, taip pat dėl pagrindinių sandorių teisėtumo bei tvarkingumo;
c)
metinę galutinių audito ataskaitų ir atliktų patikrinimų santrauką, įskaitant sistemose nustatytų klaidų ir trūkumų pobūdžio bei masto analizę, taip pat taisomuosius veiksmus, kurių turi būti imtasi ar kurie yra planuojami.
Atitinkamai valstybei narei pateikus pranešimą, vasario 15 d. terminą Komisija išimties tvarka gali pratęsti vėliausiai iki kovo 1 d.
4. Jeigu akredituota daugiau kaip viena mokėjimo agentūra, valstybė narė paskiria viešąją įstaigą (toliau - koordinavimo įstaiga), kuriai paveda šias užduotis:
a)
surinkti informaciją, kuri turi būti teikiama Komisijai, ir nusiųsti ją Komisijai;
b)
imtis veiksmų arba prireikus juos koordinuoti, siekiant pašalinti bendro pobūdžio pažeidimus ir Komisiją nuolat informuoti apie tolesnę tų veiksmų eigą;
c)
skatinti ir, kai įmanoma, užtikrinti nuoseklų Sąjungos taisyklių taikymą.
Koordinavimo įstaigai valstybės narės suteikia specialią akreditaciją dėl pirmos pastraipos a punkte nurodytos finansinės informacijos tvarkymo.
5. Jeigu akredituota mokėjimo agentūra neatitinka arba nebeatitinka vieno ar kelių 2 dalyje nurodytų akreditavimo kriterijų, valstybė narė savo iniciatyva arba Komisijos prašymu atšaukia tą akreditaciją, išskyrus tuos atvejus, kai mokėjimo agentūra per laikotarpį, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemos mastą, įgyvendina reikiamus pakeitimus.
6. Mokėjimo agentūros valdo ir užtikrina su viešosios intervencijos priemonėmis, už kurias jos atsakingos, susijusių veiksmų kontrolę ir joms tenka visa atsakomybė šioje srityje.
8 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
1. Siekiant užtikrinti patikimą 7 straipsnyje numatytos sistemos veikimą, Komisijai pagal 111 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
atitinkamai 7 straipsnio 2 dalyje ir 7 straipsnio 4 dalyje nurodytų mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditacijos būtiniausių sąlygų;
b)
mokėjimo agentūrų pareigų dėl viešosios intervencijos priemonių, taip pat taisyklių, susijusių su jų valdymo ir kontrolės įgaliojimų turiniu.
2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles dėl:
a)
akreditacijos mokėjimo agentūroms ir koordinavimo įstaigoms suteikimo, atšaukimo ir peržiūrėjimo procedūrų, taip pat mokėjimo agentūrų akreditacijos priežiūros procedūrų;
b)
mokėjimo agentūrų darbo ir valdymo deklaracijos patikros taisyklių;
c)
koordinavimo įstaigos veikimo ir informacijos perdavimo Komisijai, kaip nurodyta 7 straipsnio 4 dalyje.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
9 straipsnis
Sertifikavimo įstaigos
1. Sertifikavimo įstaiga - valstybės narės paskirta viešoji arba privačioji audito įstaiga. Tais atvejais kai ji yra privačioji audito įstaiga ir Sąjungos arba nacionalinėje teisėje yra įtvirtintas atitinkamas reikalavimas, valstybė narė ją atrenka laikydamasi viešųjų pirkimų procedūros. Ji teikia nuomonę, parengtą pagal tarptautiniu mastu pripažintus audito standartus, ar mokėjimo agentūros metinės finansinės ataskaitos yra išsamios, tikslios ir teisingos, ar tinkamai veikia jos vidaus kontrolės sistema ir ar išlaidos, kurias Komisijos prašyta kompensuoti, atitinka teisėtumo bei tvarkingumo reikalavimus. Toje nuomonėje taip pat nurodoma, ar atlikus patikrinimą kilo abejonių dėl valdymo deklaracijoje pateiktų teiginių.
Sertifikavimo įstaiga turi turėti būtiną techninę kompetenciją. Veiklos požiūriu ji yra nepriklausoma nuo atitinkamos mokėjimo agentūros ir koordinavimo įstaigos, taip pat nuo tą agentūrą akreditavusios valdžios institucijos.
2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles dėl sertifikavimo įstaigų užduočių, įskaitant patikras, ir dėl sertifikatų, ataskaitų bei kartu pateikiamų dokumentų, kuriuos tos įstaigos turi parengti. Atsižvelgiant į poreikį užtikrinti kuo efektyvesnį sandorių tikrinimą ir profesionalų auditą, laikantis integruoto požiūrio, įgyvendinimo aktais taip pat nustatoma:
a)
audito principai, kuriais grindžiamos sertifikavimo įstaigų nuomonės, įskaitant rizikos vertinimą, vidaus kontrolę ir reikiamą audito įrodymų lygį;
b)
audito metodai, kuriais turi naudotis sertifikavimo įstaigos, teikdamos savo nuomones, atsižvelgiant į tarptautinius audito standartus, įskaitant, kai taikytina, naudojimąsi kiekvienos grupės atskiruoju integruotu mėginiu ir, kai taikytina, galimybę dalyvauti mokėjimo agentūrų atliekamose patikrose vietoje.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
10 straipsnis
Mokėjimo agentūrų mokėjimų priimtinumas
Sąjunga gali finansuoti 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytas išlaidas tik tuo atveju, jei jas patyrė akredituotos mokėjimo agentūros.
11 straipsnis
Viso dydžio išmokos išmokėjimas paramos gavėjams
Jei Sąjungos teisėje aiškiai nenurodyta kitaip, išmokos, susijusios su šiame reglamente numatytu finansavimu, paramos gavėjams išmokamos viso dydžio.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
ŪKIŲ KONSULTAVIMO SISTEMA
12 straipsnis
Principas ir taikymo sritis
1. Valstybės narės nustato sistemą konsultacijoms paramos gavėjams žemės valdymo ir ūkio valdymo klausimais teikti (toliau - ūkių konsultavimo sistema), kuri valdoma paskirtų viešųjų įstaigų ir (arba) atrinktų privačiųjų įstaigų.
2. Ūkių konsultavimo sistema apima bent:
a)
pareigas ūkio lygiu, atsirandančias pagal teisės aktais nustatytus valdymo reikalavimus ir geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartus, kaip nustatyta VI antraštinės dalies I skyriuje;
b)
klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje, ir žemės ūkio paskirties žemės laikymą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkte;
c)
priemones ūkių lygiu, numatytas pagal kaimo plėtros programas, kuriomis siekiama ūkio modernizavimo, konkurencingumo didinimo, sektorių integravimo, inovacijų, rinkos orientavimo ir verslumo skatinimo;
d)
reikalavimus paramos gavėjų lygiu, kaip nustatyta valstybių narių Direktyvos 2000/60/EB 11 straipsnio 3 dalies įgyvendinimo tikslais;
e)
reikalavimus paramos gavėjų lygiu, kaip nustatyta valstybių narių Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 55 straipsnio įgyvendinimo tikslais, visų pirma reikalavimą, nurodytą Direktyvos 2009/128/EB14 straipsnyje, siekiant laikytis bendrųjų integruotos kenkėjų kontrolės principų.
3. Ūkių konsultavimo sistema taip pat gali apimti visų pirma:
a)
ūkių pertvarkymo skatinimą ir jų ekonominės veiklos įvairinimą;
b)
rizikos valdymą ir atitinkamų prevencinių veiksmų, kurių imamasi gaivalinių nelaimių, katastrofų ir gyvūnų bei augalų ligų atveju, įdiegimą;
c)
nacionalinės teise nustatytus būtiniausius reikalavimus, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 3 dalyje ir 29 straipsnio 2 dalyje;
d)
informaciją, susijusią su klimato kaitos švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologinės įvairovės ir vandens apsaugos, kaip nurodyta šio reglamento I priede.
13 straipsnis
Specialieji su ūkių konsultavimo sistema susiję reikalavimai
1. Valstybės narės užtikrina, kad ūkių konsultavimo sistemoje dirbantys konsultantai būtų tinkamos kvalifikacijos ir reguliariai mokomi.
2. Valstybės narės užtikrina konsultavimo ir patikrų atskyrimą. Tuo atžvilgiu, nepažeisdamos nacionalinės teisės dėl galimybės visuomenei susipažinti su dokumentais, valstybės narės užtikrina, kad 12 straipsnio 1 dalyje nurodytos atrinktos ir paskirtos įstaigos neatskleistų asmens arba privačios informacijos ir duomenų, kuriuos jos gauna vykdydamos konsultacinę veiklą, asmenims, kurie nėra atitinkamą valdą valdantys paramos gavėjai, išskyrus taisyklių nesilaikymą arba pažeidimus, kuriuos jie nustato vykdydami savo veiklą, kuriai taikomas Sąjungos ar nacionalinėje teisėje nustatyta pareiga informuoti valdžios institucijas, ypač nusikalstamų veikų atveju.
3. Atitinkama nacionalinė valdžios institucija pirmiausia elektroninėmis priemonėmis potencialiam paramos gavėjui pateikia atitinkamą 12 straipsnio 1 dalyje nurodytų atrinktų ir paskirtų įstaigų sąrašą.
14 straipsnis
Galimybė naudotis ūkių konsultavimo sistema
Paramos gavėjai ir ūkininkai, kurie negauna paramos pagal BŽŪP, gali savanoriškai naudotis ūkių konsultavimo sistema.
Tačiau, nedarant poveikio 99 straipsnio 2 dalies ketvirtai pastraipai, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais, gali nustatyti paramos gavėjų, kurie turi pirmenybę naudotis ūkių konsultavimo sistema, kategorijas, įskaitant tinklus, kurie veikia naudodami ribotus išteklius, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 53, 55 ir 56 straipsniuose.
Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad pirmenybė būtų teikiama ūkininkams, kurie turi mažiausiai galimybių naudotis kitomis nei pagal ūkininkų konsultavimo sistemą teikiamomis konsultavimo paslaugomis.
Ūkių konsultavimo sistema užtikrina, kad paramos gavėjai turėtų galimybę gauti konsultacijas atsižvelgiant į konkrečią jų valdos padėtį.
15 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus dėl taisyklių, kuriomis užtikrinamas vienodas ūkių konsultavimo sistemos įgyvendinimas, kad ta sistema veiktų visu pajėgumu.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
FINANSINIS FONDŲ VALDYMAS
I SKYRIUS
EŽŪGF
1 skirsnis
Išlaidų finansavimas
16 straipsnis
Viršutinė biudžeto riba
1. Metinę viršutinę EŽŪGF išlaidų ribą sudaro tuo tikslu Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 nustatytos didžiausios sumos.
2. Jeigu Sąjungos teisėje numatoma, kad iš 1 dalyje nurodytų sumų turi būti atskaičiuojamos arba prie jų pridedamos sumos, Komisija priima įgyvendinimo aktus netaikydama 116 straipsnyje nurodytos procedūros, kuriais nustato grynąjį EŽŪGF išlaidų likutį, remiantis Sąjungos teisėje nurodytais duomenimis.
17 straipsnis
Mėnesinės išmokos
1. Asignavimus, reikalingus 4 straipsnio 1 dalyje nurodytoms išlaidoms padengti, valstybėms narėms Komisija skiria mėnesinėmis išmokomis, remdamasi akredituotų mokėjimo agentūrų per ataskaitinį laikotarpį patirtomis išlaidomis.
2. Kol Komisija perves mėnesines išmokas, išlaidoms apmokėti reikalingus išteklius sutelkia valstybės narės, atsižvelgdamos į savo akredituotų mokėjimo agentūrų poreikius.
18 straipsnis
Mėnesinių išmokų mokėjimo tvarka
1. Nedarant poveikio 51 ir 52 straipsnių taikymui, Komisija išmoka mėnesines išmokas išlaidoms, kurias per ataskaitinį mėnesį patiria akredituotos mokėjimo agentūros, padengti.
2. Mėnesinės išmokos kiekvienai valstybei narei išmokamos ne vėliau kaip antro mėnesio, einančio po to mėnesio, kurį buvo patirtos išlaidos, trečią darbo dieną.
Spalio 1 d.-spalio 15 d. valstybių narių patirtos išlaidos priskiriamos spalio mėnesį patirtoms išlaidoms. Spalio 16 d. - spalio 31 d. patirtos išlaidos priskiriamos lapkričio mėnesį patirtoms išlaidoms.
3. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl mėnesinių išmokų, kurias ji atlieka, remdamasi valstybių narių pateikta išlaidų deklaracija bei pagal 102 straipsnio 1 dalį pateikta informacija ir atsižvelgdama į pagal 41 straipsnį taikomą išmokų sumažinimą ar jų mokėjimo sustabdymą arba kitus koregavimus. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
4. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus netaikant 116 straipsnyje nurodytos procedūros, kuriais nustato papildomas išmokas arba išskaitymus. Tokiais atvejais 116 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui apie tai pranešama kitame jo posėdyje.
19 straipsnis
Administracinės ir personalo sąnaudos
Valstybių narių ir EŽŪGF paramos gavėjų patirtos administracinės ir personalo sąnaudos nefinansuojamos iš fondo lėšų.
20 straipsnis
Viešosios intervencijos išlaidos
1. Kai pagal bendrą rinkų organizavimą suma už vienetą valstybės intervencijos atžvilgiu nenustatyta, EŽŪGF atitinkamą priemonę finansuoja visoje Sąjungoje taikydamas vienodas standartines sumas; visų pirma tai pasakytina apie valstybių narių lėšas, naudojamas produktų supirkimui, materialinio pobūdžio veiksmams, susijusiems su saugojimu, ir, prireikus, intervencinių produktų perdirbimui finansuoti.
2. Siekiant užtikrinti viešosios intervencijos išlaidų finansavimą, EŽŪGF lėšomis Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
priemonių, kurios atitinka Sąjungos finansavimo ir kompensavimo sąlygas, rūšies;
b)
atitikties reikalavimams sąlygų ir apskaičiavimo metodų, nustatomų remiantis mokėjimo agentūrų faktiškai surinkta informacija, arba Komisijos nustatytomis fiksuotomis sumomis arba žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytomis fiksuotomis arba nefiksuotomis sumomis.
3. Siekiant užtikrinti tinkamą į Sąjungos biudžetą įtrauktų EŽŪGF skirtų asignavimų valdymą, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės dėl su viešąja intervencija susijusių veiksmų vertinimo, priemonių, taikytinų produktų, kuriems taikoma viešoji intervencija, praradimo arba sugadinimo atvejais, ir finansuotinų sumų nustatymo.
4. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato 1 dalyje nurodytas sumas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
21 straipsnis
Palydovinių nuotraukų įsigijimas
Komisija ir valstybės narės, atsižvelgdamos į kiekvienos valstybės narės parengtą specifikaciją, susitaria dėl patikroms reikalingų palydovinių nuotraukų sąrašo.
Komisija šias palydovines nuotraukas nemokamai teikia kontrolės įstaigoms arba paslaugų teikėjams, kuriuos tos įstaigos įgaliojo joms atstovauti.
Komisija išlieka tų palydovinių nuotraukų savininke ir, kai darbas užbaigiamas, jas susigrąžina. Ji taip pat gali numatyti, kad būtų atliekamas technologijų ir darbo metodų, taikomų žemės ūkio plotus tikrinant nuotolinio stebėjimo technologijomis, gerinimo darbas.
22 straipsnis
Žemės ūkio išteklių stebėsena
Pagal 6 straipsnio c punktą finansuojamomis priemonėmis Komisijai siekiama sudaryti galimybes:
a)
valdyti Sąjungos žemės ūkio rinkas pasauliniame kontekste;
b)
užtikrinti agrarinę ekonominę ir agrarinę aplinkosauginę žemės ūkio paskirties žemės, įskaitant agrarinį miškų ūkį, ir augalų būklės stebėseną, kad būtų galima atlikti apskaičiavimus, visų pirma derliaus ir žemės ūkio produkcijos atžvilgiu;
c)
keistis tokiais apskaičiavimais tarptautiniu lygiu, pvz., per Jungtinių Tautų organizacijų arba kitų tarptautinių agentūrų koordinuojamas iniciatyvas;
d)
padėti siekti pasaulio rinkų skaidrumo; ir
e)
užtikrinti agrometeorologinės sistemos technologinės pažangos stebėjimą.
Pagal 6 straipsnio c punktą finansuojamos priemonės yra skirtos duomenų, reikalingų BŽŪP įgyvendinti ir stebėti, įskaitant iš palydovų gautų duomenų ir meteorologinių duomenų, rinkimui ar pirkimui, geografinių duomenų infrastruktūros ir interneto svetainės sukūrimui, klimato sąlygų specialių tyrimų atlikimui, nuotoliniam stebėjimui, kuris pasitelkiamas vykdant dirvožemio būklės stebėseną, taip pat agrometeorologinių ir ekonometrinių modelių atnaujinimui. Jei reikia, tos priemonės įgyvendinamos bendradarbiaujant su nacionalinėmis laboratorijomis ir įstaigomis.
23 straipsnis
Įgyvendinimo įgaliojimai
Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustato:
a)
su pagal 6 straipsnio b ir c punktus vykdomu finansavimu susijusias taisykles,
b)
tvarką, pagal kurią įgyvendinamos 21 ir 22 straipsniuose nurodytos priemonės siekiant įgyvendinti nustatytus tikslus,
c)
palydovinių nuotraukų ir meteorologinių duomenų įsigijimo, didinimo ir naudojimo sistemą ir taikytinus darbų terminus.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
2 skirsnis
Biudžetinė drausmė
24 straipsnis
Viršutinės ribos laikymasis
1. Visais biudžetinės procedūros ir biudžeto vykdymo etapais su EŽŪGF išlaidomis susiję asignavimai neviršija 16 straipsnyje nurodytos sumos.
Visuose Komisijos pasiūlytuose ir Europos Parlamento bei Tarybos, vien Tarybos arba vien Komisijos priimtuose teisės aktuose, kurie daro įtaką EŽŪGF biudžetui, neviršijama 16 straipsnyje nurodyta suma.
2. Jei Sąjungos teisės aktuose viršutinė finansinė valstybės narės žemės ūkio išlaidų riba yra numatyta eurais, šios išlaidos kompensuojamos neviršijant minėtos nustatytos ribos eurais su būtinais koregavimais, jei taikomas 41 straipsnis.
3. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 7 straipsnyje nurodytos tiesioginių išmokų nacionalinės viršutinės ribos, patikslintos koregavimais, nurodytais šio reglamento 26 straipsnyje, laikomos viršutinėmis finansinėmis ribomis eurais.
25 straipsnis
Žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas
Žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas, skirtas suteikti papildomos paramos žemės ūkio sektoriui didelių krizių, kurios daro poveikį žemės ūkio gamybai ar paskirstymui, atveju (toliau - žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas), sudaromas kiekvienų metų pradžioje taikant tiesioginių išmokų sumažinimą su 26 straipsnyje nurodytu finansinės drausmės mechanizmu.
Bendra rezervo suma yra 2 800 mln. EUR, 2014-2020 m. laikotarpiui kasmet skiriant po 400 mln. EUR (2011 m. kainomis), kuri įtraukiama į Daugiametės finansinės programos 2 išlaidų kategoriją, kaip nustatyta Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 priede.
26 straipsnis
Finansinė drausmė
1. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 nustatytų su rinka susijusių išlaidų finansavimo ir tiesioginių išmokų metinių viršutinių ribų, nustatomas tiesioginių išmokų koregavimo koeficientas (toliau - koregavimo koeficientas) tuo atveju, kai pagal tą tarpinę viršutinę ribą finansuojamų priemonių finansavimo atitinkamais finansiniais metais prognozės rodo, kad taikytinos metinės ribos bus viršytos.
2. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pasiūlymą dėl koregavimo koeficiento ne vėliau kaip tų kalendorinių metų, kurių atžvilgiu taikomas tas koregavimo koeficientas, kovo 31 d.
3. Jei bet kuriais metais iki birželio 30 d. Europos Parlamentas ir Taryba nenustato koregavimo koeficiento, Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustato koregavimo koeficientą ir nedelsdama apie tai informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą. Tokie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
4. Iki gruodžio 1 d. Komisija, remdamasi turima nauja informacija, gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais pritaikomas pagal 2 arba 3 dalį nustatytas koregavimo koeficientas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
5. Nukrypdamos nuo Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalies ketvirtos pastraipos, valstybės narės kompensuoja pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalies į kitą laikotarpį perkeltus asignavimus galutiniams gavėjams, kuriems tais finansiniais metais, į kuriuos perkeliami asignavimai, taikomas koregavimo koeficientas, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje.
Pirmoje pastraipoje nurodytas kompensavimas taikomas tik tų valstybių narių galutiniams paramos gavėjams, kuriose prieš tai einančiais finansiniais metais taikyta finansinė drausmė.
6. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustato sąlygas ir terminus, taikomus asignavimams, perkeltiems pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 169 straipsnio 3 dalį, kad būtų galima finansuoti šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas išlaidas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
7. Taikant šį straipsnį, nustatant koregavimo koeficientą įtraukiama 25 straipsnyje nurodyta suma, skirta žemės ūkio sektoriaus krizių rezervui. Bet kuri suma, kuri iki finansinių metų pabaigos nėra paskirta kovos su krize priemonėms, išmokama pagal šio straipsnio 5 dalį.
27 straipsnis
Biudžetinės drausmės procedūra
1. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai kartu su N finansinių metų biudžeto projektu pateikia savo N-1, N ir N + 1 finansinių metų prognozes.
2. Jei rengiant N finansinių metų biudžeto projektą paaiškėja, kad esama rizikos, jog 16 straipsnyje nurodyta N finansinių metų suma bus viršyta, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai arba Tarybai pasiūlo priemones, kurios būtinos, kad ta suma nebūtų viršyta.
3. Bet kuriuo metu, jei Komisija mano, kad esama rizikos, jog 16 straipsnyje nurodyta suma bus viršyta ir kad ji pagal savo įgaliojimus negali imtis pakankamų priemonių padėčiai ištaisyti, ji pasiūlo kitas priemones, skirtas užtikrinti, kad ta suma nebūtų viršyta. Tas priemones tvirtina Taryba, jei atitinkamos priemonės teisinis pagrindas yra SESV 43 straipsnio 3 dalis, arba Europos Parlamentas ir Taryba, jei atitinkamos priemonės teisinis pagrindas yra SESV 43 straipsnio 2 dalis.
4. Jei N finansinių metų pabaigoje valstybių narių išlaidų kompensavimo prašymuose nurodytos sumos viršija arba tikėtina, kad viršys 16 straipsnyje nurodytą sumą, Komisija:
a)
pro rata ir neviršydama turimo biudžeto atsižvelgia į valstybių narių pateiktus prašymus ir priima įgyvendinimo aktus, kuriais preliminariai nustato atitinkamo mėnesio išmokų sumą;
b)
ne vėliau kaip iki N + 1 metų vasario 28 d. įvertina visų valstybių narių padėtį, susijusią su N finansiniais metais kiekvienai valstybei narei skirtu Sąjungos finansavimu;
c)
priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato bendrą Sąjungos finansavimo sumą, paskirstytą kiekvienai valstybei narei remiantis vieninga Sąjungos finansavimo norma, neviršydama mėnesinėms išmokoms skirto biudžeto;
d)
ne vėliau kaip išmokant N + 1 metų kovo mėnesio mėnesines išmokas, išmoka visas valstybėms narėms mokėtinas kompensacijas.
Pirmos pastraipos a ir c punktuose numatyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
28 straipsnis
Išankstinio perspėjimo ir stebėsenos sistema
Siekdama užtikrinti, kad nebūtų viršyta 16 straipsnyje nurodyta viršutinė biudžeto riba, Komisija įdiegia mėnesinę išankstinio perspėjimo ir stebėsenos sistemą, taikomą EŽŪGF išlaidoms.
Tuo tikslu, kiekvienų finansinių metų pradžioje Komisija šiuo tikslu nustato mėnesinių išlaidų įvertinimus, atitinkamais atvejais remdamasi paskutiniųjų trejų metų vidutinėmis mėnesio išlaidomis.
Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai teikia periodinę ataskaitą, kurioje išanalizuoja patirtų išlaidų raidą, palygindama ją su išlaidų įvertinimu ir pateikia prognozuojamo panaudojimo einamaisiais finansiniais metais vertinimą.
29 straipsnis
Referencinis keitimo kursas
1. Komisija, priimdama biudžeto projektą arba to projekto taisomąjį raštą, susijusį su žemės ūkio išlaidomis, EŽŪGF biudžeto sąmatai sudaryti naudoja vidutinį per paskutinįjį ketvirtį, pasibaigusį bent prieš 20 dienų iki dienos, kurią Komisija priima biudžeto dokumentą, rinkoje užregistruotą euro ir JAV dolerio kursą.
2. Komisija, priimdama taisomojo ir papildomo biudžeto projektą arba jo taisomąjį raštą tiek, kiek šie dokumentai yra susiję su 4 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų priemonių asignavimais, naudoja:
a)
vidutinį nuo praėjusių finansinių metų rugpjūčio 1 d. iki paskutiniojo ketvirčio, pasibaigusio bent prieš 20 dienų iki dienos, kurią Komisija priima biudžeto dokumentą, ir ne vėliau kaip einamųjų finansinių metų liepos 31 d., rinkoje faktiškai užregistruotą euro ir JAV dolerio kursą ir
b)
likusio finansinių metų laikotarpio prognozę - vidutinį per paskutinįjį ketvirtį, pasibaigusį bent prieš 20 dienų iki dienos, kurią Komisija priima biudžeto dokumentą, rinkoje faktiškai užregistruotą valiutos kursą.
II SKYRIUS
Ežūfkp
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos dėl ežūfkp
30 straipsnis
Dvigubo finansavimo draudimas
Išlaidoms, finansuojamoms pagal EŽŪFKP, negali būti suteiktas joks kitas finansavimas iš ES biudžeto.
31 straipsnis
Visoms išmokoms taikomos nuostatos
1. Remiantis Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 77 straipsnio 1 dalimi, Komisijos išmokamos EŽŪFKP įnašo išmokos, nurodytos šio reglamento 5 straipsnyje, neviršija biudžetinių įsipareigojimų.
Tos išmokos priskiriamos anksčiausiam atviram biudžetiniam įsipareigojimui.
2. Taikomas Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 84 straipsnis.
2 skirsnis
Kaimo plėtros programų finansavimas
32 straipsnis
EŽŪFKP finansinis įnašas
EŽŪFKP finansinis įnašas Kaimo plėtros programų išlaidoms nustatomas kiekvienai programai ir neviršija Sąjungos teisėje, reglamentuojančioje EŽŪFKP paramą kaimo plėtrai, nustatytų viršutinių ribų.
33 straipsnis
Biudžetiniai įsipareigojimai
Sąjungos biudžetiniams įsipareigojimams dėl kaimo plėtros programų taikomas Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 76 straipsnis.
3 skirsnis
Finansinis įnašas kaimo plėtros programoms
34 straipsnis
Mokėjimams pagal kaimo plėtros programas taikomos nuostatos
1. Asignavimai, reikalingi 5 straipsnyje nurodytoms išlaidoms finansuoti, valstybėms narėms skiriami kaip išankstinis finansavimas, tarpinės išmokos ir likutinė išmoka, kaip nurodyta šiame skirsnyje.
2. Bendra išankstinio finansavimo ir tarpinių išmokų suma neturi viršyti 95 % EŽŪFKP įnašo, skiriamo kiekvienai kaimo plėtros programai.
Kai pasiekiama 95 % viršutinė riba, valstybės narės ir toliau siunčia mokėjimo prašymus Komisijai.
35 straipsnis
Išankstinio finansavimo tvarka
1. Priėmusi sprendimą dėl kaimo plėtros programos patvirtinimo, Komisija valstybei narei išmoka pradinę išankstinio finansavimo sumą už visą programavimo laikotarpį. Ši pradinė išankstinio finansavimo suma mokama tokiomis dalinėmis išmokomis:
a)
2014 m. - 1 % viso programavimo laikotarpio EŽŪFKP paramos programai sumos ir 1,5 % viso programavimo laikotarpio EŽŪFKP paramos programai sumos, jeigu valstybė narė gauna finansinę paramą nuo 2010 m. ar pagal SESV 122, 143 straipsnius arba paramą iš Europos finansinio stabilumo fondo (EFSF), arba jeigu 2013 m. gruodžio 31 d. ji gauna finansinę paramą pagal SESV 136 ir 143 straipsnius;
b)
2015 m. - 1 % viso programavimo laikotarpio EŽŪFKP paramos programai sumos ir 1,5 % viso programavimo laikotarpio EŽŪFKP paramos programai sumos, jeigu valstybė narė gauna finansinę paramą nuo 2010 m. pagal SESV 122 ir 143 straipsnius arba paramą iš EFSF, arba jeigu 2014 m. gruodžio 31 d. ji gauna finansinę paramą pagal SESV 136 ir 143 straipsnius;
c)
2016 m. - 1 % viso programavimo laikotarpio EŽŪFKP paramos programai sumos.
Jeigu kaimo plėtros programa patvirtinama 2015 m. ar vėliau, ankstesnės dalinės išmokos išmokamos patvirtinimo metais.
2. Komisijai sugrąžinama visa išmokėta išankstinio finansavimo suma, jeigu per 24 mėnesius nuo pirmosios išankstinio finansavimo sumos dalinės išmokos išmokėjimo nepatiriama jokių išlaidų ir neatsiunčiama nė viena kaimo plėtros programos išlaidų deklaracija.
3. Palūkanos nuo išankstinio finansavimo sumos yra skiriamos atitinkamai kaimo plėtros programai ir išskaičiuojamos iš galutinėje išlaidų deklaracijoje nurodytos viešųjų išlaidų sumos.
4. Visa išankstinio finansavimo suma patvirtinama laikantis šio reglamento 51straipsnyje nurodytos procedūros prieš pasibaigiant kaimo plėtros programai.
36 straipsnis
Tarpinės išmokos
1. Tarpinės išmokos mokamos kiekvienai kaimo plėtros programai. Jos apskaičiuojamos su kiekviena priemone susijusioms viešosioms išlaidoms taikant tai priemonei nustatytą bendro finansavimo normą kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 59 straipsnyje.
2. Atsižvelgdama į turimus išteklius, Komisija atsižvelgdama į pagal 41 straipsnyje taikomus sumažinimus ir sustabdymus, išmoka tarpines išmokas, skirtas akredituotų mokėjimo agentūrų išlaidoms, patirtoms įgyvendinant programas kompensuoti.
3. Kiekviena tarpinė išmoka Komisijos išmokama tik tuo atveju, jei įvykdomi šie reikalavimai:
a)
pagal 102 straipsnio 1 dalies c punktą Komisijai yra perduota akredituotos mokėjimo agentūros pasirašyta išlaidų deklaracija;
b)
per visą atitinkamos programos vykdymo laikotarpį neviršijama bendra kiekvienai priemonei skirto EŽŪFKP finansinio įnašo suma;
c)
Komisijai perduota paskutinė metinė kaimo plėtros programos įgyvendinimo pažangos ataskaita.
4. Jeigu nors vienas iš 3 dalyje nustatytų reikalavimų nėra įvykdytas, Komisija nedelsdama apie tai praneša akredituotai mokėjimo agentūrai arba koordinavimo įstaigai, jei tokia paskirta. Jeigu nesilaikoma nors vieno iš 3 dalies a arba c punkte nustatytų reikalavimų, išlaidų deklaracija laikoma nepriimtina.
5. Komisija tarpines išmokas išmoka per 45 dienas nuo išlaidų deklaracijos, atitinkančios šio straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus, užregistravimo, nedarant poveikio 51 ir 52 straipsnių taikymui.
6. Akredituotos mokėjimo agentūros parengia ir tiesiogiai arba, jei yra paskirta koordinavimo įstaiga, per ją kaip per tarpininką Komisijai pateikia su kaimo plėtros programomis susijusių išlaidų tarpines deklaracijas per laikotarpius, kuriuos nustato Komisija.
Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato laikotarpius, per kuriuos akredituotos mokėjimo agentūros pateikia tas išlaidų tarpines deklaracijas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Išlaidų deklaracijose nurodomos išlaidos, kurias mokėjimo agentūros patyrė per kiekvieną atitinkamą laikotarpį. Tačiau tais atvejais, kai Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65 straipsnio 9 dalyje nurodytos išlaidos Komisijai atitinkamu laikotarpiu negali būti deklaruotos, nes Komisija dar nėra patvirtinusi programos dalinių pakeitimų, jos gali būti deklaruotos vėlesniais laikotarpiais.
Tarpinės išlaidų, patirtų nuo spalio 16 d., deklaracijos priskiriamos ateinančių metų biudžetui.
7. Taikomas Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 83 straipsnis.
37 straipsnis
Likučio išmokėjimas ir programos užbaigimas
1. Gavusi paskutinę metinę kaimo plėtros programos įgyvendinimo pažangos ataskaitą, Komisija, atsižvelgdama į turimus išteklius, išmoka likutį, remdamasi galiojančiu finansiniu planu, paskutinių atitinkamos kaimo plėtros programos vykdymo metų metinėmis finansinėmis ataskaitomis ir atitinkamu sprendimu dėl sąskaitų patvirtinimo. Tos sąskaitos Komisijai pateikiamos ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo išlaidų atitikties galutinės datos, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65 straipsnio 2 dalyje, jose nurodomos mokėjimo agentūros išlaidos, patirtos iki paskutinės išlaidų tinkamumo dienos.
2. Likutis išmokamas ne vėliau kaip per 6 mėnesius nuo tada, kai Komisija šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją ir dokumentus pripažįsta priimtinais, ir patvirtinama paskutinė metinė sąskaita. Nedarant poveikio 38 straipsnio 5 daliai, Komisija per šešis mėnesius panaikina po likučio išmokėjimo vis dar prisiimtus įsipareigojimus dėl sumų.
3. Jei per 1 dalyje nustatytą laikotarpį Komisijai neatsiunčiama paskutinė metinė pažangos ataskaita ir paskutiniųjų programos vykdymo metų sąskaitoms patvirtinti reikalingi dokumentai, įsipareigojimai dėl likučio yra automatiškai panaikinami pagal 38 straipsnį.
38 straipsnis
Automatiškas su kaimo plėtros programomis susijusių įsipareigojimų panaikinimas
1. Komisija automatiškai panaikina bet kurią kaimo plėtros programai skirto biudžetinio įsipareigojimo dalį, kuri nebuvo panaudota išankstiniam finansavimui ar tarpinėms išmokoms arba kurios atžvilgiu Komisijai nebuvo pateikta 36 straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus atitinkančių išlaidų, patirtų iki trečiųjų metų, einančių po biudžetinio įsipareigojimo metų, gruodžio 31 d., deklaracija.
2. Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65 straipsnio 2 dalyje nurodytą paskutinę išlaidų tinkamumo dieną nepanaudota biudžetinių įsipareigojimų dalis, dėl kurios per šešis mėnesius nuo tos dienos nebuvo pateikta išlaidų deklaracija, automatiškai panaikinama.
3. Vykstant teismo procesui ar nagrinėjant išmokų mokėjimo sustabdymo poveikį turintį administracinį ieškinį, 1 ar 2 dalyje nurodytas laikotarpis, kuriuo įsipareigojimai automatiškai panaikinami, sustabdomas su atitinkamais veiksmais susijusios sumos atžvilgiu, kol trunka teismo procesas arba kol nagrinėjamas administracinis ieškinys, jei Komisija iš valstybės narės iki N + 3 metų gruodžio 31 d. gauna motyvuotą pranešimą.
4. Apskaičiuojant automatišką įsipareigojimų panaikinimą, nėra atsižvelgiama į:
a)
tą biudžetinių įsipareigojimų dalį, kurios išlaidų deklaracija buvo pateikta, bet kurių kompensavimą Komisija sumažino arba sustabdė N + 3 metų gruodžio 31 d.;
b)
tą biudžetinių įsipareigojimų dalį, kurios mokėjimo agentūra negalėjo apmokėti dėl force majeure aplinkybių, turėjusių didelio poveikio kaimo plėtros programos įgyvendinimui. Force majeure aplinkybėmis besiremiančios nacionalinės valdžios institucijos turi įrodyti tiesiogines jų pasekmes visos programos arba jos dalies įgyvendinimui.
Valstybė narė iki sausio 31 d. nusiunčia Komisijai informaciją apie pirmoje pastraipoje nurodytas išimtis dėl sumų, kurias reikėjo deklaruoti iki praėjusių metų pabaigos.
5. Komisija laiku informuoja valstybes nares, ar esama automatiško įsipareigojimų panaikinimo rizikos. Ji valstybes nares informuoja apie atitinkamą sumą jos turimos informacijos pagrindu. Gavusios šią informaciją, valstybės narės per du mėnesius pritaria minėtai sumai arba pateikia savo pastabas. Komisija ne vėliau kaip per devynis mėnesius po paskutinio termino, kuris nustatomas taikant 1-3 dalis, automatiškai panaikina įsipareigojimus.
6. Automatiško įsipareigojimų panaikinimo atveju, atitinkamų metų EŽŪFKP įnašas atitinkamai kaimo plėtros programai sumažinamas suma, kuri buvo automatiškai panaikinta. Valstybė narė Komisijai patvirtinti pateikia pakeistą finansavimo planą, kuriame priemonėms paskirstoma sumažinama paramos suma. Jai to nepadarius, Komisija pro rata sumažina kiekvienai priemonei skirtą sumą.
III SKYRIUS
Bendros nuostatos
39 straipsnis
Finansiniai žemės ūkio metai
Nedarant poveikio specialiosioms nuostatoms dėl išlaidų ir įplaukų, susijusių su viešąja intervencija, Komisijos nustatyta pagal 46 straipsnio 6 dalies a punktą, deklaracijų, finansiniai žemės ūkio metai apima apmokėtas išlaidas ir gautas įplaukas, kurias mokėjimo agentūros fondų biudžeto sąskaitose priskyrė N finansiniams metams, kurie prasideda N-1 metų spalio 16 d. ir baigiasi N metų spalio 15 d.
40 straipsnis
Mokėjimo terminų laikymasis
Jeigu Sąjungos teise yra nustatyti mokėjimo terminai, visos išmokos, kurias mokėjimo agentūros išmokėjo paramos gavėjams prieš anksčiausią galimą mokėjimo datą ir po vėliausios galimos mokėjimo datos, laikomos neatitinkančiomis Sąjungos finansavimo reikalavimų, išskyrus atvejus, sąlygas bei apribojimus, kurie turi būti nustatyti atsižvelgiant į proporcingumo principą.
Siekiant, kad iki anksčiausios galimos mokėjimo datos arba po vėliausios galimos mokėjimo datos patirtos išlaidos būtų laikomis atitinkančiomis Sąjungos finansavimo reikalavimus, kartu apribojant finansinį poveikį, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų leidžiama nukrypti nuo pirmoje pastraipoje nustatytos taisyklės.
41 straipsnis
Mėnesinių ir tarpinių išmokų sumažinimas ir jų mokėjimo sustabdymas
1. Jei pagal išlaidų deklaracijas arba iš 102 straipsnyje nurodytos informacijos Komisija gali nustatyti, kad išlaidas patyrė įstaigos, kurios nėra akredituotos mokėjimo agentūros, kad nesilaikyta Sąjungos teise nustatytų mokėjimo laikotarpių ar viršutinių finansinių ribų arba kad išlaidos kitais atžvilgiais neatitinka Sąjungos taisyklių, Komisija gali sumažinti mėnesines arba tarpines išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą atitinkamoms valstybėms narėms priimant įgyvendinimo aktus dėl 18 straipsnio 3 dalyje nurodytų mėnesinių išmokų, arba pagal 36 straipsnyje nurodytą tarpinių išmokų mokėjimo tvarką, prieš tai suteikusi galimybę valstybei narei pateikti savo pastabas.
Jei pagal išlaidų deklaracijas arba iš 102 straipsnyje nustatytos informacijos Komisija negali nustatyti, ar išlaidos atitinka Sąjungos taisykles, ji atitinkamos valstybės narės paprašo per laikotarpį, kuris negali būti trumpesnis nei 30 dienų, pateikti papildomos informacijos ir savo pastabas. Jei valstybė narė per nustatytą laikotarpį neatsiliepia į Komisijos prašymą arba jei jos atsakymas laikomas nepatenkinamu ar parodo, kad išlaidos neatitinka Sąjungos taisyklių, Komisija gali sumažinti mėnesines arba tarpines išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą atitinkamoms valstybėms narėms priimant įgyvendinimo aktus dėl 18 straipsnio 3 dalyje nurodytų mėnesinių išmokų arba pagal 36 straipsnyje nurodytų tarpinių išmokų mokėjimo tvarką.
2. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus dėl mėnesinių arba tarpinių išmokų sumažinimo arba jų mokėjimo sustabdymo valstybei narei, jei nėra vieno arba kelių svarbiausių atitinkamos nacionalinės kontrolės sistemos elementų arba jie neveiksmingi dėl aptiktų didelių arba nuolatinių trūkumų, arba jei yra panašių rimtų neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimo sistemos trūkumų ir jei tenkinama viena iš šių sąlygų:
a)
pirmoje pastraipoje nurodyti trūkumai yra nuolatinio pobūdžio ir dėl jų buvo pagal 52 straipsnį priimti bent du įgyvendinimo aktai, kuriais nuspręsta atitinkamos valstybės narės išlaidų nefinansuoti Sąjungos lėšomis; arba
b)
Komisija padarė išvadą, kad atitinkama valstybė narė yra nepajėgi artimiausioje ateityje įgyvendinti būtinas taisomąsias priemones pagal veiksmų planą su aiškiais pažangos rodikliais, nustatytais konsultuojantis su Komisija.
Mokėjimo agentūrų patirtų atitinkamų išlaidų finansavimas sumažinamas arba sustabdomas tais atvejais, kai trūkumai neištaisomi per laikotarpį, kuris nustatomas šioje pastraipoje nurodytais įgyvendinimo aktais ir kuris neviršija dvylikos mėnesių. Jei toliau laikomasi sąlygų dėl sumažinimų ar sustabdymų, Komisija gali priimti įgyvenimo aktus, kuriais būtų pratęstas tas laikotarpis kitais laikotarpiais, neviršijančiais bendrai dvylikos mėnesių. Sumažinimas ir sustabdytas nebetaikomas, jei tų sąlygų nebesilaikoma.
Šioje pastraipoje numatyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
Prieš priimdama šioje dalyje nurodytus įgyvendinimo aktus Komisija atitinkamą valstybę narę informuoja apie savo ketinimą ir paprašo per tam tikrą laikotarpį, kuris nėra trumpesnis nei 30 dienų, pateikti savo atsakymą.
Įgyvendinimo aktuose dėl 18 straipsnio 3 dalyje nurodytų mėnesinių išmokų arba dėl 36 straipsnyje nurodytų tarpinių išmokų atsižvelgiama į pagal šią dalį priimtus įgyvendinimo aktus.
3. Šiame straipsnyje numatytas sumažinimas ir sustabdymas taikomas pagal proporcingumo principą ir nedaro poveikio 51 ir 52 straipsnių taikymui.
4. Pagal šį straipsnį taikomu sumažinimu ir sustabdymu nedaroma poveikio Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 19, 22 ir 23 straipsniams.
Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 19 ir 22 straipsniuose nurodytas sustabdymas taikomas šio straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
42 straipsnis
Išmokų sustabdymas pavėluoto pateikimo atveju
Tais atvejais, kai žemės ūkio sektorių teisės aktuose reikalaujama, kad valstybės narės per tam tikrą laiką pateiktų informaciją apie patikrų, atliktų pagal 59 straipsnį, skaičių ir šių patikrų rezultatus ir kai valstybės narės praleidžia tą terminą, Komisija gali sustabdyti 18 straipsnyje nurodytų mėnesinių išmokų arba 36 straipsnyje nurodytų tarpinių išmokų mokėjimą su sąlyga, kad Komisija per pakankamą laiką iki ataskaitinio laikotarpio pradžios pateikė valstybėms narėms visą informaciją, formas ir paaiškinimus, kurių joms reikia atitinkamiems statistiniams duomenims surinkti. Suma, kurioms mokėjimas sustabdomas, neviršija 1,5 % išlaidų, kurių atžvilgiu laiku nebuvo pateikti atitinkami statistiniai duomenys. Taikydama mokėjimo sustabdymą Komisija veikia vadovaudamasi proporcingumo principu, atsižvelgdama į uždelsimo mastą. Visų pirma atsižvelgiama į tai, ar dėl pavėluoto informacijos pateikimo kyla pavojus metinei biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūrai. Prieš sustabdydama mėnesinių išmokų mokėjimą, Komisija apie tai raštu praneša atitinkamai valstybei narei. Komisija kompensuoja sumas, kurių mokėjimas buvo sustabdytas, gavusi atitinkamų valstybių narių statistinius duomenis, su sąlyga, kad gavimo data yra ne vėlesnė nei kitų metų sausio pabaiga.
43 straipsnis
Įplaukų asignavimas
1. Asignuotosiomis įplaukomis, kaip apibrėžta Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 21 straipsnyje, laikomos šios sumos:
a)
sumos, kurios pagal 40, 51 (su EŽŪGF lėšomis finansuojamomis išlaidomis susijusios sumos), 52 ir 54 straipsnius turi būti sumokėtos į Sąjungos biudžetą, įskaitant palūkanas;
b)
sumos, kurios surenkamos arba susigrąžinamos pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies I antraštinės dalies III skyriaus III skirsnį;
c)
sumos, kurios buvo surinktos kaip nuobaudos pagal specialias Sąjungos žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytas taisykles, išskyrus tuos atvejus, kai tuose teisės aktuose aiškiai nustatyta, kad tas sumas gali pasilikti valstybės narės;
d)
sumos, atitinkančios nuobaudas, taikomas pagal VI antraštinės dalies II skyriuje nustatytas kompleksinės paramos taisykles, susijusias su EŽŪGF lėšomis finansuojamomis išlaidomis;
e)
visi pagal Sąjungos teisę, priimtus pagal BŽŪP, išskyrus kaimo plėtrą, pateikti užstatai, depozitai ar garantijos, kurie buvo negrąžinti. Tačiau negrąžintus užstatus, kurie buvo pateikti išduodant eksporto arba importo licencijas arba per konkursą, siekiant užtikrinti, kad konkurso dalyviai pateiktų tikrus pasiūlymus, pasilieka valstybės narės.
2. 1 dalyje nurodytos sumos sumokamos į Sąjungos biudžetą ir pakartotinio panaudojimo atveju skiriamos išimtinai EŽŪGF ar EŽŪFKP išlaidoms finansuoti.
3. Šis reglamentas 1 dalyje nurodytoms asignuotosioms įplaukoms taikomas mutatis mutandis.
4. EŽŪGF atveju Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 170 ir 171 straipsniai šiame reglamente nurodytų asignuotųjų įplaukų apskaitai taikomi mutatis mutandis.
44 straipsnis
Atskirų sąskaitų tvarkymas
Kiekviena mokėjimo agentūra tvarko atskiras fondams skirtų į Sąjungos biudžetą įtrauktų asignavimų sąskaitas.
45 straipsnis
Informavimo priemonės
1. Pagal 6 straipsnio e punktą finansuojamo informacijos teikimo tikslas yra visų pirma padėti paaiškinti, įgyvendinti ir plėtoti BŽŪP ir didinti visuomenės informuotumą apie jos turinį ir tikslus, rengiant informavimo kampanijas atkurti vartotojų pasitikėjimą po krizių, teikti informaciją ūkininkams ir kitiems kaimo regionuose veikiantiems subjektams, propaguoti europietišką žemės ūkio modelį ir padėti piliečiams jį suprasti.
Šiuo tikslu tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų siekiama teikti nuoseklią, objektyvią ir išsamią informaciją, kuri padėtų susidaryti tikslų bendrą vaizdą apie BŽŪP.
2. 1 dalyje nurodytos priemonės gali būti:
a)
metinės darbo programos arba kitos trečiųjų šalių pasiūlytos specialios priemonės;
b)
Komisijos iniciatyva vykdoma veikla.
Neįtraukiamos pagal teisės aktus reikalaujamos tos priemonės arba priemonės, kurioms finansuoti jau skiriamos lėšos pagal kitą Sąjungos programą.
Veiklą, nurodytą b punkte, Komisijai gali padėti įgyvendinti išorės ekspertai.
Pirmoje pastraipoje nurodytomis priemonėmis taip pat padedama užtikrinti institucinę komunikaciją Sąjungos politinių prioritetų klausimais, su sąlyga, kad tie prioritetai yra susiję su bendraisiais šio reglamento tikslais.
3. Iki kiekvienų metų spalio 31 d. Komisija paskelbia Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 nustatytas sąlygas atitinkantį kvietimą teikti paraiškas.
4. Apie pagal šį straipsnį numatytas ir taikomas priemones pranešama 116 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.
5. Komisija kas dveji metai teikia Europos Parlamentui ir Tarybai šio straipsnio įgyvendinimo ataskaitą.
46 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
1. Siekiant atsižvelgti į mokėjimo agentūrų Sąjungos biudžetui sukauptas įplaukas, atliekant mokėjimus pagal valstybių narių pateiktas išlaidų deklaracijas, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl sąlygų, kuriomis kompensuojamos su fondais susijusios tam tikros rūšies išlaidos ir įplaukos.
2. Siekiant sudaryti sąlygas turimus asignavimus teisingai paskirstyti valstybėms narėms, jei Sąjungos biudžetas iki finansinių metų pradžios nebuvo priimtas arba jei bendra numatytų įsipareigojimų suma viršija Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 170 straipsnio 3 dalyje nustatytą ribinį dydį, Komisijai pagal šio reglamento 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl tų sumų įsipareigojimams ir jų mokėjimui taikytino metodo nuostatų.
3. Kad būtų galima patikrinti valstybių narių pateiktų duomenų apie išlaidas arba kitos šiame reglamente numatytos informacijos nuoseklumą, Komisijai, kai nevykdoma pareiga informuoti Komisiją pagal 102 straipsnį, pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl mėnesinių išmokų, susijusių su išlaidomis pagal EŽŪGF, valstybėms narėms atidėjimo pagal 42 straipsnį ir tame straipsnyje nurodyto Komisijos valstybėms narėms skiriamų tarpinių išmokų pagal EŽŪFKP sumažinimo arba jų mokėjimo sustabdymo sąlygų.
4. Siekiant užtikrinti, kad taikant 42 straipsnį būtų laikomasi proporcingumo principo, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, susijusius su taisyklėmis dėl:
a)
priemonių, kurios patenka į 42 straipsnį, sąrašo;
b)
tame straipsnyje nurodytų išmokų mokėjimo sustabdymo lygio.
5. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus dėl išsamesnių nuostatų dėl 44 straipsnyje nurodytos pareigos, taip pat dėl konkrečių sąlygų, taikomų informacijai, kuri turi būti registruojama mokėjimo agentūrų tvarkomose finansinėse apskaitose. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
6. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos taisyklės dėl:
a)
viešojo saugojimo intervencijos priemonių ir kitų EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšomis finansuojamų išlaidų finansavimo ir apskaitos;
b)
automatiško įsipareigojimų panaikinimo procedūros įgyvendinimo sąlygų ir terminų;
c)
42 straipsnyje numatyto mechanizmo tinkamo veikimo procedūros ir kitų praktinių detalių.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
IV SKYRIUS
Sąskaitų patvirtinimas
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
47 straipsnis
Komisijos atliekamos patikros vietoje
1. Nedarant poveikio pagal nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus arba SESV 287 straipsnį valstybių narių atliekamoms patikroms ar patikroms, atliekamoms pagal SESV 322 straipsnį arba grindžiamoms Tarybos reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 (30), Komisija gali valstybėse narėse atlikti patikras vietoje siekdama visų pirma patikrinti:
a)
administracinės praktikos suderinamumą su Sąjungos taisyklėmis;
b)
ar turimi būtini patvirtinamieji dokumentai ir ar jie susiję su EŽŪGF arba EŽŪFKP lėšomis finansuojamais veiksmais;
c)
sąlygas, kuriomis buvo imtasi EŽŪGF arba EŽŪFKP lėšomis finansuojamų veiksmų ir jie buvo patikrinti.
d)
ar mokėjimo agentūra atitinka akreditavimo kriterijus, nustatytus 7 straipsnio 2 dalyje, ir ar valstybė narė teisingai taiko 7 straipsnio 5 dalies nuostatas.
Asmenys, Komisijos įgalioti jos vardu atlikti patikras vietoje, arba Komisijos atstovai, veikiantys pagal jiems suteiktus įgaliojimus, turi galimybę susipažinti su buhalterinėmis knygomis ir visais kitais dokumentais, įskaitant dokumentus ir metaduomenis, sukurtus arba gautus ir saugomus elektroninėse laikmenose, susijusiais su EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšomis finansuojamomis išlaidomis.
Įgaliojimai atlikti patikras vietoje neturi įtakos nacionalinių nuostatų, kuriose numatoma, kad tam tikrus veiksmus atlieka nacionalines teise specialiai paskirti atstovai, taikymui. Nedarant poveikio konkrečioms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 (31) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatoms, asmenys, Komisijos įgalioti veikti jos vardu, nedalyvauja, inter alia, patikrinimuose namuose arba oficialiose asmenų apklausose, vykdomose pagal atitinkamos valstybės narės teisę. Tačiau jie turi galimybę susipažinti su tokiu būdu gauta informacija.
2. Komisija apie patikrą vietoje pakankamai iš anksto praneša atitinkamai valstybei narei arba valstybei narei, kurios teritorijoje patikra bus atliekama, ir organizuodama patikras atsižvelgia į administracinį poveikį mokėjimo agentūroms. Atliekant tokias patikras gali dalyvauti atitinkamos valstybės narės atstovai.
Komisijai paprašius ir valstybei narei sutikus, papildomas patikras ar šiame reglamente numatytų veiksmų tyrimus atlieka tos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos. Atliekant tokias patikras gali dalyvauti Komisijos atstovai arba asmenys, Komisijos įgalioti veikti jos vardu.
Siekdama pagerinti patikras Komisija, atitinkamai valstybei narei pritarus, gali prašyti tos valstybės narės valdžios institucijų pagalbos tam tikroms patikroms arba tyrimams atlikti.
48 straipsnis
Galimybė susipažinti su informacija
1. Valstybės narės užtikrina Komisijai teisę susipažinti su visa sklandžiai fondų veiklai užtikrinti reikalinga informacija, ir imasi visų atitinkamų priemonių, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos patikroms, kurias Komisija laiko reikalingomis Sąjungos finansavimo valdymui, įskaitant patikras vietoje.
2. Komisijai paprašius, valstybės narės jai pateikia informaciją apie įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriuos jos priėmė įgyvendindamos su BŽŪP susijusius Sąjungos teisės aktus, jeigu tie aktai turi finansinio poveikio EŽŪGF arba EŽŪFKP.
3. Valstybės narės užtikrina, kad informacija apie aptiktus pažeidimus ir įtariamo sukčiavimo atvejus, taip pat apie veiksmus, kurių buvo imtasi pagal šio skyriaus III skirsnį siekiant susigrąžinti su tais pažeidimais ir sukčiavimo atvejais susijusias nepagrįstai išmokėtas sumas, būtų prieinama Komisijai.
49 straipsnis
Galimybė susipažinti su dokumentais
Akredituotos mokėjimo agentūros saugo išmokėtų išmokų patvirtinamuosius dokumentus ir pagal Sąjungos teisę reikalaujamų administracinių ir fizinių patikrų atlikimo dokumentus ir užtikrina Komisijai galimybę susipažinti su šiais dokumentais bei informacija. Tie patvirtinamieji dokumentai gali būti saugomi naudojantis elektroninėmis priemonėmis, laikantis sąlygų, kurias remdamasi 50 straipsnio 2 dalimi nustato Komisija.
Jeigu tuos dokumentus saugo mokėjimo agentūros įgaliojimu veikianti valdžios institucija, atsakinga už leidimų panaudoti lėšas suteikimą, ta institucija siunčia akredituotai mokėjimo agentūrai atliktų patikrų skaičiaus, jų turinio bei priemonių, kurių buvo imtasi atsižvelgus į patikrų rezultatus, ataskaitas.
50 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
1. Siekiant užtikrinti teisingą ir veiksmingą šiame skyriuje išdėstytų nuostatų, susijusių su patikromis vietoje ir galimybe susipažinti su dokumentais ir informacija, taikymą Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, papildančius specialias pareigas, kurias pagal šį skyrių turi vykdyti valstybės narės.
2. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos taisyklės dėl:
a)
procedūrų, susijusių su specialiomis pareigomis, kurias šiame skyriuje numatytų patikrų atžvilgiu turi vykdyti valstybės narės;
b)
procedūrų, susijusių su bendradarbiavimo pareigomis, kurias valstybės narės turi vykdyti įgyvendindamos 47 ir 48 straipsnius;
c)
48 straipsnio 3 dalyje nurodytos pareigos teikti informaciją procedūros ir kitų praktinių detalių;
d)
sąlygų, kuriomis turi būti saugomi 49 straipsnyje nurodyti patvirtinamieji dokumentai, įskaitant tų dokumentų saugojimo formą ir trukmę.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
II skirsnis
Patvirtinimas
51 straipsnis
Sąskaitų patvirtinimas
Iki metų, einančių po atitinkamų biudžetinių metų, gegužės 31 d. Komisija, remdamasi pagal 102 straipsnio 1 dalies c punktą perduota informacija, priima įgyvendinimo aktus, kuriuose pateikiamas jos sprendimas dėl akredituotų mokėjimo agentūrų sąskaitų patvirtinimo. Tais įgyvendinimo aktais apimamas pateiktų metinių finansinių ataskaitų išsamumas, tikslumas ir teisingumas ir nedaromas poveikis vėliau pagal 52 straipsnį priimamiems sprendimams.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
52 straipsnis
Atitikties patvirtinimas
1. Jei Komisija nustato, kad 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytos patirtos išlaidos neatitinka Sąjungos teisės, o EŽŪFKP atveju - Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 85 straipsnyje nurodytų taikytinų Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatų, ji priima įgyvendinimo aktus, kuriuose nustato atitinkamas sumas, kurioms neskiriamas Sąjungos finansavimas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
2. Komisija įvertina sumas, kurios nebus finansuojamos, atsižvelgdama į nustatytą neatitikties mastą. Ji tinkamai atsižvelgia į pažeidimo pobūdį ir į Sąjungai padarytą finansinę žalą. Sprendimą neskirti finansavimo ji pagrindžia nurodydama neteisėtai išleistas sumas ir, jei dedant proporcingas pastangas tų sumų nurodyti neįmanoma, gali taikyti ekstrapoliuotojo arba fiksuoto dydžio pataisas. Fiksuoto dydžio pataisos taikomos tik tais atvejais, kai dėl atvejo pobūdžio ar dėl to, kad valstybė narė nepateikė Komisijai būtinos informacijos, dedant proporcingas pastangas neįmanoma tiksliau nustatyti Sąjungai padarytos finansinės žalos.
3. Prieš priimant sprendimą dėl atsisakymo finansuoti, raštu pateikiami Komisijos patikrinimo rezultatai ir valstybės narės paaiškinimai; po to abi šalys siekia susitarti dėl priemonių, kurių reikės imtis. Šiame procedūros etape valstybėms narėms suteikiama galimybė parodyti, kad reikalavimų nesilaikymo faktinis mastas yra mažesnis nei Komisijos įvertinime.
Jei nepavyksta susitarti, valstybė narė gali prašyti pradėti procedūrą, kurios tikslas yra per keturis mėnesius suderinti abiejų šalių pozicijas. Šios procedūros rezultatų ataskaita pateikiama Komisijai. Komisija atsižvelgia į ataskaitoje pateiktas rekomendacijas prieš priimdama sprendimą dėl atsisakymo finansuoti ir, jei nusprendžia nesilaikyti tų rekomendacijų, nurodo priežastis.
4. Negalima atsisakyti finansuoti:
a)
4 straipsnio 1 dalyje nurodytų išlaidų, kurios buvo patirtos prieš daugiau kaip 24 mėnesius iki Komisijos raštiško pranešimo valstybei narei apie savo patikrinimo rezultatus;
b)
daugiamečių priemonių, kurioms taikoma 4 straipsnio 1 dalis arba kurios įgyvendinamos pagal 5 straipsnyje nurodytas programas, išlaidų, jei galutinę pareigą paramos gavėjas įvykdė prieš daugiau kaip 24 mėnesius iki Komisijos raštiško pranešimo valstybei narei apie savo patikrinimo rezultatus;
c)
5 straipsnyje nurodytų programų, išskyrus nurodytas šios dalies b punkte, priemonių išlaidų, kurioms apmokėti skirtą išmoką arba, atitinkamais atvejais, galutinę išmoką mokėjimo agentūra išmokėjo prieš daugiau kaip 24 mėnesius iki Komisijos raštiško pranešimo valstybei narei apie savo patikrinimo rezultatus.
5. 4 dalis netaikoma šiais atvejais:
a)
pažeidimų, nurodytų šio skyriaus III skirsnyje;
b)
nacionalinės paramos, kurios atveju Komisija yra pradėjusi SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, arba pažeidimų, kurių atveju Komisija, vadovaudamasi SESV 258 straipsniu, atitinkamai valstybei narei yra nusiuntusi oficialaus įspėjimo raštą;
c)
kai valstybės narės pažeidžia savo pareigas, nustatytas šio reglamento V antraštinės dalies III skyriuje, jei Komisija per 12 mėnesių nuo valstybės narės atitinkamų išlaidų patikrų rezultatų ataskaitos gavimo jai raštu pateikia savo patikrų rezultatus.
53 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
1. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles, taikomas:
a)
pagal 51 straipsnį patvirtinant sąskaitas, nustatydama, kokių priemonių turi būti imtasi dėl sprendimo priėmimo ir įgyvendinimo, įskaitant Komisijos ir valstybių narių keitimąsi informacija bei terminus, kurių reikia laikytis;
b)
pagal 52 straipsnį patvirtinant atitiktį, nustatydama, kokių priemonių turi būti imtasi dėl sprendimo priėmimo ir įgyvendinimo, įskaitant Komisijos ir valstybių narių keitimąsi informacija bei terminus, kurių reikia laikytis, taip pat nustatydama tame straipsnyje numatytą suderinimo procedūrą, įskaitant suderinimo įstaigos įsteigimą, užduotis, sudėtį ir darbo tvarką.
2. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
3. Siekiant suteikti Komisijai galimybes apsaugoti finansinius Sąjungos interesus ir užtikrinti veiksmingą nuostatų, susijusių su 52 straipsnyje numatytu atitikties patvirtinimu, taikymą, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl pataisų taikymo kriterijų ir metodikos.
III skirsnis
Pažeidimai
54 straipsnis
Bendros nuostatos
1. Visų dėl pažeidimo arba aplaidumo nepagrįstai išmokėtų sumų atveju valstybės narės reikalavimą paramos gavėjui jas sugrąžinti pateikia per 18 mėnesių nuo to laiko, kai mokėjimo agentūra arba už susigrąžinimą atsakinga įstaiga patvirtina ir, atitinkamais atvejais, gauna tikrinimo ataskaitą ar panašų dokumentą, kuriame nurodyta, kad padarytas pažeidimas. Atitinkamos sumos įregistruojamos mokėjimo agentūros skolininkų knygoje reikalavimo grąžinti sumas pateikimo metu.
2. Jei suma nesusigrąžinama per ketverius metus nuo sugrąžinimo reikalavimo datos arba per aštuonerius metus tais atvejais, kai susigrąžinimo byla perduota nacionaliniam teismui, 50 % finansinių nesusigrąžinimo pasekmių tenka atitinkamai valstybei narei ir 50 % - Sąjungos biudžetui, nedarant poveikio reikalavimui, kad valstybė narė turi tęsti susigrąžinimo procedūrą pagal 58 straipsnį.
Jei per susigrąžinimo procedūrą galutiniame administraciniame ar teisiniame dokumente užregistruojama, kad pažeidimas nebuvo padarytas, atitinkama valstybė narė pagal pirmą pastraipą prisiimtą finansinę naštą deklaruoja kaip fondų lėšomis finansuotinas išlaidas.
Vis dėlto, jei dėl su atitinkama valstybe nare nesusijusių priežasčių sumų neįmanoma susigrąžinti per pirmoje pastraipoje nurodytą laikotarpį ir jeigu susigrąžintina suma viršija 1 milijoną EUR, Komisija valstybės narės prašymu gali šį terminą pratęsti ne ilgesniam kaip pusė pradinio termino trukmės laikotarpiui.
3. Dėl tinkamai pagrįstų priežasčių valstybės narės gali nuspręsti nesiekti susigrąžinti išmokos. Tokį sprendimą jos gali priimti tik šiais atvejais:
a)
jei jau patirtų ir dar numatomų susigrąžinimo sąnaudų suma viršija sumą, kuri turi būti susigrąžinta, manoma, kad ši sąlyga įvykdyta:
i)
jei atskiros išmokos pagal paramos sistemą ar paramos priemonę suma, kuri turi būti susigrąžinta iš paramos gavėjo, neįskaitant palūkanų neviršija 100 EUR; arba
ii)
jei atskiros išmokos pagal paramos sistemą ar paramos priemonę suma, kuri turi būti susigrąžinta iš paramos gavėjo, neįskaitant palūkanų yra ne mažesnė kaip 100 EUR ir ne didesnė kaip 150 EUR ir jei atitinkama valstybė narė nacionalinių skolų išieškojimui taiko ribinį dydį, kuris yra lygus sumai, kuri turi būti susigrąžinta pagal jos nacionalinę teisę, arba didesnis;
b)
jei susigrąžinimas neįmanomas dėl skolininko arba už pažeidimą teisiškai atsakingų asmenų nemokumo, nustatyto ir pripažinto pagal nacionalinę teisę.
Jei pirmoje pastraipoje nurodytas sprendimas priimamas prieš tai, kai nesugrąžintai sumai pritaikomos 2 dalyje nurodytos taisyklės, finansinės nesusigrąžinimo pasekmės tenka Sąjungos biudžetui.
4. Valstybės narės į metines finansines ataskaitas, siunčiamas Komisijai pagal 102 straipsnio 1 dalies c punkto iv papunktį, įtraukia sumas, kurias jos turi apmokėti pagal šio straipsnio 2 dalį. Komisija patikrina, ar tai padaryta, ir atlieka reikiamą 51 straipsnio 1 dalyje nurodyto įgyvendinimo akto koregavimą.
5. Komisija, jei buvo taikoma 52 straipsnio 3 dalyje nurodyta procedūra, gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais iš Sąjungos biudžeto finansuotinoms sumoms neskiriamas finansavimas šiais atvejais:
a)
jei valstybė narė nesilaikė 1 dalyje nurodytų terminų;
b)
jei ji mano, kad pagal 3 dalį valstybės narės priimtas sprendimas nesiekti susigrąžinti išmokos yra nepagrįstas;
c)
jeigu ji mano, kad pažeidimas padarytas ar sumos nesusigrąžintos dėl valstybės narės administracinės valdžios institucijos ar kitos viešosios įstaigos padaryto pažeidimo ar aplaidumo.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
55 straipsnis
Specialiosios nuostatos dėl EŽŪGF
Dėl pažeidimo ar aplaidumo susigrąžintos sumos ir su jomis susijusios palūkanos sumokamos mokėjimo agentūrai, kuri jas apskaitoje nurodo kaip EŽŪGF skirtas to mėnesio, kurį pinigai buvo faktiškai gauti, įplaukas.
Kai į Sąjungos biudžetą įskaičiuojamos įplaukos, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje, valstybė narė kaip fiksuotą sumą susigrąžinimo sąnaudoms padengti gali pasilikti 20 % susigrąžintos sumos, išskyrus tuos atvejus, kai dėl pažeidimo arba aplaidumo yra atsakingos tos valstybės narės administracinės valdžios institucijos arba kitos viešosios įstaigos.
56 straipsnis
Specialiosios nuostatos dėl EŽŪFKP
Jei aptinkami kaimo plėtros veiksmų arba programų vykdymo pažeidimai arba aplaidumas jas vykdant, valstybės narės atlieka finansinį patikslinimą visiškai arba iš dalies panaikindamos atitinkamą Sąjungos finansavimą. Valstybės narės atsižvelgia į nustatytų pažeidimų pobūdį bei sunkumą ir EŽŪFKP finansinių nuostolių mastą.
Anuliuotos ir susigrąžintos Sąjungos finansavimo pagal EŽŪFKP sumos ir su jomis susijusios palūkanos vėl priskiriamos atitinkamai programai. Tačiau anuliuotas ar susigrąžintas Sąjungos lėšas valstybės narės gali dar kartą panaudoti tik toje pačioje kaimo plėtros programoje numatytam veiksmui ir su sąlyga, kad šios lėšos nėra vėl skiriamos veiksmams, dėl kurių buvo vykdomas finansinis patikslinimas. Jei kaimo plėtros programos vykdymas baigtas, valstybė narė susigrąžintas sumas grąžina į Sąjungos biudžetą.
57 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
1. Siekiant užtikrinti teisingą ir veiksmingą nuostatų dėl nepagrįstai išmokėtų sumų ir su jomis susijusių palūkanų susigrąžinimo sąlygų taikymą, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl konkrečių pareigų, kurias valstybės narės privalo vykdyti.
2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles dėl:
a)
nepagrįstai išmokėtų sumų ir palūkanų susigrąžinimo, kaip nurodyta šiame skirsnyje, ir Komisijos informavimo apie susigrąžintinas sumas procedūrų;
b)
valstybių narių pranešimų ir informacijos, susijusių su šiame skirsnyje nustatytomis pareigomis, teikimo Komisijai formų.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
KONTROLĖS SISTEMOS IR NUOBAUDOS
I SKYRIUS
Bendrosios taisyklės
58 straipsnis
Sąjungos finansinių interesų apsauga
1. Įgyvendindamos BŽŪP valstybės narės priima visas būtinas teisines, reguliavimo ir administracines nuostatas ir imasi visų kitų priemonių, būtinų veiksmingai Sąjungos finansinių interesų apsaugai užtikrinti, visų pirma:
a)
fondų lėšomis finansuojamų veiksmų teisėtumui ir tvarkingumui tikrinti;
b)
veiksmingai sukčiavimo prevencijai, vykdytinai visų pirma didesnės rizikos sektoriuose, kurios poveikis turi būti atgrasomas, užtikrinti, atsižvelgiant į išlaidas toms priemonėms ir jų naudą bei proporcingumą;
c)
užkirsti kelią pažeidimams ir sukčiavimo atvejams, jiems aptikti ir ištaisyti;
d)
veiksmingoms, atgrasomoms ir proporcingoms sankcijoms taikyti pagal Sąjungos teisę arba, jei tai neįmanoma, pagal nacionalinę teisę ir, prireikus, teisminiam procesui tuo tikslu pradėti;
e)
nepagrįstai išmokėtoms sumoms susigrąžinti su palūkanomis ir, prireikus, teisminiam procesui tuo tikslu pradėti.
2. Siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi Sąjungos paramos sistemas reglamentuojančių teisės aktų, valstybės narės nustato veiksmingas valdymo ir kontrolės sistemas, kuriomis siekiama sumažinti finansinės žalos Sąjungai pavojų.
3. Valstybės narės informuoja Komisiją apie nuostatas, priimtas pagal 1 ir 2 dalis, ir priemones, kurių imtasi vadovaujantis jomis.
Visos valstybių narių nustatytos sąlygos, kuriomis papildomos Sąjungos taisyklėmis nustatytos EŽŪGF arba EŽŪFKP lėšomis finansuojamos paramos gavimo sąlygos, yra tokios, kad būtų galima patikrinti atitiktį joms.
4. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles, būtinas siekiant vienodo šio straipsnio taikymo visoje Sąjungoje. Tos taisyklės gali būti susijusios su:
a)
procedūromis, terminais, keitimusi informacija 1 ir 2 dalyje išdėstytų pareigų atžvilgiu;
b)
valstybių narių pranešimais ir informacija, susijusiais su 3 dalyje nustatyta pareiga, kurie turi būti teikiami Komisijai.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
59 straipsnis
Bendrieji patikrų principai
1. Valstybių narių pagal 58 straipsnio 2 dalį nustatytose sistemose numatomas, jei nenumatyta kitaip, sistemingos visų paramos paraiškų ir mokėjimo prašymų administracinės patikros. Tos sistemos papildomos patikromis vietoje.
2. Atlikdama patikras vietoje, atsakinga valdžios institucija tikrinamus pareiškėjus atrenka iš pareiškėjų visumos, kurią sudarytų, prireikus, atsitiktinai atrinktų pareiškėjų grupė, kad būtų gauta reprezentatyvioji paklaidos norma, ir rizikos laipsniu grindžiama pareiškėjų grupė, pasirenkant sektorius, kuriuose klaidų rizika yra didžiausia.
3. Atsakinga valdžios institucija parengia kiekvienos patikros vietoje ataskaitą.
4. Jei reikia, Sąjungos taisyklėmis dėl žemės ūkio paramos ir paramos kaimo plėtrai numatytos visos patikros vietoje atliekamos tuo pačiu metu.
5. Valstybės narės užtikrina būtiniausią patikrų vietoje lygį, reikalingą veiksmingam rizikos valdymui užtikrinti, ir prireikus tą lygį padidina. Valstybės narės gali būtiniausią lygį sumažinti, jei valdymo ir kontrolės sistemos veikia tinkamai ir klaidų dažnumas yra priimtino lygio.
6. Atvejais, kuriuos Komisija turi nustatyti remdamasi 62 straipsnio 2 dalies h punktu, paramos paraiškos ir mokėjimo prašymai arba kiti pranešimai, paraiškos ar prašymai po jų pateikimo gali būti taisomi ir tikslinami akivaizdžių klaidų, kurias pripažino kompetentinga valdžios institucija, atveju.
7. Paramos paraiška arba mokėjimo prašymas atmetami, jei paramos gavėjas arba jo atstovas trukdo atlikti patikrą vietoje, išskyrus force majeure atvejus ar išimtines aplinkybes.
60 straipsnis
Nuostata dėl apgavystės
Nedarant poveikio jokioms specialiosioms nuostatoms, žemės ūkio sektorių teisės aktais numatytos lengvatos negali būti taikomos fiziniams arba juridiniams asmenims, jei nustatoma, kad jie, prieštaraudami šio reglamento tikslams, dirbtinai sukūrė tokių lengvatų gavimo sąlygas.
61 straipsnis
Paramos sistemų suderinamumas patikrų vyno sektoriuje tikslais
Paramos sistemų taikymo vyno sektoriuje, kaip nurodyta Reglamente (ES) Nr. 1308/2013, tikslais valstybės narės užtikrina, kad toms sistemoms taikomos administravimo bei kontrolės procedūros būtų suderinamos su šios antraštinės dalies II skyriuje nurodyta integruota sistema šiais aspektais:
a)
kompiuterinės duomenų bazės;
b)
žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemų;
c)
administracinių patikrų.
Procedūromis sudaromos sąlygos bendram jų ir integruotos sistemos veikimui ar tarpusavio keitimuisi duomenimis.
62 straipsnis
Komisijos įgaliojimai dėl patikrų
1. Siekiant užtikrinti, kad patikros būtų atliekamos teisingai ir veiksmingai ir kad atitikties sąlygos būtų tikrinamos veiksmingai, nuosekliai, nediskriminuojant ir apsaugant Sąjungos finansinius interesus, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl papildomų reikalavimų, susijusių su muitinės procedūromis, visų pirma kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 952/2013 (32), kai to reikia norint užtikrinti tinkamą sistemos valdymą.
2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles, būtinas siekiant vienodo šio skyriaus taikymo visoje Sąjungoje, ir visų pirma susijusias su:
a)
taisyklėmis dėl valstybių narių atliktinų administracinių patikrų ir patikrų vietoje, kuriomis tikrinama, ar laikomasi Sąjungos teise nustatytų įpareigojimų, pareigų ir atitikties kriterijų;
b)
taisyklėmis dėl būtiniausio patikrų vietoje lygio ir pareigos jį padidinti arba galimybės jį sumažinti, kaip nurodyta 59 straipsnio 5 dalyje;
c)
atliktų patikrų bei tikrinimų ir jų rezultatų ataskaitų teikimo taisyklėmis ir metodais;
d)
valdžios institucijomis, atsakingomis už atitikties patikras, patikrų turiniu, dažnumu ir prekybos etapu, kuriam tos patikros taikomos;
e)
Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnyje nurodytų kanapių atveju, specialiosiomis kontrolės priemonėmis ir tetrahidrokanabinolio kiekio nustatymu;
f)
Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 56 straipsnyje nurodytos medvilnės atveju, patvirtintų tarpšakinių organizacijų patikrų sistema;
g)
Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 nurodyto vyno atveju, plotų matavimo taisyklėmis, taip pat patikromis ir patikrų tobulinimo specialiųjų finansinių procedūrų taisyklėmis;
h)
tais atvejais, kai paramos paraiškos ir mokėjimo prašymai arba kiti pranešimai, paraiškos ar prašymai po jų pateikimo gali būti taisomi ir tikslinami, kaip nurodyta 59 straipsnio 6 dalyje;
i)
testais ir metodais, taikomais nustatant produktų atitiktį viešosios intervencijos ir privataus sandėliavimo kriterijams, taip pat konkursų tiek dėl viešosios intervencijos, tiek dėl privataus sandėliavimo procedūromis.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
63 straipsnis
Nepagrįstai išmokėtos sumos ir administracinės nuobaudos
1. Jei nustatoma, kad paramos gavėjas neatitinka atitikties kriterijų, nevykdo įsipareigojimų ar kitų pareigų, susijusių su žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatytomis pagalbos arba paramos skyrimo sąlygomis, nemokama arba atšaukiama visa parama arba jos dalis ir, atitinkamais atvejais, neskiriamos arba atšaukiamos atitinkamos teisės į išmokas, nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnyje.
2. Be to, jei taip numatyta žemės ūkio sektorių teisės aktuose, valstybės narės taip pat skiria administracines nuobaudas, laikydamosi 64 ir 77 straipsniuose nustatytų taisyklių. Tai nedaro poveikio VI antraštinės dalies 91-101 straipsniais nustatytoms nuostatoms.
3. Sumos, įskaitant palūkanas, bei teisės į išmokas, kurios atšauktos pagal 1 dalį ir dėl kurių pagal 2 dalį taikomos nuobaudos, susigrąžinamos nedarant poveikio 54 straipsnio 3 daliai.
4. Komisija pagal 115 straipsnį priima deleguotuosius aktus dėl 1 dalyje nurodyto visos paramos arba jos dalies atšaukimo sąlygų.
5. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato išsamias procedūrines ir technines taisykles, susijusias su:
a)
1 dalyje nurodyto visos paramos ar jos dalies atšaukimo taikymu ir apskaičiavimu;
b)
nepagrįstai išmokėtų išmokų susigrąžinimu ir nuobaudų taikymu, taip pat neteisėtai skirtų teisių į išmokas atžvilgiu, ir palūkanų taikymu.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
64 straipsnis
Administracinių nuobaudų taikymas
1. 63 straipsnio 2 dalyje nurodytų administracinių nuobaudų atveju šis straipsnis taikomas tuomet, kai nesilaikoma atitikties kriterijų, įsipareigojimų ar kitų pareigų, atsirandančių taikant žemės ūkio sektorių teisės aktus, išskyrus nurodytuosius šios antraštinės dalies II skyriaus 67-78 straipsniuose bei VI antraštinės dalies 91-101 straipsniuose ir dėl kurių taikomos 89 straipsnio 3 dalyje ir 89 straipsnio 4 dalyje numatytos nuobaudos.
2. Administracinė nuobauda neskiriama, jei:
a)
reikalavimų nesilaikyta dėl force majeure;
b)
reikalavimų nesilaikyta dėl akivaizdžių klaidų, kaip nurodyta 59 straipsnio 6 dalyje;
c)
reikalavimų nesilaikyta dėl kompetentingos valdžios institucijos arba kitos institucijos klaidos ir jei šios klaidos pagrįstai negalėjo aptikti asmuo, kuriam gali būti paskirta administracinė nuobauda;
d)
atitinkamas asmuo gali kompetentingai valdžios institucijai įrodyti, jog jis nėra kaltas dėl 1 dalyje nurodytų pareigų nevykdymo arba jei kompetentinga valdžios institucija kitais būdais įsitikina, kad atitinkamas asmuo nėra kaltas;
e)
reikalavimų, įskaitant reikalavimus išreikštus ribiniais dydžiais, nesilaikymas yra mažareikšmis - tai nustato Komisija pagal 7 dalies b punktą;
f)
kitais atvejais nėra tikslinga skirti nuobaudą - tai nustato Komisija pagal 6 dalies b punktą.
3. Administracinės nuobaudos gali būti taikomos pagalbos ar paramos gavėjui ir kitiems fiziniams ar juridiniams asmenims, įskaitant paramos tokių gavėjų ar kitų asmenų grupes ar asociacijas, kuriems taikomos 1 dalyje nurodytose taisyklėse nustatytos pareigos.
4. Administracinės nuobaudos gali būti šių formų:
a)
pagal paramos paraiškas arba mokėjimo prašymus, kuriems turėjo įtakos reikalavimų nesilaikymas, arba vėlesnes ar ankstesnes paraiškas išmokėtinos pagalbos ar paramos sumos sumažinimas; paramos kaimo plėtrai atveju tai neturi įtakos galimybei sustabdyti paramos mokėjimą, jeigu tikimasi, kad per pagrįstą laiką paramos gavėjas pažeidimus pašalins;
b)
sumos, apskaičiuotos remiantis kiekiu ir (arba) laiku, susijusiu su reikalavimų nesilaikymu, sumokėjimas;
c)
patvirtinimo, pripažinimo ar leidimo sustabdymas arba panaikinimas;
d)
teisės dalyvauti paramos sistemoje arba priemonėje ar kitoje atitinkamoje priemonėje arba ja pasinaudoti neskyrimo.
5. Administracinės nuobaudos yra proporcingos ir jų dydis diferencijuojamas atsižvelgiant į nustatyto reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mastą, trukmę ir pasikartojimą, ir neviršija šių ribų:
a)
administracinės nuobaudos suma, kaip nurodyta 4 dalies a punkte, neviršija 200 % paramos paraiškos ar mokėjimo prašymo sumos;
b)
nepaisant a punkto, kaimo plėtros atveju administracinės nuobaudos suma, kaip nurodyta 4 dalies a punkte, neviršija 100 % reikalavimus atitinkančios sumos;
c)
administracinės nuobaudos suma, kaip nurodyta 4 dalies b punkte, neviršija sumos, lygios šios dalies a punkte nurodytai procentinei daliai;
d)
4 dalies c ir d punktuose nurodytą sustabdymą, atšaukimą arba neskyrimą galima nustatyti ne ilgiau kaip trejiems metams iš eilės; šis laikotarpis gali būti atnaujintas, jei pakartotinai nesilaikoma reikalavimų.
6. Siekiant atsižvelgti į, viena vertus, mokesčių ir nuobaudų, kurie turi būti nustatomi, atgrasomą poveikį ir, kita vertus, į kiekvienos paramos sistemos ar priemonės, kuriai taikomi žemės ūkio sektorių teisės aktai, specifiką, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
4 dalyje pateiktame sąraše nurodytos administracinės nuobaudos nustatymo kiekvienos paramos sistemos ar priemonės ir atitinkamo 3 dalyje nurodyto asmens atveju, neviršijant 5 dalyje nustatytų ribų, ir dėl konkretaus dydžio nustatymo, įskaitant nekiekybinio pobūdžio reikalavimų nesilaikymo atvejais, kuriuos taiko valstybės narės;
b)
atvejų, kuriais administracinės nuobaudos neskiriamos, kaip nurodyta 2 dalies f punkte.
7. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato išsamias procedūrines ir technines taisykles, kad būtų suderintas šio straipsnio įgyvendinimas, susijęs su:
a)
administracinių nuobaudų taikymu ir apskaičiavimu;
b)
reikalavimų nesilaikymo pripažinimo mažareikšmiu išsamiomis taisyklėmis, įskaitant kiekybinio ribinio dydžio, išreikšto reikalavimus atitinkančios pagalbos ar paramos sumos nominaliąja verte arba procentiniu dydžiu, kuris paramos kaimo plėtrai atveju būtų ne mažesnis nei 1 %, o visos kitos pagalbos ar paramos atveju - ne mažesnis nei 3 %, nustatymą;
c)
taisyklėmis, kuriomis nustatomi atvejai, kai dėl nuobaudų pobūdžio valstybės narės gali pasilikti susigrąžintas nuobaudų sumas.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
65 straipsnis
Valstybėms narėms skirtų išmokų mokėjimo sustabdymas tam tikrais atvejais, kuriais taikomas Reglamentas (ES) Nr1308/2013
1. Tais atvejais, kai pagal Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 reikalaujama, kad valstybės narės per konkretų laikotarpį pateiktų konkrečią informaciją ir valstybės narės tos informacijos nepateikia arba nepateikia laiku, arba pateikia neteisingą informaciją, Komisija gali sustabdyti 18 straipsnyje nurodytų mėnesinių išmokų mokėjimą su sąlyga, kad Komisija visoms valstybėms narėms yra deramu laiku pateikusi reikiamą informaciją, formas ir paaiškinimus. Sustabdytinų išmokų suma turi būti susijusi su išlaidomis rinkos priemonėms, apie kurias informacija nebuvo pateikta arba nebuvo pateikta laiku, arba yra neteisinga.
2. Siekiant užtikrinti, kad taikant 1 dalį būtų laikomasi proporcingumo principo, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl rinkos priemonių, kurioms taikomas sustabdymas, ir dėl 1 dalyje nurodyto išmokų mokėjimo sustabdymo lygio ir laikotarpio.
3. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato išsamias taisykles, kuriomis reglamentuojama 1 dalyje nurodyto mėnesinių išmokų sustabdymo tinkamo įgyvendinimo procedūra ir kitos sąlygos. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
66 straipsnis
Užstatai
1. Jei žemės ūkio sektorių teisės aktais numatyta, valstybės narės reikalauja pateikti užstatą, kuriuo būtų užtikrinta, kad kompetentingai valdžios institucijai bus sumokėta arba jos naudai bus paimta pinigų suma, jei nesilaikoma tam tikros žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatytos pareigos.
2. Išskyrus force majeure atvejus, visas užstatas arba jo dalis nusavinama, jeigu konkreti pareiga arba jos dalis nevykdoma.
3. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis pateikiant užstatą užtikrinamos nediskriminacinės ir vienodos sąlygos bei paisoma proporcingumo principo, ir kuriais:
a)
nurodoma šalis, kuri yra atsakinga, jei pareiga neįvykdoma;
b)
nustatomos konkrečios aplinkybės, kuriomis kompetentinga valdžios institucija gali netaikyti užstato reikalavimo;
c)
nustatomos pateiktinam užstatui ir laiduotojui taikomos sąlygos ir to užstato pateikimo bei grąžinimo sąlygos;
d)
nustatomos su išankstinėmis išmokomis susijusiam užstatui taikomos specialiosios sąlygos;
e)
nustatomos pareigos, dėl kurių pateiktas užstatas, kaip numatyta 1 dalyje, nevykdymo pasekmių, įskaitant užstato nusavinimą, sumažinimo dydį, kuris turi būti taikomas grąžinant užstatą už grąžinamąsias išmokas, licencijas, pasiūlymus, kvietimus teikti paraiškas arba specialias paraiškas, ir kai įsipareigojimas, dėl kurio pateiktas tas užstatas, nebuvo iš dalies ar visiškai įvykdytas, atsižvelgiant į įsipareigojimo pobūdį, kiekį, kurio atžvilgiu neįvykdytas įsipareigojimas, laikotarpį, kuriuo viršijamas terminas, per kurį įsipareigojimas turėjo būti įvykdytas, ir laikas, per kurį buvo pateikti įrodymai, kad įsipareigojimas įvykdytas.
4. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, nustatančius taisykles dėl:
a)
pateiktino užstato formos, taip pat dėl užstato pateikimo, jo priėmimo ir ankstesnio užstato pakeitimo nauju procedūros;
b)
užstato grąžinimo procedūros;
c)
pranešimų, kuriuos turi perduoti valstybės narės ir Komisija.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
II SKYRIUS
Integruota administravimo ir kontrolės sistema
67 straipsnis
Taikymo sritis ir vartojami terminai
1. Kiekviena valstybė narė sukuria ir taiko integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (toliau - integruota sistema).
2. Integruota sistema taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 I priede išvardytoms paramos sistemoms ir pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/201321 straipsnio 1 dalies a ir b punktus, 28-31, 33, 34 ir 40 straipsnius ir, atitinkamais atvejais, pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 35 straipsnio 1 dalies b ir c punktus teikiamai paramai.
Tačiau šis skyrius netaikomas priemonėms, nurodytoms Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 9 dalyje. Jis taip pat netaikomas priemonėms pagal to reglamento 21 straipsnio 1 dalies a ir b punktus, kai tai susiję su įsteigimo išlaidomis.
3. Integruota sistema tiek, kiek reikalinga, taikoma ir VI antraštinėje dalyje nustatytai kompleksinės paramos kontrolei.
4. Šiame skyriuje:
a) žemės ūkio paskirties sklypas- vieno ūkininko deklaruotas vientisas žemės plotas, kuriame auginami tik vienos grupės pasėliai; tačiau jei pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 reikalaujama pateikti atskirą deklaraciją apie konkrečios grupės pasėliams auginti naudojamą plotą, prireikus minėto žemės ūkio paskirties sklypas gali būti dar apribotas atsižvelgiant į konkrečią paskirtį; valstybės narės gali nustatyti papildomus tolesnio žemės ūkio paskirties sklypo ribų nustatymo kriterijus;
b) su plotu siejama tiesioginė išmoka- bazinės išmokos sistema; vienkartinės išmokos už plotus sistema ir perskirstymo išmoka, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriuje; išmoka už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio veiklą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje; išmoka už plotus, kuriuose esama gamtinių kliūčių, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 4 skyriuje; išmoka jauniesiems ūkininkams, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 5 skyriuje; savanoriška susietoji parama, kaip nurodyta IV antraštinės dalies 1 skyriuje, kai parama mokama už hektarą; specialioji išmoka už medvilnę, kaip nurodyta IV antraštinės dalies 2 skyriuje; smulkiųjų ūkininkų sistema, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje; specialios žemės ūkio priemonės atokiausiems Sąjungos regionams, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 228/2013 (33) IV skyriuje, kai parama mokama už hektarą; ir specialios žemės ūkio priemonės mažosioms Egėjo jūros saloms, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 229/2013 (34) IV skyriuje, kai parama mokama už hektarą.
68 straipsnis
Integruotos sistemos elementai
1. Integruotą sistemą sudaro šie elementai:
a)
kompiuterinė duomenų bazė;
b)
žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema;
c)
teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema;
d)
paramos paraiškos ir mokėjimo prašymai;
e)
integruota kontrolės sistema;
f)
bendra sistema, skirta kiekvieno 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos gavėjo, kuris pateikia paramos paraišką arba mokėjimo prašymą, tapatybei registruoti.
2. Atitinkamais atvejais į integruotą sistemą įtraukiama gyvūnų identifikavimo ir registravimo sistema, sukurta remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1760/2000 (35) ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 21/2004 (36).
3. Nedarant poveikio valstybių narių atsakomybei už integruotos sistemos įgyvendinimą ir taikymą, Komisija gali prašyti specializuotų įstaigų arba asmenų pagalbos, kad būtų sudarytos palankesnės integruotos sistemos sukūrimo, stebėsenos ir naudojimo sąlygos, visų pirma siekiant valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms teikti technines konsultacijas, jeigu jos to paprašytų.
4. Valstybės narės imasi visų tolesnių priemonių, kad būtų tinkamai taikoma integruota sistema, ir viena kitai teikia savitarpio pagalbą, reikalingą šiame reglamente nurodytoms patikroms atlikti.
69 straipsnis
Kompiuterinė duomenų bazė
1. Kompiuterinėje duomenų bazėje (toliau - duomenų bazė) registruojami kiekvieno 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos gavėjo duomenys, nurodyti paramos paraiškose arba mokėjimo prašymuose.
Ta duomenų bazė visų pirma suteikia galimybę per valstybės narės kompetentingą valdžios instituciją susipažinti su duomenimis, susijusiais su einamaisiais kalendoriniais ir (arba) prekybos metais bei dešimčia ankstesnių metų. Tais atvejais, kai paramos ūkininkams lygiui daromas poveikis dėl duomenų, susijusių su ankstesniais kalendoriniais ir (arba) prekybos metais pradedant 2000 m., duomenų bazė taip pat suteikia galimybę susipažinti su duomenimis, susijusiais su tais metais. Ta duomenų baze taip pat suteikiama galimybė tiesiogiai ir greitai susipažinti su duomenimis, susijusiais su bent ketveriais pastaraisiais iš eilės einančiais kalendoriniais metais ir su duomenimis, susijusiais su daugiametėmis ganyklomis, kaip apibrėžta Komisijos reglamento (EB) Nr. 1120/2009 (37) 2 straipsnio c punkto originaliojoje redakcijoje, laikotarpiais nuo jo taikymo pradžios dienos - su daugiamečiais žolynais ir daugiametėmis ganyklomis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1dalies h punkte, atveju - bent penkeriais pastaraisiais iš eilės einančiais kalendoriniais metais.
Nukrypstant nuo antros pastraipos, valstybėms narėms, kurios įstojo į Sąjungą 2004 m. ar vėliau, reikalavimas užtikrinti duomenų prieinamumą taikomas tik nuo jų įstojimo dienos.
2. Valstybės narės gali sukurti decentralizuotas duomenų bazes su sąlyga, kad tos duomenų bazės ir duomenų registravimo bei naudojimosi jais administracinės procedūros būtų kuriamos nuosekliai visoje valstybės narės teritorijoje ir būtų suderinamos tarpusavyje, kad būtų galima atlikti kryžmines patikras.
70 straipsnis
Žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema
1. Žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema sukuriama remiantis žemėlapiais, žemės registro dokumentais ar kita kartografine medžiaga. Taikomi kompiuterizuotos geografinės informacinės sistemos metodai, įskaitant aerofotografijų ar erdvinių fotografijų ortovaizdavimą, laikantis vienodo standarto, garantuojančio tikslumą, kuris būtų bent jau lygiavertis 1:10 000, o nuo 2016 m. - 1:5 000 mastelio kartografijai, kartu atsižvelgiant į sklypo kontūrus ir būklę. Tai nustatoma remiantis galiojančiais Sąjungos standartais.
Nepaisant pirmos pastraipos, valstybės narės gali toliau naudotis tokiais metodais, įskaitant aerofotografijų ar erdvinių fotografijų ortovaizdavimą, laikantis vienodo standarto, garantuojančio tikslumą, kuris būtų bent jau lygiavertis 1:10 000 masteliui, nuo 2016 m. pagal ilgalaikes sutartis, dėl kurių buvo susitarta iki 2012 m. lapkričio mėn.
2. Valstybės narės užtikrina, kad žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemoje būtų pateiktas referencinis pagrindas siekiant pažymėti ekologiniu požiūriu svarbias vietoves. Tas referencinis pagrindas apima, visų pirma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalyje nurodytus konkrečius įsipareigojimus ir (arba) aplinkosaugos sertifikavimo sistemas, kurie yra lygiaverčiai to reglamento 46 straipsnyje nurodytai praktikai, prieš tai, kai vėliausiai 2018 paraiškų teikimo metais bus nustatytos šio reglamento 72 straipsnyje nurodytos paraiškų dėl (ES) Nr. 1307/2013 reglamento 43-46 straipsniuose nurodytų išmokų už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio veiklą formos.
71 straipsnis
Teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema
1. Teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema sudaroma galimybė tikrinti teises į išmokas ir atlikti jų bei paramos paraiškų ir žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos kryžmines patikras.
2. 1 dalyje nurodyta sistema sudaroma galimybė tiesiogiai ir greitai per valstybės narės kompetentingą instituciją susipažinti su duomenimis, susijusiais su mažiausiai ketveriais ankstesniais kalendoriniais metais iš eilės.
72 straipsnis
Paramos paraiškos ir mokėjimo prašymai
1. 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos gavėjas kasmet pateikia tiesioginių išmokų paraišką arba mokėjimo prašymą atitinkamai pagal su atitinkamu plotu ir gyvūnais susijusias kaimo plėtros priemones, atitinkamais atvejais nurodydamas:
a)
visus žemės ūkio paskirties sklypus valdoje ir ne žemės ūkio paskirties plotą, už kurį prašoma paramos pagal 67 straipsnio 2 dalį;
b)
teises į išmokas, kurias prašoma leisti panaudoti;
c)
visą kitą informaciją, kuri numatyta šiame reglamente arba reikalinga siekiant įgyvendinti atitinkamus žemės ūkio sektorių teisės aktus, arba kurios prašo atitinkama valstybė narė.
Su plotu siejamų tiesioginių išmokų atveju kiekviena valstybė narė nustato mažiausią žemės ūkio paskirties sklypų, dėl kurių galima pateikti paraiškas, dydį. Tačiau mažiausias dydis negali viršyti 0,3 ha.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies a punkto, valstybės narės gali nuspręsti, kad ne didesnių kaip 0,1 ha ploto žemės ūkio paskirties sklypų, dėl kurių išmokų paraiška neteikiama, deklaruoti nereikia, jei bendras tokių sklypų plotas neviršija 1 ha, ir (arba) gali nuspręsti, kad ūkininkas, neteikiantis su plotu siejamos tiesioginės išmokos paraiškos, neprivalo deklaruoti savo žemės ūkio paskirties sklypų tuo atveju, kai bendras plotas neviršija 1 ha. Visais atvejais ūkininkas paraiškoje nurodo, kad jis turi žemės ūkio paskirties sklypų, ir, kompetentingai valdžios institucijai paprašius, nurodo jų vietą.
3. Valstybės narės, inter alia, elektroninėmis priemonėmis pateikia iš anksto nustatytas formas, parengtas atsižvelgiant į ankstesniais metais nustatytus plotus, ir grafinę medžiagą, kurioje nurodoma tų plotų vieta.
Valstybė narė gali nuspręsti, kad paramos paraiška ir mokėjimo prašymas:
a)
galioja, jei paramos gavėjas patvirtina, kad nėra praėjusiais metais pateiktos paramos paraiškos ir mokėjimo prašymo pakeitimų;
b)
turi būti tik su praėjusiais metais pateiktos paramos paraiškos ir mokėjimo prašymo pakeitimais.
Tačiau Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje nurodytos smulkiųjų ūkininkų sistemos atveju tokia galimybė suteikiama visiems atitinkamiems ūkininkams.
4. Valstybė narė gali nuspręsti, kad bendroji paraiška apimtų kelias ar visas 67 straipsnyje nurodytas paramos sistemas ir priemones arba kitas paramos sistemas ir priemones.
5. Nukrypstant nuo Tarybos reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71 (38), paramos paraiškos, mokėjimo prašymo arba bet kokių papildomų dokumentų, sutarčių ar pranešimų pagal šį skyrių pateikimo ar patikslinimo datos apskaičiavimas pritaikomas prie konkrečių integruotos sistemos reikalavimų. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl taisyklių, taikytinų terminams, datoms ir laikotarpiams, kai galutinė paraiškų pateikimo ar patikslinimo diena yra valstybinė šventė, šeštadienis arba sekmadienis.
73 straipsnis
Paramos gavėjų identifikavimo sistema
Bendra sistema, registruojančia kiekvieną 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos gavėją, užtikrinama, kad būtų galima nustatyti visas to paties paramos gavėjo pateiktas paramos paraiškas ir mokėjimo prašymus.
74 straipsnis
Atitikties paramos skyrimo sąlygoms tikrinimas ir paramos sumažinimas
1. Pagal 59 straipsnį valstybės narės per mokėjimo agentūras arba įstaigas, kurias įgaliojo veikti jų vardu, atlieka administracines paramos paraiškų patikras, siekdamos patikrinti, ar jos atitinka paramos skyrimo sąlygas. Tos patikros papildomos patikromis vietoje.
2. Patikrų vietoje tikslais valstybės narės parengia žemės ūkio valdų ir (arba) paramos gavėjų atrankos planą.
3. Valstybės narės žemės ūkio paskirties sklypų patikroms vietoje atlikti gali naudoti nuotolinių stebėjimų ir pasaulinės palydovinės navigacijos sistemos (GNSS) technologijas.
4. Paramos skyrimo sąlygų nesilaikymo atvejais taikomas 63 straipsnis.
75 straipsnis
Mokėjimas paramos gavėjams
1. Išmokos pagal 67 straipsnio 2 dalyje nurodytas paramos sistemas ir priemones išmokamos nuo gruodžio 1 d. iki kitų kalendorinių metų birželio 30 d.
Išmokos išmokamos ne daugiau kaip dviem dalinėmis išmokomis per tą laikotarpį.
Nepaisant pirmos ir antros pastraipų, valstybės narės iki gruodžio 1 d., bet ne anksčiau kaip spalio 16 d., gali išmokėti išankstines išmokas - ne daugiau kaip 50 % tiesioginių išmoku atveju ir ne daugiau kaip 75 % 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos pagal kaimo plėtros politiką teikiamos paramos atveju.
Išskyrus šios dalies trečioje pastraipoje numatytas ne didesnes kaip 75 % išankstines išmokas paramai, suteiktai pagal kaimo plėtros politiką, kaip nurodyta 67 straipsnio 2 dalyje, ši dalis taikoma 2018 paraiškų teikimo metais pateiktų paramos paraiškų ar mokėjimo prašymų atveju.
2. 1 dalyje nurodytos išmokos nemokamos, kol valstybė narė neužbaigia pagal 74 straipsnį tikrinti atitikties paramos skyrimo sąlygoms.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, pagal 67 straipsnio 2 dalyje nurodytą kaimo plėtros politiką suteiktos paramos išankstinės išmokos gali būti išmokėtos po to, kai baigtos administracinės patikros pagal 59 straipsnio 1 dalį.
3. Ekstremaliosios padėties atvejais Komisija priima įgyvendinimo aktus, siekiant išspręsti konkrečias problemas, susijusias su šio straipsnio taikymu, jei tie aktai yra būtini ir pateisinami. Tokiais įgyvendinimo aktais gali būti nukrypstama nuo 1 ir 2 dalių, tačiau tik tiek ir tokiam laikotarpiui, kiek tikrai būtina.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
76 straipsnis
Deleguotieji įgaliojimai
1. Siekiant užtikrinti, kad šiame skyriuje numatyta integruota sistema būtų įgyvendinta veiksmingai, nuosekliai ir nediskriminuojant, tokiu būdu apsaugant Sąjungos finansinius interesus, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
konkrečių terminų apibrėžčių, kurios reikalingos siekiant užtikrinti suderintą integruotos sistemos įgyvendinimą, greta terminų apibrėžčių, kurios numatytos Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 ir Reglamente (ES) Nr. 1305/2013;
b)
67-75 straipsnių atvejais - taisyklių dėl išsamesnių priemonių, būtinų siekiant užtikrinti atitiktį šiame reglamente arba žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytiems kontrolės reikalavimams, kurių turi imtis valstybės narės gamintojų, tarnybų, įstaigų, organizacijų ar kitų veiklos vykdytojų, pavyzdžiui, skerdyklų arba asociacijų, dalyvaujančių teikiant paramą, atžvilgiu tais atvejais, kai šiame reglamente nenumatyta atitinkamų administracinių nuobaudų; tokios priemonės kuo labiau mutatis mutandis atitinka 77 straipsnio 1-5 dalyse išdėstytas nuostatas dėl nuobaudų.
2. Siekiant užtikrinti, kad pagal 72 straipsnyje numatytas paramos paraiškas skiriamos lėšos būtų tinkamai paskirstytos teisę į jas turintiems paramos gavėjams ir kad būtų galima patikrinti, ar tie paramos gavėjai vykdo su tuo susijusias pareigas, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
70 straipsnyje numatytos žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos ir 73 straipsnyje numatyto gavėjų identifikavimo pagrindinių savybių, techninių taisyklių, įskaitant dėl atitinkamų leistinų nuokrypių kontroliniams sklypams patikslinti, atsižvelgiant į sklypo kontūrus ir būklę, taip pat įskaitant šalia sklypo esančių kraštovaizdžio elementų įtraukimo taisykles, ir kokybės reikalavimų;
b)
71 straipsnyje numatytos teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistemos pagrindinių savybių, techninių taisyklių ir kokybės reikalavimų;
c)
taisyklių, kuriomis apibrėžiamas paramos apskaičiavimo pagrindas, įskaitant veiksmų tam tikrais atvejais, kai paramos skyrimo reikalavimus atitinkančiuose plotuose yra kraštovaizdžio elementų arba medžių, taisykles; daugiamečių žolynų atveju šiomis taisyklėmis sudaroma galimybė valstybėms narėms laikyti, kad pavieniai kraštovaizdžio elementai ir medžiai, kurių bendras plotas neviršija tam tikros kontrolinio sklypo ploto procentinės dalies, automatiškai sudaro reikalavimus atitinkančio ploto dalį nereikalaujant jų tuo tikslu pažymėti žemėlapyje.
77 straipsnis
Administracinių nuobaudų taikymas
1. 63 straipsnio 2 dalyje nurodytų administracinių nuobaudų atveju šis straipsnis taikomas tuomet, kai nesilaikoma atitikties kriterijų, įsipareigojimų ar kitų pareigų, atsirandančių taikant 67 straipsnio 2 dalyje nurodytas paramos taisykles.
2. Administracinė nuobauda neskiriama tuo atveju, kai:
a)
reikalavimų nesilaikoma dėl force majeure;
b)
reikalavimų nesilaikoma dėl akivaizdžių klaidų, kaip nurodyta 59 straipsnio 6 dalyje;
c)
reikalavimų nesilaikoma dėl kompetentingos valdžios institucijos arba kitos institucijos klaidos ir jei šios klaidos pagrįstai negalėjo aptikti asmuo, kuriam gali būti paskirta administracinė nuobauda;
d)
atitinkamas asmuo gali kompetentingai valdžios institucijai įrodyti, jog jis nėra kaltas dėl 1 dalyje nurodytų pareigų nevykdymo arba jei kompetentinga valdžios institucija kitais būdais įsitikina, kad atitinkamas asmuo nėra kaltas;
e)
reikalavimo, įskaitant atvejus, reikalavimas, išreikštas ribiniu dydžiu, kurį nustato Komisija pagal 7 dalies b punktą, nesilaikymas yra mažareikšmis;
f)
kitais atvejais nėra tikslinga skirti nuobaudą - tai nustato Komisija pagal 7 dalies b punktą.
3. Administracinės nuobaudos gali būti paskirtos pagalbos ar paramos gavėjams, įskaitant jų grupes ar asociacijas, kuriems taikomos 1 dalyje nurodytose taisyklėse nustatytos pareigos.
4. Administracinės nuobaudos gali būti šių formų:
a)
pagal paramos paraiškas arba mokėjimo prašymus, kuriems turėjo įtakos reikalavimų nesilaikymas, ir (arba) pagal ankstesnių arba vėlesnių metų paramos paraiškas arba mokėjimo prašymus išmokėtos ar išmokėtinos pagalbos ar paramos sumos sumažinimas;
b)
sumos, apskaičiuotos remiantis kiekiu ir (arba) laiku, susijusiu su reikalavimų nesilaikymu, mokėjimo;
c)
teisės dalyvauti atitinkamoje paramos sistemoje arba priemonėje neskyrimas.
5. Administracinės nuobaudos yra proporcingos ir jų dydis diferencijuojamas atsižvelgiant į nustatyto reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mastą, trukmę ir pasikartojimą, ir neviršija šių ribų:
a)
administracinės nuobaudos suma atitinkamais metais, kaip nurodyta 4 dalies a punkte, neviršija 100 % paramos paraiškų ir mokėjimo prašymų sumų;
b)
atitinkamų metų administracinės nuobaudos suma, kaip nurodyta 4 dalies b punkte, neviršija 100 % paramos paraiškų ar mokėjimo prašymų sumos, kurios atžvilgiu taikoma nuobauda;
c)
4 dalies c punkte nurodytą paramos neskyrimą galima nustatyti ne ilgiau kaip trejiems metams iš eilės; šis laikotarpis gali būti atnaujintas, jei pakartotinai nesilaikoma reikalavimų.
6. Nepaisant 4 ir 5 dalių, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje nurodyto mokėjimo atveju administracinės nuobaudos forma yra pagal tą reglamentą išmokėtų ar išmokėtinų išmokų sumažinimas.
Šioje dalyje nurodytos administracinės nuobaudos turi būti proporcingos ir jų dydis diferencijuojamas atsižvelgiant į reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mastą, trukmę ir pasikartojimą.
Tokių atitinkamais metais paskirtų administracinių nuobaudų suma pirmuosius dvejus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriaus taikymo metus (2015-2016 paraiškų teikimo metai) neviršija 0 % Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje nurodytos išmokos, kurią atitinkamas ūkininkas turėtų teisę gauti, jei ūkininkas atitiktų sąlygas tai išmokai gauti, sumos, trečiais taikymo metais (2017 paraiškų teikimo metai) - 20 %, o pradedant ketvirtais taikymo metais (2018 paraiškų teikimo metai) - 25 %.
7. Siekiant atsižvelgti į, viena vertus, nuobaudų, kurios turi būti skiriamos, atgrasomą poveikį ir, kita vertus, į kiekvienos 67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos sistemos ar priemonės specialius požymius, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
4 dalyje pateiktame sąraše nurodytos administracinės nuobaudos ir konkretaus dydžio kiekvienos paramos sistemos ar priemonės ir atitinkamo 3 dalyje nurodyto asmens atveju, neviršijant 5 ir 6 dalyse nustatytų ribų, nustatymo, ir dėl nekiekybinio pobūdžio reikalavimų nesilaikymo atvejais, kuriuos turi taikyti valstybės narės;
b)
atvejų, kuriais administracinės nuobaudos neskiriamos, kaip nurodyta 2 dalies f punkte.
8. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato išsamias procedūrines ir technines taisykles, siekiant suderinti šio straipsnio įgyvendinimą, dėl:
a)
taisykles dėl administracinių nuobaudų taikymo ir apskaičiavimo;
b)
reikalavimų nesilaikymo pripažinimo mažareikšmiu išsamias taisykles, įskaitant kiekybinio ribinio dydžio, kuris išreikštas nustatytos srities arba reikalavimus atitinkančios pagalbos ar paramos sumos nominaliąja verte ir (arba) procentiniu dydžiu, bet kuris turi būti ne mažesnis nei 0,5 %, nustatymą.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
78 straipsnis
Įgyvendinimo įgaliojimai
Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato:
a)
69 straipsnyje numatytos kompiuterinės duomenų bazės pagrindines savybes, technines taisykles ir kokybės reikalavimus;
b)
taisykles dėl 72 straipsnyje numatytų paramos paraiškų ir mokėjimo prašymų, taip pat teisių į išmokas paraiškų, įskaitant galutinę paraiškų pateikimo dieną, reikalavimus dėl būtiniausios informacijos, kuri turi būti pateikta paraiškose, paramos paraiškų keitimo arba atsiėmimo nuostatas, reikalavimo pateikti paramos paraiškas taikymo išimtį ir nuostatas, pagal kurias valstybės narės gali taikyti supaprastintas procedūras arba ištaisyti akivaizdžias klaidas;
c)
patikrų, kuriomis siekiama patikrinti, ar vykdomos pareigos, ir paramos paraiškoje arba mokėjimo prašyme pateiktos informacijos tikslumą ir išsamumą, vykdymo taisykles, įskaitant taisykles dėl matavimams taikomų nuokrypių atliekant patikras vietoje;
d)
technines specifikacijas, reikalingas tam, kad šis skyrius būtų vienodai įgyvendinamas;
e)
taisykles, taikomas tais atvejais, kai valdą perleidžiant kitam subjektui kartu perleidžiamos visos dar neįvykdytos pareigos dėl atitikties atitinkamos paramos skyrimo kriterijams;
f)
75 straipsnyje nurodytų išankstinių išmokų mokėjimo taisykles.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
III SKYRIUS
Sandorių tikrinimas
79 straipsnis
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1. Šiame skyriuje nustatomos specialios taisyklės dėl subjektų, kurie gauna arba moka su EŽŪGF finansavimo sistema tiesiogiai arba netiesiogiai susijusias išmokas, arba jų atstovų (toliau - įmonės) komercinių dokumentų tikrinimo siekiant išsiaiškinti, ar sandoriai, kurie yra EŽŪGF finansavimo sistemos dalis, buvo faktiškai atlikti ir ar jie buvo atlikti teisingai.
2. Šis skyrius netaikomas priemonėms, kurios priklauso šios antraštinės dalies II skyriuje nurodytai integruotai sistemai. Kad būtų reaguojama į sektorinių žemės ūkio teisės aktų pasikeitimus ir užtikrinamas šiame skyriuje nustatytos ex post kontrolės sistemos veiksmingumas, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomas priemonių, kurios dėl jų rengimo ir kontrolės reikalavimų nėra tinkamos papildomai ex post kontrolei tikrinant komercinius dokumentus atlikti ir kurios dėl šios priežasties nėra taip tikrinamos pagal šį skyrių, sąrašas.
3. Šiame skyriuje vartojamų terminų apibrėžtys:
a) komercinis dokumentas- visos buhalterinės knygos, registrai, kvitai ir patvirtinamieji dokumentai, sąskaitos, gamybos ir kokybės įrašai bei korespondencija, susijusi su įmonės komercine veikla, taip pat komerciniai duomenys, neatsižvelgiant į jų formą, įskaitant elektronine forma saugomus duomenis, jei tie dokumentai ar duomenys yra tiesiogiai ar netiesiogiai susiję su 1 dalyje nurodytais sandoriais;
b) trečioji šalis- bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuris yra tiesiogiai ar netiesiogiai susijęs su sandoriais, atliktais pagal EŽŪGF finansavimo sistemą.
80 straipsnis
Valstybių narių atliekamas tikrinimas
1. Valstybės narės vykdo sistemingą įmonių komercinių dokumentų tikrinimą atsižvelgdamos į tikrintinų sandorių pobūdį. Valstybės narės užtikrina, jog tikrinamos įmonės būtų parenkamos taip, kad būtų kuo geriau užtikrintas pažeidimų prevencijos ir aptikimo priemonių veiksmingumas. Atrenkant įmones atsižvelgiama, inter alia, į finansinę įmonių svarbą toje sistemoje ir kitus rizikos veiksnius.
2. Tam tikrais atvejais 1 dalyje numatytas tikrinimas taikomas ir fiziniams bei juridiniams asmenims, su kuriais yra susijusios įmonės, ir kitiems fiziniams bei juridiniams asmenims, kurie gali būti svarbūs siekiant 81 straipsnyje nustatytų tikslų.
3. Pagal šį skyrių vykdomas tikrinimas neturi poveikio patikroms, atliekamoms pagal 47 ir 48 straipsnius.
81 straipsnis
Tikrinimo tikslai
1. Tikrinamų pirminių duomenų teisingumui patvirtinti atliekamas atitinkamas skaičius kryžminių patikrų, įskaitant, jei reikia, trečiųjų šalių komercinių dokumentų patikras, kurios atliekamos atsižvelgiant į rizikos laipsnį ir kurios apima:
a)
palyginimus su tiekėjų, klientų, vežėjų ir kitų trečiųjų šalių komerciniais dokumentais;
b)
jei reikia, atsargų kiekio ir pobūdžio fizines patikras;
c)
palyginimus su užregistruotais finansinių srautų, kurie yra pagal EŽŪGF finansavimo sistemą atliekamų sandorių rezultatas arba priežastis, duomenimis; ir
d)
buhalterinės apskaitos arba finansinių veiksmų įrašų patikras, iš kurių rezultatų tikrinimo metu matyti, kad mokėjimo agentūros turimi dokumentai, kuriais pagrindžiamas paramos išmokėjimas paramos gavėjui, yra teisingi.
2. Visų pirma tais atvejais, kai įmonių reikalaujama tvarkyti specialią atsargų apskaitą pagal Sąjungos ar nacionalines nuostatas, tie apskaitos įrašų duomenys atitinkamais atvejais lyginami su komerciniais dokumentais ir prireikus su faktiniais atsargų kiekiais.
3. Atrenkant tikrintinus sandorius visapusiškai atsižvelgiama į rizikos laipsnį.
82 straipsnis
Galimybė susipažinti su komerciniais dokumentais
1. Už įmonę atsakingi asmenys ar trečioji šalis užtikrina, kad visi komerciniai dokumentai ir papildoma informacija būtų pateikti už tikrinimą atsakingiems pareigūnams ar asmenims, įgaliotiems tai atlikti jų vardu. Elektronine forma saugomi duomenys pateikiami atitinkamoje duomenų laikmenoje.
2. Už tikrinimą atsakingi pareigūnai ar asmenys, įgalioti tai atlikti jų vardu, gali reikalauti, kad jiems būtų pateikti 1 dalyje nurodytų dokumentų išrašai arba kopijos.
3. Jei per tikrinimą, vykdomą pagal šį skyrių, įmonės tvarkomi komerciniai dokumentai laikomi netinkamais tikrinimo reikmėms, įmonei nurodoma ateityje tokius įrašus tvarkyti taip, kaip reikalauja už tikrinimą atsakinga valstybė narė, nedarant poveikio pareigoms, nustatytoms kitais su atitinkamu sektoriumi susijusiais reglamentais.
Valstybės narės nustato datą, nuo kurios turi būti daromi tie įrašai.
Jei visi pagal šį skyrių tikrintini komerciniai dokumentai arba jų dalis yra laikomi įmonėje, kuri priklauso tai pačiai bendrai valdomai komercinei įmonių grupei, partnerystei arba asociacijai, kaip ir tikrinama įmonė, neatsižvelgiant į tai, ar ji įsisteigusi Sąjungos teritorijoje, ar už jos ribų, ji tuos komercinius dokumentus už tikrinimą atsakingiems pareigūnams pateikia už tikrinimą atsakingų valstybių narių nurodytoje vietoje ir nurodytu laiku.
4. Valstybės narės užtikrina, kad už tikrinimą atsakingi pareigūnai turėtų teisę patys konfiskuoti komercinius dokumentus ar nurodyti juos konfiskuoti. Šia teise naudojamasi deramai atsižvelgiant į atitinkamas nacionalines nuostatas ir ji nedaro poveikio taisyklių, reglamentuojančių procesinius veiksmus, susijusius su dokumentų konfiskavimu baudžiamosiose bylose, taikymui.
83 straipsnis
Tarpusavio pagalba
1. Valstybės narės padeda viena kitai vykdyti šiame skyriuje numatytą tikrinimą šiais atvejais:
a)
kai įmonė arba trečioji šalis yra įsisteigusi kitoje valstybėje narėje, nei ta, kurioje atitinkama suma buvo ar turėjo būti išmokėta arba gauta;
b)
kai įmonė arba trečioji šalis yra įsteigta kitoje valstybėje narėje, nei ta, kurioje gali būti gauti tikrinimui reikalingi dokumentai ir informacija.
Komisija gali koordinuoti bendrus veiksmus, kuriais dvi ar daugiau valstybių narių viena kitai teikia tarpusavio pagalbą.
2. Per pirmuosius tris mėnesius, einančius po EŽŪGF finansinių metų, kuriais buvo atliktas mokėjimas, valstybės narės Komisijai nusiunčia trečiojoje šalyje įsisteigusių įmonių, su kuriomis susijusi suma buvo ar turėjo būti išmokėta arba gauta toje valstybėje narėje, sąrašą.
3. Jei, tikrinant įmonę pagal 80 straipsnį, ypač atliekant kryžmines patikras pagal 81 straipsnį, kitoje valstybėje reikia papildomos informacijos, gali būti pateikiami specialūs tikrinimo prašymai, kuriuose nurodomos šio prašymo priežastys. Per vieną mėnesį nuo kiekvieno ketvirčio pabaigos Komisijai išsiunčiama ketvirtinė tokių specialių prašymų apžvalga. Komisija gali reikalauti, kad būtų pateikta atskirų prašymų kopija.
Tikrinimo prašymas patenkinamas ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo jo gavimo; apie tikrinimo rezultatus nedelsiant pranešama prašymą pateikusiai valstybei narei ir Komisijai. Pranešimas Komisijai išsiunčiamas kas ketvirtį per vieną mėnesį nuo kiekvieno ketvirčio pabaigos.
84 straipsnis
Programavimas
1. Valstybės narės sudaro pagal 80 straipsnį vykdomo patikrinimo programas kitam tikrinimo laikotarpiui.
2. Kasmet iki balandžio 15 d. valstybės narės nusiunčia Komisijai savo programą, kaip nurodyta 1 dalyje, ir joje pateikia:
a)
įmonių, kurios bus tikrinamos, skaičių bei jų suskirstymą pagal sektorius, remiantis su jomis susijusiomis sumomis;
b)
programai sudaryti taikytus kriterijus.
3. Valstybių narių sudarytas ir Komisijai persiųstas programas valstybės narės imasi įgyvendinti, jei per aštuonias savaites Komisija nepateikia pastabų.
4. 3 dalis mutatis mutandis taikoma valstybių narių atliekamiems programos pakeitimams.
5. Komisija bet kuriuo etapu gali paprašyti įtraukti tam tikrą įmonių kategoriją į valstybės narės programą.
6. Įmonės, kurių atžvilgiu gautų arba išmokėtų lėšų suma buvo mažesnė nei 40 000 EUR, tikrinamos pagal šį skyrių tik dėl ypatingų priežasčių, kurias nurodo valstybės narės 1 dalyje nurodytoje savo metinėje programoje arba Komisija bet kuriame pasiūlytame tos programos pakeitime. Kad būtų atsižvelgta į ekonominius pokyčius, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais keičiamas 40 000 EUR ribinis dydis.
85 straipsnis
Specialieji departamentai
1. Kiekvienoje valstybėje narėje specialus departamentas yra atsakingas už šio skyriaus taikymo stebėseną. Šie departamentai visų pirma atsako už:
a)
pareigūnų, tiesiogiai įdarbintų to specialaus departamento, vykdomą šiame skyriuje numatytą tikrinimą; arba
b)
tikrinimo, kurį vykdo kitiems departamentams priklausantys pareigūnai, koordinavimą ir bendrąją priežiūrą.
Valstybės narės taip pat gali numatyti, jog pagal šį skyrių vykdomas tikrinimas būtų paskirstytas tarp specialiojo departamento ir kitų nacionalinių departamentų, jei pirmasis būtų atsakingas už jų koordinavimą.
2. Už šio skyriaus taikymą atsakingas (-i) departamentas (-ai) organizuojamas (-i) taip, kad būtų nepriklausomas (-i) nuo departamentų ar departamentų padalinių, kurie yra atsakingi už išmokų išmokėjimą ir iki išmokėjimo vykdomą tikrinimą.
3. Siekiant užtikrinti, kad šis skyrius būtų taikomas tinkamai, 1 dalyje nurodytas specialusis departamentas imasi visų būtinų priemonių šiame skyriuje nurodytoms užduotims atlikti, o atitinkama valstybė narė šiuo tikslu jam suteikia visus būtinus įgaliojimus.
4. Valstybės narės priima reikiamas priemones, kuriomis baudžiami fiziniai arba juridiniai asmenys, neįvykdę šiame skyriuje nustatytų pareigų.
86 straipsnis
Ataskaitos
1. Pasibaigus tikrinimo laikotarpiui, iki sausio 1 d. valstybės narės Komisijai nusiunčia išsamią ataskaitą apie šio skyriaus taikymą.
2. Valstybės narės ir Komisija reguliariai keičiasi nuomonėmis apie šio skyriaus taikymą.
87 straipsnis
Galimybė susipažinti su informacija ir Komisijos atliekamas tikrinimas
1. Laikantis atitinkamų nacionalinių teisės aktų Komisijos pareigūnai turi galimybę susipažinti su visais dokumentais, parengtais iki pagal šį skyrių organizuoto tikrinimo arba po jo, ir su turimais duomenimis, įskaitant saugomus duomenų tvarkymo sistemose. Paprašius tie duomenys pateikiami atitinkamoje duomenų laikmenoje.
2. 80 straipsnyje nurodytą tikrinimą vykdo valstybių narių pareigūnai. Komisijos pareigūnai gali dalyvauti vykdant šį tikrinimą. Jie patys negali naudotis nacionaliniams pareigūnams suteiktais tikrinimo įgaliojimais. Tačiau jie turi galimybę patekti į tas pačias patalpas ir susipažinti su tais pačiais dokumentais, kaip ir valstybių narių pareigūnai.
3. Vykdant tikrinimą pagal 83 straipsnį, prašymą pateikusios valstybės narės pareigūnai, prašymą gavusiai valstybei narei sutikus, gali dalyvauti vykdant tikrinimą prašymą gavusioje valstybėje narėje ir turi galimybę patekti į tas pačias patalpas ir susipažinti su tais pačiais dokumentais, kaip ir tos valstybės narės pareigūnai.
Prašymą pateikusios valstybės narės pareigūnai, dalyvaujantys valstybėje narėje, kuriai pateiktas prašymas, vykdomame tikrinime, privalo galėti bet kuriuo metu pateikti savo oficialių pareigų įrodymą. Tikrinimą visada vykdo valstybės narės, kuriai pateiktas prašymas, pareigūnai.
4. Nedarant poveikio reglamentų (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 ir (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatoms, jei nacionalinėmis baudžiamojo proceso nuostatomis numatyta, kad kai kuriuos veiksmus atlieka tik specialiai nacionaline teise paskirti pareigūnai, nei Komisijos pareigūnai, nei 3 dalyje nurodyti valstybės narės pareigūnai šiuose veiksmuose nedalyvauja. Bet kuriuo atveju, jie niekada nedalyvauja visų pirma patikrinimuose namuose arba oficialiose asmenų apklausose, vykdomose pagal valstybės narės baudžiamąją teisę. Tačiau jie turi galimybę susipažinti su taip įgyta informacija.
88 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
Komisija, jei reikia, priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles siekiant vienodai taikyti šį skyrių ir kurios visų pirma susijusios su:
a)
80 straipsnyje nurodyto tikrinimo vykdymo aspektais - tikrintinų įmonių atranka, tikrinimo mastu ir tvarkaraščiu;
b)
komercinių dokumentų išsaugojimu ir saugotinų dokumentų arba registruotinų duomenų rūšimis;
c)
83 straipsnio 1 dalyje nurodytų bendrų veiksmų atlikimu ir koordinavimu;
d)
nurodymais ir reikalavimais dėl prašymų turinio, formos ir pateikimo būdo, taip pat dėl informacijos, kurios reikalaujama pagal šį skyrių, turinio, formos, pranešimo apie ją, jos pateikimo ir keitimosi ja būdo;
e)
pagal šį reglamentą reikalingos informacijos paskelbimo sąlygų ir būdų arba specialių taisyklių ir sąlygų, pagal kurias ši informacija platinama ar Komisijos pateikiama valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms;
f)
85 straipsnyje nurodytų specialiųjų departamentų atsakomybe;
g)
86 straipsnyje nurodytų ataskaitų turiniu.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
IV SKYRIUS
Kitos nuostatos dėl patikrų ir nuobaudų
89 straipsnis
Su prekybos taisyklėmis susijusios kitos patikros ir nuobaudos
1. Valstybės narės imasi priemonių siekdamos užtikrinti, kad Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 119 straipsnio 1 dalyje nurodyti produktai, nebūtų pateikiami rinkai arba būtų pašalinami iš jos, jei jie nėra paženklinti pagal to reglamento nuostatas.
2. Nedarant poveikio jokioms specialioms nuostatoms, kurias Komisija gali priimti pagal 1 straipsnį, importuojant Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 189 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytus produktus atliekamos patikros, per kurias nustatoma, ar laikomasi to straipsnio 1 dalyje numatytų sąlygų.
3. Valstybės narės atlieka rizikos analize grindžiamas patikras, siekdamos patikrinti, ar Reglamento (ES) 1308/2013 I priede nurodyti produktai atitinka to reglamento II dalies II antraštinės dalies I skyriaus I skirsnyje nustatytas taisykles ir, jei reikia, taiko administracines nuobaudas.
4. Nedarant poveikio aktams dėl vyno sektoriaus, priimtiems remiantis 66 straipsniu, Sąjungos taisyklių vyno sektoriuje pažeidimo atveju valstybės narės taiko proporcingas, veiksmingas ir atgrasomas administracines nuobaudas. Tokios nuobaudos netaikomos 64 straipsnio 2 dalies a-d punktuose nurodytais atvejais ir kai reikalavimų nesilaikymas yra mažareikšmis.
5. Siekiant apsaugoti Sąjungos lėšas ir Sąjungos vyno tapatumą, kilmę ir kokybę, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
analitinio izotopinių duomenų, kurie padės aptikti sukčiavimo atvejus, banko, kurį sudarytų valstybių narių surinkti mėginiai, įsteigimo;
b)
kontrolės įstaigų ir jų tarpusavio pagalbos taisyklių;
c)
bendro valstybių narių duomenų naudojimo taisyklių;
6. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, patvirtinančius visas priemones, būtinas:
a)
su analitiniu izotopinių duomenų, kurie padės aptikti sukčiavimo atvejus, banku ir pačių valstybių narių duomenų bankais susijusioms procedūroms;
b)
su kontrolės valdžios institucijų ir įstaigų bendradarbiavimu ir tarpusavio pagalba susijusioms procedūroms;
c)
3 dalyje nurodytos pareigos atveju - atitikties prekybos standartams patikrų atlikimo taisyklėms, taisyklėms dėl valdžios institucijų, atsakingų už patikrų vykdymą, taip pat dėl jų turinio, dažnumo ir prekybos etapo, kuriuo tos patikros atliekamos.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
90 straipsnis
Su kilmės vietos nuorodomis, geografinėmis nuorodomis ir saugomais tradiciniais terminais susijusios patikros
1. Valstybės narės imasi būtinų veiksmų, kad sustabdytų neteisėtą saugomų kilmės vietos nuorodų, saugomų geografinių nuorodų ir saugomų tradicinių terminų naudojimą, nurodytą Reglamente (ES) Nr. 1308/2013.
2. Valstybės narės pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 (39) 4 straipsnyje nustatytus kriterijus paskiria kompetentingą instituciją, atsakingą už Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 2 dalies II antraštinės dalies I skyriaus II skirsnyje nustatytų pareigų vykdymo patikras, ir užtikrina, kad visi tų įpareigojimų besilaikantys veiklos vykdytojai turėtų teisę būti įtraukti į patikrų sistemą.
3. 2 dalyje nurodyta kompetentinga valdžios institucija arba viena ar kelios kontrolės įstaigos, apibrėžtos Reglamento (EB) Nr. 882/2004 2 straipsnio antros pastraipos 5 punkte ir veikiančios kaip produktų sertifikavimo įstaigos pagal to reglamento 5 straipsnyje nustatytus kriterijus, Sąjungoje užtikrina, kad kasmet vyno gamybos etapu ir išpilstymo etapu arba po jo būtų tikrinama jo atitiktis produkto specifikacijai.
4. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl:
a)
pranešimų, kuriuos valstybės narės turi pateikti Komisijai;
b)
taisyklių dėl valdžios institucijos, kuri atsako už atitikties produkto specifikacijai tikrinimą, įskaitant tuos atvejus, kai geografinis rajonas yra trečiojoje šalyje;
c)
veiksmų, kuriuos turi įgyvendinti valstybės narės, kad užkirstų kelią neteisėtam saugomų kilmės vietos nuorodų, saugomų geografinių nuorodų naudojimui ir saugomų tradicinių terminų naudojimui;
d)
patikrų ir tikrinimų, kuruos turi atlikti valstybės narės, įskaitant bandymus.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
KOMPLEKSINĖ PARAMA
I SKYRIUS
Taikymo sritis
91 straipsnis
Bendrasis principas
1. Kai 92 straipsnyje nurodytas paramos gavėjas nesilaiko 93 straipsnyje nustatytų kompleksinės paramos taisyklių, tam paramos gavėjui skiriama administracinė nuobauda.
2. 1 dalyje nurodyta administracinė nuobauda taikoma tik tuo atveju, jei reikalavimų nesilaikymas yra veikimo arba neveikimo, dėl kurio tiesiogiai atsakingas atitinkamas paramos gavėjas, rezultatas ir jei tenkinama viena arba abi šios papildomos sąlygos:
a)
reikalavimų nesilaikymas yra susijęs su paramos gavėjo vykdoma žemės ūkio veikla;
b)
tai susiję su paramos gavėjo valdos plotu.
Tačiau miško plotų atveju ši nuobauda netaikoma, jeigu nėra paprašyta paramos atitinkamam plotui pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 21 straipsnio 1 dalies a punktą ir 30 bei 34 straipsnius.
3. Šioje antraštinėje dalyje:
a) valda- visi 92 straipsnyje nurodyto paramos gavėjo valdomi gamybos vienetai ir plotai, esantys vienos valstybės narės teritorijoje;
b) reikalavimas- kiekvienas atskiras II priede nurodytas teisės aktų nustatytas valdymo reikalavimas pagal Sąjungos teisę, nustatytas atitinkamame akte, ir kuris skiriasi savo esme nuo visų kitų to paties akto reikalavimų.
92 straipsnis
Paramos gavėjai
91 straipsnis taikomas paramos gavėjams, kurie gauna tiesiogines išmokas pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013, išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 46 ir 47 straipsnius ir metines priemokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 21 straipsnio 1 dalies a ir b punktus, 28-31, 33 ir 34 straipsnius.
Tačiau 91 straipsnis netaikomas paramos gavėjams, kurie dalyvauja smulkiųjų ūkininkų sistemoje, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje. Tame straipsnyje numatyta nuobauda taip pat netaikoma paramai, nurodytai Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 9 dalyje.
93 straipsnis
Kompleksinės paramos taisyklės
1. Kompleksinės paramos taisyklės apima Sąjungos teise nustatytus valdymo reikalavimus ir nacionaliniu lygiu nustatytus geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartus, kaip išvardyta II priede, susiję su šiomis sritimis:
a)
aplinka, klimato kaita ir gera agrarine žemės būkle;
b)
žmonių, gyvūnų ir augalų sveikata;
c)
gyvūnų gerove.
2. Taikomi galiojantys II priede nurodyti su teisės aktais nustatytais valdymo reikalavimais susiję aktai, o direktyvų atveju - valstybių narių įgyvendintos nuostatos.
3. Be to, 2015 m. ir 2016 m. į kompleksinės paramos taisykles įtraukiamas ir daugiamečių ganyklų išlaikymas. Valstybės narės, kurios 2004 m. sausio 1 d. buvo Sąjungos narės, užtikrina, kad žemė, kuri 2003 m. paramos už plotą paraiškų teikimo dieną buvo daugiametės ganyklos, būtų išlaikoma kaip daugiametės ganyklos laikantis nustatytų ribų. Valstybės narės, kurios Sąjungos narėmis tapo 2004 m., užtikrina, kad žemė, kuri 2004 m. gegužės 1 d. buvo daugiametės ganyklos, būtų išlaikoma kaip daugiametės ganyklos laikantis nustatytų ribų. Bulgarija ir Rumunija užtikrina, kad žemė, kuri 2007 m. sausio 1 d. buvo daugiametės ganyklos, būtų išlaikoma kaip daugiametės ganyklos laikantis nustatytų ribų. Kroatija užtikrina, kad žemė, kuri 2013 m. liepos 1 d. buvo daugiametės ganyklos, būtų išlaikoma kaip daugiametės ganyklos laikantis nustatytų ribų.
Pirma pastraipa netaikoma daugiamečių ganyklų žemei, kurią ketinama apželdinti mišku, jei toks apželdinimas mišku yra suderinamas su aplinka ir neapima kalėdinių eglučių ar greito augimo trumpai auginamų rūšių želdynų.
4. Siekiant atsižvelgti į 3 dalies elementus, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojamai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose nustatomos taisyklės dėl daugiamečių ganyklų išlaikymo, visų pirma siekiant užtikrinti, kad ūkininkų lygiu būtų imamasi priemonių išlaikyti daugiametes ganyklas, įskaitant individualias vykdytinas pareigas, pavyzdžiui, pareigą vėl grąžinti žemei daugiamečių ganyklų paskirtį, jei nustatoma, kad daugiamečių ganyklų žemės santykinė dalis mažėja.
Siekiant užtikrinti teisingą valstybių narių ir individualių ūkininkų pareigų vykdymą, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomi privalomo išlaikyti daugiamečių ganyklų ir žemės ūkio paskirties žemės santykio nustatymo sąlygos ir metodai.
5. 3 ir 4 dalyse „daugiametė ganykla“ - tai daugiametė ganykla, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1120/2009 2 straipsnio c punkto originaliojoje redakcijoje.
94 straipsnis
Su gera agrarine ir aplinkosaugos būkle susijusios valstybių narių pareigos
Valstybės narės užtikrina, kad būtų išlaikoma visos žemės ūkio paskirties žemės, įskaitant gamybos tikslais nebenaudojamą žemę, gera agrarinė ir aplinkosaugos būklė. Valstybės narės, remdamosi II priedu ir atsižvelgdamos į konkrečias atitinkamų teritorijų charakteristikas, įskaitant dirvos būklę ir klimato sąlygas, taikomas ūkininkavimo sistemas, žemėnaudą, sėjomainą, ūkininkavimo praktiką ir ūkių struktūras, nacionaliniu arba regionų lygiu nustato būtiniausius paramos gavėjams taikomus geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartus.
Valstybės narės nenustato būtiniausių reikalavimų, kurie nėra nustatyti II priede.
95 straipsnis
Informacija paramos gavėjams
Valstybės narės atitinkamiems paramos gavėjams pateikia reikalavimų ir standartų, kurie turi būti taikomi ūkių lygiu, sąrašą ir aiškią bei tikslią informaciją apie juos, jei įmanoma - elektroninėmis priemonėmis.
II SKYRIUS
Su kompleksine parama susijusi kontrolės sistema ir administracinės nuobaudos
96 straipsnis
Kompleksinės paramos patikros
1. Valstybės narės atitinkamais atvejais naudojasi V antraštinės dalies II skyriuje nustatyta integruota sistema, visų pirma 68 straipsnio 1 dalies a, b, d, e ir f punktais.
Kompleksinės paramos taisyklių laikymuisi užtikrinti valstybės narės gali naudoti jau turimas administravimo ir kontrolės sistemas.
Tos sistemos, visų pirma pagal Tarybos direktyvą 2008/71/EB (40) ir reglamentus (EB) Nr. 1760/2000 bei (EB) Nr. 21/2004 sukurta gyvulių identifikavimo ir registravimo sistema turi būti suderinamos su šio reglamento V antraštinės dalies II skyriuje nurodyta integruota sistema.
2. Priklausomai nuo reikalavimų, standartų, aktų ar kompleksinės paramos sričių, valstybės narės gali nuspręsti vykdyti administracines patikras, visų pirma tas, kurios jau yra numatytos kontrolės sistemose, siejamose su atitinkamais kompleksinės paramos reikalavimams, standartais, aktais ar sritimis.
3. Valstybės narės atlieka patikras vietoje, kad patikrintų, ar paramos gavėjas vykdo šioje antraštinėje dalyje nustatytas pareigas.
4. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais patvirtina patikrų, kuriomis tikrinama, ar vykdomos šioje antraštinėje dalyje nurodytos pareigos, vykdymo taisykles, įskaitant taisykles, kuriomis sudaroma galimybė atliekant rizikos analizę atsižvelgti į šiuos veiksnius:
a)
ūkininko dalyvavimą ūkių konsultavimo sistemoje, kaip numatyta šio reglamento III antraštinėje dalyje;
b)
ūkininko dalyvavimą sertifikavimo sistemoje, jei ji apima tam tikrus reikalavimus ir standartus.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
97 straipsnis
Administracinių nuobaudų taikymas
1. 91 straipsnyje numatyta administracinė nuobauda taikoma tais atvejais, kai kuriuo nors atitinkamų vienų kalendorinių metų (toliau - atitinkami kalendoriniai metai) laiku nesilaikoma kompleksinės paramos taisyklių ir dėl šio nesilaikymo yra tiesiogiai atsakingas paramos gavėjas, atitinkamais kalendoriniais metais pateikęs paramos paraišką arba mokėjimo prašymą.
Pirma pastraipa mutatis mutandis taikoma paramos gavėjams, kurie, kaip paaiškėjo, bet kuriuo metu per trejų metų laikotarpį, kuris prasidėjo nuo metų, einančių po kalendorinių metų, kuriais buvo skirta pirmoji išmoka pagal perplanavimo ir konversijos paramos programas, sausio 1 d. arba bet kuriuo metu per vienų metų laikotarpį, kuris prasidėjo metų, einančių po kalendorinių metų, kuriais buvo skirta išmoka pagal Reglamente (ES) Nr1308/2013 nurodytas neprinokusio derliaus nuėmimo programas, sausio 1 d. (toliau - atitinkami metai), nesilaikė kompleksinės paramos taisyklių.
2. Tais atvejais, kai atitinkamais kalendoriniais metais arba atitinkamais metais žemė buvo perleista, 1 dalis taip pat taikoma, kai reikalavimų nesilaikoma dėl veikimo ar neveikimo, dėl kurių tiesiogiai atsakingas asmuo, kuris perleido tą žemės ūkio paskirties žemę arba kuriam ji buvo perleista. Nukrypstant nuo pirmo sakinio, jei asmuo, kuris yra tiesiogiai atsakingas dėl to veikimo ar neveikimo, atitinkamais kalendoriniais metais arba atitinkamais metais pateikė paramos paraišką arba mokėjimo prašymą, administracinė nuobauda taikoma remiantis visa 92 straipsnyje nurodytų išmokų suma, skirta arba numatyta skirti tam asmeniui.
Šioje dalyje „perleidimas“ - tai bet kokios rūšies sandoris, kuriuo žemės ūkio paskirties žemė nustoja priklausyti perleidėjui.
3. Nepaisant 1 dalies ir atsižvelgiant į taisykles, kurios turi būti priimtos pagal 101 straipsnį, valstybės narės gali nuspręsti netaikyti administracinės nuobaudos, jei ji sudaro 100 EUR arba mažiau vienam paramos gavėjui per kalendorinius metus.
Jei valstybė narė nusprendžia pasinaudoti pirmoje pastraipoje numatyta galimybe, vėlesniais metais kompetentinga institucija, atrinkusi paramos gavėjų grupę, imasi būtinų veiksmų, kad patikrintų, ar paramos gavėjai ištaisė tai, ko buvo nesilaikoma. Apie tai, kad nesilaikoma taisyklių, ir pareigos imtis taisomųjų veiksmų pranešama paramos gavėjui.
4. Administracinės nuobaudos paskyrimu nedaromas poveikis išmokų, kurioms ji taikoma, teisėtumui ir tvarkingumui.
98 straipsnis
Administracinės nuobaudos taikymas Bulgarijoje, Kroatijoje ir Rumunijoje
Bulgarijoje ir Rumunijoje 91 straipsnyje nurodytos administracinės nuobaudos dėl II priede nurodytų teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų nesilaikymo gyvūnų gerovės srityje taikomos ne vėliau kaip nuo 2016 m. sausio 1 d.
Kroatijoje 91 straipsnyje nurodytos nuobaudos dėl II priede nurodytų teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų (VR) nesilaikymo gyvūnų gerovės srityje taikomos pagal šį tvarkaraštį:
a)
nuo 2014 m. sausio 1 d. - už 1 VR - 3 VR ir 6 VR - 8 VR nesilaikymą;
b)
nuo 2016 m. sausio 1 d. - už 4 VR, 5 VR, 9 VR ir 10 VR nesilaikymą;
c)
nuo 2018 m. sausio 1 d. - už 11 VR - 13 VR nesilaikymą.
99 straipsnis
Administracinės nuobaudos dydžio apskaičiavimas
1. 91 straipsnyje numatyta administracinė nuobauda yra 92 straipsnyje išvardytų išmokų, kurios atitinkamais kalendoriniais metais arba atitinkamais metais skiriamos arba numatytos skirti atitinkamam paramos gavėjui paramos paraiškų, kurias jis pateikė arba pateiks kalendoriniais metais, kuriais reikalavimų nesilaikymas nustatytas, sumažinimas arba visos sumos neskyrimas.
Apskaičiuojant to sumažinimo ir neskyrimo dydį atsižvelgiama į nustatyto reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mastą, pastovumą ir pasikartojimą, taip pat į 2, 3 ir 4 dalyse išdėstytus kriterijus.
2. Reikalavimų nesilaikymo dėl aplaidumo atveju išmokos sumažinimo procentinis dydis neviršija 5 %, o pakartotinio pažeidimo atveju - 15 %.
Valstybės narės gali įdiegti išankstinio įspėjimo sistemą, taikomą reikalavimų nesilaikymo atvejais, kurie, atsižvelgiant į mažareikšmį jų sunkumą, mastą ir trukmę, tinkamai pagrįstais atvejais nėra pagrindas sumažinti išmoką ar jos neskirti. Valstybei narei nusprendus pasinaudoti šia galimybe, kompetentinga valdžios institucija paramos gavėjui išsiunčia išankstinį įspėjimą, kuriuo paramos gavėjui pranešama apie nustatytą atvejį ir apie pareigą imtis taisomųjų veiksmų. Jei atlikus vėlesnę patikrą nustatoma, kad reikalavimų nesilaikymas nepašalintas, sumažinimas pagal pirmą pastraipą taikomas atgaline tvarka.
Tačiau nesilaikymo atvejais, dėl kurių kyla tiesioginis pavojus visuomenės ar gyvūnų sveikatai, išmoka visada sumažinama arba neskiriama.
Valstybės narės gali suteikti pirmenybę pasinaudoti ūkių konsultavimo sistema tiems paramos gavėjams, kurie pirmą kartą gavo išankstinį įspėjimą.
3. Tyčinio reikalavimų nesilaikymo atveju išmokos iš esmės mažinamos ne mažiau kaip 20 % ir jos gali būti net visiškai neskiriamos pagal vieną ar kelias paramos sistemas vienus ar kelerius kalendorinius metus.
4. Bet kuriuo atveju bendra paramos sumažinimo ar neskirtos paramos suma per vienus kalendorinius metus neviršija 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos visos sumos.
100 straipsnis
Taikant kompleksinę paramą gautos sumos
Valstybės narės gali pasilikti 25 % sumų, kurios susidarė sumažinus išmokas arba jų neskyrus pagal 99 straipsnį.
101 straipsnis
Komisijos įgaliojimai, susiję su administracinių nuobaudų taikymu ir apskaičiavimu
1. Siekiant užtikrinti, kad lėšos būtų tinkamai paskirstytos teisę į jas turintiems paramos gavėjams ir kad kompleksinė parama būtų taikoma veiksmingai, nuosekliai ir nediskriminuojant, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus:
a)
kuriais nustatomas vienodas 99 straipsnyje nurodyto administracinių nuobaudų, skiriamų dėl kompleksinės paramos reikalavimų nesilaikymo, apskaičiavimo pagrindas, atsižvelgiant į sumažinimą dėl finansinės drausmės;
b)
dėl administracinių nuobaudų, skiriamų dėl kompleksinės paramos reikalavimų nesilaikymo, apskaičiavimo ir taikymo sąlygų, įskaitant tuo atveju, kai reikalavimų nesilaikymas yra tiesiogiai priskirtinas atitinkamam paramos gavėjui.
2. Komisija įgyvendinimo aktais nustato išsamias procedūrines ir technines taisykles, kuriomis reglamentuojamas 97-99 straipsniuose nurodytų administracinių nuobaudų apskaičiavimas ir taikymas, įskaitant paramos gavėjų, kuriuos sudaro grupė asmenų pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 ir 29 straipsnius, atžvilgiu.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROS NUOSTATOS
I SKYRIUS
Informavimas
102 straipsnis
Informacijos pateikimas
1. Be to, kas nustatyta sektorių reglamentų nuostatomis, valstybės narės siunčia Komisijai šią informaciją, deklaracijas ir dokumentus:
a)
dėl akredituotų mokėjimo agentūrų ir akredituotų koordinavimo įstaigų:
i)
jų akreditavimo dokumentą,
ii)
informaciją apie jų funkcijas (akredituota mokėjimo agentūra arba akredituota koordinavimo įstaiga),
iii)
atitinkamais atvejais informaciją apie akreditavimo atšaukimą;
b)
dėl sertifikavimo įstaigų:
i)
jų pavadinimą,
ii)
jų adresą;
c)
dėl priemonių, susijusių su fondų lėšomis finansuojamais veiksmais:
i)
akredituotos mokėjimo agentūros arba akredituotos koordinavimo įstaigos pasirašytas išlaidų deklaracijas, kurios laikomos ir mokėjimo prašymais, bei reikalingą informaciją,
ii)
EŽŪGF atveju - finansinių poreikių sąmatą, EŽŪFKP atveju - atnaujintą išlaidų deklaracijos, kuri bus pateiktas einamaisiais metais, sąmatą ir ateinančių finansinių metų išlaidų deklaracijos sąmatą;
iii)
akredituotų mokėjimo agentūrų valdymo deklaracijas ir metines sąskaitas;
iv)
visų pagal tvarkaraštį ir pagal konkretiems sektoriams taikomomis taisyklėmis nustatytas išsamias nuostatas atliktų auditų ir patikrų rezultatų metinę suvestinę.
Akredituotų mokėjimo agentūrų metinės finansinės ataskaitos, susijusios su EŽŪFKP išlaidomis, teikiamos atskirai pagal kiekvieną programą.
2. Valstybės narės išsamiai informuoja Komisiją apie priemones, kurių ėmėsi, kad užtikrintų 94 straipsnyje nurodytą gerą agrarinę ir aplinkosaugos būklę, ir apie III antraštinėje dalyje nurodytą ūkių konsultavimo sistemą.
3. Valstybės narės reguliariai informuoja Komisiją apie V antraštinės dalies II skyriuje nurodytos integruotos sistemos taikymą. Komisija organizuoja keitimąsi nuomonėmis šiuo klausimu su valstybėmis narėmis.
103 straipsnis
Konfidencialumas
1. Valstybės narės ir Komisija imasi visų būtinų veiksmų, kad užtikrintų informacijos, perduotos arba gautos pagal šį reglamentą įgyvendinant sąskaitų tikrinimo ir patvirtinimo priemones, konfidencialumą.
Tai informacijai taikomos Reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 8 straipsnyje nustatytos taisyklės.
2. Nedarant poveikio su teismo procesais susijusioms nacionalinėms nuostatoms, informacija, surinkta vykdant V antraštinės dalies III skyriuje numatytą tikrinimą, laikoma profesine paslaptimi. Jos negalima perduoti kitiems asmenims, išskyrus tuos, kurie dėl jų pareigų valstybėse narėse ar Sąjungos institucijose privalo ją žinoti, kad galėtų atlikti savo pareigas.
104 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles dėl:
a)
formos, turinio, laikotarpių, terminų ir tvarkos, kurių laikantis Komisijai perduodami ar pateikiami:
i)
išlaidų deklaracijos ir išlaidų sąmatos bei jų atnaujintos versijos, įskaitant asignuotąsias įplaukas,
ii)
valdymo deklaracijos ir mokėjimo agentūrų metinės sąskaitos, taip pat visų atliktų auditų ir kontrolės rezultatai,
iii)
sąskaitos sertifikavimo ataskaitos,
iv)
akredituotų mokėjimo agentūrų, akredituotų koordinavimo įstaigų ir sertifikavimo įstaigų pavadinimai ir duomenys,
v)
tvarka, pagal kurią atsižvelgiama į fondų lėšomis finansuojamas išlaidas ir jos apmokamos,
vi)
pranešimai apie valstybių narių padarytus finansinius koregavimus, susijusius su kaimo plėtros veiksmais arba programomis, ir susigrąžinimo procedūrų, kurių dėl pažeidimų ėmėsi valstybės narės, suvestinės ataskaitos,
vii)
informacija apie priemones, kurių imtasi pagal 58 straipsnį;
b)
Komisijos bei valstybių narių keitimąsi informacija ir dokumentais reglamentuojančios tvarkos ir dėl informacinių sistemų, įskaitant šiomis sistemomis tvarkomų duomenų rūšį, formą, turinį ir atitinkamas saugojimo taisykles, įgyvendinimo;
c)
valstybių narių Komisijai pateikiamos informacijos, dokumentų, statistinių duomenų ir ataskaitų, taip pat jų pateikimo terminų ir būdų.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
II SKYRIUS
Euro naudojimas
105 straipsnis
Bendrieji principai
1. Komisijos sprendimuose, kuriais patvirtinamos kaimo plėtros programos, nurodytos sumos, Komisijos įsipareigojimų ir mokėjimų sumos, įrodytos arba patvirtintos išlaidų sumos ir valstybių narių išlaidų deklaracijose nurodytos sumos išreiškiamos ir išmokamos eurais.
2. Žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytos kainos ir sumos išreiškiamos eurais.
Valstybėse narėse, kurių valiuta yra euro, jos išmokamos arba gaunamos eurais, o valstybėse narėse, kurių valiuta yra ne euro - nacionaline valiuta.
106 straipsnis
Valiutos kursas ir operacinis įvykis
1. Valstybėse narėse, kurių valiuta yra ne euro, 105 straipsnio 2 dalyje nurodytos kainos ir sumos į nacionalinę valiutą konvertuojamos pagal valiutos kursą.
2. Valiutos kursą lemiantis operacinis įvykis yra:
a)
sumų, gaunamų arba išmokamų prekiaujant su trečiosiomis šalimis, atveju - muitinės importo arba eksporto formalumų užbaigimas,
b)
visais kitais atvejais - įvykis, kuriuo pasiekiamas veiksmo ekonominis tikslas.
3. Jei Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 numatyta tiesioginė išmoka paramos gavėjui išmokama ne eurais, valstybės narės eurais išreikštą paramos sumą konvertuoja į nacionalinę valiutą remdamosi naujausiu valiutos kursu, kurį nustatė Europos Centrinis Bankas iki metų, kuriais skiriama parama, spalio 1 d.
Nukrypstant nuo pirmos dalies, valstybės narės tinkamai pagrįstais atvejais gali nuspręsti atlikti konvertavimą remdamosi Europos Centrinio Banko valiutos kursų, nustatytų vieno mėnesio laikotarpiu iki tų metų, už kuriuos skiriama parama, spalio 1 d., vidurkiu. Valstybės narės, pasirinkdamos tą galimybę, nustato ir paskelbia tą kurso vidurkį iki tų metų gruodžio 1 d.
4. EŽŪGF atveju valstybės narės, kurių valiuta yra ne euro, rengdamos savo išlaidų deklaraciją, taiko tą patį valiutos kursą, kurį taikė išmokėdamos išmokas paramos gavėjams arba gaudamos įplaukas pagal šio skyriaus nuostatas.
5. Siekiant nurodyti 2 dalyje minimą operacinį įvykį arba jį nustatyti dėl rinkos organizavimui arba atitinkamai sumai būdingų priežasčių, Komisija pagal 115 straipsnį įgaliojama priimti deleguotuosius aktus, kuriuose pateikiamos taisyklės dėl operacinių įvykių ir taikytino valiutos kurso. Konkretus operacinis įvykis nustatomas atsižvelgiant į šiuos kriterijus:
a)
realią galimybę kuo skubiau pritaikyti valiutos kurso koregavimus;
b)
operacinių įvykių panašumą vykdant analogiškas rinkos organizavimo operacijas;
c)
operacinių įvykių nuoseklumą įvairių kainų ir sumų, susijusių su rinkos organizavimu, atvejais;
d)
patikrų, kuriomis nustatoma, ar taikomi tinkami valiutos kursai, praktiškumą ir veiksmingumą.
6. Siekiant išvengti atvejų, kai valstybėse narėse, kurių valiuta yra ne euro, į apskaitą įrašant gautas įplaukas arba paramos gavėjams išmokėtą paramą ne eurais ir mokėjimo agentūroms rengiant išlaidų deklaracijas yra taikomi skirtingi valiutos kursai, Komisija pagal 115 straipsnį įgaliojama priimti deleguotuosius aktus, kuriuose pateikiamos taisyklės dėl valiutos kurso, taikomo rengiant išlaidų deklaracijas ir mokėjimo agentūros apskaitoje registruojant viešojo saugojimo operacijas.
107 straipsnis
Apsaugos priemonės ir nukrypti leidžiančios nuostatos
1. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais užtikrinamas Sąjungos teisės taikymas tais atvejais, kai jam gali trukdyti su nacionaline valiuta susijusi išskirtinė monetarinė praktika. Šiomis priemonėmis prireikus gali būti nukrypstama nuo galiojančių taisyklių tik tokį laikotarpį, kuris yra griežtai būtinas.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Apie pirmoje pastraipoje nurodytas priemones nedelsiant pranešama Europos Parlamentui, Tarybai ir valstybėms narėms.
2. Kai su nacionaline valiuta susijusi išskirtinė monetarinė praktika gali sutrukdyti taikyti Sąjungos teisę, Komisija pagal 115 straipsnį įgaliojama priimti deleguotuosius aktus, kuriais nukrypstama nuo šio skirsnio, visų pirma šiais atvejais:
a)
kai valstybė naudoja neįprastus konvertavimo būdus, kaip antai keli valiutų kursai, arba vykdo barterinius susitarimus;
b)
kai valstybių valiutos nekotiruojamos oficialiose užsienio valiutų rinkose arba kai tokios valiutos kurso svyravimo tendencijos gali iškreipti prekybą.
108 straipsnis
Euro naudojimas valstybėse narėse, kurių valiuta yra ne euro
1. Jei valstybė narė, kurios valiuta yra ne euro, nusprendžia išlaidas, numatytas žemės ūkio sektorių teisės aktuose, apmokėti eurais, o ne nacionaline valiuta, ji imasi priemonių užtikrinti, kad euro naudojimas netaptų sisteminiu privalumu, palyginti su nacionalinės valiutos naudojimu.
2. Valstybė narė praneša Komisijai apie planuojamas priemones prieš joms įsigaliojant. Šios priemonės neįsigalioja tol, kol Komisija nepranešė joms pritarianti.
III SKYRIUS
Ataskaita ir vertinimas
109 straipsnis
Metinė finansinė ataskaita
Kasmet iki metų, einančių po biudžetinių metų, rugsėjo mėn. pabaigos Komisija parengia finansinę ataskaitą apie fondų administravimą praėjusiais finansiniais metais ir ją pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai.
110 straipsnis
BŽŪP stebėsena ir vertinimas
1. Bendra stebėsenos ir vertinimo sistema nustatoma siekiant įvertinti BŽŪP rezultatus, visų pirma susijusius su:
a)
Reglamente (ES) Nr1307/2013 numatytomis tiesioginėmis išmokomis;
b)
Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 numatytomis rinkos priemonėmis;
c)
Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 numatytomis kaimo plėtros priemonėmis; ir
d)
šio reglamento nuostatomis.
Komisija stebi šių politikos priemonių įgyvendinimą remdamasi valstybių narių ataskaitomis pagal pirmoje pastraipoje nurodytuose reglamentuose išdėstytas taisykles. Komisija nustato daugiametį vertinimo planą, kuriame numatomi Komisijos atliekami konkrečių priemonių periodiniai vertinimai.
Siekiant užtikrinti veiksmingą rezultatų įvertinimą, Komisija įgaliojama pagal 115 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl tos sistemos turinio ir struktūros.
2. Pirmoje dalyje nurodytų BŽŪP priemonių rezultatai vertinami atsižvelgiant į šiuos tikslus:
a)
perspektyvią maisto gamybą, daugiausia dėmesio skiriant pajamoms iš žemės ūkio, žemės ūkio našumui ir kainų stabilumui;
b)
tvarų gamtos išteklių valdymą ir kovos su klimato kaita veiksmus, daugiausia dėmesio skiriant šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų kiekio mažinimui, biologinei įvairovei, dirvožemiui ir vandeniui;
c)
darnų teritorinį vystymąsi, daugiausia dėmesio skiriant kaimo užimtumo didinimui, augimo skatinimui ir skurdo mažinimui kaimo vietovėse.
Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato pirmoje pastraipoje nurodytų tikslų specialius rodiklius. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Rodikliai susiejami su politikos struktūra bei tikslais ir sudaro galimybę įvertinti politikos pažangą, veiksmingumą ir rezultatyvumą, atsižvelgiant į tuos tikslus.
3. Stebėsenos ir vertinimo sistema BŽŪP struktūrą atspindi tokiu būdu:
a)
Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 numatytų tiesioginių išmokų, Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 numatytų rinkos priemonių ir šio reglamento nuostatose numatytų kaimo plėtros priemonių atveju Komisija stebi šių priemonių taikymą remdamasi valstybių narių ataskaitomis, pateikiamomis laikantis šiame reglamente nustatytų taisyklių. Komisija nustato daugiametį vertinimo planą, kuriame numatomi konkrečių priemonių periodiniai vertinimai, atliekami vadovaujant Komisijai. Vertinimai atliekami laiku ir juos atlieka nepriklausomi vertintojai;
b)
kaimo plėtros politikos intervencijos stebėsena ir vertinimas bus atliekami pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 67-79 straipsnius.
Komisija užtikrina, kad visų 1 dalyje nurodytų BŽŪP priemonių bendras poveikis būtų išmatuojamas ir įvertinamas atsižvelgiant į 2 dalyje nurodytus bendrus tikslus. BŽŪP rezultatai siekiant jos bendrų tikslų išmatuojami ir įvertinami remiantis bendrais poveikio rodikliais, o pagrindiniai konkretūs tikslai - remiantis rezultatų rodikliais. Komisija parengia visų BŽŪP priemonių bendrų rezultatų išmatavimo ir įvertinimo ataskaitas remdamasi duomenimis, pateiktais BŽŪP įvertinimuose, įskaitant kaimo plėtros programų įvertinimus, taip pat kitais atitinkamais informacijos šaltiniais.
4. Valstybės narės Komisijai pateikia visą informaciją, būtiną atitinkamoms priemonėms stebėti ir vertinti. Kiek įmanoma, tokia informacija grindžiama patikimais duomenų šaltiniais, pavyzdžiui, Ūkių apskaitos duomenų tinklo ir Eurostato duomenimis.
Atitinkamais atvejais Komisija atsižvelgia į duomenų poreikį ir potencialių duomenų šaltinių sinergiją, visų pirma jų panaudojimą statistikos tikslais.
Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles dėl informacijos, kurią turi atsiųsti valstybės narės, atsižvelgdama į poreikį išvengti bereikalingos administracinės naštos, taip pat dėl duomenų poreikių ir potencialių duomenų šaltinių sinergijos. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
5. Pradinę šio straipsnio įgyvendinimo ataskaitą, įskaitant pirmuosius BŽŪP rezultatus, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d. Antroji ataskaita, į kurią įtraukiamas BŽŪP rezultatų įvertinimas, pateikiama ne vėliau kaip 2021 m. gruodžio 31 d.
IV SKYRIUS
Skaidrumas
111 straipsnis
Paramos gavėjų sąrašo paskelbimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad kasmet ex post būtų skelbiami fondų lėšų gavėjai. Skelbiant pateikiama ši informacija:
a)
nedarant poveikio šio reglamento 112 straipsnio pirmai pastraipai, paramos gavėjo vardas ir pavardė ar pavadinimas:
i)
vardas ir pavardė, jei paramos gavėjas yra fizinis asmuo;
ii)
visas įregistruotas juridinis pavadinimas, jei paramos gavėjas yra juridinis asmuo, pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus turintis savarankišką teisinį subjektiškumą;
iii)
įregistruotas arba kitaip oficialiai pripažintas visas asociacijos pavadinimas, jei paramos gavėjas yra asociacija, neturinti savarankiško teisinio subjektiškumo;
b)
savivaldybė, kuriai paramos gavėjas priklauso arba kurioje yra registruotas, ir, jei yra, pašto kodas arba ta jo dalis, kuri nurodo savivaldybę;
c)
pagal kiekvieną fondų finansuojamą priemonę išmokos sumos, kiekvieno gavėjo gautos atitinkamais finansiniais metais;
d)
iš vieno iš fondų finansuojamų priemonių, pagal kurias skiriamos c punkte minimos išmokos, pobūdis ir aprašas.
Pirmoje pastraipoje nurodoma informacija pateikiama vienoje kiekvienos valstybės narės interneto svetainėje. Ji išlieka prieinama dvejus metus nuo pirminio paskelbimo dienos.
2. Skelbtinos mokėjimų, vykdomų pagal EŽŪFKP finansuojamas priemones, kaip nurodyta 1 dalies pirmos pastraipos c punkte, sumos atitinka visą viešąjį finansavimą, įskaitant Sąjungos ir nacionalinį įnašą.
112 straipsnis
Ribinis dydis
Kaip numatyta šio reglamento 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte, valstybės narės neskelbia paramos gavėjo vardo ir pavardės ar pavadinimo šiais atvejais:
a)
tais atvejais, kai valstybės narės įdiegia Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje numatytą smulkiųjų ūkininkų sistemą, kai paramos gavėjo per vienus metus gautos paramos suma yra lygi to reglamento 63 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje arba 63 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nurodytai valstybės narės nustatytai sumai arba yra už ją mažesnė;
b)
tais atvejais, kai valstybės narės neįdiegia Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje numatytos smulkiųjų ūkininkų sistemos, kai paramos gavėjo per vienus metus gautos paramos suma yra lygi 1 250 EUR sumai arba yra už ją mažesnė.
Tais atvejais, kai taikomas pirmos pastraipos a punktas, pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 63 straipsnį valstybių narių nustatytas ir pagal tą reglamentą Komisijai nurodytas sumas Komisija viešai paskelbia, laikydamasi pagal 114 straipsnį priimtų taisyklių.
Tais atvejais, kai taikoma šio straipsnio pirma pastraipa, valstybės narės 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b, c ir d punktuose nurodytą informaciją paskelbia, o gavėjas nurodomas naudojant kodą. Valstybės narės priima sprendimą dėl to kodo formos.
113 straipsnis
Paramos gavėjų informavimas
Valstybės narės informuoja gavėjus, kad jų duomenys bus viešai paskelbti pagal 111 straipsnį ir kad Sąjungos ir valstybių narių audito ir tyrimų įstaigos gali tuos duomenis tvarkyti, kad apsaugotų finansinius Sąjungos interesus.
Laikantis Direktyvos 95/46/EB reikalavimų, kai tai susiję su asmens duomenimis, valstybės narės informuoja gavėjus apie jų teises pagal duomenų apsaugos taisykles ir procedūras, pagal kurias naudojamasi tokiomis teisėmis.
114 straipsnis
Komisijos įgaliojimai
Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles:
a)
dėl 111 ir 112 straipsniuose numatyto skelbimo formos, įskaitant informacijos pateikimo pagal atskiras priemones būdo, ir grafiko;
b)
dėl 113 straipsnio vienodo taikymo;
c)
dėl Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimo.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 116 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
115 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ir 120 straipsniuose nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. Įgaliojimai priimti 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ir 120 straipsniuose nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami septynerių metų laikotarpiui nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki septynerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ir 120 straipsniuose nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ir 120 straipsnius priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
116 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas, pavadintas Žemės ūkio fondų komitetu. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
Taikant 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 77, 78, 89, 90, 96, 101 ir 104 straipsnius bei klausimais, susijusiais su tiesioginėmis išmokomis, kaimo plėtra ir (arba) bendru rinkos organizavimu, Komisijai padeda Žemės ūkio fondų komitetas, Tiesioginių išmokų komitetas, Kaimo plėtros komitetas ir (arba) Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo komitetas, įsteigti atitinkamai pagal šį reglamentą, Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013, Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 Šie komitetai - tai komitetai, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 4 straipsnis.
3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
8 straipsnyje nurodytų aktų atveju, jei komitetas nuomonės nepateikia, Komisija įgyvendinimo akto projekto nepriima ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
117 straipsnis
Asmens duomenų tvarkymas ir apsauga
1. Valstybės narės ir Komisija renka asmens duomenis siekdamos vykdyti atitinkamas šiuo reglamentu joms nustatytas valdymo, kontrolės, audito ir stebėsenos bei vertinimo pareigas, visų pirma II antraštinės dalies II skyriuje, III antraštinėje dalyje, IV antraštinės dalies III ir IV skyriuose, V ir VI antraštinėse dalyse ir VII antraštinės dalies III skyriuje nurodytas pareigas, taip pat statistikos tikslais, ir tvarko šiuos duomenis tik tokiu būdu, kuris suderinamas su šiuo tikslu.
2. Tuo atveju, kai asmens duomenys tvarkomi stebėsenos ir vertinimo tikslais pagal VII antraštinės dalies III skyrių, taip pat statistikos tikslais, jie nuasmeninami ir tvarkomi tik apibendrinta forma.
3. Asmens duomenys tvarkomi laikantis Direktyvoje 95/46/EB ir Reglamente (EB) Nr. 45/2001 nustatytų taisyklių. Visų pirma tokie duomenys nesaugomi tokia forma, kurią naudojant duomenų subjektų tapatybę galima nustatyti ilgiau, nei to reikia tikslams, dėl kurių tie duomenys buvo surinkti arba dėl kurių jie toliau tvarkomi, atsižvelgiant į taikytinoje nacionalinėje ir Sąjungos teisėje nustatytus minimalius saugojimo laikotarpius.
4. Valstybės narės informuoja duomenų subjektus apie tai, kad nacionalinės ir Sąjungos įstaigos gali tvarkyti jų duomenis pagal 1 dalį ir kad šiuo atžvilgiu jie turi teises, išdėstytas atitinkamai Direktyvoje 95/46/EB ir Reglamente (EB) Nr. 45/2001 nustatytose duomenų apsaugos taisyklėse.
5. Taikant šį straipsnį laikomasi 111-114 straipsnių.
118 straipsnis
Įgyvendinimo lygis
Valstybės narės atsako už programų įgyvendinimą ir savo funkcijų vykdymą pagal šį reglamentą tokiu lygiu, koks jų manymu yra tinkamas atsižvelgiant į atitinkamą valstybės narės institucinę, teisinę ir finansinę sistemą ir laikantis šio reglamento ir kitų atitinkamų Sąjungos taisyklių.
119 straipsnis
Panaikinimas
1. Reglamentai (EB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 panaikinami.
Tačiau Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 31 straipsnis ir atitinkamos įgyvendinimo taisyklės galioja toliau iki 2014 m. gruodžio 31 d.
2. Nuorodos į panaikintus reglamentus laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikties lentelę.
120 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio priemonės
Siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo 118 straipsnyje nurodytuose panaikinamuose reglamentuose numatytos tvarkos prie šiuo reglamentu nustatytos tvarkos, Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl atvejų, kuriais gali būti nukrypstama nuo šiame reglamente nustatytų taisyklių ir jos gali būti papildytos.
121 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
1. Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.
2. Tačiau šios nuostatos taikomos taip:
a)
7, 8, 16, 25, 26 ir 43 straipsniai - nuo 2013 m. spalio 16 d.;
b)
18 ir 40 straipsniai - išlaidoms, patirtoms nuo 2013 m. spalio 16 d.;
c)
52 straipsnis - nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gruodžio 17 d.