РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 3 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
приведена в действие от Белгия - Гаранционна схема за защита на дяловете на съдружниците физически лица на финансови кооперации
(нотифицирано под номер C(2014) 1021)
(само текстовете на френски и нидерландски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/686/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно гореспоменатите разпоредби (1) и като разгледа тези мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2011 г. белгийската държава уведоми Комисията, че е установила гаранционна схема (наричана по-нататък „гаранционната схема за кооперациите“ или „мярката“), която защитава дяловете, притежавани от съдружници, които са физически лица, на оторизираните кооперативни дружества, които са обект на пруденциален надзор от националната банка на Белгия (BNB) или които са инвестирали най-малко половината от своите чуждестранни активи в обект, който подлежи на такъв надзор („финансови кооперации“).
(2)
С писмо от 6 декември 2011 г. Комисията информира Белгия, че мярката представлява потенциална неправомерна държавна помощ (2), и прикани белгийската държава да се въздържа от всякакви по-нататъшни действия по прилагане на мярката. Комисията прикани белгийската държава да представи своите съображения относно нейните предварителни заключения и Белгия ги изпрати с писмо от 22 декември 2011 г.
(3)
С решение от 3 април 2012 г. (наричано по-нататък „решението за откриване на процедурата“) Комисията уведоми Белгия, че е открила процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“) по отношение на мярката, и поиска от Белгия в съответствие с член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за определяне на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (3) да преустанови мярката, докато Комисията вземе решение относно съвместимостта ѝ с вътрешния пазар. Комисията поиска от Белгия да прекрати незабавно всякакви действия по прилагането на гаранционната схема за кооперациите и да се въздържа от каквото и да е плащане по мярката. Решението на Комисията за откриване на процедурата - с което Комисията прикани и заинтересованите страни да представят своите мнения относно мярката - бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4).
(4)
С писма от 24 април 2012 г. и 31 май 2012 г. Белгия поиска удължаване на срока за отговор на решението за откриване на процедура; Комисията не се противопостави на това. С писмо от 18 юни 2012 г. Белгия изпрати своите коментари в отговор на решението за откриване на процедурата и приложи писмо от управителя на BNB, адресирано до белгийския министър на финансите с дата 7 октомври 2011 г.
(5)
На 17 август 2012 г. групата Arco („ARCO“ (5)) също предостави своите мнения в отговор на решението за откриване на процедурата. На 29 август 2012 г. Комисията изпрати този документ на Белгия, като по този начин предостави възможност на държавата членка да отговори на мненията на ARCO. На 16 октомври 2012 г. обаче Белгия заяви, че няма да се възползва от тази възможност.
(6)
Комисията зададе допълнителни въпроси по отношение на мярката, по-специално на 17 септември 2012 г. и 24 юли 2013 г., на които Белгия отговори съответно на 5 декември 2012 г. и на 20 септември 2013 г.
2. КОНТЕКСТ
2.1. Контекст на мярката, предмет на уведомлението
(7)
Създаването на гаранционната схема за кооперациите беше свързано с мерки за оздравяване в друго дело за държавна помощ.
(8)
На 30 септември 2008 г. Dexia съобщи за увеличение на капитала с 6,4 млрд. EUR, записан от съществуващите акционери (сред които и ARCO) и от белгийските, френските и люксембургските власти. Пред специалната комисия на белгийския парламент, натоварена да разгледа условията на закриването на Dexia (комисията „Dexia“), белгийският министър на финансите, който е бил на пост към датата на отпускането на държавната помощ в полза на Dexia през 2008 г., обясни, че поради искания за намеса в полза на ARCO от септември/октомври 2008 г. е имало политическо решение за въвеждане на гаранционната схема за кооперациите. Той обясни, че с оглед постигане на споразумение относно Dexia правителството е трябвало да вземе решение едновременно за ARCO и за Ethias (6). Освен това от декларациите на белгийския министър на финансите излиза, че ангажиментът от 2008 г. е бил поет с цел ARCO да даде своето съгласие да участва в спасяването на Dexia (7).
i) Съобщения за пресата
(9)
На 10 октомври 2008 г. белгийското правителство обяви в прессъобщение на министъра на финансите, че е взело следното решение:
-
увеличаване на покритието на съществуващата схема за гарантиране на депозитите за кредитните институции от 20 000 EUR на 100 000 EUR
-
създаване на подобен режим за други финансови продукти (по-специално животозастрахователни продукти от „клас 21“ (8) и дяловете на финансовите кооперации) (9).
(10)
На 21 януари 2009 г. министър-председателят и министърът на финансите потвърдиха в съвместно съобщение за пресата ангажимента на предишното правителство (10) за въвеждане на гаранционна схема за кооперациите (11). В същия ден ARCO публикува това прессъобщение на белгийското правителство на своя интернет сайт. От своя страна, други финансови кооперации се дистанцираха от аналогията между депозитите и дяловете във финансови кооперации, която предполага въвеждане на гаранционната схема за кооперациите (12).
ii) Законодателен процес
(11)
На 15 октомври 2008 г. белгийският парламент прие закон (13), позволяващ на белгийското правителство да предприеме мерки за насърчаване на финансовата стабилност. На 14 ноември 2008 г. (14) Белгия прие кралски указ за увеличаване на 100 000 EUR на сумата, защитена от гаранционната схема на депозити за кредитните институции, като същевременно въведе подобна гаранционна схема за животозастрахователните продукти от „клас 21“. На 29 октомври 2008 г. Комитетът за финансова стабилност беше представил предварително положително становище относно проекта на кралски указ (15).
(12)
На 14 април 2009 г. (16) Белгия измени закона от 15 октомври 2008 г., позволяващ на правителството да въведе с кралски указ гаранционна система за освободения капитал за възстановяване на съдружниците физически лица на тяхната част от капитала във финансовите кооперативни дружества. С кралски указ от 10 октомври 2011 г. (17) Белгия измени кралския указ от 14 ноември 2008 г. Кралският указ от 10 октомври 2011 г. съдържа допълнителни технически разяснения относно гаранционната схема за кооперациите.
(13)
На 7 октомври 2011 г. управителят на BNB написа писмо до тогавашния министър на финансите, за да даде становище относно (проекта на) кралския указ от 10 октомври 2011 г., като тази процедура се изисква съгласно Закона за устава на BNB (18). В това писмо управителят отбелязва, че правителството може законосъобразно да приеме кралски указ относно гаранционна схема за кооперациите „в случай на внезапна криза на финансовите пазари или в случай на сериозен риск от системна криза“. Управителят заключава, че обстоятелствата изглежда отговарят на тези условия и че гаранционната схема за кооперациите би намалила въздействието от такава криза (19). В същото време обаче той нарочно се въздържа от становище по въпроса дали дяловете на физически лица във финансовите кооперации са по същността си депозити (20). Той отбелязва също, че мярката би могла да създаде проблеми по отношение на съвместимостта с правилата за държавните помощи (21), и изразява загриженост относно незадължителния характер на гаранционната схема за кооперациите, който би предизвикал проблеми, свързани с „неблагоприятния подбор“ (22).
(14)
На 13 октомври 2011 г. трите кооперативни дружества на ARCO (ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS) подадоха заявление за членство в гаранционната схема за кооперациите. Белгийското правителство прие това искане с кралски указ от 7 ноември 2011 г. (23) В контекста на това заявление ARCO също плати вноски в общ размер на 2,05 млн. EUR (24).
(15)
Общите събрания на ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS одобриха на 8 декември 2011 г. предложението на техния административен съвет да извърши доброволна ликвидация на дружествата.
2.2. Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити
(16)
Член 3 от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (25) задължава всяка държава членка да:
„осигурява в рамките на нейната територия да бъдат въведени и официално признати една или повече схеми за гарантиране на депозити. С изключение на [някои] случаи […] никоя кредитна институция (26), оторизирана в тази държава членка […], не може да приема депозити (27), ако не участва в такава схема.“
(17)
През 1998 г. Белгия транспонира в националното право Директива 94/19/ЕО и въведе схема за гарантиране на депозитите, обхващаща всички депозити на даден вложител в случай на неналичност. Белгийската схема за гарантиране на депозитите беше поверена на фонд за гарантиране на депозитите. С кралски указ от 14 ноември 2008 г. впоследствие Белгия създаде специален фонд за защита на депозитите, включващ последващите инициативи на Белгия (28).
(18)
Първоначално член 7 от Директива 94/19/ЕО предвиждаше, че съвкупните депозити на даден вложител ще бъдат гарантирани до 20 000 EUR. На заседанието си на 7 октомври 2008 г. Съветът по икономическите и финансовите въпроси прие увеличение на гаранциите по депозитите, предвидени в Директива 94/19/ЕО. Съгласно неговото съобщение за пресата, той реши:
„всички държави членки ще осигуряват първоначално за период от най-малко една година гаранция върху депозитите на гражданите от най-малко 50 000 EUR, като се отчита, че много държави членки са взели решение да увеличат минимума на 100 000 EUR. Приветстваме намерението на Комисията спешно да направи подходящо предложение за насърчаване на сближаването на схемите за гарантиране на депозитите“ (29).
(19)
По отношение на обхвата член 2 от Директива 94/19/ЕО гласи, че схемите за гарантиране на депозитите не защитават капиталовите инструменти, емитирани от кредитните институции (30).
(20)
С Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. за изменение на Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити по отношение на гарантирания размер и срока за изплащане (31) се увеличава гаранцията за схемите за гарантиране на депозитите (първо на минимум 50 000 EUR, а след това по принцип на 100 000 EUR минимум и максимум до 31 декември 2010 г.).
(21)
Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 г. относно схемите за обезщетение на инвеститорите (32) предвижда обезщетение за инвеститорите в случаите, в които инвестиционното дружество не е в състояние да върне активите, принадлежащи на инвеститора. Това обезщетение е налично например в случай на измама или нехайство в дадено предприятие или ако възникнат грешки или проблеми в неговите системи. Въпреки това схемите за обезщетение на инвеститорите не покриват рискове, свързани с инвестицията (например когато инвеститор е купил акции, които впоследствие губят своята стойност).
2.3. Белгийска правна рамка за кооперативните дружества
(22)
Белгийският кодекс за дружествата (33), и по-специално членове 350-436 от него, определя правната рамка за кооперативните дружества. В него се предвижда, че едно кооперативно дружество трябва да избере в своя устав формата „société à responsabilité limitée“ (дружество с ограничена отговорност) (загубите на съдружниците не могат да бъдат по-големи от техните вноски) или „société à responsabilité illimitée“ (дружество с неограничена отговорност) (съдружниците носят лична отговорност за дълговете на дружеството и по този начин могат да загубят повече от своите капиталови инвестиции).
(23)
Белгийският кодекс за дружествата (и по-специално членове 362, 364, 366, 367 и 374) разрешава някои ограничения по отношение на прехвърляемостта на дяловете на едно кооперативно дружество. Дяловете на едно кооперативно дружество са свободно прехвърлими на други съдружници на кооперативното дружество, но в устава на кооперативното дружество могат да бъдат включени условия за такова прехвърляне. Прехвърлянията към трети страни могат да се извършват само при условията и към лицата, установени в член 366 от белгийския кодекс за дружествата.
(24)
Белгийският кодекс за дружествата (член 367) предвижда също, че съдружниците на едно кооперативно дружество имат право да напускат кооперативното дружество само през първите шест месеца на счетоводната годината. Когато това право е упражнено, член 374 от белгийския кодекс за дружествата гласи, че съдружникът има право да получи стойността на дяловете си в размера, съдържащ се в счетоводния баланс в края на годината.
(25)
Докато белгийският кодекс за дружествата установява общата рамка за кооперативните дружества; кралският указ от 8 януари 1962 г. (34) определя критериите за „оторизирани кооперативни дружества“ (35). По-специално дадено оторизирано кооперативно дружество не може да откаже членство на съдружници с цел спекулация или да наложи тяхното изключване. Дяловете в капитала на дружеството, независимо от тяхната стойност, дават същите права. Всички съдружници имат равни гласове в общите годишни събрания (ОГС). Общото годишно събрание трябва да назначи администраторите и комисарите. Оперативният излишък (получен след приспадане на всички разходи) може да бъде разпределен на съдружниците само пропорционално на операциите, които са извършили с дружеството, а дивидентите, изплатени на дяловете от капитала, не могат да превишават определен процент, установен с кралски указ.
(26)
Член 21 от Данъчния кодекс на Белгия гласи, че дивидентите на оторизираните кооперативни дружества са освободени от данъци до определена сума (36).
2.4. Описание на мярката
(27)
Гаранционната схема за кооперациите обхваща освободения капитал (а не евентуалните приходи) от съдружниците физически лица на кооперативните дружества в максимален размер от 100 000 EUR.
(28)
Противно на това, което се предвижда за схемите за гарантиране на депозити на кредитните институции, членството в гаранционната схема за кооперациите е по избор.
(29)
Ако финансовите кооперации желаят да участват в гаранционната схема за кооперациите, те трябва да направят заявление до министъра на финансите. Съветът на министрите разполага с един месец, в който да вземе решение относно заявлението за участие на финансова кооперация в гаранционната схема за кооперациите, като при необходимост определя някои условия. Тези условия могат да включват:
а)
задължението да запазят бъдещите публични оферти за институционалните съдружници;
б)
ангажираността на всички институционални съдружници да не оттеглят действие или сума, платена на кооперативното дружество, и да не се отказват от членство, освен в случай на прехвърляне на акции; както и
в)
таван от 4,5 % годишно върху лихвите, дължими на съдружниците.
(30)
След като дадена финансова кооперация е поискала да бъде покрита, тя трябва да остане в схемата за една година. След изтичане на този срок кооперацията може да прекрати участието си, давайки тримесечно предизвестие. Няма да бъде възможно да си възстанови платените вноски под каквато и да е форма. Ако една кооперация реши да напусне гаранционната схема за кооперациите, тя трябва да изчака три години, преди да има право да участва отново.
(31)
Само кооперативните акции, емитирани преди влизането в сила на кралския указ от 10 октомври 2011 г., са обхванати от мярката.
(32)
Гаранционната схема за кооперациите е запазена за съдружниците, които са физически лица, а не за институционалните съдружници на финансовите кооперации.
(33)
Специалният фонд за защита се финансира от:
i)
годишна вноска, съответстваща на 0,15 % от защитената стойност (платима от всички участници); както и
ii)
еднократна входна такса в размер на 0,10 % от защитената стойност (платима от кооперациите).
(34)
Освен това една финансова кооперация може също да бъде задължена да плати вноска на специалния фонд за защита за капиталовите печалби от акциите, които притежава. Тази вноска може да бъде до 10 % от разликата между продажната цена на въпросните акции (или при отсъствие на продажби през период от три години след прекратяването на защитната система, средната борсова котировка при прекратяването на съответната акция за периода от 30 дни преди третата годишнина) и референтната цена, определена от органите в момента, в който дадена финансова кооперация се включва в гаранционната схема за кооперациите.
(35)
Специалният фонд за защита започва да прави плащания, ако финансова кооперация е в несъстоятелност или ако органът за финансов надзор е уведомил фонда, че финансовата кооперация вече не може да плаща на съдружниците си, които желаят да се оттеглят.
(36)
Ако специалният фонд за защита не разполага с достатъчно средства, за да се намеси, Касата за депозити и консигнации (Caisse des dépôts et consignations), която е публична организация без правен статут, изплаща авансово необходимите средства. В зависимост от това дали неплатежоспособната институция е длъжна да участва или дали става дума за финансова кооперация, това авансово плащане впоследствие ще бъде възстановено чрез разпределяне на:
-
50 % от годишните вноски, платими от институциите, задължени да участват;
-
специална годишна вноска, платима от всички финансови кооперации (участието е по избор).
(37)
Ако специалният фонд за защита се намеси, той поема правата на съдружниците физически лица на кооперацията и му се предоставя статут, равен на този на другите съдружници. Тук има разлика с предишната схема за гарантиране на депозити на кредитните институции, която предвижда, че на фонда се предоставя статут, равен на този на другите кредитори на съответното дружество.
2.5. Описание на ARCO
(38)
Първоначално ARCO е бил акционер в Artesia Banking Corporation NV (наричано по-нататък „Artesia“), която от своя страна е притежавала 100 % от банка BACOB и 82 % от застрахователната компания DVV. След сливането на Artesia с Dexia през 2001 г. ARCO стана най-големият акционер с дял от около 15 % (37).
(39)
ARCO е наименованието на групата, в която участват ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN, които всички са оторизирани кооперативни дружества (38). ARCO има повече от 800 000 членове, от които 99 % са частни лица. Капиталът, притежаван от съдружници физически лица в ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN, беше съответно 1,3 млрд. EUR, 46 млн. EUR и 140 млн. EUR.
(40)
В уставите на ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN се определя, че трите дружества са дружества с ограничена отговорност (39).
(41)
Уставите на трите субекта съдържат разпоредби, отнасящи се до съдружниците, които желаят да се оттеглят.
(42)
Уставът на ARCOPAR гласи например, че кооперацията би могла да ограничи напусканията, ако повече от 10 % от общия инвестиран капитал или 10 % от съдружниците изчезнат през една и съща счетоводна година (40). Съдружник, който желае да се оттегли от ARCOPAR, ще си възстанови капитала. Съдружниците с дялове от категория А, Б и В на ARCOPAR (41) също имат право на резерв бонус (42).
(43)
В член 35 от устава на ARCOPAR се описва на какво имат право неговите съдружници в случай на ликвидация. По същество, ако след изплащане на дълговете и вноските за социално осигуряване салдото е положително, съдружниците ще получат възстановяване (43).
(44)
Рисковете, свързани с инвестирането в дялове на ARCO са например описани в проспекта на ARCOPAR, одобрен от белгийските органи през юни 2008 г. и публикуван по време на операция на капиталовия пазар, която се проведе между 7 юли 2008 г. и 30 септември 2008 г. В проспекта ясно се посочва, че печалбата, дължима на Dexia, представлява над 69 % от нетната печалба на ARCOPAR за счетоводните години 2005/2006, 2006/2007 и 2007/2008. В проспекта се споменава също за риска от масови напускания, като се подчертава, че съдружниците могат да загубят всичко в случай на ликвидация. В същото време, в годишните отчети на дружеството ясно се посочва, че ARCO е увеличило своята задлъжнялост чрез получаване на заем за инвестиции (44).
2.6. Основания за откриване на процедурата
(45)
В своето решение за откриване на процедурата Комисията стигна до предварителното заключение, че мярката, предмет на уведомление, отговаря на четирите (кумулативни) критерия за държавна помощ и изразява съмнение относно това дали мярката може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
(46)
Комисията счете, че мярката може да се припише на Белгия, поради това че е била финансирана от специалния фонд за защита. За тази цел Комисията установи, че белгийското законодателство определя вноската, която участниците е трябвало да заплатят в специалния фонд за защита, и определя как тези средства ще бъдат използвани. Освен това Комисията забеляза, че Касата за депозити и консигнации (Caisse des dépôts et consignations) е може да предоставя на капитал на специалния фонд за защита, ако е необходимо. Комисията се запита как Касата за депозити и консигнации би получила възстановяване, тъй като тя не е сигурна, че финансовите кооперации разполагат с достатъчно финансови ресурси. Тя също се запита дали незадължителният характер на участието на финансовите кооперации не би попречило на ефективното рефинансиране на специалния фонд за защита.
(47)
Комисията стигна до заключението, че финансовите кооперации могат да се смятат за предприятия и че мярката им е предоставила избирателно предимство. Що се отнася до предоставянето на избирателно предимство, гаранционната схема за кооперациите изглежда е помогнала на кооперациите да привлекат нов капитал или да запазят съществуващия капитал, като са убедили настоящите си съдружници да не се оттеглят от финансовите кооперации. Такава защита е особено полезна в периоди на финансова несигурност, като този от есента на 2008 г. до датата на приемане на кралския указ, когато финансовите кооперации са били ефективно защитени срещу риска от загуба на големи ресурси поради излизане на съдружници.
(48)
Комисията установи също така, че защитата е била разширена и че Белгия не е взела предвид финансовото състояние на кандидатстващата финансова кооперация в момента, в който да е разрешила нейното влизане в гаранционната схема за кооперациите. В примера на ARCO финансовите кооперации са получили разрешение да се присъединят към гаранционната схема за кооперациите, когато те вече са били неплатежоспособни и скоро след това са били обявени в ликвидация.
(49)
Комисията също така стигна до заключението, че мярката нарушава конкуренцията, тъй като финансовите кооперации са се конкурирали на пазара за инвестиционни продукти на дребно, на който са се ползвали от избирателно предимство, с което не са разполагали другите участници на пазарите, предлагащи подобни продукти.
(50)
Комисията също така счита, че гаранционната схема за кооперациите оказва въздействие върху търговията в Съюза. В действителност много международни доставчици на инвестиционни продукти действат на белгийския пазар и не могат да претендират за същия пазарен дял като този, който една финансова кооперация може да запази благодарение на мярката.
(51)
Комисията се запита дали финансовите кооперации могат да се разглеждат като финансови институции и дали това е оказало влияние върху приложимостта на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. (45) Комисията стигна до заключението, че тъй като финансовите кооперации не изглежда да са финансови институции по смисъла на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г., помощта трябва да бъде оценена пряко по силата на Договора.
(52)
По-специално, за да бъде съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора, една мярка трябва да бъде необходима, подходяща и пропорционална. Комисията имаше съмнения по отношение на съвместимостта на мярката с тези три кумулативни критерия. Тя имаше съмнения дали защитата на съдружниците на финансови кооперации е необходима, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика. По отношение на потенциалните вторични ефекти, Комисията отбеляза, че Белгия вече е въвела няколко мерки [напр. увеличаване на гарантирания размер по схемата за гарантиране на депозитите до 100 000 EUR и държавна помощ за няколко банки под различни форми (рекапитализации, парични инжекции, мерки за оздравяване на обезценени активи и други ad hoc мерки)]. Поради това тя не вижда причина защо в допълнение към всички тези мерки е трябвало да се защитят съдружниците на финансовите кооперации.
(53)
Комисията се пита дали е било подходящо да се защитят съдружниците на финансови кооперации. В това отношение тя отбелязва, че финансовите кооперации не са финансови институции и че поради своите размери те не изглежда да са от значение за системата. Комисията поиска Белгия да обясни по каква линия инвестиционните загуби - претърпени също от инвеститорите в общите инвестиционни фондове например - биха оказали силно отрицателно влияние върху белгийската икономика.
(54)
И накрая, Комисията има съмнения относно пропорционалността на мярката. Първо, Комисията не беше сигурна, че финансовите кооперации са заплащали справедлива цена за гаранцията. Второ, Комисията констатира, че свободата да се присъединят към схемата, заедно с липсата на контрол на жизнеспособността, заложени в предвидената от Белгия процедура за участие, предполага, че финансовите кооперации са имали стимул да се присъединят, само когато са били сигурни, че гаранцията ще бъде задействана. Това би могло да доведе до ситуации, в които бенефициерът може да използва гаранцията, като същевременно избягва, до голяма степен, да плаща за това. И накрая, Комисията също така изрази съмнение дали гаранционната схема за кооперациите не нарушава ненужно конкуренцията, като се има предвид, че акционерите на конкурентни дружества не са защитени, което улеснява достъпа до капитал за финансовите кооперации и увеличава техния общ пазарен дял на пазара на инвестиции на дребно.
3. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Коментари на ARCO
(55)
Според ARCO на 10 октомври 2008 г. белгийските органи са решили и са оповестили въвеждането на гаранционна схема за кооперациите като част от по-широк пакет (увеличаване до 100 000 EUR на гаранцията върху депозитите за спестовни влогове в кредитни институции, разширяване на гаранционната схема за животозастрахователни продукти от клас 21 и за съдружниците физически лица на финансовите кооперации). ARCO твърди, че решението от 10 октомври 2008 г. е въведено със закона от 15 октомври 2008 г. и кралския указ от 14 ноември 2008 г. за продуктите от клас 21 и със закона от 14 април 2009 г. и кралския указ от 10 октомври 2011 г. за акциите, емитирани от финансови кооперации.
(56)
ARCO твърди, че гаранционната схема за кооперациите не представлява държавна помощ, тъй като не предоставя никакво избирателно предимство на финансовите кооперации. ARCO заяви също, че Комисията е направила заключението, че гаранционната схема за продуктите от клас 21 на застрахователните дружества не съдържа никакъв елемент на държавна помощ, тъй като те са отворени за всички застрахователни дружества и следователно не са избирателни (46). В допълнение ARCO твърди, че гаранционната схема за кооперациите е отворена за всички финансови кооперации при същите условия и следователно не е избирателна.
(57)
В съответствие с мненията на белгийските органи ARCO заяви, че всички характеристики на дяловете във финансовите кооперации потвърждават, че те отговарят на същите нужди на клиентите като депозитите и се третират като такива от законодателя. ARCO подчерта, че Белгия се е опасявала от верижен ефект. Ако Белгия не беше въвела гаранционната схема за кооперациите, доверието на инвеститорите щеше да бъде подкопано и това можеше да доведе до масово изтегляне на всички спестовни продукти.
3.2. Мнение на Белгия
(58)
Белгия твърди, че гаранционната схема за кооперациите не отговаря на всички кумулативни критерии за държавна помощ, посочени в член 107, параграф 1 от Договора, и следователно не представлява държавна помощ. По-специално, Белгия заяви, че три от критериите за държавна помощ не са изпълнени. На първо място, Белгия прие позицията, че мярката представлява помощ в полза на физически лица, а не предприятия. Второ, Белгия твърди, че мярката не предоставя избирателно предимство на финансовите кооперации и, на последно място, че съответната мярка не причинява никакво нарушение на конкуренцията.
(59)
По отношение на аргумента, че помощта не облагодетелства предприятия, Белгия твърди, че обикновената схема за гарантиране на депозити за кредитните институции, включително нейното разширяване (гаранционната схема за кооперациите) е приета в съответствие с решенията на Съвета ЕКОФИН и с Директива 94/19/ЕО, изменена с Директива 97/9/ЕО.
(60)
Белгия прие позицията, че дяловете на финансовите кооперации, притежавани от физически лица, имат всички характеристики на депозити и също се придобиват като такива. Тя подчерта следните елементи:
i)
бенефициерите (физически лица) на гаранционната схема за кооперациите заслужават същата защита, както вложителите в други институции, действащи в същия сектор и подложени на същия контрол;
ii)
за целите на данъчното облагане както дивидентите, изплащани от финансовите кооперации, така и платените лихви по депозитите, са освободени от данъци до определен размер (47);
iii)
съдружниците физически лица на финансовите кооперации могат да запишат до определен максимален размер от капитала съгласно устава на финансовата кооперация;
iv)
съдружниците на финансовите кооперации могат да излязат от дружеството едва след първите шест месеца на счетоводната година, и даден съдружник, който желае да се оттегли, има право да получи печалбите на кооперативното дружество в зависимост от участието си. Според белгийската държава стойността на дяловете в една кооперация не отразява стойността на базовите активи на финансовата кооперация и дяловете във финансовите кооперации не се конкурират с инвестиционните продукти като цяло, а само с подгрупа от продукти, които вече се ползват от държавна гаранция (т.е. депозитите и застраховките живот от клас 21);
v)
дяловете на финансовите кооперации са регистрирани и тяхната прехвърляемост е ограничена от закона (48). Те не могат да се продават свободно, за да създават капиталови печалби. Съдружниците на финансовите кооперации имат право само на малки дивиденти (освободени от данъци) и на възстановяване, когато вече не са акционери;
vi)
дяловете на финансовите кооперации не може да се разглеждат като инвестиция в дяловете на котирано на борсата дружество или публична организация;
vii)
дяловете на финансовите кооперации не може да се разглеждат като рискова инвестиция, като се има предвид, че съдружниците на финансовите кооперации могат да претендират за капиталови печалби;
viii)
гаранционната схема за кооперациите защитава само дяловете на физическите лица (за разлика от институционалните съдружници).
(61)
Що се отнася до липсата на избирателно предимство, Белгия съобщи, че гаранционната схема за кооперациите обхваща само дяловете на финансовите кооперации, емитирани преди 10 октомври 2011 г. Белгия отбеляза, че след тази дата, финансовите кооперации не могат да използват гаранционната схема за кооперациите, за да навлязат на даден пазар. Тя също така уточни, че ARCO не е емитирал никакви нови дялове от септември 2008 г.
(62)
Белгия също така отрече, че гаранционната схема за кооперациите е помогнала на финансовите кооперации да запазят съществуващия си капитал. В подкрепа на тази теза Белгия заяви, че прессъобщението от 10 октомври 2008 г. е било само предложение за стратегическа инициатива, което споменава между другото финансовите кооперации. Според Белгия прессъобщението от 10 октомври 2008 г. не представлява подробно споразумение, публикувано в координация с едновременните съобщения за медиите на финансовите кооперации. В този смисъл Белгия направи разграничение между своето съобщение и тези на органите на Обединеното кралство и на Lloyds по делото Lloyds (49), на които Комисията се позовава в решението за откриване на процедурата. Белгия заключи, че прессъобщението от 10 октомври 2008 г. не е мярка, способна да предостави на финансовите кооперации избирателно предимство. Що се отнася до следващото прессъобщение от 21 януари 2009 г., Белгия заяви, че е било нормално ARCO незабавно да публикува на своя уебсайт това прессъобщение на органите, тъй като всички финансови кооперации (сред които и ARCO) са следили отблизо този случай.
(63)
Белгия настоя Комисията да използва същия подход като при делото Ethias и Комисията да заключи, че гаранционната схема за кооперациите не е избирателна. Белгия също изтъкна, че специалният статут на истинските кооперациите вече е признат от Съда в решението му по дело Paint Graphos (50). Тя се позова по-специално на параграф (61) от това решение, от което е видно, че предвид специфичните им характеристики тези кооперации по принцип не могат да се разглеждат като намиращи се в сходно фактическо и правно положение с това на търговските дружества.
(64)
Белгия също така предостави информация за броя на акционерите на ARCO, които са напуснали предприятието от началото на кризата. През финансовите години, довели до процедурата на доброволна ликвидация, броят на съдружниците на ARCO, които са поискали изплащане на своя капитал, е 9 764 през 2007/2008 г., 21 150 през 2008/2009 г. и 23 762 през 2010/2011 г.
(65)
По отношение на нарушаващото въздействие на мярката Белгия твърди, че Комисията е трябвало да обясни в разумна степен кои са финансовите продукти, които са се конкурирали с дяловете на финансовите кооперации, въпреки че Белгия призна, че в рамките на процедура относно държавна помощ Комисията не е длъжна да даде подробно определение на пазара. По същество Белгия твърди, че съдружниците физически лица на финансови кооперации са се ползвали от същото ниво на защита като това, осигурено на инвеститорите във всички подобни депозитни/спестовни продукти.
(66)
Белгия обясни също, че гаранционната схема за кооперациите има същата цел като Директива 94/19/ЕО, а именно защита на депозитите на частните вложители, поддържане на доверието на вложителите и подобряване на стабилността на финансовите пазари. Белгия счита, че схемите за гарантиране на депозитите на други държави членки също понякога обхващат неконвенционални депозитни продукти, и изтъква, че Комисията е трябвало да вземе това предвид (51).
(67)
Белгия подчерта също, че ако Комисията стигне до заключение, че гаранционната схема за кооперациите представляват държавна помощ, помощта следва да се счита за съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора. Тя направено заключението, че не е необходимо да се установява дали ARCO е финансова институция по смисъла на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. Според Белгия ключовият въпрос, който Комисията следва да разгледа, е дали гаранционната схема за кооперациите е подходяща и необходима за предотвратяване на сериозни затруднения в икономиката.
(68)
Белгия защити становището, че мярката е необходима, ефектите от нея са ограничени до необходимия минимум и съществуват механизми за споделяне на тежестта.
(69)
На първо място, Белгия твърди, че гаранционната схема за кооперациите е подходяща и необходима, за да се вдъхне увереност на вложителите в Белгия.
(70)
Белгия призна, че е теоретично възможно институциите, които имат защитени депозити в своя счетоводен баланс, да извлекат непряко предимство от съществуването на такива схеми за защита, тъй като те помагат за избягване на банковата паника. Тя обаче поясни, че схемите за гарантиране на депозитите са необходими с цел избягване на банкова паника и нарушаване на функционирането на финансовите пазари. Белгия също така твърди, че гаранционната схема за кооперациите е била необходима, за да се избегне спад на общественото доверие в белгийската финансова система. Фактът, че дяловете в кооперациите проявяват основните характеристики на спестовните продукти и че повече от половината от капитала на кооперациите се инвестира в банки, увеличава техните прилики с депозитите и подчертава тяхното значение за белгийската банкова система. Неовладяната липса на плащания на финансовите кооперации би имала лавинообразен ефект върху всички финансови институции и върху белгийската икономика. Ако за дяловете във финансовите кооперации не се прилага същото равнище на защита като тази за традиционните депозити, това би довело до същия риск както ако защитата не се прилага по отношение на депозитите. Това би имало значително въздействие и върху общественото доверие във всички депозитни продукти в Белгия и бе довело до системен риск. В подкрепа на доводите си Белгия се позовава на факта, че броят на съдружниците (физически лица) на финансовите кооперации е висок спрямо общия брой на населението на Белгия (52).
(71)
Белгия също така оспори терминологията, използвана от Комисията в нейното решение за откриване на процедурата, по-специално понятията „capital instruments“ (капиталови инструменти) и „risk capital“ (рисков капитал), използвани в съображение 62 и в бележка под линия 35.
(72)
С цел да докаже необходимостта на гаранционната схема за кооперациите, Белгия препрати писма до Комисията от Съвета за финансова стабилност и от управителя на BNB, адресирани до тогавашния министър на финансите, съответно от 29 октомври 2008 г. (53) и 7 октомври 2011 г. (54).
(73)
Относно съвместимостта на мярката с правилата за държавна помощ Белгия първо се позовава на решението на Комисията относно Ethias. Според нея Комисията е разрешила мерките в полза на Ethias, а именно разширяването на схемата за гарантиране на депозитите до продуктите от „клас 21“, като ги е счела за подходящи и необходими, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика.
(74)
На второ място, Белгия потвърди своето становище, че мярката е пропорционална. Финансовите кооперации споделят тежестта, особено чрез вноските си към специалния фонд за защита. Белгия счита, че равнището на възнаграждението за гаранцията е разумно и подобно на вноските в гаранционните режими на други защитени институции. Белгия оспорва факта, че незадължителният характер на гаранционната схема за кооперациите може да направи мярката непропорционална.
(75)
Белгия заяви, че ако Комисията все пак стигне до заключението, че мярката представлява държавна помощ, тя следва да я разглежда като помощ за ликвидация, съвместима с правилата за държавната помощ. Белгия напомни, че в кралския указ от 7 ноември 2011 г. ясно се посочва, че в случай на ликвидация на кооперация специалният фонд за защита е задължен да се намеси и да компенсира само след представяне на окончателното нареждане за ликвидация, одобрено от общото събрание на засегнатите дружества.
(76)
Белгия също така изрази становището, че поради факта, че физическите лица не са предприятия, разпореждането за преустановяване на Комисията не обхваща плащанията към тях след ликвидацията на ARCO.
(77)
Освен това Белгия представи допълнителни мнения в писмо до Комисията от 18 март 2014 г. след определения срок.
(78)
Белгия счита, че Комисията не може да забрани изпълнението на гаранциите, предоставени на съдружниците, които са физически лица. Тя не може да изисква от държавата да преустанови плащанията по гаранционната схема за кооперациите или да си възстанови плащанията по тази схема, направени в полза на съдружниците, които са физически лица.
(79)
Съдружниците физически лица не са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и изпълнението на гаранцията в полза на съдружниците физически лица не би оказало въздействие върху ARCO или върху перспективите на белгийската държава за възстановяване на помощта, от която са се възползвали тези предприятия.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Бенефициери на мярката
(80)
Най-напред, като предварителна забележка, Комисията припомня, че в съображение (18) от решението за откриване на процедурата тя е заявила, че гаранционната схема за кооперациите е била от полза за финансовите кооперации. При все това един цялостен преглед на хронологията и характеристиките на мярката показва, че ARCO е единственият действителен бенефициер на мярката, както е описано в настоящия раздел.
(81)
В настоящия случай Комисията отбелязва, че има голяма разлика между ARCO и другите финансови кооперации, потенциално допустими в гаранционната схема за кооперациите.
(82)
От описанието на фактите (55) се вижда, че гаранционната схема за кооперациите от самото начало е специално насочена към ARCO, което е имало затруднения поради своите инвестиции в Dexia. ARCO в крайна сметка е била единствената финансова кооперация, която е поискала да участва в мярката.
(83)
Що се отнася до другите финансови кооперации, Комисията отбелязва, че членството в гаранционната схема за кооперациите не е задължително, че Съветът на министрите е можел да реши дали да допусне дадена кооперация в гаранционната схема за кооперациите и евентуално при какви условия, както и че никоя от другите финансови кооперации не е поискала да членува в схемата, а някои активно са се дистанцирали. Комисията констатира още, че никоя друга финансова кооперация не е имала проблеми, свързани с нейните инвестиции в същия размер като тези, с които се е сблъскало ARCO в случая Dexia.
(84)
Следователно Комисията стига до заключението, че единственият действителен бенефициер на гаранционната схема за кооперациите, осъществяващ стопанска дейност, е ARCO.
4.2. Обявяването и привеждането в действие на мярката представляват едно и също действие
(85)
Комисията отбелязва, че мярката е била решена и обявена от правителството на 10 октомври 2008 г. (56) Ясно е, че белгийското правителство е взело решение да предостави на ARCO гаранционна схема за кооперациите по времето, когато се е подготвяла мярката в полза на Dexia през 2008 г. (57). Друго прессъобщение от 21 януари 2009 г. дава повече подробности относно мярката. Едва след това е започнало законовото транспониране на ангажимента на правителството.
(86)
Комисията отбелязва, че използваната формулировка и думи („реши“, „задължението“) в съобщенията за пресата от 10 октомври 2008 г. и от 21 януари 2009 г. недвусмислено означават поет ангажимент и позволяват с основание да се мисли, че мярката ще бъде приведена в действие.
(87)
Съобщения за медиите бяха изпратени и чрез официалните канали: прессъобщението от 10 октомври 2008 г. беше изпратено от министерството на финансите, а това от 10 януари 2009 г. беше изпратено от името на министър-председателя и министъра на финансите. Повтарящият се характер на тези съобщения за пресата засили тяхното основно послание.
(88)
Комисията отбелязва, че още в момента на прессъобщението от 10 октомври 2008 г. е било ясно, че гаранционната схема за кооперациите представлява разширяване на схемата за гарантиране на депозитите. Прессъобщението от 21 януари 2009 г. съдържа повече подробности от техническо естество. Веднага след неговото публикуване ARCO го помести на своя уебсайт с ясната цел да вдъхне доверие у своите съдружници физически лица. Освен това Комисията установи съгласуваността на мярката с течение на времето, тъй като тя не се променя чувствително между първоначалното обявяване на 10 октомври 2008 г. и влизането в сила на окончателния указ.
(89)
В решението си от 19 март 2013 г. по съединени дела C-399/10 P и C-401/10 P (58) Съдът на Европейския съюз постанови, че обявяването на една мярка и нейното ефективно прилагане биха могли да се разглеждат като една-единствена намеса, ако това е доказано от тяхната хронология и тяхната цел, както и от състоянието на предприятието по време на тази намеса. По същия начин за настоящата мярка Белгия реши и обяви на 10 октомври 2008 г. мярка, която бе изпълнена по-късно, със същата цел и по отношение на първоначалния бенефициер. Освен това в собствените си решения Комисията приема обявяването и изпълнението за една-единствена мярка и счита, че мярката създава предимство още от датата на обявяването (59). Накрая, действащият белгийски министър на финансите през май 2014 г. квалифицира разглежданата мярка като ангажимент, поет през 2008 г. (60).
(90)
На базата на информацията, посочена в съображения 85 - 89, Комисията заключава, че обявяването и прилагането на гаранционната схема за кооперациите следва да се разглеждат като една и съща мярка.
4.3. Наличие на помощ
(91)
Както е посочено в член 107, параграф 1 от Договора, „[о]свен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(92)
Както Белгия, така и ARCO твърдят, че Комисията следва да проучи дали ARCO е получило държавна помощ, като се базира на друго свое решение, а именно решението относно Ethias (61). Въпреки това понятието за държавна помощ е обективна концепция, определена в Договора. За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да изпълнява следните четири (кумулативни) критерия: тя трябва i) да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси; ii) да предоставя избирателно предимство на получателя; iii) да нарушава (потенциално) конкуренцията; и iv) да засяга търговията между държавите членки.
(93)
От Комисията се изисква да оцени мярката в светлината на четирите критерия (вж. съображения 94 - 110).
Държавни ресурси
(94)
Комисията трябва да оцени дали гаранционната схема за кооперациите е финансирана чрез държавни ресурси и може да се припише на държавата.
(95)
Съгласно постоянната съдебна практика (62) всички финансови средства, с които публичните органи могат действително да подпомагат предприятия, независимо от това дали въпросните средства са постоянни активи на държавата, попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора, при условие че те остават непрекъснато под публичен контрол и следователно са на разположение на компетентните национални органи.
(96)
В частност съществува държавна помощ, ако средствата произхождат от вноски, наложени от държавното законодателство, и се управляват и разпределят в съответствие с това законодателство, дори когато те са управлявани от недържавна институция. Статут на съответния субект или дружество, което предоставя въпросната помощ, не се смята за определящ елемент за прилагането на правилата за държавните помощи.
(97)
По отношение на организацията на гаранционната схема за кооперациите, Комисията отбелязва, че белгийското законодателство определя размера вноските на участниците и как тези средства ще бъдат използвани. Следователно вноските, които захранват специалния фонд за защита, се считат за ресурси на държавата, дори и да произхождат от частни източници.
(98)
Освен това при необходимост Касата за депозити и консигнации, която е публичноправен субект, плаща предварително необходимите средства, за да финансира плащанията, които специалният фонд за защита трябва да извърши. Във всеки случай, този аспект на гаранционната схема за кооперациите представлява достатъчно конкретен икономически риск за обременяване на бюджета на държавата членка, за да може да се заключи, че се използват държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора (63).
(99)
Що се отнася до това дали мярката може да се припише на Белгия, става ясно, че гаранционната схема за кооперациите не може да се счита за транспониране на Директива 94/19/ЕО. Директивата изисква от държавите членки да въведат схема за гарантиране на депозитите в кредитните институции и член 2 гласи изрично, че всички инструменти, които биха могли да попаднат в рамките на определението за собствен капитал на кредитните институции, са изключени от възстановяване чрез схемите за гарантиране на депозитите. Ако дадена държава членка реши да създаде други схеми за възстановяване за гарантиране на други финансови продукти, такова решение не произтича от правото на Съюза, а представлява инициатива на самата държава членка (64). Комисията също така отбелязва, че Белгия се позовава на гаранционната схема за обезщетяване на инвеститорите, но това сравнение не е подходящо, тъй като тези схеми не са предназначени за покриване на инвестиционния риск. Както вече бе обяснено в съображение 21, схемите за обезщетяване на инвеститорите са предназначени за случаи, при които едно инвестиционно дружество не е в състояние да върне активите, принадлежащи на инвеститора, например в резултат на измами или проблеми в системите на дружеството.
Избирателно предимство
(100)
Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите е създала предимство за ARCO. Съдът е приел, че предприятията могат да получат предимство под формата на увеличен достъп до капитал, когато дадена мярка, предприета от държава членка в полза на инвеститорите, засилва тяхното желание да инвестират парите си в даден набор от целеви инвестиции (65). В конкретния случай мярката помага на субектите от групата ARCO да запазят съществуващия си капитал, като убеждават съществуващите съдружници на кооперацията да не се оттеглят от нея (66), което представлява предимство, особено важно с оглед на нервността на пазара непосредствено след фалита на „Леман Брадърс“. На 21 януари 2009 г. ARCO публикува прессъобщението на белгийското правителство на своя уебсайт, за да убеди своите партньори, което ясно показва, че възможността да засили доверието на инвеститорите е било важно предимство за ARCO. В това отношение Комисията отбелязва, че в проспекта на ARCOPAR, публикуван през лятото на 2008 г. (67), се споменава също и за риска, поет от съдружниците физически лица, напускащи финансовата кооперация (68) (69).
(101)
Мярката е определено избирателна. Първо, тя се прилага само за акционерите на една финансова кооперация, а не за притежателите на инвестиционни продукти, издадени от конкурентни предприятия. Финансовите участници, които предлагат средства на пазар на защитни облигации или на паричния пазар или общи средства за гарантиран капитал, следователно не са могли да предложат на своите клиенти подобна гаранция. Белгия посочва, че дяловете, притежавани от частни лица във финансовите кооперации, по същество са аналогични на депозити (70). Няколко елемента, представени от Белгия, се отнасят обаче за кооперациите като цяло, а не за финансовите кооперации. Освен това описанието на дяловете във финансовите кооперации, предоставено от Белгия, не съдържа каквото и да било позоваване на подходяща информация, като например рисковете, свързани с инвестициите в тези инструменти (71) - рискове, които не съществуват при депозитите.
(102)
Избирателният характер на мярката проличава и когато се сравнява третирането на финансовите кооперации с третиране на други оторизирани нефинансови кооперации. Белгия се основава на решението по дело Paint Graphos, за да се застъпи за специалното третиране, с което се ползват съдружниците физически лица на финансовите кооперации. Решението по дело Paint Graphos представлява преюдициално решение във връзка с преюдициално запитване, изпратено от италиански съдия, който пита дали данъчните предимства за кооперативните дружества на производители и работници биха могли да представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. В решението си Съдът постанови, че данъчното предимство трябва да се оценява с оглед на четирите кумулативни критерия за държавна помощ, и даде по-подробни указания относно това как да се прецени дали такова данъчно предимство представлява избирателно предимство (72). Съдът потвърди, че е необходимо да се провери i) дали такова данъчно предимство може да се обоснове с присъщите особености на разглежданата данъчна система (73); ii) дали съществуват подходящи процедури за контрол и мониторинг (74) и iii) дали данъчното предимство е пропорционално и не надхвърлят пределите на необходимото (75).
(103)
Комисията смята, че аргументацията на Белгия не може да бъде приета, тъй като естеството на предимството, предоставено от мярката, е качествено различно от това, което е било разгледано от Съда по делото Paint Graphos. Мярката, приведена в действие от Белгия, включва предоставянето на предимство, а не данъчно облекчение или освобождаване от плащане на такса. Следователно 3-степенният анализ, приет от Съда, за да се прецени дали дадено данъчно предимство или освобождаване от такса е избирателно, не може да се приложи по отношение на тази мярка.
(104)
Във всеки случай, дори ако решението Paint Graphos беше приложимо за въпросната мярка, нейните специфични елементи са такива, че характерът ѝ пак щеше да бъде определен като избирателен.
(105)
Първо, Комисията отбелязва, че делото Paint Graphos се отнася за всички кооперации на производители и работници, а не за един сравнително малък подсектор като този на финансовите кооперации. Ако, както се твърди от Белгия, беше подходящо да се предостави специално третиране на „истинските“ кооперации, това специално третиране трябваше да се прилага за всички оторизирани кооперации. Следователно фактът, че мярката е ограничена до финансовите кооперации, сам по себе си е достатъчно, за да се установи избирателният ѝ характер.
(106)
Второ, Комисията отбелязва, че според Белгия финансовите кооперации изглежда са заслужавали допълнителни предимства още от 10 октомври 2008 г. Комисията отбелязва, че преди тази дата съществуващите оторизирани кооперации са получили по-благоприятно третиране, произтичащо от техния особен статут, под формата на освобождаване от данък (76). В настоящото решение Комисията не взема отношение по въпроса дали данъчното предимство е пропорционално или не, но счита, че нищо не оправдава внезапното въвеждане на 10 октомври 2008 г. на допълнително обезщетение или защита в полза на предприятия, които имат статут на финансови кооперации.
(107)
Накрая, дори ако Комисията извърши анализа, основаващ се на решението по дело Paint Graphos, както настоява Белгия, тя счита, че не са налице основания за предоставяне на 100 % гаранция на съдружниците физически лица на ARCO (а именно част i) от анализа на решението Paint Graphos), чиито членове са дружества с ограничена отговорност. Като се има предвид естеството на тези дружества, както е установено от белгийските общи правила на дружественото право, съдружниците физически лица на ARCO е трябвало да бъдат наясно, че в случай на ликвидация биха изгубили целия си капитал (77). Освен това защита на 100 % от капитала, записан от съдружниците физически лица на финансовите кооперации, не е пропорционална мярка (част iii) от анализа на решението Paint Graphos), тъй като това би било равнозначно на защита срещу всички рискове, като по този начин се създава необосновано предимство за предприятията, в които тези лица са съдружници (78).
Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(108)
Гаранционната схема за кооперациите предоставя на финансовите кооперации предимство, което не се предоставя на операторите, предлагащи инвестиционни продукти на дребно, нито на другите оторизирани нефинансови кооперации. Благодарение на мярката ARCO успя да запази пазарния си дял за по-дълъг период от време. ARCO не пострада от изтичане на капитал, с изключение на по-късна дата и на по-ниско равнище, отколкото при отсъствието на мярката. Следователно другите участници, които е трябвало да се конкурират само въз основа на своите качества и не са можели да разчитат на гаранционната схема за кооперациите, не са се възползвали от капиталите, които биха били на разположение за инвестиции. Следователно гаранционната схема за кооперациите нарушава конкуренцията (79).
(109)
Когато държава членка предоставя помощ на дадено предприятие, дейността на националния ѝ пазар може да се запази или да се развие, така че в резултат на това шансовете на предприятията, установени в други държави членки, да навлязат на пазара (в по-голяма степен), са намалени (80). С оглед на големия брой международни доставчици на инвестиционни продукти на белгийския пазар, мярката без никакво съмнение оказва въздействие върху търговията в рамките на Съюза.
Заключение
(110)
Въз основа на анализа, направен в съображения 91 - 109, Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите включва държавни ресурси и представлява избирателно предимство за ARCO, нарушава конкуренцията и засяга търговията в Съюза; Поради това тя отговаря на всички критерии, за да се счита за държавна помощ. Всички тези елементи са били налице най-късно в момента на приемане на кралският указ от 10 октомври 2011 г., но предимството, създадено от мярката, е съществувало още след обявяването на мярката на 10 октомври 2008 г. Общият размер на предимството следва да се вземе предвид, когато се оценява съвместимостта на помощта и, ако е необходимо, за нейното възстановяване им от бенефициерите.
4.4. Съвместимост на помощта
(111)
След като установи, че гаранционната схема за кооперациите е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(112)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава членка, е несъвместима с вътрешния пазар и поради това е забранена, освен ако не е предвидено друго в Договора. След това в параграфи 2 и 3 се определят две категории помощи за съвместими с вътрешния пазар.
(113)
В член 107, параграф 2 се изброяват категориите държавна помощ, които автоматично отговарят на критериите за дерогация от принципа на забрана; гаранционната схема за кооперациите не попада в нито една от тези категории.
(114)
В член 107, параграф 3 от Договора след това се изброяват някои категории помощи, които могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар. На теория могат да се приложат букви б) или в).
(115)
Що се отнася до член 107, параграф 3, буква в) от Договора, Комисията обясни в насоките как възнамерява да приложи предвиденото в тази разпоредба изключение за някои категории помощ. Комисията отбелязва обаче, че мярката не попада в никоя от категориите помощи, обхванати от насоките. Освен това нито Белгия, нито ARCO са посочили някаква цел от общ интерес, която би позволила да се позоват на тази разпоредба. Следователно Комисията следва да проучи евентуалната съвместимост на мярката само въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(116)
Що се отнася до член 107, параграф 3, буква б) от Договора, Комисията отбелязва, че Белгия твърди, че ако Комисията реши, че гаранционната схема за кооперациите представлява държавна помощ, мярката трябва да се преценява с оглед на тази разпоредба, която дава възможност да се обяви помощта за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е необходима за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка.
(117)
Въпреки това член 107, параграф 3, буква б) от Договора изисква ограничително тълкуване на това какво може да се смята за сериозно затруднение в икономиката на държава членка. Въпросните затруднения трябва да засягат цялата икономика на съответната държава членка, а не само един от регионите ѝ или части от територията ѝ (81).
(118)
Когато финансовата криза достигна първата си връхна точка през есента на 2008 г., Комисията реши в Съобщението относно банковия сектор от 2008 г., че член 107, параграф 3, буква б) от Договора може да се използва, за да се направи оценка на мерките, въведени за справяне с трудностите на финансовите институции (82).
(119)
Извън финансовия сектор Комисията е разработила също, въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора, Временната общностна рамка за мерките за държавна помощ за подпомагане на достъпа до финансиране при настоящата финансова и икономическа криза (83). Тази рамка обаче не се прилага за въпросната мярка. Тя е насочена към реалната икономика, като позволява на държавите членки да предприемат адекватни мерки за подобряване на достъпа до финансиране на предприятията, желаещи да инвестират по време на финансовата криза в момент, когато банковото финансиране беше намалено. Проблемите на ARCO не са свързани с липсата на финансиране чрез банковия сектор, а с активи (акциите на Dexia), чиято стойност е трябвало да бъде намалена. Освен това гаранционната схема за кооперациите, която гарантира 100 % от инструмент, който фигурира като пасив, не попада в нито една от категориите помощи, посочени в в точка 4.3 от рамката.
(120)
Финансовите кооперации не са финансови институции за целите на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. (84) и следователно помощта трябва да бъде оценена пряко по силата на Договора. За да отговаря на общите критерии за съвместимост по член 107, параграф 3 от Договора, дадена мярка трябва да отговаря на следните условия (85):
а) Целесъобразност на помощта : помощта трябва да бъде добре насочена, така че целта за преодоляване на сериозни затруднения в икономиката да бъде ефективно постигната, което не е така, ако въпросната мярка не е уместна за преодоляване на ситуацията.
б) Необходимост : по своя размер и форма мярката трябва да бъде необходима за постигане на целта. Нейният размер също трябва да бъде ограничен до необходимия минимум за постигане на целта и формата ѝ трябва да бъде най-подходящата за преодоляване на затрудненията.
в) Пропорционалност : положителното въздействие от мярката трябва адекватно да компенсира нарушенията на конкуренцията, така че те да бъдат ограничени до минимума, необходим за постигане на целите на мярката.
(121)
Що се отнася до целесъобразността на мярката, Комисията отбелязва, че въздействието от финансовите кооперации за цялата икономика е коренно различно от това на традиционните банки, които са изложени на риск от масово изтегляне на вложенията. Ако всички вложители решат да изтеглят парите си едновременно, банката ще бъде задължена да прехвърли всички свои ликвидни активи в кратък срок (чрез извършването на „спешни продажби“), което ще има сериозни последствия върху кредитирането на реалната икономика и би могло да създаде низходяща спирала на цените на активите. От друга страна, финансовите кооперации не кредитират реалната икономика. Те имат също правото да ограничат по закон оттеглянето на съдружниците (86), така че по принцип е възможно да се избегне неорганизираното прехвърлянето на активи. Последният елемент изтъква значителната разлика между депозитите и дружествените дялове във връзка с тяхното въздействие върху системата.
(122)
Също така е ясно, че от юридическа гледна точка съдружниците на финансовите кооперации са акционери на „дружество с ограничена отговорност“. Поради този статут съдружниците физически лица на финансовите кооперации са правно изложени на възможността да загубят цялата или част от своята инвестиция. В това отношение Комисията също отбелязва факта, че управителят на BNB не е потвърдил, че дяловете на финансовите кооперации са сравними със спестовни депозити в кредитни институции (87).
(123)
Комисията отбелязва също така, че позицията на съдружниците физически лица на финансовите кооперации в „каскадната структура“ (88) в случай на ликвидация или обявяване в несъстоятелност на тези предприятия е твърде различна от позицията на собствениците на спестовни депозити в една кредитна институция. Кредитните институции са регулирани образувания, за които регулаторният орган следи за наличността на определен размер на капитала. Този капитал поема първия удар в случай на ликвидация или обявяване в несъстоятелност. От друга страна съдружниците на финансови кооперации не се ползват от никаква защита от този вид. В случай на ликвидация или несъстоятелност те са първите засегнати.
(124)
Въз основа на аргументите, изложени в съображения 121 - 123, Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите защитава само финансовите кооперации и техните съдружници физически лица от последствията от миналите им инвестиции. Тя обаче не представлява подходяща мярка, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика.
(125)
Що се отнася до необходимостта на мярката, Комисията припомня, че Белгия вече е предприела важни мерки за предотвратяване на затрудненията в белгийската икономика. Тя вече е въвела допълнителни мерки за стабилизиране на финансовата система, и в частност на банките и другите финансови институции, в които инвестират финансовите кооперации. Белгийската схема за гарантиране на депозитите е защитавала депозитите до 100 000 EUR и Белгия е помогнала Fortis, KBC, Dexia и Ethias чрез рекапитализации, парични инжекции, мерки за оздравяване на обезценени активи и ad hoc мерки. Комисията заключава, че не е било необходимо да се защитават определени съдружници физически лица в случая на финансовите кооперации, които в крайна сметка са дружества с ограничена отговорност.
(126)
По отношение на писмото от управителя на BNB, споменато от Белгия, Комисията отбелязва, че то датира от октомври 2011 г., т.е. доста след 10 октомври 2008 г. - датата, на която мярката е обявена, и в него не се посочва, че мярката е необходима, за да се избегне сериозно затруднение в белгийската икономика, а само че то би ограничило (89) отрицателните последици от (системната) криза. Що се отнася до писмото от Комитета за финансова стабилност, Комисията отбелязва, че в него само се споменава за увеличаването на покритието на схемата за гарантиране на депозитите, както и въвеждането на схемата за гарантиране на застрахователните продукти от „клас 21“.
(127)
Що се отнася до пропорционалността на мярката, Комисията отбелязва, че по начина, по който е замислена, мярката не защитава достатъчно срещу неблагоприятния подбор (90). Доброволният характер на гаранционната схема за кооперациите, съчетан с очевидната липса на тест за жизнеспособност, създава стимул за използване на процедурата, щом стане ясно, че гаранцията ще бъде изпълнена. При такъв сценарий бенефициерът може да използва гаранцията, като избягва до голяма степен изплащането на премии за гаранцията до последния момент преди ликвидацията.
(128)
Комисията също така счита, че гаранционната схема за кооперациите да наруша ненужно нормалното функциониране на пазара. Мярката е дала възможност на ARCO да защити своята позиция на пазара за финансови продукти на дребно, което е имало или е можело да има отрицателно въздействие върху пазарния дял и рентабилността на конкурентите на ARCO, които не са могли да се ползват от гаранционната схема за кооперациите.
(129)
В заключение, мярката не може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, тъй като тя не е нито целесъобразна, нито необходима, нито пропорционална за целите на прилагането на член 107, параграф 3, буква б) от Договора и не попада в обхвата на никоя друга разпоредба относно съвместимостта на държавни помощи с вътрешния пазар.
4.5. Изчисляване на помощта
(130)
За изчисляването на ползата, която следва да бъде възстановена от ARCO, Комисията взема предвид следните параметри и факти (91):
-
максималният размер на изходящите капитали, определен в устава на ARCO, който представлява 10 % от общия капитал или 10 % от съдружниците (92),
-
фактът, че само съдружниците физически лица са обхванати от гаранционната схема за кооперациите,
-
своеобразието на гаранционната схема за кооперациите, която, от една страна, е незадължителна, предоставяйки на финансовите кооперации свобода да участват или не, и, от друга страна, е отворена към финансовите кооперации с висока степен на риск от несъстоятелност или ликвидация (в случая скоро след като кооперациите са били допуснати до схемата, общите събрания на ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS са одобрили на 8 декември 2011 г. предложението на своя административен съвет да пристъпят към доброволна ликвидация на дружествата),
-
фактът, че много преди ARCO да започне доброволна ликвидация, то вече е било в критично финансово положение, защото - както е посочено в съображения 38, 44 и 82 - е направило значителни инвестиции в акции на Dexia, банка, която през есента на 2008 г. трябваше да бъде спасена от фалит от белгийските, френските и люксембургските власти, вследствие на което всеки значителен спад в стойността на акциите на Dexia продължи да вреди на финансовото състояние на ARCO, по-специално защото ARCO беше финансирало участието си в оздравяването на Dexia чрез поемане на част от нейния дълг,
-
и фактът, че през 2011 г. ARCO е платило премията за участие („входната такса“) и годишната гаранционна премия.
(131)
Ползата, получена от ARCO, е защита срещу изтичане на капитали, което ARCO иначе не би било в състояние да спре единствено чрез прилагане на разпоредбите на своя устав, след достигане на тавана от 10 % (93) от неговия капитал или 10 % от неговите съдружници. Изтичане или оттегляне от такава величина можеше да настъпи веднага щом ARCO се беше озовало в положение на свръхзадлъжнялост или беше участвало в производство по несъстоятелност или ликвидация - или обективно, или по-субективно, както в някои други случаи на масово теглене на депозити (94) - веднага щом неговите съдружници преценят, че дружеството вече не е сигурна инвестиция, например поради високата си експозиция към финансовото положение и пазарната стойност на Dexia.
(132)
Комисията използва предпазлив подход (95), за да се изчисли ползата, която е получило ARCO, като взе предвид потенциалните изходящи потоци на капитал само за една година, а не за няколко периода. По този начин резултатът от изчислението следва да отразява минималния ефект на гаранционната схема за кооперациите, въпреки че в действителност гаранцията също е помогнала на ARCO да избегне няколко пъти изходящи потоци или оттегляне на съдружници до тавана на разрешения максимум. Уставът на ARCO позволява на кооперацията да блокира изходящите капиталови потоци след изтеглянето на 10 % от капитала или след отказването на 10 % от съдружниците. За целите на изчисляването на размера на помощта Комисията предполага, че ARCO би избрало най-ефективния вариант, а именно този, които би му помогнал да запази най-високото равнище на капитал. За варианта, свързан с оттеглянето на съдружници, Комисията ще се базира на най-ниския брой съдружници физически лица през периода, през който е било създадено предимство (от 10 октомври 2008 г.), което представлява консервативна хипотеза, и ще припише на тези съдружници средния дял от капитала през съответната година. За варианта, свързан с изтичането на капитали, Комисията също ще се базира на годината, през която капиталът е най-нисък.
(133)
Комисията също така взема предвид факта, че предимството, предоставено от мярката, е било частично намалено, защото ARCO, състоящо се от три юридически лица, ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, е трябвало да плати еднократна премия за участие и гаранционна премия за една година, макар и плащанията да са били направени едва през есента на 2011 г., непосредствено преди ARCO да излезе в доброволна ликвидация.
(134)
Предимството, получено от мярката, е по-малката от двете суми, произтичащи от следните две изчисления: а) 10 % от капитала за годината, през която той е бил най-нисък, в рамките на периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., минус общата сума на вече платените премии; и б) 10 % от най-ниския брой съдружници в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., умножено по средния дял на капитала, държан от всеки съдружник през същата година, минус общата сума на вече платените премии.
(135)
В абсолютно изражение вероятността инвеститорите да изтеглят своя капитал се увеличава с времето, което прави по-трудно изчисляването на лихвите, които трябва да бъдат платени за полученото предимство. С цел да се гарантира премахването на цялото предимство, получено от ARCO, като същевременно се позволи на държавата членка да разполага с оперативен метод за изчисляване на лихвения процент, приложим за възстановяването (96), Комисията счита, че пълният размер на предимството е бил изцяло на разположение поне от 8 декември 2011 г., и настоява сумите, които подлежат на възстановяване, да носят лихва за периода от 8 декември 2011 г. до тяхното пълно възстановяване.
(136)
За да може да провери изчислението на помощта, Комисията изисква от Белгия да ѝ представи списък, съдържащ броя на съдружниците, съответно на ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, записани в края на всяка година, в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г.
(137)
В допълнителните коментари, представени повече от година и половина след крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедурата, белгийските органи не представиха никаква нова информация по същество. Те считат, че Комисията не може да забрани изпълнението на гаранциите, предоставени на съдружниците, които са физически лица. Тя не може да изисква от държавата да преустанови плащанията по гаранционната схема за кооперациите или да си възстанови плащанията по тази схема. направени в полза на съдружниците, които са физически лица.
(138)
В подкрепа на това мнение белгийските органи припомнят, че съдружниците физически лица не са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, и считат, че изпълнението на гаранцията в полза на съдружниците физически лица не би оказало въздействие върху ARCO или върху перспективите на белгийската държава за възстановяване на помощта.
(139)
В отговор Комисията посочва, че сумите, които настоящото решение разпорежда да бъдат възстановени, представляват помощ в полза на ARCO.
(140)
Тя подчертава, че в приложение на член 108, параграф 2 от Договора констатацията, че помощ, предоставена от държавата, е несъвместима с вътрешния пазар, е достатъчна, за да оправдае нареждането тази помощ да бъде премахната от държавата (97). Поради това белгийските органи не могат да твърдят, че забраната на изпълнението на гаранция, определена като несъвместима помощ, е в противоречие с правото на Съюза.
(141)
Следователно те е трябвало да се съобразят с разпореждането, посочено в решението за откриване на процедурата, да спрат изпълнението на разглежданата мярка, което означава, което означава, че не е трябвало да извършват никакви плащания.
(142)
Поради това е оправдано също така Белгия да продължава да се въздържа от каквото и да е плащане по мярката за помощ.
Заключение
(143)
Комисията отбелязва, че гаранционната схема за кооперациите представлява държавна помощ в полза на ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Затова Белгия следва да отмени законодателния акт, на който се основава гаранционната схема за кооперациите (по-специално закона от 14 април 2009 г. и кралския указ от 10 октомври 2011 г.), и да събере предоставеното предимство от ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Гаранционната схема, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на финансовите кооперации на ARCO, и по-специално в полза на ARCOFIN, ARCOPLUS и ARCOPAR, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Белгия е длъжна да накара бенефициерите да възстановят неправомерната помощ, посочена в член 1, чийто размер е резултатът от по-малкото от следните две изчисления:
а)
10 % от капитала за годината, през която капиталът е бил на най-ниско равнище, в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., минус общия размер на вече платените премии; или
б)
10 % от най-ниския брой съдружници в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., умножено по средния дял на капитала, държан от всеки съдружник през същата година, минус общата сума на вече платените премии.
2. Сумите, които подлежат на възстановяване, носят лихва за периода от 8 декември 2011 г. до тяхното пълно възстановяване.
3. Лихвеният процент се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (98).
4. Белгия продължава да се въздържа от извършването на всякакви плащания по мярката за помощ, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 3
1. Белгия прекратява посочената в член 1 мярка за помощ, доколкото тя е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
3. Белгия е длъжна да приведе в изпълнение настоящото решение в срок от четири месеца от датата на неговото оповестяване.
Член 4
1. До два месеца след уведомяването за това решение Белгия изпраща следната информация на Комисията:
а)
подробно описание на мерките, които вече са предприети и които са планирани, за спазване на настоящото решение;
б)
документи, доказващи, че на бенефициерите е наредено да възстановят помощта.
2. Белгия е длъжна да информира Комисията за напредъка на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 3 юли 2014 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2014 m. liepos 3 d.
dėl valstybės pagalbos SA.33927 (2012/C) (ex 2011/NN),
kurią suteikė Belgija Garantijų sistema, pagal kurią apsaugomos finansinių kooperatyvų narių - fizinių asmenų - akcijos
(pranešta dokumentu Nr. C(2014)1021)
(Tekstas autentiškas tik nyderlandų ir prancūzų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/686/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į gautus atsakymus,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2011 m. lapkričio 7 d. raštu Belgijos valstybė pranešė Komisijai, kad sukūrė garantijų sistemą (toliau - kooperatyvų garantijų sistema arba priemonė), pagal kurią apsaugomos patvirtintų kooperatinių bendrovių, kurioms taikoma rizikos ribojimu pagrįsta Belgijos nacionalinio banko (toliau - BNB) priežiūra arba kurios ne mažiau kaip pusę turto yra investavusios į įstaigą, kuriai taikoma tokia priežiūra, (toliau - finansiniai kooperatyvai), narių - fizinių asmenų - akcijos.
(2)
2011 m. gruodžio 6 d. raštu Komisija nurodė Belgijos valstybei, kad ši priemonė gali būti neteisėta valstybės pagalba (2), ir paragino ją susilaikyti nuo bet kokių papildomų veiksmų jai įgyvendinti. Komisija paragino Belgijos valstybę pateikti pastabas dėl Komisijos preliminarių išvadų, ir Belgija jas pateikė 2011 m. gruodžio 22 d. raštu.
(3)
2012 m. balandžio 3 d. sprendimu (toliau - sprendimas pradėti procedūrą) Komisija pranešė Belgijai, kad pradėjo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis) 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl priemonės, ir nurodė Belgijai, vadovaujantis 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (3) 11 straipsnio 1 dalimi, sustabdyti šios priemonės įgyvendinimą, kol ji priims sprendimą dėl jos suderinamumo su vidaus rinka. Komisija paprašė Belgijos nedelsiant nutraukti visus veiksmus, kuriais siekiama toliau įgyvendinti kooperatyvų garantijų sistemą, ir neatlikti jokių mokėjimų pagal šią priemonę. Komisijos sprendimas pradėti procedūrą - kuriuo ji taip pat paragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl priemonės - buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (4).
(4)
2012 m. balandžio 24 d. ir 2012 m. gegužės 31 d. raštais Belgija paprašė nustatyti papildomą atsakymo į sprendimą pradėti procedūrą pateikimo terminą; Komisija tam neprieštaravo. 2012 m. birželio 18 d. raštu Belgija pateikė savo pastabas, kuriose atsakė į sprendimą pradėti procedūrą, ir prie jų visų pirma pridėjo 2011 m. spalio 7 d. BNB vadovo raštą, skirtą Belgijos finansų ministrui.
(5)
2012 m. rugpjūčio 17 d. grupė Arco (ARCO (5)) taip pat pateikė savo komentarus, kuriuose atsakė į sprendimą pradėti procedūrą. 2012 m. rugpjūčio 29 d. Komisija perdavė šį dokumentą Belgijai, ir taip suteikė šiai valstybei narei galimybę atsakyti į ARCO pastabas. Tačiau 2012 m. spalio 16 d. Belgija nurodė, kad šia galimybe nepasinaudos.
(6)
2012 m. rugsėjo 17 d. ir 2013 m. liepos 24 d. Komisija pateikė papildomų klausimų dėl priemonės, ir Belgija į juos atsakė atitinkamai 2012 m. gruodžio 5 d. bei 2013 m. rugsėjo 20 d.
2. FAKTŲ PRIMINIMAS
2.1. Priemonės, apie kurią pranešta, sukūrimas
(7)
Kooperatyvų garantijų sistemos sukūrimas susijęs su kitoje valstybės pagalbos byloje nagrinėtomis sanavimo priemonėmis.
(8)
2008 m. rugsėjo 30 d. įmonė Dexia paskelbė, kad savo kapitalą padidins 6,4 mlrd. EUR, ir šiam padidinimui pritarė esami jos akcininkai (įskaitant ARCO) bei Prancūzijos, Belgijos ir Liuksemburgo institucijos. Belgijos parlamento specialiajai komisijai, kuriai buvo pavesta išnagrinėti Dexia uždarymo aplinkybes (Dexia komisija), Belgijos finansų ministras, ėjęs pareigas tuomet, kai 2008 m. įmonei Dexia suteikta valstybės pagalba, paaiškino, kad politinis sprendimas sukurti kooperatyvų garantijų sistemą buvo priimtas dar 2008 m. rugsėjo-spalio mėn., po to, kai paprašyta imtis veiksmų siekiant padėti ARCO. Jis paaiškino, kad siekdama susitarimo dėl įmonės Dexia Vyriausybė privalėjo kartu priimti sprendimą dėl ARCO ir Ethias (6). Iš dabartinio Belgijos finansų ministro pareiškimų taip pat aiškėja, kad 2008 m. įsipareigojimas priimtas siekiant, kad ARCO sutiktų dalyvauti sanuojant įmonę Dexia (7).
i) Pranešimai spaudai
(9)
2008 m. spalio 10 d. finansų ministro kabineto pranešimu spaudai Belgijos Vyriausybė pranešė, kad priėmė tokį sprendimą:
-
padidinti pagal esamą kredito įstaigų indėlių garantijų sistemą apsaugomą sumą nuo 20 000 iki 100 000 EUR,
-
sukurti panašią sistemą, taikytiną kitoms finansinėms priemonėms (visų pirma 21 klasei priskirtiems gyvybės draudimo produktams (8) ir finansinių kooperatyvų akcijoms) (9).
(10)
2009 m. sausio 21 d. bendrame pranešime spaudai Ministras Pirmininkas ir finansų ministras patvirtino ankstesnės Vyriausybės (10) prisiimtą įsipareigojimą įdiegti kooperatyvų garantijų sistemą (11). Tą pačią dieną ARCO šį Belgijos Vyriausybės pranešimą spaudai paskelbė savo interneto svetainėje. Tačiau kiti finansiniai kooperatyvai atsiribojo nuo finansinių kooperatyvų akcijų prilyginimo indėliams, kuriuo grindžiama kooperatyvų garantijų sistema (12).
ii) Teisėkūros procesas
(11)
2008 m. spalio 15 d. Belgijos parlamentas priėmė įstatymą (13), pagal kurį Belgijos Vyriausybė gali imtis priemonių finansiniam stabilumui didinti. 2008 m. lapkričio 14 d. (14) Belgija paskelbė karaliaus nutarimą, pagal kurį suma, kuriai taikoma kredito įstaigų indėlių garantijų sistemos apsauga, padidinta iki 100 000 EUR, ir įdiegė panašią garantijų sistemą, taikomą 21 klasei priskirtiems gyvybės draudimo produktams. 2008 m. spalio 29 d. Finansinio stabilumo komitetas iš anksto paskelbė teigiamą nuomonę apie šį karaliaus nutarimo projektą (15).
(12)
2009 m. balandžio 14 d. (16) Belgija iš dalies pakeitė 2008 m. spalio 15 d. įstatymą, leidusi Vyriausybei karaliaus nutarimu sukurti apmokėto kapitalo garantijų sistemą, pagal kurią finansinių kooperatinių bendrovių nariams - fiziniams asmenims - atlyginama jų kapitalo dalis. 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimu (17) Belgija iš dalies pakeitė 2008 m. lapkričio 14 d. karaliaus nutarimą. 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarime pateikiama papildomų techninių paaiškinimų apie kooperatyvų garantijų sistemą.
(13)
2011 m. spalio 7 d. BNB vadovas raštu paprašė tuomečio finansų ministro pateikti nuomonę apie 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimą (projektą) - tokios procedūros turi būti laikomasi pagal įstatymą, kuriuo nustatomas BNB konstitucinis statutas (18). Šiame rašte vadovas pažymėjo, kad Vyriausybė karaliaus nutarimą dėl kooperatyvų garantijų sistemos teisėtai gali priimti „tuo atveju, jeigu finansų rinkas ištiktų staigi krizė arba iškiltų didelė sisteminės krizės grėsmė“. Vadovas padarė išvadą, kad aplinkybės veikiausiai atitinka šias sąlygas ir kad kooperatyvų garantijų sistema padėtų mažinti tokios krizės poveikį (19). Tačiau kartu jis konkrečiai neišreiškė nuomonės dėl to, ar finansinių kooperatyvų narių, kurie yra fiziniai asmenys, turimos akcijos iš esmės yra indėliai (20). Jis taip pat nurodė, kad gali kilti problemų dėl šios priemonės suderinamumo su valstybės pagalbos taisyklėmis (21), ir išreiškė susirūpinimą dėl to, kad kooperatyvų garantijų sistema yra neprivaloma, todėl gali kilti su „netinkama atranka“ susijusių problemų (22).
(14)
2011 m. spalio 13 d. trys grupės ARCO kooperatinės bendrovės (ARCOFIN, ARCOPAR ir ARCOPLUS) pateikė prašymą prisijungti prie kooperatyvų garantijų sistemos. Belgijos Vyriausybė šį prašymą patenkino 2011 m. lapkričio 7 d. karaliaus nutarimu (23). Pateikusi šį prašymą grupė ARCO taip pat iš viso sumokėjo 2,05 mln. EUR įmokų (24).
(15)
2011 m. gruodžio 8 d. ARCOFIN, ARCOPAR ir ARCOPLUS visuotiniuose susirinkimuose buvo priimtas šių bendrovių valdybų pasiūlymas savanoriškai likviduoti bendroves.
2.2. Direktyva 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų
(16)
pagal 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų (25) 3 straipsnį kiekviena valstybė narė privalo užtikrinti:
„kad jos teritorijoje būtų įdiegta ir oficialiai pripažinta viena ar kelios indėlių garantijų sistemos. Nė viena … toje valstybėje narėje veiklos licenciją gavusi kredito įstaiga (26), nedalyvaujanti minėtoje sistemoje, negali priimti indėlių (27), išskyrus ... [tam tikras] aplinkybes.“
(17)
1998 m. Belgija Direktyvą 94/19/EB perkėlė į nacionalinę teisę ir sukūrė indėlių garantijų sistemą, pagal kurią negrąžinimo atveju apsaugomi visi to paties indėlininko indėliai. Belgijos indėlių garantijų sistema buvo patikėta valdyti Indėlių garantijų fondui. Paskui 2008 m. lapkričio 14 d. karaliaus nutarimu Belgija įsteigė Specialųjį indėlių apsaugos fondą, kurio lėšos naudotos vėlesnėms Belgijos iniciatyvoms finansuoti (28).
(18)
Pagal pradines Direktyvos 94/19/EB 7 straipsnio nuostatas garantijų sistema turėjo būti taikoma visų to paties indėlininko indėlių sumai, ne didesnei nei 20 000 EUR. 2008 m. spalio 7 d. posėdyje Ecofin taryba pritarė Direktyvoje 94/19/EB nustatytų indėlių garantijų padidinimui. Ecofin tarybos pranešime spaudai nurodoma:
„Susitarėme, kad visos valstybės narės bent vienų metų pradiniam laikotarpiui užtikrins minimalią 50 000 EUR asmeninių indėlių garantijų apsaugą, pripažindami, kad daugelis valstybių narių yra pasirengusios padidinti savo minimalią sumą iki 100 000 EUR. Palankiai vertiname Komisijos ketinimą skubiai pateikti atitinkamą pasiūlymą, kuriuo būtų skatinama suvienodinti indėlių garantijų sistemas“ (29).
(19)
Dėl apsaugos taikymo Direktyvos 94/19/EB 2 straipsnyje nurodyta, kad apsauga pagal indėlių garantijų sistemas netaikoma kredito įstaigų nuosavų lėšų priemonėms (30).
(20)
2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/14/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų nuostatas dėl kompensacijų lygio ir išmokėjimo termino (31) buvo užtikrinta didesnė pagal indėlių garantijų sistemas teikiama apsauga (iš pradžių buvo apsaugota ne mažesnė kaip 50 000 EUR suma, vėliau - iš esmės ne mažesnė kaip 100 000 EUR suma ne vėliau kaip 2010 m. gruodžio 31 d.).
(21)
1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų (32) nustatyta, kad investuotojams kompensacija mokama tais atvejais, kai investicinė įmonė nepajėgia grąžinti investuotojui priklausančio turto. Tokia kompensacija mokama, pvz., įmonės sukčiavimo ar aplaidumo arba jos sistemų klaidų ar problemų atvejais. Tačiau investuotojų kompensavimo sistemos (žr. IATE) neapima investavimo rizikos (pvz., kai investuotojas įsigijo akcijų, o jos vėliau prarado vertę).
2.3. Kooperatinėms bendrovėms taikoma Belgijos teisinė sistema
(22)
Belgijos bendrovių kodekse (33), būtent jo 350-436 straipsniuose, apibrėžiama kooperatinėms bendrovėms taikoma teisinė sistema. Jame nurodyta, kad savo įstatuose kooperatinė bendrovė privalo nurodyti arba statusą „ribotos atsakomybės bendrovė“ (narių nuostoliai negali būti didesni už jų įnašus), arba statusą „neribotos atsakomybės bendrovė“ (nariai asmeniškai atsako už bendrovės socialines skolas, taigi gali prarasti ne tik savo investicijas į kapitalą).
(23)
Pagal Belgijos bendrovių kodeksą (būtent jo 362, 364, 366, 367 ir 374 straipsnius) leidžiama taikyti tam tikrus apribojimus, susijusius su galimybėmis perleisti kooperatinės bendrovės akcijas. Kooperatinės bendrovės akcijos gali būti laisvai perleidžiamos kitiems kooperatinės bendrovės nariams, bet šios bendrovės įstatuose gali būti nustatytos tam tikros perleidimo sąlygos. Perleidimai tretiesiems asmenims galimi tiktai Belgijos bendrovių kodekso 366 straipsnyje nurodytomis sąlygomis ten pat nustatytiems asmenims.
(24)
Belgijos bendrovių kodekse (367 straipsnyje) taip pat nurodoma, kad kooperatinės bendrovės nariai gali iš jos pasitraukti tik per šešis pirmuosius finansinių metų mėnesius. Jeigu narys pasinaudoja šia teise, pagal Belgijos bendrovių kodekso 374 straipsnį jis gali atgauti sumą, lygią finansinių metų balanse nustatytai jam priklausančių akcijų vertei.
(25)
Belgijos bendrovių kodekse nustatyta kooperatinėms bendrovėms taikoma bendra sistema, o 1962 m. sausio 8 d. karaliaus nutarime (34) apibrėžti „patvirtintoms kooperatinėms bendrovėms“ taikomi kriterijai (35). Konkrečiai patvirtinta kooperatinė bendrovė spekuliacijos tikslais negali atsisakyti priimti naujų narių arba paskelbti apie narių pašalinimą; dėl visų bendrovės akcinio kapitalo dalių, kad ir kokia būtų jų vertė, įgyjamos vienodos teisės; visi nariai turi vienodas teises balsuoti metiniuose visuotiniuose susirinkimuose (MVS); MVS turi būti skiriami administratoriai ir auditoriai; likutinis perteklius (gaunamas atskaičius visas išlaidas) nariams gali būti paskirstytas tik proporcingai jų su bendrove sudarytiems sandoriams, o pagal kapitalo dalis skiriami dividendai negali viršyti tam tikros karaliaus nutarimu nustatytos procentinės dalies.
(26)
Belgijos mokesčių kodekso 21 straipsnyje nustatyta, kad tam tikra patvirtintų kooperatinių bendrovių dividendų suma yra neapmokestinama (36).
2.4. Priemonės aprašymas
(27)
Kooperatyvų garantijų sistema taikoma kooperatinių bendrovių narių, kurie yra fiziniai asmenys, apmokėtam kapitalui (o ne galimam kapitalo prieaugiui), kurio suma negali viršyti 100 000 EUR.
(28)
Kitaip negu kredito įstaigų indėlių garantijų sistemų atveju, prisijungti prie kooperatyvų garantijų sistemos neprivaloma.
(29)
Jeigu finansiniai kooperatyvai nori dalyvauti kooperatyvų garantijų sistemoje, finansų ministrui privalo pateikti atitinkamą prašymą. Ministrų taryba privalo per vieną mėnesį priimti sprendimą dėl finansinio kooperatyvo prašymo leisti dalyvauti kooperatyvų garantijų sistemoje ir, jei reikia, nustatyti tam tikras sąlygas. Šios sąlygos gali apimti:
a)
pareigą suteikti galimybę dalyvauti ateityje viešai platinant akcijas tik nariams, kurie yra institucijos;
b)
visų narių - institucijų - įsipareigojimą neatsiimti jokių akcijų ir jokių į kooperatinę bendrovę įmokėtų sumų, neatsisakyti narystės bendrovėje, išskyrus akcijų perleidimo atvejus;
c)
4,5 % viršutinės palūkanų, kurios nariams turi būti sumokėtos per metus, ribos nustatymą.
(30)
Garantijos paprašęs finansinis kooperatyvas turi likti sistemoje vienus metus. Praėjus šiam laikui kooperatyvas gali nebedalyvauti sistemoje, apie tai įspėjęs prieš tris mėnesius. Jis negali susigrąžinti jokia forma sumokėtų įmokų. Jeigu kooperatyvas nusprendžia pasitraukti iš kooperatyvų garantijų sistemos, norėdamas vėl joje dalyvauti privalo laukti trejus metus.
(31)
Priemonė taikoma tiktai kooperatyvų akcijoms, išleistoms prieš įsigaliojant 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimui.
(32)
Kooperatyvų garantijų sistema skirta finansinių kooperatyvų nariams, kurie yra fiziniai asmenys, o ne institucijos.
(33)
Specialusis apsaugos fondas finansuojamas:
i)
metine įmoka, lygia 0,15 % saugomos sumos (mokama visų dalyvių);
ii)
vienkartiniais stojamaisiais mokesčiais, lygiais 0,10 % saugomos sumos (mokamais kooperatyvų).
(34)
Be to, finansiniai kooperatyvai taip pat gali būti įpareigoti Specialiajam apsaugos fondui mokėti įmoką nuo jiems priklausančių kotiruojamųjų akcijų kapitalo prieaugio. Tokia įmoka gali siekti 10 % atitinkamų akcijų pardavimo kainos (arba, jeigu akcijos neparduodamos per trejus metus nuo apsaugos sistemos taikymo nutraukimo, vidutinės biržos kainos, taikytos tuo metu, kai atitinkama akcija panaikinta, 30 dienų laikotarpiu iki trečiųjų metų pabaigos) ir orientacinės kainos, kurią institucijos nustatė finansiniam kooperatyvui prisijungiant prie kooperatyvų garantijų sistemos, skirtumo.
(35)
Specialusis apsaugos fondas pradeda mokėti išmokas, jeigu finansinis kooperatyvas bankrutuoja arba jeigu finansų priežiūros institucija praneša fondui, kad finansinis kooperatyvas nebegali mokėti kompensacijų norintiems pasitraukti savo nariams.
(36)
Jeigu Specialiajame apsaugos fonde nėra pakankamai lėšų kompensacijoms išmokėti, reikiamas lėšas kaip avansą skiria Indėlių ir konsignacijų kasa (pranc. Caisse des dépôts et consignations) - teisinio statuso neturinti viešoji įstaiga. Atsižvelgiant į tai, ar nemoki įstaiga privalo prisidėti lėšomis, ar yra finansinis kooperatyvas, toks avansinis mokėjimas vėliau grąžinamas skiriant:
-
50 % metinių įmokų, kurias moka privalančios prisidėti įstaigos,
-
specialiąsias metines įmokas, mokamas finansinių kooperatyvų (kurių dalyvavimas neprivalomas).
(37)
Jeigu Specialusis apsaugos fondas skiria išmokas, jis perima kooperatyvo narių, kurie yra fiziniai asmenys, teises ir įgyja tokį pat statusą kaip ir kiti kooperatyvo nariai. Tuo ši sistema skiriasi nuo kredito įstaigų indėlių garantijų sistemos, pagal kurią fondas įgyja tokį pat statusą kaip ir kiti atitinkamos bendrovės kreditoriai.
2.5. ARCO aprašymas
(38)
Iš pradžių grupė ARCO buvo grupės Artesia Banking Corporation NV (toliau - Artesia), kuriai priklausė 100 % banko BACOB ir 82 % draudimo bendrovės DVV kapitalo, akcininkė. Po to, kai 2001 m. Artesia susijungė su Dexia, ARCO tapo pagrindine Dexia akcininke - jai priklausė apie 15 % šios įmonės akcijų paketo (37).
(39)
ARCO - tai grupės, kuriai priklauso patvirtintos kooperatinės bendrovės ARCOPAR, ARCOPLUS ir ARCOFIN, pavadinimas (38). ARCO turi daugiau kaip 800 000 narių, ir 99 % jų yra privatūs asmenys. Narių, kurie yra fiziniai asmenys, valdomas ARCOPAR, ARCOPLUS ir ARCOFIN kapitalas siekė atitinkamai 1,3 mlrd. EUR, 46 mln. EUR ir 140 mln. EUR.
(40)
ARCOPAR, ARCOPLUS ir ARCOFIN įstatuose nurodoma, kad visi trys subjektai yra ribotos atsakomybės bendrovės (39).
(41)
Visų trijų subjektų įstatuose yra nuostatų, taikomų norintiems iš bendrovių pasitraukti nariams.
(42)
Pavyzdžiui, pagal ARCOPAR įstatus kooperatyvas gali riboti pasitraukimą, jeigu tais pačiais finansiniais metais jis netektų daugiau nei 10 % viso investuoto kapitalo arba daugiau nei 10 % visų narių (40). Iš ARCOPAR norintis pasitraukti narys susigrąžina savo kapitalą. ARCOPAR nariai, kuriems priklauso A, B ir C kategorijų akcijos (41), taip pat turi teisę į premijų rezervą (42).
(43)
ARCOPAR įstatų 35 straipsnyje aprašoma, kokias teises nariai įgyja bendrovės likvidavimo atveju. Iš esmės jeigu sumokėjus skolas ir socialinius mokesčius likutis būtų teigiamas, nariams būtų mokamos kompensacijos (43).
(44)
Su investicijomis į ARCO akcijas susijusi rizika aprašyta, pvz., 2008 m. birželio mėn. Belgijos institucijų patvirtintame ARCOPAR prospekte, išleistame 2008 m. liepos 7 d.-2008 m. rugsėjo 30 d. vykdant sandorį kapitalo rinkoje. Šiame prospekte aiškiai nurodyta, kad iš Dexia gautas pelnas 2005-2006, 2006-2007 ir 2007-2008 finansiniais metais sudarė daugiau kaip 69 % ARCOPAR grynojo pelno. Prospekte taip pat užsimenama apie masinio pasitraukimo pavojų, pabrėžiant, kad likvidavimo atveju nariai gali prarasti viską. Kartu bendrovės metinėse ataskaitose aiškiai nurodyta, kad ARCO padidino savo įsiskolinimą, nes pasiskolino lėšų investicijoms (44).
2.6. Priežastys, dėl kurių pradėta procedūra
(45)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė preliminarią išvadą, kad priemonė, apie kurią pranešta, atitinka keturis valstybės pagalbos kriterijus (taikomus visus kartu) ir kad ji abejoja, ar priemonė gali būti paskelbta suderinama su vidaus rinka.
(46)
Komisijos vertinimu, atsakomybė už šią priemonę priskirtina Belgijai, nes buvo finansuojama Specialiojo apsaugos fondo lėšomis. Šiuo tikslu Komisija konstatavo, kad Belgijos teisės aktuose yra nustatyta įmoka, kurią dalyviai privalo mokėti į Specialųjį apsaugos fondą, taip pat nustatytas šių lėšų panaudojimo būdas. Be to, Komisija pažymėjo, kad prireikus Indėlių ir konsignacijų kasa atlieka avansinį kapitalo pervedimą į Specialųjį apsaugos fondą. Komisijai iškilo klausimas, kaip kompensuojamos Indėlių ir konsignacijų kasos sumokėtos lėšos, nes nebuvo aišku, ar finansiniai kooperatyvai turi pakankamai finansinių išteklių. Ji taip pat iškėlė klausimą, ar dėl neprivalomo finansinių kooperatyvų dalyvavimo nekils kliūčių siekiant veiksmingai refinansuoti Specialųjį apsaugos fondą.
(47)
Komisija padarė išvadą, kad finansiniai kooperatyvai gali būti laikomi įmonėmis ir kad dėl priemonės jiems suteikiamas atrankusis pranašumas. Vertinant atrankųjį pranašumą pažymėtina, kad kooperatyvų garantijų sistema veikiausiai padėjo kooperatyvams pritraukti naujo kapitalo arba išsaugoti esamą kapitalą, įtikinus esamus narius nepasitraukti iš finansinio kooperatyvo. Tokia apsauga buvo ypač naudinga finansinio netikrumo laikotarpiais, kaip antai laikotarpiu nuo 2008 m. rudens iki karaliaus nutarimo priėmimo dienos, kai finansiniai kooperatyvai buvo veiksmingai apsaugoti nuo rizikos, kad kapitalas labai sumažės dėl narių pasitraukimo.
(48)
Komisija taip pat pažymėjo, kad apsauga išplėsta ir kad leisdama prašymą pateikusiam finansiniam kooperatyvui prisijungti prie kooperatyvų garantijų sistemos Belgija neatsižvelgė į jo finansinę padėtį. Pavyzdžiui, ARCO atveju finansiniams kooperatyvams prisijungti prie kooperatyvų garantijų sistemos buvo leista, nors jie jau buvo nemokūs, ir galiausiai netrukus buvo pradėtas jų likvidavimas.
(49)
Komisija taip pat padarė išvadą, kad dėl priemonės iškraipyta konkurencija, nes finansiniai kooperatyvai konkuravo mažmeninėje investicinių produktų rinkoje ir ten naudojosi atrankiuoju pranašumu, kurio neturėjo kiti panašius produktus siūlę rinkos dalyviai.
(50)
Be to, Komisijos vertinimu, kooperatyvų garantijų sistema daro poveikį prekybai Sąjungoje. Iš tiesų daugelis tarptautinio masto investicinių produktų tiekėjų veikia Belgijos rinkoje ir negali pretenduoti į tokią pat rinkos dalį, kokią finansinis kooperatyvas gali išsaugoti taikant priemonę.
(51)
Komisija iškėlė klausimą, ar finansiniai kooperatyvai gali būti laikomi finansų įstaigomis ir ar šis veiksnys daro poveikį 2008 m. Komunikato dėl bankų sektoriaus taikomumui (45). Komisija padarė išvadą, kad pagalba turi būti vertinama tiesiogiai remiantis Sutartimi, nes atrodo, jog pagal 2008 m. Komunikatą dėl bankų sektoriaus finansiniai kooperatyvai nėra finansų įstaigos.
(52)
Konkrečiai priemonė turi būti reikalinga, tinkama ir proporcinga, kad būtų suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Komisijai kilo abejonių dėl priemonės atitikties šiems trims kartu taikomiems kriterijams. Ji iškėlė klausimą, ar finansinių kooperatyvų narių apsauga buvo reikalinga siekiant išvengti sunkaus Belgijos ekonomikos sutrikdymo. Vertindama galimą šalutinį poveikį Komisija pažymėjo, kad Belgija jau yra įdiegusi keletą priemonių (pvz., pagal indėlių garantijų sistemą apsaugoma suma padidinta iki 100 000 EUR ir keliems bankams suteikta įvairi valstybės pagalba (rekapitalizavimas, grynųjų pinigų injekcijos, nuvertėjusio turto sanavimo priemonės ir kitos ad hoc priemonės)). Todėl ji neįžvelgė, dėl kokios priežasties, šalia visų šių priemonių, prireikė ir finansinių kooperatyvų narių apsaugos.
(53)
Komisijai kilo klausimas, ar reikėjo apsaugoti finansinių kooperatyvų narius. Šia tema ji pažymėjo, kad finansiniai kooperatyvai nėra finansų įstaigos ir kad dėl savo dydžio jie veikiausiai nesvarbūs visos sistemos mastu. Ji paragino Belgiją paaiškinti, kaip investicijų praradimas, kurį taip pat patiria, pavyzdžiui, į savitarpio fondus investavę asmenys, padarytų didelį neigiamą šalutinį poveikį Belgijos ekonomikai.
(54)
Galų gale Komisija suabejojo priemonės proporcingumu. Pirma, Komisija nebuvo įsitikinusi, kad finansiniai kooperatyvai tinkamai atlygina už suteiktą garantiją. Antra, Komisija pažymėjo, kad finansiniai kooperatyvai, galėdami laisvai prisijungti prie sistemos pagal Belgijos nustatytą prisijungimo procedūrą, kurią vykdant netikrinamas jų gyvybingumas, buvo suinteresuoti prie jos prisijungti tiktai būdami tikri, kad garantija bus panaudota. Dėl to gali susidaryti padėtis, kai garantijos gavėjai garantija gali naudotis praktiškai už ją neatlygindami. Galiausiai Komisija taip pat iškėlė klausimą, ar taikant kooperatyvų garantijų sistemą nederamai neiškraipoma konkurencija, kadangi konkuruojančių bendrovių akcininkams apsauga netaikoma, todėl finansiniai kooperatyvai turi geresnes galimybes gauti kapitalo ir padidinti savo užimamą bendrą mažmeninės investicijų rinkos dalį.
3. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ
3.1. ARCO pastabos
(55)
Pasak ARCO, 2008 m. spalio 10 d. Belgijos institucijos nusprendė sukurti kooperatyvų garantijų sistemą, kuri yra platesnio priemonių rinkinio dalis, ir paskelbė apie tokį sukūrimą (kitos priemonės - kredito įstaigų taupomųjų indėlių sumos, kuriai taikoma indėlių garantija, padidinimas iki 100 000 EUR, garantijų sistemos išplėtimas pradedant ją taikyti 21 klasei priskirtiems gyvybės draudimo produktams bei finansinių kooperatyvų nariams, kurie yra fiziniai asmenys). ARCO tvirtino, kad 2008 m. spalio 10 d. sprendimo nuostatos, susijusios su 21 klasei priskirtais produktais, buvo įvykdytos 2008 m. spalio 15 d. įstatymu ir 2008 m. lapkričio 14 d. karaliaus nutarimu, o nuostatos, susijusios su finansinių kooperatyvų išleistais akcijų sertifikatais, - 2009 m. balandžio 14 d. įstatymu bei 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimu.
(56)
ARCO nurodė, kad kooperatyvų garantijų sistema nėra valstybės pagalba, nes dėl jos finansiniams kooperatyvams nesuteikiamas joks atrankusis pranašumas. ARCO taip pat teigė, kad Komisija padarė išvadą, jog 21 klasei priskirtiems draudimo bendrovių produktams taikoma garantijų sistema neturi jokių valstybės pagalbos požymių, nes ji taikoma visoms draudimo bendrovėms, taigi nėra atrankinė (46). Be to, ARCO nurodė, kad visi finansiniai kooperatyvai gali tomis pačiomis sąlygomis įsitraukti į kooperatyvų garantijų sistemą, todėl ji nėra atrankinė.
(57)
Pritardama Belgijos pastaboms, ARCO teigė, kad atsižvelgiant į visus finansinių kooperatyvų akcijų ypatumus akivaizdu, jog jos tenkina tuos pačias klientų poreikius kaip ir indėliai, todėl teisės aktų leidėjas jas laiko indėliais. ARCO pabrėžė, kad Belgija baiminasi persidavimo poveikio. Jeigu Belgija nebūtų įdiegusi kooperatyvų garantijų sistemos, investuotojų pasitikėjimas būtų žlugęs, o tai galėjo sukelti masinį visų taupymo produktų atsiėmimą.
3.2. Belgijos pastabos
(58)
Belgija tvirtino, kad kooperatyvų garantijų sistema neatitinka visų kartu taikomų valstybės pagalbos kriterijų, įvardytų Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje, todėl nėra valstybės pagalba. Konkrečiai Belgija teigė, kad neįgyvendinti trys valstybės pagalbos kriterijai. Iš pradžių Belgija laikėsi pozicijos, kad taikant priemonę pagalba teikta tiktai privatiems asmenims, o ne įmonėms. Vėliau Belgija rėmėsi argumentu, kad dėl priemonės nesuteiktas joks atrankusis pranašumas finansiniams kooperatyvams, o galiausiai tvirtino, kad dėl priemonės niekaip neiškraipyta konkurencija.
(59)
Aptardama argumentą, kad pagalba nėra naudinga įmonėms, Belgija nurodė, kad įprastinė kredito įstaigų indėlių garantijų sistema, įskaitant jos išplėtimą (t. y. kooperatyvų garantijų sistemą), buvo priimta taikant Ecofin tarybos sprendimus bei Direktyvą 94/19/EB, iš dalies pakeistą Direktyva 97/9/EB, ir jais vadovaujantis.
(60)
Belgija laikėsi pozicijos, kad fiziniams asmenims priklausančios finansinių kooperatyvų akcijos turi visas indėlio ypatybes ir taip pat įgyjamos kaip indėliai. Tokią nuomonę ji pagrindė šiais duomenimis:
i)
asmenims, kuriems taikoma kooperatyvų garantijų sistema (fiziniams asmenims), suteikiama tokia pat apsauga ir taikoma tokia pat kontrolė kaip ir kitų šio sektoriaus įstaigų indėlininkams;
ii)
dėl fiskalinių priežasčių tiek finansinių kooperatyvų mokami dividendai, tiek indėlių palūkanos yra - nustačius tam tikrą fiksuotą sumą - atleidžiami nuo kilnojamojo turto mokesčio (47);
iii)
finansinių kooperatyvų nariai, kurie yra fiziniai asmenys, gali įsipareigoti tik dėl konkrečios didžiausios kapitalo sumos pagal finansinio kooperatyvo įstatų nuostatas;
iv)
finansinių kooperatyvų nariai gali iš bendrovės pasitraukti tiktai šešis pirmuosius finansinių metų mėnesius, ir norintis pasitraukti narys negali pretenduoti į jam priklausančiai akcijai proporcingą kooperatyvo kapitalo prieaugio dalį. Pasak Belgijos valstybės, turimų kooperatyvo akcijų vertė neatspindi finansinio kooperatyvo turto vertės, taigi finansinio kooperatyvo akcijos konkuruoja ne su visais investiciniais produktais, o tik su tam tikru jų pogrupiu, kuriam jau taikoma valstybės garantija (t. y. indėliais ir 21 klasei priskirtiems gyvybės draudimo produktais);
v)
finansinių kooperatyvų akcijos įregistruojamos ir jų perleidžiamumas ribojamas pagal įstatymą (48). Jos negali būti laisvai parduodamos siekiant panaudoti kapitalo prieaugį. Finansinių kooperatyvų nariai turi teisę tiktai į nedidelius dividendus (atleidžiamus nuo mokesčio) ir į kompensaciją, mokamą jiems nustojus būti akcininkais;
vi)
finansinių kooperatyvų akcijos negali būti laikomos investicija į bendrovės ar kotiruojamo subjekto akcijas;
vii)
finansinių kooperatyvų akcijos negali būti laikomos rizikinga investicija, nes finansinių kooperatyvų nariai negali pretenduoti į kapitalo prieaugį;
viii)
pagal kooperatyvų garantijų sistemą apsaugomos tiktai fiziniams asmenims (o ne nariams, kurie yra institucijos) priklausančios akcijos.
(61)
Teigdama, kad atrankusis pranašumas nesuteiktas, Belgija pabrėžė, kad kooperatyvų garantijų sistema taikoma tiktai finansinių kooperatyvų akcijoms, išleistoms iki 2011 m. spalio 10 d. Belgija nurodė, kad po šios dienos finansiniai kooperatyvai nebegalėjo naudotis kooperatyvų garantijų sistema siekdami įsitvirtinti rinkoje. Ji taip pat nurodė, kad nuo 2008 m. rugsėjo mėn. ARCO neišleido nė vienos naujos akcijos.
(62)
Belgija taip pat neigė, kad kooperatyvų garantijų sistema padėjo finansiniams kooperatyvams išlaikyti esamą kapitalą. Norėdama pagrįsti šį argumentą Belgija nurodė, kad 2008 m. spalio 10 d. pranešimas spaudai tebuvo strateginės iniciatyvos pasiūlymas, kuriame tarp kitko paminėti finansiniai kooperatyvai. Pasak Belgijos, 2008 m. spalio 10 d. pranešimas spaudai nebuvo išsamus susitarimas, paskelbtas suderinus su kartu paskelbtais finansinių kooperatyvų pranešimais spaudai. Šiuo klausimu Belgija nurodė, kad jos pranešimas skiriasi nuo Jungtinės Karalystės institucijų bei bendrovės Lloyds pranešimų byloje Lloyds (49), apie kuriuos Komisija užsiminė sprendime pradėti procedūrą. Belgija padarė išvadą, kad 2008 m. spalio 10 d. pranešimas spaudai nėra priemonė, dėl kurios finansiniams kooperatyvams galėjo būti suteiktas atrankusis pranašumas. Vertindama paskesnį 2009 m. sausio 21 d. pranešimą spaudai, Belgija nusprendė, jog tai, kad ARCO šį institucijų pranešimą nedelsdama paskelbė savo interneto svetainėje, yra visiškai įprasta, nes visi finansiniai kooperatyvai (įskaitant ARCO) tuo metu atidžiai sekė šios bylos eigą.
(63)
Belgija pabrėžė, kad Komisija turėtų laikytis tokio pat požiūrio kaip ir byloje Ethias ir padaryti išvadą, kad kooperatyvų garantijų sistema nėra atrankinė. Belgija taip pat pareiškė, kad ypatingą tikrųjų kooperatyvų statusą Teisingumo Teismas jau buvo pripažinęs Sprendime Paint Graphos (50). Ji konkrečiai nurodė šio sprendimo 61 punktą, iš kurio aiškėja, kad atsižvelgiant į kooperatinių bendrovių ypatybes šių bendrovių faktinė ir teisinė padėtis iš esmės negali būti laikoma panašia į komercinių bendrovių padėtį.
(64)
Belgija taip pat suteikė informacijos apie tai, kiek ARCO akcininkų iš šio subjekto pasitraukė nuo krizės pradžios. Per kelerius finansinius metus, kurie buvo savanoriško ARCO likvidavimo priežastis, ARCO narių, paprašiusių grąžinti jiems priklausiusį kapitalą, buvo: 2007-2008 m. - 9 764, 2008-2009 m. - 21 150, o 2010-2011 m. -23 762;
(65)
Vertindama dėl priemonės patirto iškraipymo poveikį Belgija teigė, kad Komisija turėjo pagrįstai paaiškinti, su kokiomis finansinėmis priemonėmis konkuruoja finansinių kooperatyvų akcijos, nors ir pripažino, kad vykdydama su valstybės pagalba susijusią procedūrą Komisija neprivalo pateikti išsamaus rinkos aprašymo. Iš esmės Belgija teigė, kad finansinių kooperatyvų nariams, kurie yra fiziniai asmenys, buvo teikiama tokio pat lygio apsauga kaip ir asmenims, investuojantiems į visus panašius indėlių ir (arba) taupymo produktus.
(66)
Belgija taip pat paaiškino, kad kooperatyvų garantijų sistema siekiama tokio pat tikslo kaip ir Direktyva 94/19/EB, būtent apsaugoti asmeninius taupomuosius indėlius, išsaugoti indėlininkų pasitikėjimą ir padidinti finansų rinkų stabilumą. Belgija mano, kad kitų valstybių narių indėlių garantijų sistemos kartais taip pat apima neįprastus indėlių produktus; ji teigė, kad Komisija turėtų į tai atsižvelgti (51).
(67)
Belgija taip pat pabrėžė, kad jeigu Komisija padarytų išvadą, kad kooperatyvų garantijų sistema yra valstybės pagalba, ši pagalba turėtų būti laikoma suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Jos nuomone, nereikia nustatyti, ar ARCO yra finansų įstaiga pagal 2008 m. komunikatą dėl bankų sektoriaus. Pasak Belgijos, pagrindinis klausimas, į kurį turėtų atsakyti Komisija, - tai klausimas, ar kooperatyvų garantijų sistema yra tinkama bei reikalinga intervencinė priemonė siekiant išvengti sunkaus ekonomikos sutrikdymo.
(68)
Belgija laikėsi požiūrio, kad priemonė reikalinga, jos poveikis ne didesnis už būtiną, o mokesčių naštos pasidalijimo mechanizmai yra taikomi.
(69)
Visų pirma Belgija teigė, kad kooperatyvų garantijų sistema yra tinkama bei reikalinga siekiant nuraminti Belgijos indėlininkus.
(70)
Belgija sutiko, kad įstaigos, balanse turinčios indėlių, kuriems taikoma apsauga, teoriškai gali turėti netiesioginės naudos iš tokių apsaugos sistemų, nes jos padeda išvengti panikos bankų sektoriuje. Tačiau ji paaiškino, kad indėlių garantijų sistemos reikalingos tam, kad būtų išvengta panikos bankų sektoriuje ir finansų rinkų sutrikdymo. Belgija taip pat teigė, kad kooperatyvų garantijų sistema reikalinga siekiant išvengti visuomenės pasitikėjimo Belgijos finansų sistema mažėjimo. Tai, kad kooperatyvų akcijos turi pagrindines taupymo produktų ypatybes ir kad daugiau nei pusė kooperatyvų turimų lėšų investuojama į bankus, sustiprina jų panašumą į indėlius ir pabrėžia jų svarbą Belgijos bankų sistemai. Nevaldomas finansinių kooperatyvų nemokumas būtų sukėlęs sniego gniūžtės efektą, kuris būtų turėjęs poveikį visoms finansų įstaigoms bei Belgijos ekonomikai. Finansinių kooperatyvų akcijoms netaikant tokio pat lygio apsaugos kaip įprastiems indėliams, būtų kilęs toks pat pavojus kaip ir netaikant indėlių apsaugos. Tai būtų turėję didelį poveikį visuomenės pasitikėjimui visais Belgijos indėlių produktais, ir dėl to būtų kilusi sisteminė krizė. Savo argumentus Belgija grindė aplinkybe, kad finansinių kooperatyvų narių (fizinių asmenų) yra daug, palyginti su bendru Belgijos gyventojų skaičiumi (52).
(71)
Be to, Belgija visiškai nesutiko su Komisijos sprendime pradėti procedūrą vartojamais terminais, ypač terminais „capital instruments“ (nuosavų lėšų priemonės) ir „risk capital“ (rizikos kapitalas), vartojamais atitinkamai 62 konstatuojamojoje dalyje ir 35 išnašoje.
(72)
Norėdama įrodyti kooperatyvų garantijų sistemos būtinumą, Belgija Komisijai taip pat perdavė Finansinio stabilumo tarybos ir BNB vadovo raštus to meto finansų ministrui, parašytus atitinkamai 2008 m. spalio 29 d. (53) ir 2011 m. spalio 7 d. (54).
(73)
Vertindama priemonės suderinamumą su valstybės pagalbos taisyklėmis Belgija visų pirma nurodo Komisijos sprendimą dėl Ethias. Belgijos nuomone, Komisija leido taikyti Ethias naudingas priemones, būtent išplėsti indėlių garantijų sistemą įtraukiant į ją 21 klasei priskirtus produktus, nes manė jas esant tinkamas ir reikalingas siekiant išvengti sunkaus Belgijos ekonomikos sutrikdymo.
(74)
Antra, Belgija dar kartą pakartojo mananti, kad priemonė yra proporcinga. Finansiniai kooperatyvai mokesčių naštą dalijasi būtent mokėdami įmokas į Specialųjį apsaugos fondą. Atlygio už garantiją dydį Belgija įvertino kaip pagrįstą ir panašų į kitų įstaigų, kurioms taikoma apsauga, garantijų sistemų įmokas. Belgija prieštaravo teiginiui, kad priemonė gali būti neproporcinga, nes kooperatyvų garantijų sistema neprivaloma.
(75)
Belgija teigė, kad jeigu Komisija vis dėlto padarytų išvadą, jog priemonė yra valstybės pagalba, ji turėtų nurodyti, kad tai likvidavimo pagalba, atitinkanti valstybės pagalbos taisykles. Belgija priminė, kad 2011 m. lapkričio 7 d. karaliaus nutarime aiškiai nurodyta, jog kooperatyvo likvidavimo atveju Specialusis apsaugos fondas imtis veiksmų ir skirti kompensaciją privalo tiktai po to, kai jam pateikiama atitinkamų bendrovių visuotiniame susirinkime patvirtinta galutinė jų likvidavimo tvarka.
(76)
Belgija taip pat gynė savo požiūrį, kad Komisijos reikalavimas sustabdyti priemonės taikymą negaliojo išmokoms, kurios likvidavus ARCO išmokėtos fiziniams asmenims, nes šie asmenys nėra įmonės.
(77)
Be to, papildomas pastabas Komisijai Belgija pateikė 2014 m. kovo 18 d. raštu, t. y. pasibaigus nustatytam terminui.
(78)
Belgija mano, kad Komisija negali uždrausti teikti garantijų nariams, kurie yra fiziniai asmenys. Ji negali reikalauti, kad valstybė sustabdytų visus pagal kooperatyvų garantijų sistemą atliekamus mokėjimus ar susigrąžintų išmokas, pagal šią sistemą išmokėtas nariams - fiziniams asmenims.
(79)
Iš tiesų nariai - fiziniai asmenys - nėra įmonės pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, ir garantijos teikimas nariams, kurie yra fiziniai asmenys, nedaro jokio poveikio grupei ARCO ar Belgijos galimybėms ateityje susigrąžinti šioms bendrovėms suteiktą pagalbą.
4. PRIEMONĖS VERTINIMAS
4.1. Subjektas, kuriam taikoma priemonė
(80)
Visų pirma Komisija primena, kad sprendimo pradėti procedūrą 18 konstatuojamojoje dalyje ji nurodė, jog kooperatyvų garantijų sistema yra naudinga finansiniams kooperatyvams. Tačiau išsamiai išnagrinėjusi įvykių seką bei priemonės ypatybes, ji padarė išvadą, kad, kaip aprašyta šiame skirsnyje, vienintelis subjektas, kuriam iš tikrųjų taikoma priemonė, yra ARCO.
(81)
Šiuo atveju Komisija pažymi, kad ARCO labai skiriasi nuo kitų finansinių kooperatyvų, kurie gali naudotis kooperatyvų garantijų sistema.
(82)
Iš faktų aprašymo (55) aiškiai matyti, kad kooperatyvų garantijų sistema nuo pat pradžių buvo sukurta specialiai ARCO, kuri patyrė sunkumų dėl investicijų į Dexia. Galiausiai ARCO buvo vienintelis finansinis kooperatyvas, paprašęs taikyti jam priemonę.
(83)
Vertindama kitus finansinius kooperatyvus Komisija pažymi, kad prisijungti prie kooperatyvų garantijų sistemos neprivaloma, kad Ministrų taryba gali nuspręsti, ar priimti tam tikrą kooperatinę bendrovę į kooperatyvų garantijų sistemą, ar ne, ir prireikus kokiomis sąlygomis, kad nė vienas kitas finansinis kooperatyvas neprašė leisti dalyvauti šioje sistemoje, o kai kurie aktyviai nuo jos atsiribojo. Komisija taip pat pažymi, kad nė vienas kitas finansinis kooperatyvas neturėjo tokio masto problemų dėl savo investicijų, kokių iškilo ARCO investavus į Dexia.
(84)
Todėl Komisija daro išvadą, kad vienintelis ekonominę veiklą vykdantis subjektas, kuriam iš tikrųjų taikoma kooperatyvų garantijų sistema, yra ARCO.
4.2. Pranešimas apie priemonę ir jos įgyvendinimas yra tik vienas ir tas pats veiksmas
(85)
Komisija pažymi, kad Vyriausybės sprendimas dėl priemonės buvo priimtas ir apie šią priemonę paskelbta 2008 m. spalio 10 d. (56). Aišku, kad Belgijos Vyriausybė nusprendė ARCO suteikti galimybę pasinaudoti kooperatyvų garantijų sistema tuo metu, kai 2008 m. buvo sukurta įmonei Dexia skirta priemonė (57). Kitame 2009 m. sausio 21 d. pranešime spaudai išdėstytas išsamesnis priemonės aprašymas. Vyriausybės įsipareigojimo teisinis įforminimas buvo pradėtas tik vėliau.
(86)
Komisija pažymi, kad 2008 m. spalio 10 d. ir 2009 m. sausio 21 d. pranešimuose spaudai vartotos formuluotės ir terminai („nusprendė“, „įsipareigojimas“) nedviprasmiškai rodo, jog prisiimtas įsipareigojimas, ir teisėtai leidžia manyti, kad priemonė bus įgyvendinta.
(87)
Pranešimai spaudai taip pat buvo pateikti oficialiais kanalais: 2008 m. spalio 10 d. pranešimą pateikė finansų ministro kabinetas, o 2009 m. sausio 10 d. pranešimai pateikti Ministro Pirmininko ir finansų ministro vardu. Šiuos pranešimus spaudai pateikus pakartotinai, buvo akcentuota jais perteikta žinia.
(88)
Komisija pažymi, kad jau skelbiant 2008 m. spalio 10 d. pranešimą spaudai buvo aišku, kad indėlių garantijų sistema bus išplėsta įtraukus į ją kooperatyvų garantijų sistemą. 2009 m. sausio 21 d. pranešime spaudai patikslinti kiti techniniai dalykai. Išplatinus šį pranešimą, ARCO jį paskelbė savo interneto svetainėje, akivaizdžiai siekdama nuraminti savo narius - fizinius asmenis. Be to, Komisija pažymi, kad bėgant laikui - nuo pradinio pranešimo apie priemonę 2008 m. spalio 10 d. iki galutinio karaliaus nutarimo paskelbimo - priemonė išliko beveik nepakeista.
(89)
Savo 2013 m. kovo 19 d. sprendime sujungtose bylose C-399/10 P ir C-401/10 P (58) Teisingumo Teismas patvirtino, kad pranešimas apie tam tikrą priemonę ir faktinis jos įgyvendinimas gali būti laikomi vienu veiksmu, jeigu tai galima pagrįsti jų chronologine seka ir tikslu bei įmonės padėtimi įgyvendinant tokį veiksmą. Be to, aptariant šią priemonę pažymėtina, kad 2008 m. spalio 10 d. Belgija priėmė sprendimą dėl priemonės, kuri buvo įgyvendinta vėliau, siekiant to paties su pradiniu naudos gavėju susijusio tikslo, ir paskelbė apie šią priemonę. Savo sprendimuose Komisija priemonės paskelbimą ir įgyvendinimą taip pat pripažino viena priemone ir nurodė mananti, kad dėl priemonės suteikiamas pranašumas nuo pat jos paskelbimo dienos (59). Galų gale 2014 m. gegužės mėn. pareigas ėjęs Belgijos finansų ministras šią priemonė apibūdino kaip 2008 m. prisiimtą įsipareigojimą (60).
(90)
Remdamasi 85-89 konstatuojamosiose dalyse pateikta informacija, Komisija daro išvadą, kad kooperatyvų garantijų sistemos paskelbimas ir įgyvendinimas turi būti laikomi viena ir ta pačia priemone.
4.3. Pagalba
(91)
Kaip nurodyta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje, „[i]šskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba jos iš valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(92)
Tiek Belgija, tiek ARCO tvirtina, kad išnagrinėti, ar ARCO gavo valstybės pagalbą, Komisija turėtų remdamasi kitu savo sprendimu, t. y. sprendimu dėl Ethias (61). Tačiau valstybės pagalbos sąvoka - tai objektyvi sąvoka, apibrėžta Sutartyje. Kad būtų laikoma valstybės pagalba, priemonė privalo atitikti tokius keturis kriterijus (taikomus visus kartu): i) ji turi būti suteikta valstybės arba iš valstybinių išteklių; ii) dėl priemonės subjektui, kuriam ji taikoma, turi būti suteiktas atrankusis pranašumas; iii) dėl jos turi būti (galbūt) iškraipoma konkurencija; iv) priemonė privalo daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(93)
Komisija turi įvertinti priemonę pagal šiuos keturis kriterijus (žr. 94-110 konstatuojamąsias dalis).
Valstybiniai ištekliai
(94)
Komisija turi įvertinti, ar kooperatyvų garantijų sistema yra finansuojama valstybiniais ištekliais ir priskirtina valstybei.
(95)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką (62) visos lėšos, kurias valdžios institucijos iš tiesų gali naudoti įmonėms remti ir kurios nebūtinai nuolat turi priklausyti valstybės turtui, patenka į Sutarties 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, jeigu yra nuolat kontroliuojamos valstybės, taigi lieka kompetentingų nacionalinių institucijų žinioje.
(96)
Konkrečiai valstybės pagalba laikoma suteikta, jeigu lėšos gaunamos iš valstybės teisės aktuose nustatytų įmokų ir jeigu jos valdomos ir paskirstomos pagal tų teisės aktų nuostatas, net jeigu jas administruoja skirtingos valstybės institucijos. Tokią pagalbą teikiančio subjekto ar įmonės statusas nelaikomas lemiamu veiksniu taikant valstybės pagalbos taisykles.
(97)
Vertindama kooperatyvų garantijų sistemos struktūrą Komisija pažymi, kad Belgijos teisės aktuose yra nustatytos sistemos dalyvių mokėtinos įmokos ir šių lėšų panaudojimo būdas. Todėl įmokos į Specialųjį apsaugos fondą laikomos valstybiniais ištekliais net tuo atveju, kai yra gautos iš privačių šaltinių.
(98)
Be to, prireikus Indėlių ir konsignacijų kasa, kuri yra viešoji įstaiga, iš anksto skiria lėšas, būtinas numatytoms Specialiojo apsaugos fondo išmokoms finansuoti. Dėl šio kooperatyvų garantijų sistemos aspekto bet kokiu atveju kyla gana konkreti ekonominė rizika patirti išlaidų iš valstybės narės biudžeto, siekiant padaryti išvadą, jog valstybiniai ištekliai panaudoti pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį (63).
(99)
Vertinant priemonės priskirtinumą Belgijai aišku, kad kooperatyvų garantijų sistema negali būti laikoma Direktyvos 94/19/EB perkėlimo į nacionalinę teisę padariniu. Pagal šios direktyvos nuostatas valstybės narės privalo sukurti tiktai kredito įstaigų indėlių garantijų sistemą; jos 2 straipsnyje aiškiai nurodyta, kad taikant indėlių garantijų sistemas nekompensuojamos jokios priemonės, kurioms taikoma kredito įstaigų nuosavų lėšų apibrėžtis. Jeigu valstybė narė nusprendžia sukurti kitų kompensavimo sistemų, pagal kurias garantijos suteikiamos kitoms finansinėms priemonėms, toks sprendimas neatitinka Sąjungos teisės nuostatų, o laikomas pačios valstybės narės iniciatyva (64). Komisija taip pat pažymi, kad Belgija nurodo investuotojų kompensavimo garantijų sistemą, bet toks sistemų palyginimas netinkamas, nes šios sistemos neskirtos su investavimu susijusiai rizikai kompensuoti. Kaip jau paaiškinta 21 konstatuojamojoje dalyje, investuotojų kompensavimo sistemos sukurtos tik tiems atvejams, kai investicinė įmonė yra nepajėgi grąžinti investuotojui priklausančio turto, pvz., dėl sukčiavimo arba įmonės sisteminių problemų.
Atrankusis pranašumas
(100)
Komisija daro išvadą, kad dėl kooperatyvų garantijų sistemos grupei ARCO buvo suteiktas pranašumas. Teisingumo Teismas sutiko, kad įmonės gali įgyti pranašumą turėdamos geresnes galimybes gauti kapitalo, jeigu dėl priemonės, kurios valstybė narė ėmėsi remdama investuotojus, investuotojai savo pinigus labiau siekia skirti tam tikroms tikslinėms investicijoms (65). Šiuo konkrečiu atveju priemonė grupės ARCO subjektams padėjo išsaugoti esamą kapitalą, įtikinus esamus kooperatyvų narius iš jų nepasitraukti (66), ir tai buvo ypač svarbus pranašumas atsižvelgiant į iškart po banko Lehman Brothers bankroto rinkoje tvyrojusią įtampą. Norėdama nuraminti grupės narius, 2009 m. sausio 21 d. ARCO savo interneto svetainėje paskelbė Belgijos Vyriausybės pranešimą spaudai, ir tai aiškiai rodo, kad galimybė nuraminti investuotojus buvo svarbus ARCO pranašumas. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad 2008 m. vasarą paskelbtame ARCOPAR prospekte (67) taip pat kalbama apie riziką, kurią nariai - fiziniai asmenys - patirtų pasitraukę iš finansinio kooperatyvo (68) (69).
(101)
Priemonė taip pat yra akivaizdžiai atrankinė. Visų pirma ji taikoma tik asmenims, kuriems priklauso finansinio kooperatyvo akcijos, ir netaikoma konkuruojančių įmonių išleistų investicinių produktų savininkams. Taigi finansų subjektai, siūlę lėšų apsauginių obligacijų rinkoje ar pinigų rinkoje arba bendrų garantuoto kapitalo investicinių lėšų, negalėjo savo klientams suteikti panašios garantijos. Belgija teigia, kad finansinių kooperatyvų nariams, kurie yra privatūs asmenys, priklausančias akcijas iš esmės galima prilyginti indėliams (70). Tačiau savo argumentuose Belgija dažniausiai mini visus, o ne vien finansinius kooperatyvus. Be to, Belgijos pateiktame finansinių kooperatyvų akcijų aprašyme nėra jokios nuorodos į tokią svarbią informaciją kaip investavimo į šias priemones rizika (71), kuri nepatiriama indėlių atveju.
(102)
Tai, kad priemonė atrankinė, taip pat matyti lyginant finansiniams kooperatyvams ir kitiems patvirtintiems nefinansiniams kooperatyvams taikomas nuostatas. Remdamasi Sprendimu Paint Graphos, Belgija pritaria specialių nuostatų taikymui finansinių kooperatyvų nariams, kurie yra fiziniai asmenys. Sprendimas Paint Graphos - tai prejudicinis sprendimas, susijęs su Italijos teismo nutartimi dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą; šis teismas norėjo išsiaiškinti, ar gamintojų ir darbuotojų kooperatyvams suteikiamos mokesčių lengvatos gali būti prilygintos valstybės pagalbai pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Savo sprendime Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad mokesčių lengvata turi būti vertinama pagal keturis kartu taikomus valstybės pagalbos kriterijus, ir pateikė išsamesnes gaires, kaip visų pirma vertinti, ar tokia mokesčių lengvata suteikiamas atrankusis pranašumas (72). Teisingumo Teismas teigė, kad reikia nustatyti, i) ar tokią mokesčių lengvatą galima pateisinti atitinkamai mokesčių sistemai būdingomis savybėmis (73); ii) ar esama tinkamų priežiūros bei kontrolės procedūrų (74), iii) ar mokesčių lengvata yra proporcinga ir neviršija to, kas būtina (75).
(103)
Komisija mano, kad Belgijos argumentams pritarti negalima, nes dėl priemonės teikiamas pranašumas kokybės požiūriu yra kitoks nei byloje Paint Graphos Teisingumo Teismo nagrinėtas pranašumas. Taikant Belgijos sukurtą priemonę suteiktas pranašumas, o ne atleista nuo mokesčio ar mokesčio mokėjimo prievolės. Todėl trijų etapų analizės modelis, Teisingumo Teismo taikytas siekiant įvertinti, ar mokesčio lengvata arba atleidimas nuo mokesčio yra atrankinis, negali būti taikomas šiai priemonei.
(104)
Bet kokiu atveju net jeigu Sprendimas Paint Graphos nagrinėjamai priemonei būtų taikomas, dėl tam tikrų konkrečių priemonės aspektų ji vis tiek būtų laikoma atrankine.
(105)
Pirma, Komisija pažymi, kad byloje Paint Graphos kalbama apie visus gamintojų ir darbuotojų kooperatyvus, o ne tam tikrą palyginti nedidelę sektoriaus dalį, kokią sudaro finansiniai kooperatyvai. Jeigu, kaip teigia Belgija, „tikriesiems“ kooperatyvams reikėtų taikyti specialią tvarką, ši speciali tvarka turėtų būti taikoma visiems patvirtintiems kooperatyvams. Todėl vien fakto, kad priemonė taikoma tiktai finansiniams kooperatyvams, pakanka, kad ji būtų pripažinta atrankine.
(106)
Antra, Komisija pažymi, kad, Belgijos nuomone, finansiniai kooperatyvai nusipelnė papildomų lengvatų, taikytinų nuo 2008 m. spalio 10 d. Komisija pabrėžia, kad iki tos dienos rinkoje įsitvirtinusiems patvirtintiems kooperatyvams buvo taikoma palanki tvarka, susijusi su jų ypatingu statusu: jie buvo atleidžiami nuo kilnojamojo turto mokesčio (76). Šiame sprendime Komisija neišreiškia nuomonės dėl mokesčių lengvatos proporcingumo, bet mano, kad nebuvo jokių pateisinamų priežasčių nuo 2008 m. spalio 10 d. staiga pradėti taikyti papildomą kompensaciją ar apsaugą finansinio kooperatyvo statusą turinčioms įmonėms.
(107)
Galiausiai net jeigu Komisija atliktų, kaip rekomenduoja Belgija, Sprendimu Paint Graphos pagrįstą tyrimą, jos nuomone, niekaip nebūtų galima pateisinti 100 % garantijos suteikimo ARCO nariams - fiziniams asmenims (žr. Sprendimo Paint Graphos analizės i dalį), nes šiai grupei priklausę subjektai buvo ribotos atsakomybės bendrovės. Atsižvelgiant į šių bendrovių statusą, apibrėžtą pagal bendrąsias Belgijos bendrovių teisės taisykles, ARCO nariai - fiziniai asmenys - turėjo suvokti, kad likvidavimo atveju jie gali prarasti visą savo kapitalą (77). Be to, 100 % kapitalo, pasirašyto finansinių kooperatyvų narių - fizinių asmenų, apsauga nėra proporcinga priemonė (žr. Sprendimo Paint Graphos analizės iii dalį), nes dėl jos šie nariai turėtų būti apsaugoti nuo bet kokios rizikos, todėl įmonės, kurių nariai jie yra, įgytų nepagrįstą pranašumą (78).
Konkurencijos iškraipymas ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
(108)
Dėl kooperatyvų garantijų sistemos finansiniai kooperatyvai įgyja pranašumą, kurio neturi nei mažmeninius investicinius produktus siūlantys rinkos dalyviai, nei kiti nefinansiniai patvirtinti kooperatyvai. Taikant šią priemonę ARCO pavyko ilgiau išsaugoti savo rinkos dalį. Iš ARCO nebuvo atsiimtas kapitalas (dalis jo buvo atsiimta, bet vėliau ir mažiau, negu būtų buvę netaikant priemonės). Taigi kiti rinkos dalyviai, kurie turėjo konkuruoti pasikliaudami vien savo nuopelnais, o ne kooperatyvų garantijų sistema, negalėjo naudotis kapitalu, kuris būtų skirtas investicijoms. Taigi taikant kooperatyvų garantijų sistemą iškraipoma konkurencija (79).
(109)
Valstybei narei suteikus pagalbą tam tikrai įmonei, gali būti išlaikyta ar vystoma aptariama vidaus veikla, todėl kitose valstybėse narėse įsteigtų įmonių galimybės prasiskverbti (labiau) į rinką sumažėja (80). Atsižvelgiant į tai, kad Belgijos rinkoje veikia daug tarptautinių investicinių produktų tiekėjų, priemonė, be abejo, daro įtaką prekybai visoje Sąjungoje.
Išvada
(110)
Remdamasi (91)-(109) konstatuojamosiose dalyse išdėstyta analize, Komisija daro išvadą, kad kooperatyvų garantijų sistemai naudojami valstybiniai ištekliai ir kad taikant šią sistemą ARCO suteikiamas atrankusis pranašumas, iškraipoma konkurencija ir daroma įtaka prekybai Sąjungoje: taigi ji atitinka visus kriterijus, kad būtų laikoma valstybės pagalba. Visi šie aspektai atsirado ne vėliau kaip priėmus 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimą, tačiau taikant priemonę pranašumas buvo suteikiamas jau tuo metu, kai 2008 m. spalio 10 d. paskelbta apie priemonės sukūrimą. Nagrinėjant pagalbos suderinamumą ir - esant reikalui - siekiant susigrąžinti ją iš gavėjų, reikia atsižvelgti į visą dėl pranašumo gautą sumą.
4.4. Pagalbos suderinamumas
(111)
Nustačiusi, kad kooperatyvų garantijų sistema yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, Komisija turi nustatyti, ar ši pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka.
(112)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad bet kokia valstybės suteikta pagalba, išskyrus Sutarties leidžiančiose nukrypti nuostatose nurodytus atvejus, yra nesuderinama su vidaus rinka, taigi draudžiama. Šio straipsnio 2 ir 3 dalyse apibrėžiama su vidaus rinka suderinama dviejų rūšių valstybės pagalba.
(113)
107 straipsnio 2 dalyje visų pirma išvardyta tų rūšių valstybės pagalba, kuriai savaime taikoma nuo draudimo principo leidžianti nukrypti nuostata; kooperatyvų garantijų sistema nepriskirta nė vienai iš šių rūšių.
(114)
Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje išvardyta dar kelių rūšių pagalba, kuri gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Teoriškai būtų galima taikyti šios dalies b arba c punktą.
(115)
Aptariant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą pažymėtina, kad Komisija gairėse yra paaiškinusi, kaip šioje nuostatoje įtvirtintą leidimą ji ketina taikyti tam tikrų rūšių pagalbai. Tačiau ji pažymi, kad priemonė neatitinka jokios šiose gairėse nustatytos pagalbos rūšies. Be to, nei Belgija, nei ARCO nenurodė jokio bendro intereso tikslo, kuriuo būtų galima pagrįsti šios nuostatos taikymą. Taigi Komisija galimą priemonės suderinamumą turėtų nagrinėti remdamasi vien Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu.
(116)
Dėl Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punkto Komisija pažymi, kad, Belgijos nuomone, jeigu Komisija padarytų išvadą, jog kooperatyvų garantijų sistema yra valstybės pagalba, priemonė turėtų būti vertinama remiantis šia nuostata, pagal kurią pagalbą galima paskelbti suderinama su vidaus rinka, jeigu ji būtina kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti.
(117)
Tačiau pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą tai, kas turi būti laikoma dideliu valstybės narės ekonomikos sutrikimu, turi būti aiškinama siaurai. Toks sutrikimas turi daryti poveikį visai atitinkamos valstybės narės, o ne tik vieno jos regiono ar vienos jos teritorijos dalies, ekonomikai (81).
(118)
2008 m. rudenį finansų krizei pirmą kartą pasiekus kulminaciją, 2008 m. komunikate dėl bankų sektoriaus Komisija nusprendė, kad Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu gali būti remiamasi vertinant priemones, priimtas siekiant pašalinti finansų įstaigoms iškilusius sunkumus (82).
(119)
Remdamasi Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu Komisija taip pat parengė ne finansų sektoriui skirtą dokumentą „Laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis“ (83). Tačiau ši sistema nagrinėjamai priemonei netaikoma. Iš tikrųjų ji skirta realiajai ekonomikai ir ja siekta valstybėms narėms sudaryti sąlygas imtis tinkamų priemonių siekiant padėti gauti finansavimą įmonėms, norėjusioms investuoti finansų krizės laikotarpiu, kai bankai paskolas suteikdavo vis rečiau. ARCO problemos susijusios ne su nepakankamomis galimybėmis gauti paskolų bankų sektoriuje, o su turtu (įmonės Dexia akcijomis), kurių vertė turėjo būti sumažinta. Be to, kooperatyvų garantijų sistema, pagal kurią apsaugoma 100 % įsipareigojimams priskirtos priemonės, nepriklauso nė vienai pagalbos rūšiai, nurodytai sistemos 4.3 punkte.
(120)
Kadangi pagal 2008 m. komunikatą dėl bankų sektoriaus finansiniai kooperatyvai nėra finansų įstaigos (84), pagalba turi būti vertinama tiesiogiai remiantis Sutartimi. Kad atitiktų bendruosius suderinamumo kriterijus, apibūdintus Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje, priemonė turi atitikti tokias sąlygas (85):
a) pagalbos tinkamumo : pagalba turi būti tikslinga, kad tikslas atitaisyti didelius ekonomikos sutrikimus galėtų būti iš tikrųjų pasiektas, o jo pasiekti negalima, jeigu nagrinėjama priemonė netinka sutrikimui atitaisyti;
b) būtinumo : priemonė, atsižvelgiant į jos sumą ir formą, turi būti būtina tikslui įgyvendinti. Todėl reikia nustatyti mažiausią tikslui pasiekti reikalingą sumą, o priemonės forma turi būti tinkamiausia sutrikimui atitaisyti;
c) proporcingumo : teigiamu priemonės poveikiu turi būti tinkamai kompensuojamas konkurencijos iškraipymas, todėl konkurencija turi būti iškraipoma tik tiek, kiek būtina nustatytiems priemonės tikslams pasiekti;
(121)
Vertindama priemonės tinkamumą, Komisija nurodo, kad finansinių kooperatyvų poveikis visai ekonomikai iš esmės skiriasi nuo įprastų bankų poveikio, nes iš šių bankų indėliai gali būti atsiimami masiškai. Jeigu visi banko indėlininkai nuspręstų kartu atsiimti savo pinigus, bankas būtų priverstas per trumpą laiką perleisti visą turimą nelikvidų turtą (skubiai jį parduoti), o tai turėtų sunkių padarinių skolinimui realiosios ekonomikos sąlygomis, taip pat dėl to galėtų susiformuoti turto kainų mažėjimo spiralė. Tačiau finansiniai kooperatyvai realiosios ekonomikos sąlygomis paskolų neteikia. Jie taip pat turi teisę įstatuose apriboti narių pasitraukimo galimybes (86), todėl iš esmės gali išvengti bet kokio chaotiško turto perleidimo. Ši aplinkybė aiškiai rodo, kad indėlių ir nariams priklausančių akcijų poveikis sistemai labai skiriasi.
(122)
Taip pat aišku, kad teisiniu požiūriu finansinių kooperatyvų nariai yra ribotos atsakomybės bendrovės akcininkai. Dėl šio statuso finansinių kooperatyvų nariai, kurie yra fiziniai asmenys, teisiniu požiūriu patiria riziką netekti dalies arba visų savo investicijų. Šiuo klausimu Komisija taip pat pažymi, kad BNB vadovas nepatvirtino, jog finansinių kooperatyvų akcijos gali būti prilyginamos kredito įstaigos taupomiesiems indėliams (87).
(123)
Komisija taip pat pažymi, kad finansinių kooperatyvų narių, kurie yra fiziniai asmenys, padėtis „pakopinėje struktūroje“ (88) šių subjektų likvidavimo arba bankroto atveju labai skiriasi nuo kredito įstaigose santaupas laikančių indėlininkų padėties. Kredito įstaigos yra reglamentuojami subjektai, ir reguliavimo institucija prižiūri, kad jie nuolat turėtų tam tikrą kapitalo sumą. Šis kapitalas likvidavimo arba bankroto atveju padeda atremti pirmąjį smūgį. Tačiau finansinių kooperatyvų nariams netaikoma jokia tokio tipo apsauga. Kooperatyvą likvidavus ar jam bankrutavus jie nukenčia pirmiausia.
(124)
Remdamasi 121-123 konstatuojamosiose dalyse išplėtotais argumentais Komisija daro išvadą, kad taikant kooperatyvų garantijų sistemą finansiniai kooperatyvai ir jų nariai, kurie yra fiziniai asmenys, paprasčiausiai apsaugomi nuo savo ankstesnio investavimo padarinių. Tačiau ši sistema nėra tinkama priemonė išvengti didelio Belgijos ekonomikos sutrikimo.
(125)
Dėl priemonės būtinumo Komisija primena, kad Belgija jau buvo ėmusis svarbių priemonių siekdama išvengti Belgijos ekonomikos sutrikimų. Ji jau buvo parengusi kitas priemones, skirtas finansų sistemai stabilizuoti, visų pirma įsteigusi bankus ir kitas finansų įstaigas, į kurias investavo finansiniai kooperatyvai. Pagal Belgijos indėlių garantijų sistemą apsauga taikyta indėliams iki 100 000 EUR; Belgija bendrovėms Fortis, KBC, Dexia ir Ethias suteikė šią pagalbą: padėjo atlikti rekapitalizavimą, skyrė grynųjų pinigų injekcijas, taikė paramos nuvertėjusiam turtui priemones ir ad hoc priemones. Komisija daro išvadą, kad finansinių kooperatyvų, kurie galiausiai yra ribotos atsakomybės bendrovės, atveju tam tikrų narių - fizinių asmenų - apsaugoti nereikėjo.
(126)
Dėl Belgijos minimo BNB vadovo rašto Komisija pažymi, kad jis parašytas 2011 m. spalio mėn., t. y. praėjus daug laiko nuo 2008 m. spalio 10 d. - dienos, kai pranešta apie priemonę, ir kad jame nurodoma ne tai, kad priemonė būtina siekiant išvengti didelio Belgijos ekonomikos sutrikimo, o tik tai, kad ji padėtų (89) sumažinti neigiamą krizės (sisteminės) poveikį. Dėl Finansinio stabilumo komiteto rašto Komisija nurodo, kad jame paprasčiausiai pranešama apie indėlių garantijų sistemos išplėtimą ir 21 klasei priskirtiems draudimo produktams taikomos garantijų sistemos įdiegimą.
(127)
Dėl priemonės proporcingumo Komisija pažymi, jog priemonė sukurta taip, kad ją taikant pakankamai neapsaugoma nuo netinkamos atrankos (90). Kooperatyvų garantijų sistema yra neprivaloma, ir aišku, kad į ją priimama neatlikus jokio gyvybingumo tyrimo, todėl sistema skatinama naudotis, kai akivaizdu, jog garantija bus panaudota. Pagal tokį scenarijų sistemos dalyvis iki pat likvidavimo gali naudotis garantija praktiškai nemokėdamas garantinių įmokų.
(128)
Komisija taip pat mano, kad taikant kooperatyvų garantijų sistemą nederamai iškraipomas įprastas rinkos veikimas. Priemonė padėjo ARCO apsaugoti savo poziciją mažmeninėje finansinių priemonių rinkoje, o tai turėjo arba galėjo turėti neigiamą poveikį ARCO konkurentų, kurie negalėjo naudotis kooperatyvų garantijų sistema, užimamai rinkos daliai ir pelningumui.
(129)
Galų gale priemonė negali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, nes pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punkto nuostatas nėra nei tinkama, nei būtina, nei proporcinga ir jai netaikoma jokia kita nuostata, kuria reglamentuojamas valstybės pagalbos suderinamumas su vidaus rinka.
4.5. Pagalbos apskaičiavimas
(130)
Apskaičiuodama iš ARCO susigrąžintiną sumą, susijusią su suteiktu pranašumu, Komisija remiasi tokiais parametrais ir faktais (91):
-
ARCO įstatuose nustatyta didžiausia atsiimamo kapitalo suma, kuri sudaro 10 % viso kapitalo arba atitinka 10 % narių (92),
-
aplinkybe, kad kooperatyvų garantijų sistema galioja tiktai nariams, kurie yra fiziniai asmenys,
-
ypatinga kooperatyvų garantijų sistemos koncepcija: viena vertus, ji neprivaloma, todėl finansiniai kooperatyvai gali laisvai apsispręsti, ar joje dalyvauti, kita vertus, ji atvira net tiems finansiniams kooperatyvams, kuriems gresia didelė bankroto ar likvidavimo rizika (šiuo atveju netrukus po to, kai kooperatyvams buvo leista naudotis sistema, 2011 m. gruodžio 8 d. visuotiniuose ARCOFIN, ARCOPAR ir ARCOPLUS susirinkimuose patvirtintas jų valdybos pasiūlymas pradėti šių bendrovių savanorišką likvidavimą),
-
aplinkybe, kad gerokai prieš savanoriško ARCO likvidavimo procedūros pradžią šios grupės finansinė padėtis jau buvo kritiška, nes, kaip nurodyta (38), (44) ir (82) konstatuojamosiose dalyse, ji buvo daug investavusi į Dexia - banko, kurį 2008 m. rudenį Belgijos, Prancūzijos ir Liuksemburgo valstybėms teko gelbėti nuo bankroto, - akcijas, todėl labai mažėjant Dexia akcijų vertei nuolat blogėjo ARCO finansinė padėtis, ypač dėl to, kad ARCO savo dalyvavimą Dexia sanavimo procese finansavo perimdama dalį jos skolos,
-
aplinkybe, kad 2011 m. ARCO sumokėjo stojamąją įmoką (stojamąjį mokestį) ir metinę garantinę įmoką.
(131)
ARCO įgytas pranašumas - tai apsauga nuo kapitalo atsiėmimo, kurį kitu atveju ji būtų galėjusi sustabdyti tiktai taikydama savo įstatų nuostatas, kai būtų pasiekta viršutinė 10 % (93) kapitalo arba 10 % narių riba. Tokio dydžio kapitalas galėjo būti atsiimtas arba tiek narių galėjo pasitraukti, jeigu ARCO būtų pernelyg daug įsiskolinusi arba pradėjusi bankroto ar likvidavimo procedūrą, t. y. - vertinant objektyviai arba veikiau subjektyviai, kaip tam tikrais kitais masinio indėlių atsiėmimo atvejais (94), - jeigu nariai būtų galvoję, kad investicijos į ARCO nebėra saugios, pvz., dėl didelės jos patiriamos rizikos, susijusios su Dexia finansine padėtimi ir rinkos verte.
(132)
Vertindama ARCO įgytą pranašumą, Komisija laikosi atsargumo principo (95) ir atsižvelgia į galimą kapitalo atsiėmimą tik vienų metų laikotarpiu, o ne keliais laikotarpiais. Taikant tokį metodą vertinimo rezultatas turėtų atspindėti mažiausią kooperatyvų garantijų sistemos poveikį, nors iš tikrųjų garantija taip pat galėjo padėti ARCO išvengti ne vieno kapitalo atsiėmimo arba narių pasitraukimo iš bendrovės neviršijant didžiausios leidžiamos ribos. Pagal ARCO įstatus kooperatyvas kapitalo atsiėmimą galėjo stabdyti atsiėmus 10 % kapitalo arba pasitraukus 10 % narių. Apskaičiuodama pagalbos sumą Komisija daro prielaidą, kad ARCO būtų pasirinkusi veiksmingiausią sprendimą - tą, kuris jai būtų padėjęs išsaugoti didžiausią kapitalą. Vertindama narių pasitraukimo galimybę, Komisija remsis mažiausiu narių, kurie yra fiziniai asmenys, skaičiumi tuo laikotarpiu (prasidėjusiu 2008 m. spalio 10 d.), kuriuo pranašumas suteiktas (tai dar viena atsargi prielaida), o šiems nariams priskirs vidutinę kapitalo dalį atitinkamais metais. Vertindama galimybę atsiimti kapitalą Komisija taip pat remsis metų, kuriais kapitalas buvo mažiausias, duomenimis.
(133)
Be to, Komisija atsižvelgia į tai, kad dėl priemonės teikiamas pranašumas iš dalies sumažėjo, nes ARCO, sudaryta iš trijų juridinių asmenų - ARCOPAR, ARCOFIN ir ARCOPLUS, vienintelę stojamąją įmoką ir garantinę įmoką turėjo sumokėti už vienus metus, nors šios įmokos buvo sumokėtos tiktai 2011 m. rudenį, prieš pat ARCO savanorišką likvidavimą.
(134)
Taigi dėl priemonės suteiktas pranašumas lygus mažesniajai iš sumų, gautų atlikus tokius du skaičiavimus: a) iš 10 % kapitalo, turėto tais metais, kuriais kapitalas buvo mažiausias laikotarpiu nuo 2008 m. spalio 10 d. iki 2011 m. gruodžio 8 d., atėmus bendrą jau sumokėtų įmokų sumą; b) 10 % mažiausią narių skaičių laikotarpiu nuo 2008 m. spalio 10 d. iki 2011 m. gruodžio 8 d. padauginus iš vidutinės kapitalo dalies, kiekvienam nariui priklausiusios tais pačiais metais, atėmus bendrą jau sumokėtų įmokų sumą.
(135)
Apskritai tikimybė, kad investuotojai atsiims savo kapitalą, bėgant laikui didėja, todėl tampa sunkiau apskaičiuoti palūkanas, mokėtinas už suteiktą pranašumą. Siekdama užtikrinti, kad visas ARCO įgytas pranašumas būtų panaikintas, ir norėdama suteikti galimybę valstybei narei naudotis veiklos metodu, skirtu susigrąžinant pagalbą taikytinai palūkanų normai apskaičiuoti (96), Komisija laikosi nuomonės, kad visu suteiktu pranašumu buvo galima naudotis ne vėliau kaip nuo 2011 m. gruodžio 8 d., ir prašo, kad palūkanos nuo susigrąžintinų sumų būtų skaičiuojamos nuo 2011 m. gruodžio 8 d. iki jų visiško susigrąžinimo dienos.
(136)
Kad galėtų patikrinti pagalbos apskaičiavimą, Komisija prašo Belgijos pateikti jai sąrašą, kuriame būtų nurodytas atitinkamai ARCOPAR, ARCOFIN ir ARCOPLUS narių skaičius, nustatytas kiekvienų metų pabaigoje laikotarpiu nuo 2008 m. spalio 10 d. iki 2011 m. gruodžio 8 d.
(137)
Savo papildomose pastabose, pateiktose praėjus daugiau kaip pusantrų metų nuo pastabų dėl sprendimo pradėti procedūrą pateikimo laikotarpio pabaigos, Belgijos institucijos esminės naujos informacijos nepateikė. Jos nurodo, kad Komisija negali uždrausti taikyti garantijų, suteiktų nariams, kurie yra fiziniai asmenys. Ji negali reikalauti, kad valstybė sustabdytų visų išmokų mokėjimą pagal kooperatyvų garantijų sistemą ar susigrąžintų išmokas, pagal šią sistemą išmokėtas nariams, kurie yra fiziniai asmenys.
(138)
Pagrįsdamos šias pastabas, Belgijos institucijos primena, kad pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį nariai - fiziniai asmenys - nėra įmonės, ir mano, kad garantijos taikymas nariams, kurie yra fiziniai asmenys, neturi jokios įtakos grupei ARCO ar Belgijos valstybės galimybėms susigrąžinti pagalbą.
(139)
Atsakydama Komisija nurodo, kad lėšos, kurias susigrąžinti nurodoma šiame sprendime, yra būtent grupei ARCO suteikta pagalba.
(140)
Ji pabrėžia, kad taikant Sutarties 108 straipsnio 2 dalį užtenka nustatyti, kad valstybės suteikta pagalba nesuderinama su vidaus rinka, siekiant pagrįstai nurodyti valstybei tokią pagalbą panaikinti (97). Todėl Belgijos institucijos negali teigti, kad draudimas taikyti garantiją, kuri pripažinta nesuderinama pagalba, prieštarauja Sąjungos teisei.
(141)
Taigi jos turėjo paisyti sprendime pradėti procedūrą pateikto nurodymo sustabdyti bet kokį nagrinėjamos priemonės įgyvendinimą, o tai reiškia, kad jokie mokėjimai negalėjo būti atlikti.
(142)
Taigi pagrįsta reikalauti, kad Belgija ir toliau neatliktų jokių mokėjimų pagal šią pagalbos priemonę.
Išvada
(143)
Komisija konstatuoja, kad kooperatyvų garantijų sistema yra valstybės pagalba bendrovėms ARCOPAR, ARCOFIN ir ARCOPLUS, kurią Belgija neteisėtai suteikė pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį. Todėl Belgija turėtų panaikinti teisės aktą, kuriuo grindžiama kooperatyvų garantijų sistema (būtent 2009 m. balandžio 14 d. įstatymą ir 2011 m. spalio 10 d. karaliaus nutarimą), ir susigrąžinti pagalbos sumą iš ARCOPAR, ARCOFIN bei ARCOPLUS,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Garantijų sistema, kurią Belgija, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, neteisėtai taikė ARCO finansiniams kooperatyvams, būtent ARCOFIN, ARCOPLUS ir ARCOPAR, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
1. Belgija privalo susigrąžinti iš gavėjų 1 straipsnyje nurodytą suteiktą nesuderinamą pagalbą, kurios vertė lygi mažesniajai iš sumų, gautų atlikus tokius du skaičiavimus:
a)
iš 10 % kapitalo, turėto tais metais, kuriais kapitalas buvo mažiausias laikotarpiu nuo 2008 m. spalio 10 d. iki 2011 m. gruodžio 8 d., atėmus bendrą jau sumokėtų įmokų sumą, arba
b)
10 % mažiausią narių skaičių laikotarpiu nuo 2008 m. spalio 10 d. iki 2011 m. gruodžio 8 d. padauginus iš vidutinės kapitalo dalies, kiekvienam nariui priklausiusios tais pačiais metais, atėmus bendrą jau sumokėtų įmokų sumą.
2. Palūkanos nuo susigrąžintinų sumų skaičiuojamos nuo 2011 m. gruodžio 8 d. iki jų faktinio susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos skaičiuojamos nuo pagrindinės sumos ir susikaupusių palūkanų pagal2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (98),V skyrių.
4. Nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Belgija ir toliau neatlieka jokių mokėjimų pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos priemonę.
3 straipsnis
1. Belgija nutraukia 1 straipsnyje nurodytos pagalbos priemonės taikymą, nes ši priemonė nesuderinama su vidaus rinka.
2. 1 straipsnyje nurodyta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
3. Belgija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
4 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Belgija Komisijai pateikia šią informaciją:
a)
išsamų šiam sprendimui įgyvendinti numatytų priemonių, kurių jau imtasi, aprašymą;
b)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad naudos gavėjams oficialiai pranešta apie pagalbos grąžinimą.
2. Belgija praneša Komisijai apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymo eigą, kol bus visiškai susigrąžinta 1 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia visą informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir kurios numatytos šiam sprendimui įgyvendinti. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios iš naudos gavėjų jau susigrąžintos.
5 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 3 d.