РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS (ES) 2015/253
2015 m. vasario 16 d.
kuriuo nustatomos sieros kiekio jūriniame kure mėginių ėmimo ir ataskaitų teikimo pagal Tarybos direktyvą 1999/32/EB taisyklės
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 1999/32/EB dėl sieros kiekio sumažinimo tam tikrose skystojo kuro rūšyse ir iš dalies keičiančią Direktyvą 93/12/EEB (1), ypač į jos 6 straipsnio 1b dalį ir 7 straipsnio 1a dalį,
kadangi:
(1)
ekonomiškai efektyvus ir darnus Direktyvos 1999/32/EB įgyvendinimas ir jos reikalavimų vykdymo užtikrinimas - labai svarbus prioritetas siekiant joje numatyto teigiamo poveikio sveikatai ir aplinkai, susijusio su laivų išmetamo sieros dioksido kiekio sumažinimu, o šis savo ruožtu paskatintų sąžiningą konkurenciją ir tvaresnį jūrų transportą;
(2)
siekiant veiksmingai įgyvendinti Direktyvos 1999/32/EB 3a, 4a ir 4b straipsnius, būtina, kad valstybės narės užtikrintų, kad pakankamai dažnai ir tiksliai būtų imami laivams tiekiamo arba juose naudojamo jūrinio kuro mėginiai ir būtų patikrinamas laivo žurnalas bei bunkerio atsargų papildymo važtaraštis;
(3)
Direktyvos 1999/32/EB 6 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi visų būtinų priemonių, kad mėginių ėmimo būdu būtų patikrintas sieros kiekis jūriniame kure, skirtame deginti laivuose, plaukiojančiuose atitinkamuose jūrų plotuose ir esančiuose uostuose. Šiuo tikslu mėginių ėmimas suprantamas kaip visi atitikties tikrinimo metodai, išvardyti tos direktyvos 6 straipsnio 1a dalies a, b ir c punktuose;
(4)
siekiant patikrinti jūrinio kuro atitiktį, imami jo fiziniai mėginiai - arba iš laivo kuro tiekimo sistemos paimamas ir ištiriamas vietinis mėginys, arba ištiriami atitinkami užantspauduoti iš laivo bunkerio paimti kuro mėginiai;
(5)
siekiant užtikrinti tolygų naštos padalijimą valstybėms narėms ir tikrinimo ekonominį efektyvumą, mėginių ėmimo dažnis turėtų būti nustatytas atsižvelgiant į pavienių laivų, įplaukiančių į valstybės narės teritoriją, skaičių, laivo dokumentų patikrą, alternatyvių tikrintinų laivų atrankos technologijų naudojimą, taip taip pat į specialius perspėjimus, susijusius su konkrečiais laivais;
(6)
į laivus tiekiamo jūrinio kuro mėginiai turėtų būti imami visų pirma tais atvejais, kai pakartotinai nustatoma, kad kuro tiekėjas nesilaiko bunkerio atsargų papildymo važtaraščio specifikacijų, kartu atsižvelgiant į tiekėjo parduodamo jūrinio kuro kiekį;
(7)
siekiant Direktyvą 1999/32/EB įgyvendinti ekonomiškai efektyviai, valstybės narės turėtų būti skatinamos nustatyto mėginių ėmimo dažnio laikytis tikrintinų laivų atrankai naudodamos nacionalinius rizika grindžiamus atrankos mechanizmus arba taikydamos naujoviškas atitikties patikros technologijas ir surinkta informacija dalytis su kitomis valstybėmis narėmis;
(8)
Europos jūrų saugumo agentūros sukurta ir tvarkoma speciali Sąjungos informacijos sistema, kuria valstybės narės gali naudotis nuo 2015 m sausio 1 d., yra skirta registruoti informacijai apie pavienių pagal Direktyvą 1999/32/EB atliktų atitikties patikrų rezultatus ir ja keistis. Valstybės narės turėtų būti skatinamos naudotis ta sistema, nes ji gali labai padėti racionalizuoti ir optimizuoti atitikties direktyvos reikalavimams vertinimą;
(9)
siekiant valstybėms narėms, neturinčioms išėjimo į jūrą, su jų vėliava plaukiojantiems laivams ar jų kuro tiekėjams neužkrauti pernelyg didelės administracinės naštos, tam tikros nuostatos toms valstybėms narėms neturėtų būti taikomos;
(10)
teikiant ataskaitas turėtų būti kuo labiau naudojamasi visomis turimomis ir pažangiausiomis technologijomis, kad administracinė našta būtų kuo mažesnė, tačiau kartu turi būti palikta lankstumo toms valstybėms narėms, kurios norėtų teikti ataskaitas labiau įprastu būdu. Todėl valstybės narės gali ataskaitų teikimo reikalavimus pagal Direktyvą 1999/32/EB įvykdyti naudodamosi Sąjungos informacijos sistema;
(11)
ne anksčiau kaip 2016 m. sausio 1 d., su sąlyga, kad bus sukaupta bendrų dalomųjų duomenų apie sieros kiekio reikalavimų atitikties patikras ir mėginių ėmimą, valstybės narės galės naudotis į Sąjungos informacijos sistemą integruotu rizika grindžiamu tikrintinų laivų atrankos mechanizmu, kuris leis ekonomiškai efektyviai nustatyti laivus, kurių kuras turėtų būti tikrinamas pirmiausiai;
(12)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 1999/32/EB 9 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo sprendimu nustatomos taisyklės, reglamentuojančios sieros kiekio jūriniame kure mėginių ėmimo metodus ir dažnumą, taip pat ataskaitų teikimą pagal Direktyvą 1999/32/EB.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
(1) pagrindinis kuro bakas- bakas, iš kurio imamas kuras tolesnės grandies kurą deginančioms mašinoms maitinti;
(2) kuro tiekimo sistema- sistema, palaikanti kuro paskirstymą, filtravimą, gryninimą ir padavimą iš pagrindinių kuro bakų į kurą deginančias mašinas;
(3) laivo atstovas- laivo kapitonas arba pareigūnas, atsakingas už naudojamą jūrinį kurą, dokumentus ir už susitarimą dėl alternatyvios kuro mėginių ėmimo vietos;
(4) sieros kiekio tikrintojas- asmuo, valstybės narės kompetentingos institucijos tinkamai įgaliotas tikrinti atitiktį Direktyvos 1999/32/EB nuostatoms;
(5) Sąjungos informacijos sistema- Europos jūrų saugumo agentūros tvarkoma sistema, kurioje naudojami sistemos „SAFESeaNet“, t. y. pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/59/EB (2) 22a straipsnį sukurtos informacijos tvarkymo sistemos, duomenys apie pavienių laivų įplaukimą į uostą siekiant registruoti informaciją apie pavienių atitikties Direktyvai 1999/32/EB patikrų rezultatus ir ja keistis. Remiantis tais pavienių atitikties patikrų rezultatais ir kitomis susijusiomis išvadomis, padarytomis pagal Direktyvą 1999/32/EB, sukuriamas rizika pagrįstas tikrintinų laivų atrankos Sąjungos mechanizmas.
3 straipsnis
Laivuose naudojamo jūrinio kuro mėginių ėmimo dažnis
1. Valstybės narės kasmet patikrina bent 10 % visų į valstybės narės teritoriją įplaukiančių laivų žurnalus ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščius.
Bendras pavienių į valstybės narės teritoriją įplaukiančių laivų skaičius atitinka vidutinį per pastaruosius trejus metus įplaukusių laivų skaičių, nurodytą naudojantis sistema „SAFESeaNet“.
2. Nuo 2016 m. sausio 1 d. sieros kiekis pagal 1 dalį patikrintuose laivuose naudojamame kure papildomai tikrinamas imant kuro mėginius arba juos ištiriant, arba abiem būdais pagal tokias proporcijas:
a)
40 % - valstybėse narėse, visiškai besiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis;
b)
30 % - valstybėse narėse, iš dalies besiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis;
c)
20 % - valstybėse narėse, nesiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis.
Nuo 2020 m. sausio 1 d. su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis nesiribojančios valstybės narės, imdamos mėginius arba juos tirdamos, arba abiem būdais patikrina sieros kiekį 30 % pagal 1 dalį patikrintų laivų.
Valstybės narės gali šioje dalyje nurodyto tikrinimo dažnumo laikytis atrinkdamos laivus pagal nacionalinius rizika grindžiamus tikrintinų laivų atrankos mechanizmus ir remdamosi Sąjungos informacijos sistemoje užregistruotais specialiais perspėjimais apie konkrečius laivus.
3. Pagal 2 dalį apskaičiuotas pavienių laivų, kurie turi būti patikrinti imant mėginius arba juos tiriant, arba abiem būdais, skaičius gali būti pakoreguotas (tačiau jo nesumažinant daugiau kaip 50 %) arba
a)
atimant pavienių laivų, kurių galima neatitiktis patikrinta nuotolinės patikros technologijomis arba greitojo tyrimo („quick scan“) analizės metodais, skaičių; arba
b)
nustatant atitinkamą skaičių, jei apsilankant laivuose patikrinami bent 40 % pavienių laivų, tais metais įplaukiančių į atitinkamos valstybės narės teritoriją, dokumentai pagal 1 dalį.
Pagal a ir b punktus atliktos korekcijos užregistruojamos Sąjungos informacijos sistemoje.
4. Nuo 2016 m. sausio 1 d. vietoj 1, 2 ir 3 dalyse nustatyto metinio tikrinimo dažnumo valstybės narės gali taikyti metinį mėginių ėmimo dažnumą, nustatytą naudojant rizika grindžiamą tikrintinų laivų atrankos Sąjungos mechanizmą.
5. Šis straipsnis netaikomas Čekijai, Liuksemburgui, Vengrijai, Austrijai ir Slovakijai.
4 straipsnis
Laivams tiekiamo jūrinio kuro mėginių ėmimo dažnis
1. Laikydamosi Direktyvos 1999/32/EB 6 straipsnio 1a dalies b punkto ir atsižvelgdamos į pristatomo jūrinio kuro kiekį, valstybės narės, imdamos kuro mėginius kuro pristatymo į laivą metu ir atlikdamos jų analizę, tikrina tuos tiekėjus, kurie, remiantis pranešimais Sąjungos informacijos sistemoje arba 7 straipsnyje nurodyta metine ataskaita, kuriais nors metais bent tris kartus pristatė bunkerio atsargų papildymo važtaraštyje nurodytų specifikacijų neatitinkantį kurą.
2. Šis straipsnis netaikomas Čekijai, Liuksemburgui, Vengrijai, Austrijai ir Slovakijai.
5 straipsnis
Mėginių ėmimo metodai, kuriais tikrinamas sieros kiekis laivuose naudojamame jūriniame kure
1. Pagal 3 straipsnį tikrindamos sieros kiekį laivuose naudojamame jūriniame kure, valstybės narės taiko tokį pakopinį mėginių ėmimo ir sieros kiekio standartų atitikties patikros metodą:
a)
tikrina laivų žurnalus ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščius;
b)
atitinkamai taiko vieną arba abi mėginių ėmimo ir analizės priemones:
i)
ištiria laive esančius prie bunkerio atsargų papildymo važtaraščio pridėtus užantspauduotus bunkerinio kuro mėginius, paimtus laikantis MARPOL konvencijos VI priedo 18 taisyklės 8.1 ir 8.2 punkto;
ii)
laive atlieka jūrinio kuro, skirto deginti laive, vietinių mėginių ėmimą pagal 6 straipsnį ir juos ištiria.
2. Sieros kiekio jūriniame kure patikros ir tyrimo pabaigoje sieros kiekio tikrintojas užregistruoja išsamius kuro patikrinimo duomenis ir rezultatus, kaip nurodyta 7 straipsnio a dalyje.
6 straipsnis
Vietinių mėginių ėmimas laive
1. Valstybės narės jūrinio kuro vietinių mėginių ėmimą laive atlieka paimdamos vieną ar kelis vietinius mėginius toje kuro tiekimo sistemos vietoje, kur specialiai mėginių ėmimo tikslu yra įmontuota sklendė, nurodyta laivo kuro vamzdyno schemoje arba plane ir patvirtinta vėliavos valstybės administracijos arba jos vardu veikiančios organizacijos.
2. Jei 1 dalyje nurodytos vietos nėra, kuro mėginių ėmimo vieta yra ta vieta, kurioje specialiai mėginių ėmimo tikslu sumontuota sklendė ir kuri atitinka visus šiuos reikalavimus:
a)
yra lengvai ir saugiai prieinama;
b)
įrengta atsižvelgiant į skirtingas kuro, naudojamo konkrečiai kuru varomai mašinai, klases;
c)
yra pasroviui kuro tekėjimo iš kuro bako kryptimi;
d)
yra kuo arčiau (t. y. kiek fiziškai įmanoma ir saugu atsižvelgiant į kuro tipą, kuro srautą, temperatūrą ir slėgį prieš pasirinktą mėginių ėmimo vietą) kuro padavimo į kurą deginančią mašiną vietos;
e)
ją pasiūlo laivo atstovas ir patvirtina sieros kiekio tikrintojas.
3. Valstybės narės gali vietinį mėginį paimti daugiau negu vienoje kuro tiekimo sistemos vietoje, kad nustatytų, ar nėra kryžminės kuro taršos, kai kuro tiekimo sistemos nėra visiškai atskirtos arba yra keli kuro bakai.
4. Valstybės narės užtikrina, kad vietinis mėginys būtų paimtas į mėginių ėmimo talpą, iš kurios galima pripildyti bent tris naudojamam jūriniam kurui reprezentatyvaus mėginio butelius.
5. Valstybės narės imasi priemonių, kad užtikrintų, jog:
a)
sieros kiekio tikrintojas laivo atstovo akivaizdoje užantspauduotų mėginio butelius vienetine identifikavimo priemone;
b)
du mėginio buteliai būtų paimti į krantą analizei;
c)
vieną mėginio butelį laivo atstovas saugotų ne trumpiau kaip 12 mėnesių nuo mėginio paėmimo dienos.
7 straipsnis
Metinėje ataskaitoje pateiktina informacija
Valstybių narių Komisijai teikiamoje metinėje ataskaitoje dėl sieros kiekio jūriniame kure standartų laikymosi nurodoma bent tokia informacija:
a)
kiek ir kokio tipo neatitikties atvejų nustatyta matuojant sieros kiekį jūriniame kure, įskaitant pavienių atvejų sieros kiekio neatitikties laipsnį ir vidutinį sieros kiekį, nustatytą paėmus ir ištyrus mėginius;
b)
bendras per metus atliktų dokumentų, įskaitant bunkerio atsargų papildymo važtaraščius, kuro bunkeriavimo vietų schemas, kuro registracijos žurnalus, laivo žurnalus, kuro keitimo procedūras ir įrašus, patikrinimų skaičius;
c)
Direktyvos 1999/32/EB 4a straipsnio 5b dalyje numatyti pasiteisinimai, kad nebuvo galimybių gauti reikalavimus atitinkančio jūrinio kuro, įskaitant laivo duomenis, bunkeriavimo uostą ir valstybę narę, kurioje nebuvo tokios galimybės, kiek kartų šią priežastį nurodė to paties laivo atstovai ir kokio tipo bunkeriu nebuvo galimybės pasinaudoti;
d)
pranešimai ir protesto laiškai jūrinio kuro tiekėjams atitinkamos valstybės narės teritorijoje dėl kure esančios sieros kiekio;
e)
visų jūrinio kuro tiekėjų atitinkamoje valstybėje narėje pavadinimų ir adresų sąrašas;
f)
aprašymas, kaip su atitinkamos valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose naudojami teršalų išmetimo mažinimo metodai, įskaitant bandymus ir nuolatinę teršalų išmetimo stebėseną, arba naudojamas alternatyvus kuras ir atliekamos patikros, ar nuolat laikomasi SOx kiekio mažinimo reikalavimų pagal Direktyvos 1999/32/EB I ir II priedus;
g)
jei taikoma, aprašomi nacionaliniai rizika grindžiami tikrintinų laivų atrankos mechanizmai, įskaitant specialius perspėjimus, taip pat aprašoma, kaip naudojamos nuotolinės patikros ir kitos turimos technologijos pavieniams laivams, kuriuos reikėtų patikrinti pirmiausia, nustatyti, ir jų naudojimo rezultatai;
h)
bendras pradėtų pažeidimo nagrinėjimo procedūrų arba sankcijų, arba jų abiejų, skaičius ir tipas, kompetentingos institucijos tiek laivo operatoriams, tiek kuro tiekėjams skirtų baudų apimtis;
i)
atlikus laivo žurnalo ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščio patikrinimą arba paėmus mėginius, arba atlikus abu šiuos veiksmus, apie kiekvieną pavienį laivą nurodoma:
i)
laivo duomenys, įskaitant TJO numerį, tipą, amžių ir tonažą;
ii)
tikrinant laivo tipo atitiktį paimtų mėginių ir jų analizės ataskaitos duomenys, įskaitant mėginių skaičių ir tipą, naudotus mėginių ėmimo metodus, mėginių ėmimo vietas;
iii)
svarbi informacija apie bunkerio atsargų papildymo važtaraščius, kuro bunkeriavimo vietas, kuro registracijos žurnalus, laivo žurnalus, kuro keitimo procedūras ir įrašus;
iv)
dėl to konkretaus laivo nacionaliniu lygmeniu atlikti vykdymo užtikrinimo veiksmai ir pradėtos teisinės procedūros arba skirtos baudos, arba abu šie dalykai.
8 straipsnis
Ataskaitos forma
1. Valstybės narės gali naudotis Sąjungos informacijos sistema ir tiesiai po patikros joje užregistruoti visus su patikra susijusius duomenis ir faktus, įskaitant informaciją, susijusią su mėginių ėmimu.
2. Valstybė narė, besinaudojanti Sąjungos informacijos sistema atitikties patikros duomenims užregistruoti, jais keistis ir dalytis, gali metinius suvestinius vykdymo užtikrinimo duomenis, kurie sukaupiami Sąjungos informacijos sistemoje, panaudoti vykdydama Direktyvos 1999/32/EB 7 straipsnyje nustatytus ataskaitų teikimo įpareigojimus.
3. Sąjungos informacijos sistema nesinaudojančios valstybės narės sukuria sąsają tarp Sąjungos informacijos sistemos ir savo nacionalinės sistemos, kurioje užpildomi bent tie patys laukai kaip Sąjungos informacijos sistemoje, arba elektroniniu būdu pateikia užpildytus visus 7 straipsnyje išvardytus punktus.
9 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 16 d.