РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 230/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на Инструмент, допринасящ за стабилността и мира
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Съюза, и заменя Регламент (ЕО) № 1717/2006 на Европейския парламент и на Съвета (2), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност, както и подпомагането на населението, на държавите и регионите, изправени пред природни или причинени от човека бедствия, са сред основните цели на външната дейност на Съюза, изложени, inter alia, в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). Кризите и конфликтите, засягащи държави и региони, и други фактори като тероризма, организираната престъпност, насилието въз основа на пола, изменението на климата, предизвикателствата пред киберсигурността и заплахите за сигурността, произтичащи от природни бедствия, представляват риск за стабилността и сигурността. За да се решат тези въпроси ефективно и навременно, са необходими специфични финансови ресурси и инструменти, които могат да се прилагат по начин, допълващ хуманитарната помощ и инструментите за дългосрочно сътрудничество.
(3)
В заключенията си от 15-16 юни 2001 г. Европейският съвет одобри Програмата на Съюза за предотвратяване на конфликти, свързани с насилие, като подчерта „политическата ангажираност на Съюза да преследва предотвратяването на конфликтите като една от основните цели на външните отношения на Съюза“ и призна, че инструментите за сътрудничество за развитие могат да допринесат за постигането на тази цел. В заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяване на конфликтите беше потвърдена отново валидността на тази програма като валидна основа за политиката за по-нататъшни действия на Съюза в областта на предотвратяването на конфликти. В заключенията си от 17 ноември 2009 г. Съветът одобри концепцията за повишаване на способностите на ЕС за посредничество и диалог.
(4)
В заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговора на ЕС при ситуации на нестабилност, както и в заключенията на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно сигурността и развитието, също от 19 ноември 2007 г., се изтъква, че взаимната обусловеност между развитието и сигурността следва да служи като основа за стратегиите и политиките на Съюза, за да допринася за съгласуваността на политиките за развитие, в съответствие с член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и за съгласуваността на външните действия на ЕС като цяло. По-конкретно, Съветът заключи, че бъдещата работа относно сигурността и развитието следва да включва последствията за сигурността и развитието от изменението на климата, въпросите на околната среда и на управлението на природните ресурси и миграцията.
(5)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет одобри Европейската стратегия за сигурност, а на 11 декември 2008 г. - и съвместния анализ на доклада за изпълнението ѝ. В своето съобщение, озаглавено „Стратегия за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“, Комисията отбелязва също важността на сътрудничеството с трети държави и регионални организации, особено за целите на борбата с многокомпонентни заплахи като трафика на хора, трафика на наркотици и тероризма.
(6)
В своето съобщение, озаглавено „ЕС в търсене на отговор за справяне със ситуации на несигурност - намеса в трудна среда с цел устойчиво развитие, стабилност и мир“, Комисията отчете съществения принос, който има Съюза за насърчаването на мира и стабилността посредством справяне с проявите на насилие и с основните причини за несигурността и за конфликтите, свързани с насилие. Настоящият регламент следва да допринася за постигането на тези цели.
(7)
На 8 декември 2008 г. Съветът одобри цялостен подход на Съюза към изпълнението на резолюции 1325 (2000 г.) и 1820 (2008 г.) на Съвета за сигурност на ООН относно жените, мира и сигурността, отчитайки тесните връзки между въпросите, свързани с мира, сигурността, развитието и равенството между половете. Съюзът многократно е призовавал за цялостно изпълнение на програмата относно жените, мира и сигурността, заложена в съответните резолюции на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, със специален акцент върху необходимостта от борба с насилието срещу жените в ситуации на конфликт и от насърчаване на участието на жените в изграждането на мира.
(8)
Стратегическата рамка и планът за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията, приети от Съвета на 25 юни 2012 г., призовават за разработване на оперативни насоки, които да гарантират, че правата на човека се вземат предвид при формулирането и изпълнението на мерките за помощ в областта на борбата с тероризма, и в тях се подчертава, че премахването на изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне и надлежното провеждане на съдебния процес (включително презумпцията за невиновност, правото на справедлив процес и правото на защита) са приоритет на Съюза при прилагането на правата на човека.
(9)
Демокрацията и правата на човека са изведени на преден план в отношенията на Съюза с трети държави и поради това следва да се разглеждат като принципи в рамките на настоящия регламент.
(10)
В декларацията на Европейския съвет от 25 март 2004 г. относно борбата срещу тероризма бе призовано целите за противодействие на тероризма да бъдат включени в програмите за външна помощ. В Стратегията на Европейския съюз за борба тероризма, приета от Съвета на 30 ноември 2005 г., бе отправен призив да се засили сътрудничеството за борба с тероризма с трети държави и с Обединените нации. В заключенията на Съвета от 23 май 2011 г. относно засилването на връзките между вътрешното и външното измерение на борбата с тероризма се отправя призив за укрепване на капацитета на компетентните органи, които участват в борбата с тероризма в трети държави, в стратегическото програмиране на Инструмента за стабилност, създаден с Регламент (ЕО) № 1717/2006.
(11)
Регламент (ЕО) № 1717/2006, беше приет с цел да се даде възможност на Съюза да предостави последователен и цялостен отговор при ситуации на криза или на възникваща криза, за да се преодолеят специфични глобални и трансрегионални заплахи за сигурността и да се подобри готовността за действие при кризи. Настоящият регламент има за цел да се въведе преразгледан инструмент въз основа на опита от Регламент (ЕО) № 1717/2006, за да се увеличат ефикасността и съгласуваността на действията на Съюза в областта на ответните мерки при кризи, предотвратяването на конфликти, укрепване на мира и готовността за действие при кризи и за отговор на заплахите и предизвикателствата за сигурността.
(12)
Приетите съгласно настоящия регламент мерки следва да са насочени към постигане на целите на член 21 от ДЕС и на членове 208 и 212 от ДФЕС. Те могат да допълват и следва да бъдат съгласувани с мерките, приети от Съюза, при следване на целите на общата външна политика и политика на сигурност в рамките на дял V от ДЕС и мерките, приети в рамките на част пета от ДФЕС. Съветът и Комисията следва да си сътрудничат, за да гарантират тази съгласуваност, като всеки от тях действа съгласно съответните си правомощия.
(13)
Настоящият регламент следва да е съгласуван с разпоредбите относно организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (3). Декларацията на върховния представител от 2010 г. относно политическата отчетност потвърди принципите на диалог и консултации с Европейския парламент и на предоставяне на информация и докладване пред него.
(14)
Комисията и ЕСВД, в зависимост от случая, следва да осъществяват редовен и периодичен обмен на мнения и информация с Европейския парламент. Освен това, съгласно съответните междуинституционални споразумения в тази област, на Европейския парламент следва да бъде даден достъп до документи с цел правото на контрол по силата на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) да се упражнява по осведомен начин.
(15)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност трябва да се определят в Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(16)
С оглед осигуряване на еднакви условия за прилагането на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с програмирането и мерките за изпълнение. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011.
(17)
Като се има предвид естеството на тези актове за изпълнение, по-специално характера на политическата им насоченост и отражението им върху бюджета, за тяхното приемане следва по принцип да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(18)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърза реакция на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(19)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективно използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната му дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външната дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия регламент, другите инструменти на Съюза за финансиране за външна дейност и другите политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност.
(20)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците от действието, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(21)
С настоящия регламент се определя финансов пакет за целия срок на прилагане на регламента, който да представлява основната референта сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (6), за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура.
(22)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (7). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и цели
1. С настоящия регламент се създава инструмент („Инструмент, допринасящ за стабилността и мира“), който за периода 2014-2020 г. осигурява пряко подпомагане на външните политики на Съюза, като увеличава ефикасността и съгласуваността на действията на Съюза в областите на ответните мерки при кризи, предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и готовност за действие при кризи, както и действията му в отговор на глобалните и трансрегионалните заплахи.
2. Съюзът предприема мерки за сътрудничество за развитие, както и мерки за финансово, икономическо и техническо сътрудничество с трети държави, регионални и международни организации и други държавни субекти и представители на гражданското общество при условията, установени в настоящия регламент.
3. За целите на настоящия регламент терминът „представители на гражданското общество“ включва неправителствени организации, организации, представляващи коренното население, местни граждански групи и търговски асоциации, кооперации, профсъюзи, организации, представляващи икономически и социални интереси, местни организации (включително мрежи), които участват в децентрализирано регионално сътрудничество и интеграция, потребителски организации, женски и младежки организации, образователни организации, организации с културна насоченост, научни и изследователски организации, университети, църкви и религиозни асоциации и общности, медиите и всякакви неправителствени асоциации и частни и обществени фондации, за които е вероятно да допринесат за развитието на вътрешните политики или на външното им измерение. Други органи или субекти, които не са изброени в настоящия параграф, могат да бъдат финансирани, когато това е необходимо с оглед постигане на целите на настоящия регламент.
4. Специфичните цели на настоящия регламент са:
а)
в ситуация на криза или на възникваща криза да се способства бързо за стабилност, като се осигури ефективен отговор, предназначен да помогне да се запазят, установят или възстановят условията от съществено значение за правилното изпълнение на външните политики и действия на Съюза в съответствие с член 21 от ДЕС;
б)
да се способства за предотвратяването на конфликти и за осигуряването на капацитет и готовност за справяне с предкризисни и следкризисни ситуации и за изграждането на мира; както и
в)
да се посрещат специфични глобални и трансрегионални заплахи за мира, международната сигурност и стабилността.
Член 2
Съгласуваност и допълващ характер на помощта на Съюза
1. Комисията гарантира, че мерките, приети съгласно настоящия регламент, са съвместими с цялостната стратегическа рамка на политиките на Съюза за партньорските държави, и по-специално с целите на мерките, посочени в параграф 2, както и с други съответни мерки на Съюза.
2. Мерките, приети съгласно настоящия регламент, могат да бъдат допълващи към мерките, приети съгласно дял V от ДЕС и част пета от ДФЕС, и са съгласувани с тях. Мерките, приети съгласно настоящия регламент, надлежно отчитат вижданията на Европейския парламент.
3. Помощта на Съюза съгласно настоящия регламент допълва предвидената в рамките на инструментите на Съюза за външна помощ и се предоставя само дотолкова, доколкото адекватен и ефективен отговор не може да бъде осигурен в рамките на тези инструменти, и се планира и изпълнява по начин, по който се постига непрекъснатост на действията по силата на тези инструменти, когато това е приложимо.
4. Когато е възможно, включително при програмирането, се обхващат следните въпроси, имащи отражение върху всички сектори:
а)
насърчаване на демокрацията и доброто управление;
б)
правата на човека и хуманитарното право, включително правата на децата и правата на коренното население;
в)
недискриминацията;
г)
равенството между половете и укрепване на положението на жените;
д)
предотвратяването на конфликти; и
е)
изменението на климата.
5. Дейностите, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (8) и на Решение (ЕС) № 1313 /2013/EС на Европейския парламент и на Съвета (9), които са допустими за финансиране съгласно тези актове, не се финансират съгласно настоящия регламент.
6. За да се подобрят ефективността и допълващият характер на мерките за помощ на Съюза и на националните мерки за помощ и за да се предотврати двойното финансиране, Комисията насърчава тясната координация между дейностите на Съюза и тези на държавите членки, както на равнище вземане на решения, така и при действия на място. За тази цел държавите членки и Комисията поддържат система за обмен на информация. Комисията може да предприема инициативи за насърчаване на тази координация. Освен това Комисията осигурява координацията и сътрудничеството с многостранни, регионални и подрегионални организации и други донори.
ДЯЛ II
ВИДОВЕ ПОМОЩ НА СЪЮЗА
Член 3
Помощ в отговор на ситуация на криза или на възникваща криза, за да се предотвратят конфликти
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ в преследване на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква а), в отговор на следните извънредни и непредвидени ситуации:
а)
ситуация на неотложност, на криза или на възникваща криза;
б)
ситуация, застрашаваща демокрацията, законността и реда, защитата на правата на човека и основните свободи или сигурността и безопасността на лицата, по-специално на тези, изложени на насилие въз основа на пола в ситуации на нестабилност; или
в)
ситуация, застрашаваща да ескалира във въоръжен конфликт или да дестабилизира сериозно съответната трета държава или държави.
Такава помощ може също да бъде насочена към ситуации, при които Съюзът се е позовал на клаузите върху съществени елементи на международни споразумения, за да спре частично или изцяло сътрудничеството с трети държави.
2. Техническата и финансовата помощ, посочена в параграф 1, може да обхваща следното:
а)
подкрепа посредством предоставяне на техническа и логистична помощ за усилията, предприети от международни и регионални организации, както и от представители на гражданското общество, за насърчаване изграждането на доверие, посредничеството, диалога и помирението;
б)
подкрепа за изпълнение на резолюциите на Съвета за сигурност на ООН относно жените, мира и сигурността, и по-конкретно в нестабилни държави, държави с нерешен конфликт и държави след конфликт;
в)
подкрепа за установяване и функциониране на временни администрации, получили мандат в съответствие с международното право;
г)
подкрепа за развитие на демократични, плуралистични държавни институции, включително мерки за засилване ролята на жените в тези институции, на ефективна гражданска администрация и граждански надзор върху системата за сигурност, както и на мерки за засилване на капацитета на правоприлагащите и съдебните органи, които участват в борбата срещу тероризма, организираната престъпност и всички форми на незаконен трафик;
д)
подкрепа за международни наказателни съдилища и ad hoc национални съдилища, комисии за установяване на истината и помирение и механизми за правно уреждане на искове относно правата на човека и за отстояване и присъждане на права на собственост, установени в съответствие с международните стандарти в областта на правата на човека и на правовата държава;
е)
подкрепа за мерките, необходими за започване на възстановяване и реконструкция на ключови инфраструктури, жилища, обществени сгради и икономически активи, и съществен производствен капацитет, както и други мерки за повторното започване на икономическа дейност, създаването на заетост и установяването на минимални условия, необходими за устойчиво социално развитие;
ж)
подкрепа за граждански мерки, свързани с демобилизацията и реинтеграцията на бивши бойци и техните семейства в гражданското общество, и по целесъобразност тяхното репатриране, както и мерки за справяне с положението на децата и жените бойци;
з)
подкрепа за мерки за смекчаване на социалните ефекти от преструктурирането на въоръжените сили;
и)
подкрепа за мерки за справяне, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, със социално-икономическото въздействие върху гражданското население на противопехотни мини, неексплодирали взривни боеприпаси или взривни военни остатъци. Дейностите, финансирани съгласно настоящия регламент, могат да обхващат, наред с другото, обучение за рисковете, откриване на мини и прочистване от мини и във връзка с това, унищожаване на запасите;
й)
подкрепа за мерки за борба, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, с незаконната употреба и достъпа до огнестрелни оръжия, малки оръжия и леки въоръжения;
к)
подкрепа за мерки, които гарантират, че се отговаря адекватно на специфичните нужди на жените и децата в ситуации на криза и конфликт, включително излагането им на насилие въз основа на пола;
л)
подкрепа за възстановяване и реинтеграция на жертвите на въоръжен конфликт, включително мерки за справяне със специфичните нужди на жените и децата;
м)
подкрепа за мерки за насърчаване и защита на зачитането на правата на човека и основните свободи, демокрацията и правовата държава, и на съответните международни инструменти;
н)
подкрепа за социално-икономически мерки за насърчаване на справедливия достъп до природните ресурси и тяхното прозрачно управление в ситуация на криза или на възникваща криза, включително укрепване на мира;
о)
подкрепа за мерки за справяне с потенциалното въздействие на внезапни движения на населението във връзка с политическото положение и сигурността, включително. мерки за справяне с нуждите на приемните общности в ситуация на криза или на възникваща криза, включително укрепване на мира;
п)
подкрепа за мерки за насърчаване развитието и организацията на гражданското общество и неговото участие в политическия процес, включително мерки за засилване на ролята на жените в тези процеси и мерки за насърчаване на независими, плуралистични и професионални медии;
р)
подкрепа за мерки в отговор на природни или предизвикани от човека бедствия, които представляват заплаха за стабилността, и в отговор на заплахи за общественото здраве, свързани с пандемии, при липса на хуманитарна помощ и помощ за гражданска защита на Съюза или като допълнение към тази помощ.
3. В ситуациите, посочени в параграф 1 от настоящия член, Съюзът може също да предостави техническа и финансова помощ, която не попада изрично в обхвата на параграф 2 от настоящия член. Тази помощ се ограничава до извънредните мерки за помощ, посочени в член 7, параграф 2, които отговарят на всички от посочените по-долу условия:
а)
попадат както в общия обхват на настоящия регламент, така и на конкретните цели, определени в член 1, параграф 4, буква а);
б)
са ограничени по времетраене до периода, определен в член 7, параграф 2,
в)
обикновено биха били допустими съгласно други инструменти на Съюза за външна помощ или други компоненти на настоящия регламент, но които поради необходимостта от бърз отговор на ситуацията следва да бъдат осъществени чрез мерки при криза или възникваща криза.
Член 4
Помощ за предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и готовност за действие при кризи
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ за изпълнение на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква б). Тази помощ обхваща подкрепа за мерки, които целят изграждане и засилване на капацитета на Съюза и неговите партньори за предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и справяне с предкризисни и следкризисни нужди в тясно сътрудничество с Организацията на обединените нации и други международни, регионални и подрегионални организации, държавни субекти и представители на гражданското общество по отношение на техните усилия за:
а)
насърчаване на ранното предупреждение и анализа на риска от конфликти при изготвянето и прилагането на политиките;
б)
улесняване и укрепване на капацитета в областта на изграждането на доверие, посредничеството, диалога и помирението, като се обърне особено внимание на възникващо напрежение между общностите;
в)
засилване на капацитета за участие и разгръщане в граждански мисии за стабилизиране;
г)
подобряване на възстановяването след конфликт, както и възстановяването след бедствие с отношение към политическото положение и сигурността;
д)
ограничаване на използването на природни ресурси за финансиране на конфликти и подпомагане на спазването от заинтересованите страни на инициативи като схемата за сертифициране в рамките на процеса от Кимбърли, особено по отношение осъществяването на ефективен местен контрол върху производството и търговията с природни ресурси.
2. Мерките съгласно настоящия член:
a)
включват трансфер на ноу-хау, обмен на информация и добри практики, оценка на риска или заплахата, научни изследвания и анализ, системи за ранно предупреждение, обучение и предоставяне на услуги;
б)
допринасят за по-нататъшното разгръщане на структурния диалог по въпросите за укрепването на мира;
в)
могат също да включват техническа и финансова помощ за изпълнението на дейности за подкрепа на укрепването на мира и на държавното изграждане.
Член 5
Помощ за справяне с глобалните, трансрегионалните и възникващите заплахи
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ в преследване на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква в), в следните области:
а)
Заплахи за законността и реда, за сигурността и безопасността на лицата, за критични инфраструктури и за общественото здраве;
б)
смекчаване на ефекта и готовност за рискове, породени от умишлени действия, аварии или природни бедствия, свързани с химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти;
2. Помощта в областите, посочени в параграф 1, буква а), обхваща подкрепа за мерки, насочени към:
а)
засилване на капацитета на правоприлагащите, съдебните и гражданските органи, които участват в борбата срещу тероризма, организираната престъпност, включително киберпрестъпността, и всички форми на незаконен трафик, както и в ефективния контрол върху незаконната търговия и транзит;
б)
справяне със заплахите за критичната инфраструктура, които могат да включват международния транспорт, включително превоза на пътници и товари, енергийните дейности и енергоразпределението и електронните информационни и комуникационни мрежи. С тези мерки се поставя акцент особено върху трансрегионалното сътрудничество и изпълнението на международните стандарти в областта на осъзнаване на риска, анализ на уязвимостта, аварийна готовност, управление на тревогите и на последиците;
в)
гарантиране на адекватен отговор на сериозни заплахи за общественото здраве, включително внезапно възникнали епидемии с потенциално транснационално въздействие;
г)
справяне с глобалните и трансрегионалните последици от изменението на климата, имащи потенциален дестабилизиращ ефект върху мира и сигурността.
3. По отношение на мерките, посочени в параграф 2, буква а):
а)
дава се приоритет на трансрегионалното сътрудничество, включващо две или повече трети държави, които са доказали ясна политическа воля за решаване на възникващите проблеми. Сътрудничество в борбата срещу тероризма може да бъде осъществявано също с отделни държави, региони и международни, регионални и подрегионални организации;
б)
те наблягат по-специално върху доброто управление и са в съответствие с международното право;
в)
по отношение на помощта за органите, които участват в борбата срещу тероризма, се дава приоритет на мерките за подкрепа, отнасящи се до развитието и укрепването на законодателството за противодействие на тероризма, изпълнението и практиката на финансовото право, на митническото право и на правото в областта на имиграцията, разработването на процедури за правоприлагане, които съответстват на най-високите международни стандарти и на международното право, укрепването на демократичния контрол и на институционалните механизми за надзор, както и предотвратяването на отявления радикализъм;
г)
по отношение на помощта, свързана с проблема с наркотиците, подобаващо внимание се отделя на международното сътрудничество, което цели насърчаване на добрите практики, свързани с намаляване на търсенето, производството и вредите.
4. Помощта в областите, посочени в параграф 1, буква б) обхваща подкрепа за мерки, насочени към:
а)
насърчаване на дейности за граждански научни изследвания като алтернатива на свързаните с отбраната научни изследвания;
б)
подобряване на практиките за безопасност, свързани с граждански обекти, в които чувствителни химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти се съхраняват или се третират в контекста на гражданските програми за научни изследвания;
в)
оказване на подкрепа, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, за установяването на граждански инфраструктури и съответни граждански изследвания, необходими за закриването, разчистването или конверсията на оръжейни съоръжения и обекти, когато бъде обявено, че вече не са част от отбранителна програма;
г)
засилване на капацитета на компетентните граждански органи, участващи в развитието и изпълнението на ефективен контрол на незаконния трафик на химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти (включително оборудването за тяхното производство или доставка);
д)
разработване на правната рамка и на институционалния капацитет за установяване и изпълнение на ефективни мерки за контрол при износ на изделия с двойна употреба, включително мерки за регионално сътрудничество;
е)
разработване на ефективни мерки за гражданска готовност при бедствия, планове за действие при извънредни ситуации, ответни мерки при кризи и капацитет за мерки за справяне с последиците.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 6
Обща рамка
Помощта на Съюза се изпълнява в съответствие с Регламент (ЕС) № 236/2014 чрез:
а)
извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки, посочени в член 7;
б)
тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми, посочени в член 8;
в)
годишни програми за действие, индивидуални мерки и специални мерки;
г)
мерки за подкрепа.
Член 7
Извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки
1. Помощта на Съюза съгласно член 3 се предоставя посредством извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки.
2. В ситуациите, посочени в член 3, параграф 1,Комисията може да приеме извънредни мерки за помощ, които изпълняват условията, определени в член 3, параграф 3. Такава извънредна мярка за помощ може да има срок до 18 месеца, който може да се удължи двукратно с допълнителен срок от най-много шест месеца, до общ срок от най-много 30 месеца, в случай на обективни и непредвидени пречки за нейното изпълнение, при условие че не се увеличава размерът на финансовите средства за мярката.
В случаи на продължителна кризи и конфликт Комисията може да приеме втора извънредна мярка за помощ със срок до 18 месеца.
Срокът на извънредната мярка за помощ, посочена в първа алинея, съчетан със срока на мярката, посочена във втора алинея, не може да превишава 36 месеца.
3. Когато разходите за извънредна мярка за помощ надхвърлят 20 000 000 EUR, тя се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
4. Преди да приеме или удължи срока на действие на извънредните мерки за помощ в размер до 20 000 000 EUR, Комисията информира Съвета относно тяхното естество и цели и относно предвидените финансови средства. Комисията информира по същия начин Съвета, преди да направи значителни и съществени промени във вече приетите извънредни мерки за помощ. Комисията взема предвид съответния политически подход на Съвета както при планирането, така и при последващото изпълнение на тези мерки в интерес на съгласуваността на външната дейност на Съюза.
5. Възможно най-рано след приемането на извънредна мярка за помощ и при всички положения в рамките на три месеца след това, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета, като прави преглед на естеството, контекста и обосновката на приетите мерки, включително на допълващия характер на тези мерки спрямо текущия и планиран отговор на Съюза.
6. Комисията може да приеме програми за временни мерки в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014, с оглед установяване или възстановяване на съществените условия, необходими за ефективното изпълнение на политиките за външно сътрудничество на Съюза.
Програмите за временни мерки се основават на извънредните мерки за помощ.
7. Комисията надлежно и своевременно информира Европейския парламент за планирането и изпълнението на помощта на Съюза съгласно член 3, включително за предвидените финансови средства, и информира също Европейския парламент за направените значителни промени или удължавания за тази помощ.
Член 8
Тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми
1. Тематичните стратегически документи представляват общата основа за изпълнението на помощта съгласно членове 4 и 5. Тематичните стратегически документи предоставят рамка за сътрудничество между Съюза и съответните партньорските държави или региони.
2. При подготовката и прилагането на тематични стратегически документи се съблюдават принципите за ефективност на помощта, като партньорство, координиране и където е приложимо, хармонизиране. За тази цел тематичните стратегически документи съответстват на документите за програмиране, одобрени или приети съгласно други инструменти на Съюза за външна помощ, и избягват дублирането с тях.
Тематичните стратегически документи по принцип се основават на диалога между Съюза и където е целесъобразно, имащите отношение държави членки, и съответните партньорски държави или региони с участието на гражданското общество и на регионалните и местните органи, така че да се гарантира, че съответните държави или региони поемат отговорност за процеса на програмиране в достатъчна степен.
При необходимост Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап от процеса на програмиране, за да се насърчи съгласуваността и взаимното допълване на действията им за сътрудничество.
3. Всеки тематичен стратегически документ се придружава от многогодишна индикативна програма, в която се обобщават приоритетните области, подбрани за финансиране от Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и графикът за помощ от Съюза.
В многогодишната индикативна програма се определят индикативните финансови средства за всяка програма, като се отчитат нуждите и специфичните трудности на съответните партньорски държави или региони. Финансовите средства могат да бъдат представени под формата на определен диапазон, ако е необходимо.
4. Тематичните стратегически документи се одобряват и многогодишните индикативни програми се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014 Тази процедура се прилага и по отношение на съществени прегледи, които имат за резултат значително изменение на тематичните стратегически документи или на многогодишните индикативни програми.
5. Процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014, не се прилага за несъществени изменения или технически корекции на тематичните стратегически документи и многогодишните индикативни програми, съгласно които средствата се пренасочват в рамките на индикативните финансови средства по приоритетни области или размерът на първоначалните индикативни средства се увеличава или намалява с не повече от 20 %, но със сума, която не превишава сумата от 10 000 000 евро, при условие че подобни изменения или технически корекции не засягат приоритетните области и целите, определени в тези документи.
В тези случаи измененията или техническите корекциите се съобщават незабавно на Европейския парламент и на представителите на държавите членки в комитета, посочен в член 11.
6. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност свързани с необходимостта от бърз отговор от Съюза, Комисията може да изменя тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
7. При всяко програмиране или преразглеждане на програмите, което се прави след публикуването на доклада за междинен преглед, посочен в член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014 се отчитат резултатите, констатациите и заключенията, съдържащи се в посочения доклад.
Член 9
Гражданско общество
Изготвянето, програмирането, изпълнението и мониторингът на мерките по настоящия регламент се извършват в консултации с гражданското общество, когато това е възможно и целесъобразно.
Член 10
Права на човека
1. Комисията гарантира, че мерките, приети по настоящия регламент във връзка с борбата срещу тероризма и организираната престъпност, се изпълняват в съответствие с международното право, включително международното хуманитарно право.
2. В съответствие със Стратегическата рамка и плана за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията Комисията разработва оперативни насоки, които да гарантират, че правата на човека се вземат предвид при формулирането и изпълнението на мерките, посочени в параграф 1, по-специално по отношение на предотвратяването на изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне и надлежното провеждане на съдебния процес, включително презумпцията за невиновност, правото на справедлив процес и правото на защита. Измерението, свързано с правата на човека, присъства по недвусмислен начин и в мерките, насочени към киберсигурността и борбата срещу киберпрестъпността.
3. Комисията следи внимателно изпълнението на мерките, посочени в параграф 1, за да гарантира съответствието със задълженията по отношение правата на човека. Комисията включва информация по този въпрос в редовните си доклади.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Комитет
Комисията се подпомага от комитет (Комитет относно Инструмента за стабилност и мир). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 12
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС, и по-специално с член 9 от него.
Член 13
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода от 2014 г. до 2020 г. се определя на 2 338 719 000 EUR.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
3. През периода от 2014 г до 2020 г.:
a)
най-малко 70 процентни пункта от финансовия пакет се разпределят за мерки, попадащи в приложното поле на член 3, и
б)
съответно девет процентни пункта от финансовия пакет се разпределят за мерки, попадащи в приложното поле на член 4.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 230/2014
2014 m. kovo 11 d.
kuriuo nustatoma priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 straipsnio 1 dalį ir 212 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
šis reglamentas yra viena iš priemonių, kuriomis tiesiogiai remiama Sąjungos išorės politika, ir pakeičia Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1717/2006 (2), kuris nustojo galioti 2013 m. gruodžio 31 d.;
(2)
taikos išsaugojimas, konfliktų prevencija, tarptautinio saugumo stiprinimas ir pagalba tautoms, šalims bei regionams, susidūrusiems su gaivalinėmis nelaimėmis arba žmogaus sukeltomis katastrofomis, yra vieni iš svarbiausių tikslų, kurių Sąjunga siekia išorės veiksmais, kaip išdėstyta, inter alia, Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) 21 straipsnyje. Krizės ir konfliktai, kylantys šalyse ir regionuose, ir kiti veiksniai, pavyzdžiui, terorizmas, organizuotas nusikalstamumas, smurtas dėl lyties, klimato kaita, kibernetinio saugumo problemos ir grėsmės saugumui dėl gaivalinių nelaimių kelia pavojų stabilumui ir saugumui. Norint veiksmingai ir laiku išspręsti tas problemas, reikalingi konkretūs finansiniai ištekliai ir finansinės priemonės, kurios papildytų humanitarinę pagalbą ir ilgalaikio bendradarbiavimo priemones;
(3)
2001 m. birželio 15-16 d. išvadose Europos Vadovų Taryba pritarė Sąjungos smurtinių konfliktų prevencijos programai, pabrėžiančiai, kad Sąjungos politinis įsipareigojimas užkirsti kelią konfliktams yra vienas iš pagrindinių Sąjungos išorės santykių tikslų, ir pripažįstančiai, kad vystomojo bendradarbiavimo priemonėmis galima prisidėti siekiant to tikslo. 2011 m. birželio 20 d. Tarybos išvadose dėl konfliktų prevencijos dar kartą pareikšta, kad ta programa tebėra tolesnių Sąjungos veiksmų konfliktų prevencijos srityje galiojantis politinis pagrindas. Savo 2009 m. lapkričio 17 d. išvadose Taryba patvirtino ES tarpininkavimo ir dialogo gebėjimų stiprinimo koncepciją;
(4)
2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos išvadose dėl ES atsako į pažeidžiamumą ir taip pat 2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų išvadose dėl saugumo ir vystymosi pabrėžta, jog siekiant prisidėti prie politikos suderinamumo vystymosi labui pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 208 straipsnį ir Sąjungos išorės veiksmų nuoseklumo apskritai, Sąjungos strategijos ir politika turėtų būti grindžiamos vystymosi ir saugumo sąsaja. Konkrečiau kalbant, Taryba padarė išvadą, kad būsimas su saugumu ir vystymusi susijęs darbas turėtų apimti klimato pokyčių poveikį saugumui ir vystymuisi, aplinkosaugos ir gamtos išteklių valdymo klausimus ir migracijos klausimus;
(5)
2003 m. gruodžio 12 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino Europos saugumo strategiją, o 2008 m. gruodžio 11 d. - jos įgyvendinimo ataskaitos bendrą analizę. Be to, savo komunikate „ES vidaus saugumo strategijos įgyvendinimas. Penki žingsniai kuriant saugesnę Europą“ Komisija pabrėžė bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis ir regioninėmis organizacijomis svarbą, ypač kovos su daugialypėmis grėsmėmis, pavyzdžiui, su prekyba žmonėmis, prekyba narkotikais ir terorizmu tikslais;
(6)
savo komunikate „ES atsakas į pažeidžiamumą - veiksmai sudėtingomis sąlygomis skatinant darnų vystymąsi, stabilumą ir taiką“ Komisija pripažino, kad Sąjunga iš esmės prisideda prie taikos ir stabilumo skatinimo siekiant nutraukti smurtą ir panaikinti pagrindines nesaugumo ir smurtinių konfliktų priežastis. Šiuo reglamentu turėtų būti padedama siekti tų tikslų;
(7)
2008 m. gruodžio 8 d. Taryba patvirtino visapusišką požiūrį į tai, kaip Sąjunga įgyvendina Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas 1325 (2000) ir 1820 (2008) dėl moterų, taikos ir saugumo, pripažindama glaudžias taikos, saugumo, vystymosi ir lyčių lygybės klausimų sąsajas. Sąjunga nuolat ragino visiškai įgyvendinti moterų, taikos ir saugumo darbotvarkę, išdėstytą atitinkamose Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijose, visų pirma kovoti su smurtu prieš moteris konfliktinėse situacijose ir skatinti moterų dalyvavimą taikos kūrimo procese;
(8)
2012 m. birželio 25 d. Tarybos priimtuose ES strateginėje programoje ir veiksmų plane žmogaus teisių ir demokratijos srityje raginama parengti veiklos gaires, siekiant užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į žmogaus teises planuojant ir įgyvendinant kovos su terorizmu paramos priemones, ir pabrėžiama, kad kankinimo ir kito žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio panaikinimas ir tinkamo proceso (įskaitant nekaltumo prezumpciją, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į gynybą) vykdymas yra vienas iš Sąjungos prioritetų įgyvendinant žmogaus teises;
(9)
demokratijai ir žmogaus teisėms Sąjungos santykiuose su trečiosiomis šalimis suteikta itin daug svarbos, todėl demokratija ir žmogaus teisės turėtų būti laikomos principais, kuriais grindžiamas šis reglamentas;
(10)
2004 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos deklaracijoje dėl kovos su terorizmu paraginta į išorės pagalbos programas įtraukti kovos su terorizmu tikslus. 2005 m. lapkričio 30 d. Tarybos priimtoje Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategijoje paraginta sustiprinti bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis ir Jungtinėmis Tautomis kovos su terorizmu srityje. 2011 m. gegužės 23 d. Tarybos išvadose dėl kovos su terorizmu vidaus ir išorės aspektų sąsajų stiprinimo paraginta stiprinti kompetentingų institucijų, kurios dalyvauja kovoje su terorizmu trečiosiose šalyse, pajėgumus stabilumo priemonės, nustatytos Reglamentu (EB) Nr. 1717/2006, strateginio planavimo procese;
(11)
Reglamentas (EB) Nr. 1717/2006 buvo priimtas siekiant suteikti Sąjungai galimybę nuosekliais ir integruotais veiksmais reaguoti į krizes ar prasidedančias krizes, šalinti konkrečias grėsmes pasauliniam ir tarpregioniniam saugumui ir gerinti pasirengimą krizėms. Šio reglamento tikslas - įdiegti patikslintą priemonę, pagrįstą Reglamento (EB) Nr. 1717/2006 įgyvendinimo patirtimi, siekiant padidinti Sąjungos veiksmų reagavimo į krizes, konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms srityse ir sprendžiant grėsmių saugumui ir saugumo problemų klausimus, veiksmingumą ir darną;
(12)
pagal šį reglamentą patvirtintomis priemonėmis turėtų būti siekiama ES sutarties 21 straipsnyje ir SESV 208 ir 212 straipsniuose nustatytų tikslų. Jos gali papildyti priemones, kurias Sąjunga patvirtino siekdama bendros užsienio ir saugumo politikos tikslų, patvirtintas remiantis ES sutarties V antraštine dalimi, ir priemones, patvirtintas remiantis SESV penktąja dalimi, ir turėtų būti su jomis suderintos. Taryba ir Komisija turėtų bendradarbiauti, kad kiekviena pagal savo atitinkamus įgaliojimus užtikrintų tokį suderinamumą;
(13)
Šis reglamentas turėtų būti suderintas su nuostatomis dėl Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) struktūros ir veikimo, kaip nustatyta Tarybos sprendime 2010/427/ES (3). 2010 m. vyriausiojo įgaliotinio pareiškime dėl politinės atsakomybės patvirtinami dialogo su Europos Parlamentu, konsultavimosi su juo, informacijos teikimo jam ir ataskaitų teikimo jam principai;
(14)
prireikus Komisija ir EIVT turėtų reguliariai ir dažnai keistis nuomonėmis ir informacija su Europos Parlamentu. Be to, pagal atitinkamus tarpinstitucinius susitarimus šiuo klausimu Europos Parlamentui turi būti suteikta galimybė susipažinti su dokumentais, kad jis galėtų remdamasis informacija pasinaudoti Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 182/2011 (4) to numatyta teise tikrinti;
(15)
bendros Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo taisyklės ir procedūros yra nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 231/2014 (5);
(16)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, sisiję su programavimu ir įgyvendinimo priemonėmis. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Reglamento (ES) Nr. 182/2011;
(17)
atsižvelgiant į tokių įgyvendinimo aktų pobūdį, ypač į tai, kad jais nustatomos politikos gairės, ir jų poveikį biudžetui, juos priimant turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, išskyrus nedidelio finansinio poveikio priemonių atveju;
(18)
Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, jei tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su poreikiu Sąjungai skubiai reaguoti, to reikia dėl neišvengiamų skubos priežasčių;
(19)
Sąjunga turėtų siekti kuo efektyviau naudoti turimus išteklius, kad jos išorės veiksmų poveikis būtų optimalus. Tai turėtų būti pasiekta užtikrinant Sąjungos išorės veiksmų priemonių suderinamumą ir papildomumą, taip pat sukūrus šios priemonės, kitų Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių ir kitų Sąjungos sričių politikos sinergiją. Be to, tai turėtų apimti abipusį pagal išorės veiksmų finansavimo priemones parengtų programų stiprinimą;
(20)
kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, bet dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi ES sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(21)
šiuo reglamentu jo taikymo laikotarpiui nustatomas finansinis paketas, kuris Europos Parlamentui ir Tarybai metinės biudžeto procedūros metu turi būti pagrindinė orientacinė suma, kaip apibrėžta 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (6) 17 punkte;
(22)
tikslinga šio reglamento taikymo trukmę suderinti su Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (7) taikymo trukme. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir tikslai
1. Šiuo reglamentu nustatoma priemonė (priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos), kuria 2014-2020 m. laikotarpiui numatoma tiesioginė parama Sąjungos išorės politikai, didinant Sąjungos veiksmų reagavimo į krizes, konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms srityse, taip pat šalinant grėsmes pasauliniam ir tarpregioniniam saugumui, veiksmingumą ir darną.
2. Sąjunga, laikydamasi šiame reglamente nustatytų sąlygų, imasi vystomojo bendradarbiavimo priemonių ir finansinio, ekonominio ir techninio bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis, regioninėmis ir tarptautinėmis organizacijomis bei kitais valstybiniais ir pilietinės visuomenės subjektais priemonių.
3. Šio reglamento taikymo tikslais terminas „pilietinės visuomenės subjektas“ apima nevyriausybines organizacijas, čiabuvių tautoms atstovaujančias organizacijas, vietos piliečių grupes ir prekybininkų asociacijas, kooperatyvus, profesines sąjungas, ekonominiams ir socialiniams interesams atstovaujančias organizacijas, vietos organizacijas (įskaitant tinklus), kurios veikia decentralizuoto regioninio bendradarbiavimo ir integracijos srityje, vartotojų organizacijas, moterų ir jaunimo organizacijas, mokymo, kultūros, mokslinių tyrimų ir mokslo organizacijas, universitetus, bažnyčias ir religines asociacijas bei bendruomenes, žiniasklaidą ir visas nevyriausybines asociacijas ir privačius bei viešuosius fondus, kurie gali prisidėti prie vystymosi arba vidaus politikos išorės aspekto įgyvendinimo. Kitos šioje dalyje nenurodytos įstaigos arba subjektai gali būti finansuojami, kai tai būtina šio reglamento tikslams pasiekti.
4. Konkretūs šio reglamento tikslai:
a)
kilus krizei arba prasidedant krizei skubiai prisidėti prie stabilumo imantis veiksmingų reagavimo veiksmų, kuriais siekiama padėti išsaugoti, sukurti arba atkurti sąlygas, kurios yra esminės užtikrinant tinkamą Sąjungos išorės politikos ir veiksmų įgyvendinimą pagal ES sutarties 21 straipsnį;
b)
prisidėti prie konfliktų prevencijos, prisidėti užtikrinant pajėgumus ir pasirengimą reaguoti į padėtį prieš krizes bei po jų ir kurti taiką, ir
c)
šalinti konkrečias pasaulines ir tarpregionines grėsmes taikai, tarptautiniam saugumui ir stabilumui.
2 straipsnis
Sąjungos pagalbos nuoseklumas ir papildomumas
1. Komisija užtikrina, kad pagal šį reglamentą patvirtintos priemonės būtų suderintos su Sąjungos bendra strategine politikos sistema, taikoma šalims partnerėms, ypač su 2 dalyje nurodytų priemonių tikslais bei kitomis susijusiomis Sąjungos priemonėmis.
2. Pagal šį reglamentą patvirtintos priemonės gali papildyti pagal ES sutarties V antraštinę dalį ir SESV penktąją dalį patvirtintas priemones ir turi būti su jomis suderintos. Pagal šį reglamentą patvirtintomis priemonėmis tinkamai atsižvelgiama į Europos Parlamento požiūrį.
3. Pagal šį reglamentą teikiama Sąjungos parama papildo paramą, teikiamą pagal Sąjungos išorės pagalbos priemones; ji teikiama tik tokiu mastu, kokiu neįmanomas tinkamas ir veiksmingas reagavimas pagal tas priemones, ir, prireikus, planuojama ir įgyvendinama taip, kad būtų užtikrinamas veiksmų pagal tas priemones tęstinumas.
4. Kai įmanoma, įtraukiami šie kompleksiniai klausimai, be kita ko, į programavimą:
a)
demokratijos ir gero valdymo skatinimas,
b)
žmogaus teisės ir humanitarinė teisė, įskaitant vaikų teises ir čiabuvių tautų teises,
c)
nediskriminavimas,
d)
lyčių lygybė ir moterų įgalinimas;
e)
konfliktų prevencija; ir
f)
klimato kaita.
5. Veikla, patenkanti į Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/96 (8) ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1313/2013/ES (9) taikymo sritį, atitinkanti finansavimo pagal tuos aktus reikalavimus, pagal šį reglamentą nefinansuojama.
6. Siekdama padidinti Sąjungos ir nacionalinių pagalbos priemonių veiksmingumą ir papildomumą ir užkirsti kelią dvigubam finansavimui, Komisija skatina glaudžiai koordinuoti Sąjungos veiklą, taip pat Sąjungos ir valstybių narių veiklą tiek sprendimų priėmimo lygiu, tiek vietoje. Šiuo tikslu valstybės narės ir Komisija naudojasi keitimosi informacija sistema. Komisija gali imtis iniciatyvų tokiam koordinavimui skatinti. Be to, Komisija užtikrina, kad veikla būtų koordinuojama ir kad būtų bendradarbiaujama su daugiašalėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis ir kitais paramos teikėjais.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
SĄJUNGOS PAGALBOS RŪŠYS
3 straipsnis
Konfliktų prevencijos pagalba, teikiama reaguojant į krizes arba prasidedančias krizes
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies a punkte nustatytų konkrečių tikslų Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą reaguodama į šias išimtines ir nenumatytas situacijas:
a)
skubos atvejį, krizę ar prasidedančią krizę,
b)
padėtį, keliančią grėsmę demokratijai, teisėtvarkai, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugai arba asmenų, ypač asmenų, kuriems kyla smurto dėl lyties pavojus susidarius nestabilumo situacijai, saugumui ir apsaugai arba
c)
padėtį, kuri gresia peraugti į ginkluotą konfliktą arba itin destabilizuoti atitinkamą trečiąją šalį arba šalis.
Tokia pagalba taip pat gali būti taikoma susidarius tokiai padėčiai, kai Sąjunga naudojasi tarptautinių susitarimų nuostatomis dėl esminių elementų, kad iš dalies arba visiškai sustabdytų bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis.
2. 1 dalyje nurodyta techninė pagalba ir finansinė parama gali apimti šias sritis:
a)
paramą teikiant techninę ir logistinę pagalbą veiksmams, kurių imasi tarptautinės ir regioninės organizacijos, valstybiniai ir pilietinės visuomenės subjektai skatindami pasitikėjimo stiprinimą, tarpininkavimą, dialogą ir susitaikymą;
b)
paramą įgyvendinant Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas dėl moterų, taikos ir saugumo, visų pirma pažeidžiamose šalyse, konfliktų apimtose šalyse ir šalyse po konflikto;
c)
paramą laikinųjų administracijų, kurioms suteikti įgaliojimai pagal tarptautinę teisę, sukūrimui ir veikimui;
d)
paramą demokratinių, pliuralistinių valstybinių institucijų kūrimui, įskaitant priemones, kuriomis didinamas moterų vaidmuo tokiose institucijose, veiksmingas saugumo sistemų civilinis administravimas ir civilinė priežiūra, taip pat priemones, kuriomis stiprinami teisėsaugos ir teisminių institucijų, dalyvaujančių kovoje su terorizmu, organizuotu nusikalstamumu ir visų formų neteisėta prekyba, gebėjimai;
e)
paramą tarptautiniams baudžiamiesiems teismams ir ad hoc nacionaliniams teismams, tiesos ir sutaikymo komisijoms, skundų dėl žmogaus teisių pažeidimų teisinio sprendimo mechanizmams bei nuosavybės teisių, nustatytų pagal tarptautinius žmogaus teisių ir teisinės valstybės srities standartus, įtvirtinimui ir susijusių ginčų nagrinėjimui;
f)
paramą priemonėms, kurios būtinos, kad būtų pradėta atkurti ir atstatyti pagrindinė infrastruktūra, būstai, viešųjų institucijų pastatai ir ekonominis turtas, taip pat pagrindiniai gamybos pajėgumai, ir kitoms priemonėms, kad būtų vėl vykdoma ekonominė veikla, kuriamos darbo vietos ir sudarytos būtiniausios sąlygos, būtinos tvariai socialinei plėtrai;
g)
paramą civilinėms priemonėms, susijusioms su buvusių kovotojų ir jų šeimų demobilizacija ir reintegracija į pilietinę visuomenę, o prireikus, jų repatriacija, taip pat priemonėms, skirtoms vaikų ir moterų kovotojų problemai spręsti;
h)
paramą priemonėms, skirtoms ginkluotųjų pajėgų restruktūrizavimo socialinėms pasekmėms švelninti;
i)
paramą priemonėms, kuriomis sprendžiami klausimai, susiję su priešpėstinių minų, nesprogusių šaudmenų ar sprogstamųjų karo liekanų socialiniu ir ekonominiu poveikiu civiliams gyventojams, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus. Pagal šį reglamentą finansuojama veikla gali apimti, inter alia, supažindinimą su pavojumi, minų aptikimą ir pašalinimą, kartu sunaikinant atsargas;
j)
paramą priemonėms, kuriomis kovojama su neteisėtu šaunamųjų, šaulių ir lengvųjų ginklų naudojimu ir galimybe jų gauti, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus;
k)
paramą priemonėms, kuriomis užtikrinama, kad būtų tinkamai patenkinti specialūs moterų ir vaikų poreikiai krizių ir konfliktinių situacijų metu, įskaitant jiems kylantį smurto dėl lyties pavojų;
l)
paramą ginkluotų konfliktų aukų reabilitacijai ir reintegracijai, įskaitant priemones, skirtas specialiems moterų ir vaikų poreikiams patenkinti;
m)
paramą priemonėms, kuriomis siekiama skatinti ir ginti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, demokratijai ir teisinei valstybei, taip pat laikytis susijusių tarptautinių dokumentų;
n)
paramą socialinėms ir ekonominėms priemonėms, kuriomis skatinamos teisėtos galimybės naudoti gamtos išteklius bei jų skaidrų valdymą kilus krizei arba prasidedant krizei, įskaitant taikos kūrimą;
o)
paramą priemonėms, kuriomis sprendžiamos netikėto gyventojų judėjimo, susijusio su politine ir saugumo padėtimi, galimo poveikio problemos, įskaitant priemones, kuriomis siekiama patenkinti priimančiųjų bendruomenių poreikius kilus krizei arba prasidedant krizei, įskaitant taikos kūrimą;
p)
paramą priemonėms, kuriomis skatinamas pilietinės visuomenės vystymasis, organizuotumas ir dalyvavimas politiniame procese, įskaitant priemones moterų vaidmeniui tokiuose procesuose didinti ir priemones nepriklausomai, pliuralistinei ir profesionaliai žiniasklaidai skatinti;
q)
paramą priemonėms, kuriomis reaguojama į grėsmę stabilumui keliančias gaivalines arba žmogaus sukeltas nelaimes ir į su pandemijomis susijusias grėsmes visuomenės sveikatai, jei nebūtų teikiama Sąjungos humanitarinė ar civilinės saugos pagalba arba jei reikėtų ją papildyti.
3. Susidarius šio straipsnio 1 dalyje nurodytoms situacijoms, Sąjunga taip pat gali teikti techninę pagalbą ir finansinę paramą, kuriai nėra aiškiai taikoma šio straipsnio 2 dalis. Tokia pagalba apsiriboja 7 straipsnio 2 dalyje nurodytomis išimtinėmis pagalbos priemonėmis, kurios atitinka visas šias sąlygas:
a)
patenka į bendrąją šio reglamento taikymo sritį ir atitinka 1 straipsnio 4 dalies a punkte nustatytus konkrečius tikslus;
b)
galioja ribotą laikotarpį, nustatytą 7 straipsnio 2 dalyje;
c)
paprastai atitiktų finansavimo pagal kitas Sąjungos išorės pagalbos priemones arba kitas šio reglamento dalis reikalavimus, tačiau dėl poreikio greitai reaguoti į padėtį jos turėtų būti taikomos kaip reagavimo į krizes arba prasidedančias krizes priemonės.
4 straipsnis
Konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms pagalba
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies b punkte nustatytų konkrečių tikslų, Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą. Tokia parama apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama kurti ir stiprinti Sąjungos ir jos partnerių gebėjimus užkirsti kelią konfliktams, kurti taiką ir spręsti prieš krizę ir po jos kylančių poreikių klausimus, glaudžiai bendradarbiaujant su Jungtinėmis Tautomis ir kitomis tarptautinėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis, valstybiniais ir pilietinės visuomenės subjektais, kai jie:
a)
skatina naudoti ankstyvąjį perspėjimą ir atlikti su konfliktu susijusios rizikos analizę formuojant ir įgyvendinant politiką;
b)
sudaro sąlygas kurti ir stiprina pasitikėjimo stiprinimo, tarpininkavimo, dialogo ir susitaikymo gebėjimus, ypač pradedant kilti įtampai tarp bendruomenių;
c)
stiprina dalyvavimo ir dislokavimo civilinėse stabilizavimo misijose gebėjimus;
d)
sudaro geresnes sąlygas atsigauti po konflikto arba po nelaimės, kai tai susiję su politine ir saugumo padėtimi;
e)
padeda sustabdyti gamtos išteklių naudojimą konfliktams finansuoti ir remia suinteresuotuosius asmenis, kad jie laikytųsi tokių iniciatyvų, kaip Kimberley proceso sertifikavimo schema, reikalavimų, visų pirma susijusių su gamtos išteklių gavybos ir prekybos jais veiksmingos vidaus kontrolės įgyvendinimu.
2. Šiame straipsnyje numatytos priemonės:
a)
apima patirties perdavimą, keitimąsi informacija ir geriausios praktikos pavyzdžiais, rizikos arba pavojaus vertinimą, mokslinius tyrimus ir analizę, ankstyvojo perspėjimo sistemas, mokymą ir paslaugų teikimą;
b)
jomis prisidedama prie tolesnio struktūrinio dialogo taikos kūrimo klausimais plėtojimo;
c)
gali apimti techninę paramą ir finansinę pagalbą taikos kūrimo ir valstybės kūrimo rėmimo veiksmams įgyvendinti.
5 straipsnis
Pagalba, skirta pasaulinėms ir tarpregioninėms grėsmėms ir kylančioms grėsmėms šalinti
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies c punkte nustatytų konkrečių tikslų Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą šiose srityse:
a)
grėsmės teisėtvarkai, asmenų saugumui ir apsaugai, ypatingos svarbos infrastruktūros objektams ir visuomenės sveikatai;
b)
rizikos mažinimo ir pasirengimo pavojams, įskaitant tyčinius, atsitiktinius arba gamtinius pavojus, susijusiems su cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis ar veiksniais;
2. Pagalba 1 dalies a punkte nurodytose srityse apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama:
a)
stiprinti teisėsaugos, teisminių ir civilinių institucijų, dalyvaujančių kovoje su terorizmu, organizuotu nusikalstamumu, įskaitant elektroninius nusikaltimus, ir visų formų neteisėta prekyba ir vykdančių veiksmingą neteisėtos prekybos ir tranzito kontrolę, gebėjimus;
b)
šalinti grėsmes ypatingos svarbos infrastruktūros objektams, kurie gali apimti tarptautinį transportą, įskaitant keleivių bei krovinių vežimą, energetikos veiklą ir energijos paskirstymą, elektroninės informacijos ir ryšių tinklus. Tokiomis priemonėmis ypač daug dėmesio skiriama tarpregioniniam bendradarbiavimui ir tarptautinių standartų informuotumo apie riziką, pažeidžiamumo analizės, pasirengimo ekstremaliosioms situacijoms, įspėjimo ir padarinių valdymo srityse įgyvendinimui;
c)
užtikrinti tinkamą reagavimą į dideles grėsmes visuomenės sveikatai, įskaitant netikėtas epidemijas, kurios gali turėti tarptautinį poveikį;
d)
šalinti pasaulines ir tarpregionines klimato kaitos poveikio problemas, kurios gali daryti destabilizuojantį poveikį taikai ir saugumui.
3. Dėl priemonių, nurodytų 2 dalies a punkte:
a)
pirmenybė teikiama tarpregioniniam bendradarbiavimui dalyvaujant dviem ar daugiau trečiųjų šalių, kurios pademonstravo aiškią politinę valią spręsti kylančias problemas. Kovojant su terorizmu gali būti bendradarbiaujama ir su atskiromis šalimis, regionais ar tarptautinėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis;
b)
ypač daug dėmesio skiriama geram valdymui; jos taikomos pagal tarptautinę teisę;
c)
teikiant pagalbą kovoje su terorizmu dalyvaujančioms valdžios institucijoms pirmenybė teikiama paramai priemonėms, susijusioms su kovą su terorizmu reglamentuojančių teisės aktų rengimu ir tobulinimu, finansų, muitų ir imigracijos teisės įgyvendinimu ir taikymu, teisėsaugos procedūrų plėtojimu derinant su aukščiausiais tarptautiniais standartais ir laikantis tarptautinės teisės, demokratinės kontrolės ir institucinės priežiūros mechanizmų stiprinimu ir smurtinio radikalizmo prevencija;
d)
teikiant pagalbą, susijusią su narkotikų problema, deramas dėmesys skiriamas tarptautiniam bendradarbiavimui, kuriuo siekiama skatinti naudotis geriausia praktika, susijusia su narkotikų paklausos, gamybos ir žalos mažinimu.
4. Pagalba 1 dalies b punkte nurodytose srityse apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama:
a)
skatinti civilinius mokslinius tyrimus kaip alternatyvą su gynyba susijusiems moksliniams tyrimams;
b)
stiprinti civilinių įrenginių, kuriuose laikomos cheminės, biologinės, radiologinės ir branduolinės medžiagos ar veiksniai arba su jais dirbama pagal civilinių mokslinių tyrimų programas, saugumo praktikas;
c)
remti civilinės infrastruktūros kūrimą ir atitinkamus civilinius tyrimus, būtinus siekiant išmontuoti, išvalyti ar pertvarkyti su ginklais susijusius įrenginius ir objektus, kai paskelbiama, kad jie nebėra gynybos programos dalis, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus;
d)
stiprinti kompetentingų civilinės valdžios institucijų, dalyvaujančių plėtojant ir vykdant veiksmingą neteisėtos prekybos cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis arba veiksniais (be kita ko, jų gamybos ar siuntimo į taikinį įranga) kontrolę, gebėjimus;
e)
plėtoti teisinę sistemą ir institucinius gebėjimus siekiant sukurti veiksmingą dvejopo naudojimo prekių eksporto kontrolę ir užtikrinti jos vykdymą, įskaitant regioninio bendradarbiavimo priemones.
f)
plėtoti veiksmingas pasirengimo civilinėms nelaimėms, ekstremaliųjų situacijų likvidavimo priemonių planavimo, reagavimo į krizes civilines priemones ir išvalymo priemonių pajėgumus.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
PROGRAMAVIMAS IR ĮGYVENDINIMAS
6 straipsnis
Bendrasis pagrindas
Sąjungos pagalba įgyvendinama pagal Reglamentą (ES) Nr. 236/2014, taikant:
a)
išimtines pagalbos priemones ir laikinas atsako programas, kaip nurodyta 7 straipsnyje;
b)
teminius strateginius dokumentus ir orientacines daugiametes programas, kaip nurodyta 8 straipsnyje;
c)
metines veiksmų programas, individualias priemones ir specialias priemones;
d)
paramos priemones.
7 straipsnis
Išimtinės pagalbos priemonės ir laikinos atsakomosios programos
1. 3 straipsnyje nurodyta Sąjungos pagalba teikiama naudojant išimtines pagalbos priemones ir laikinas atsakomąsias programas.
2. Komisija gali patvirtinti išimtines pagalbos priemones, susidarius 3 straipsnio 1 dalyje nurodytoms situacijoms, kurios išpildo 3 straipsnio 3 dalyje nurodytas sąlygas. Tokios išimtinės pagalbos priemonės trukmė gali būti ne ilgesnė kaip 18 mėnesių ir gali būti pratęsta du kartus dar po ne ilgesnį kaip šešių mėnesių laikotarpį daugiausia iki 30 mėnesių, jei atsiranda objektyvių ir nenumatytų kliūčių jai įgyvendinti, jeigu nepadidėja priemonės finansinė suma.
Užsitęsusios krizės ir konflikto atvejais Komisija gali patvirtinti antrą išimtinę pagalbos priemonę, kurios trukmė yra ne ilgesnė kaip 18 mėnesių.
Pirmoje pastraipoje nurodyta išimtinės pagalbos priemonės trukmė kartu su antroje pastraipoje nurodyta trukme negali viršyti 36 mėnesių.
3. Kai išimtinės pagalbos priemonės išlaidos yra didesnės nei 20 000 000 EUR, ji patvirtinama laikantis Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
4. Prieš patvirtindama išimtines pagalbos priemones, kurių išlaidos yra mažesnės nei 20 000 000 EUR, arba prieš pratęsdama jų taikymą, Komisija informuoja Tarybą apie tokių priemonių pobūdį ir tikslus, ir numatomas finansines sumas. Komisija taip pat informuoja Tarybą prieš atlikdama reikšmingus ir esminius jau patvirtintų išimtinių pagalbos priemonių pakeitimus. Siekiant Sąjungos išorės veiksmų nuoseklumo, Komisija atsižvelgia į atitinkamą Tarybos politinį požiūrį tiek planuodama tokias priemones, tiek vėliau jas įgyvendindama.
5. Patvirtinusi išimtinę pagalbos priemonę, Komisija kuo greičiau ir bet kuriuo atveju per tris mėnesius nuo patvirtinimo pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, kurioje apžvelgia patvirtintos priemonės pobūdį, aplinkybes ir loginį pagrindą, įskaitant tai, kaip ta priemone papildomai vykdomi ir planuojami Sąjungos reagavimo veiksmai.
6. Laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, Komisija gali patvirtinti laikinas atsakomąsias programas, kad būtų sukurtos arba atkurtos esminės sąlygos, būtinos veiksmingam Sąjungos išorės bendradarbiavimo politikos įgyvendinimui.
Laikinos atsakomosios programos grindžiamos išimtinėmis pagalbos priemonėmis.
7. Komisija deramai ir laiku informuoja Europos Parlamentą apie jos vykdomą 3 dalyje nurodytos Sąjungos pagalbos planavimą ir įgyvendinimą, įskaitant numatytas finansines sumas, taip pat informuoja Europos Parlamentą, kai daromi tos pagalbos esminiai pakeitimai ar pratęsiama trukmė.
8 straipsnis
Teminiai strateginiai dokumentai ir orientacinės daugiametės programos
1. Teminiai strateginiai dokumentai yra bendrasis 4 ir 5 straipsniuose nurodytos pagalbos įgyvendinimo pagrindas. Teminiuose strateginiuose dokumentuose nustatomas Sąjungos ir atitinkamų šalių partnerių arba regionų partnerių bendradarbiavimo pagrindas.
2. Teminių strateginių dokumentų rengimas ir įgyvendinimas turi atitikti pagalbos veiksmingumo principus, kaip antai, partnerystės, koordinavimo ir atitinkamais atvejais suderinimo principai. Šiuo tikslu teminiai strateginiai dokumentai turi būti suderinti su pagal kitas Sąjungos išorės pagalbos priemones priimtais arba patvirtintais programavimo dokumentais ir neturi jų pakartoti.
Teminiai strateginiai dokumentai iš esmės grindžiami Sąjungos arba atitinkamais atvejais atitinkamų valstybių narių dialogu su atitinkamomis šalimis partnerėmis arba regionais partneriais, dalyvaujant pilietinei visuomenei ir regioninėms bei vietos valdžios institucijoms, kad būtų užtikrinta, kad atitinkamos šalys arba regionai būtų pakankamai įtraukti į programavimo procesą.
Sąjunga ir valstybės narės ankstyvame programavimo proceso etape konsultuojasi tarpusavyje siekdamos prisidėti prie jų bendradarbiavimo veiklos nuoseklumo ir papildomumo.
3. Prie kiekvieno teminio strateginio dokumento pridedama orientacinė daugiametė programa, kurioje apibendrinamos Sąjungos finansavimui atrinktos prioritetinės sritys, konkretūs tikslai, laukiami rezultatai, veiklos rodikliai ir Sąjungos pagalbos įgyvendinimo tvarkaraštis.
Orientacinėse daugiametėse programose, atsižvelgiant į atitinkamų šalių partnerių arba regionų partnerių poreikius ir konkrečius sunkumus, nustatomas orientacinis lėšų paskirstymas kiekvienai programai. Lėšų paskirstymas prireikus gali būti pateikiamas nurodant ribas.
4. Teminius strateginius dokumentus tvirtina ir orientacines daugiametes programas priima Komisija, laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros. Ta procedūra taip pat taikoma atliekant esmines peržiūras, per kurias iš esmės pakeičiami teminiai strateginiai dokumentai ar orientacinės daugiametės programos.
5. Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodyta nagrinėjimo procedūra netaikoma teminių strateginių dokumentų ir orientacinių daugiamečių programų neesminiams pakeitimams ar techniniams patikslinimams, kuriais lėšos perskirstomos tarp prioritetinėms sritims skirtų orientacinių finansinių asignavimų arba pradinio orientacinio finansinio asignavimo suma didinama ar mažinama ne daugiau kaip 20 %, tačiau suma neviršijant 10 000 000 EUR, jei tokie pakeitimai ar techniniai patikslinimai neturi poveikio prioritetinėms sritims ir šiuose dokumentuose nustatytiems tikslams.
Tokiais atvejais apie pakeitimus ar techninius patikslinimus nedelsiant pranešama Europos Parlamentui ir valstybių narių atstovams 11 straipsnyje nurodytame komitete.
6. Tinkamai pagrįstais neatidėliotinos skubos atvejais, kai reikia greito Sąjungos atsakymo, Komisija gali iš dalies pakeisti teminius strateginius dokumentus ir orientacines daugiametes programas pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 4 dalyje nurodytą procedūrą.
7. Jeigu programavimas arba programų peržiūros atliekamos paskelbus Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą, atsižvelgiama į toje ataskaitoje pateiktus rezultatus, nustatytus faktus ir išvadas.
9 straipsnis
Pilietinė visuomenė
Pagal šį reglamentą taikomos priemonės, kai tai įmanoma ir tikslinga, rengiamos, programuojamos, įgyvendinamos ir stebimos konsultuojantis su pilietine visuomene.
10 straipsnis
Žmogaus teisės
1. Komisija užtikrina, kad pagal šį reglamentą patvirtintos kovos su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu srities priemonės būtų įgyvendinamos laikantis tarptautinės teisės, įskaitant tarptautinę humanitarinę teisę.
2. Pagal ES strateginę programą ir veiksmų planą žmogaus teisių ir demokratijos srityje Komisija parengia veiklos gaires, užtikrinant, kad planuojant ir įgyvendinant pagal 1 dalį patvirtintas pagalbos priemones, visų pirma, kai tai susiję su kankinimo ir kito žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio prevencija ir tinkamo proceso, įskaitant nekaltumo prezumpciją, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į gynybą, vykdymu, būtų atsižvelgta į žmogaus teises. Kibernetinio saugumo ir kovos su elektroniniais nusikaltimais klausimams skirtose priemonėse taip pat aiškiai numatomas žmogaus teisių aspektas.
3. Komisija atidžiai stebi 1 dalyje nurodytų priemonių įgyvendinimą, kad užtikrintų, jog laikomasi žmogaus teisių. Komisija įtraukia su tuo susijusią informaciją į reguliariai teikiamas ataskaitas.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
11 straipsnis
Komitetas
Komisijai padeda komitetas (Stabilumo ir taikos priemonės komitetas). Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
12 straipsnis
Europos išorės veiksmų tarnyba
Šis reglamentas taikomas laikantis Sprendimo 2010/427/ES, ypač jo 9 straipsnio.
13 straipsnis
Finansinis paketas
1. Šiam reglamentui įgyvendinti 2014-2020 m. laikotarpiu nustatomas 2 338 719 000 EUR finansinis paketas.
2. Metinius asignavimus patvirtina Europos Parlamentas ir Taryba, atsižvelgdami į daugiametės finansinės programos ribas.
3. 2014-2020 m.:
a)
ne mažiau kaip 70 finansinio paketo procentinių punktų skiriami 3 straipsnyje nurodytoms priemonėms; ir
b)
finansinio paketo devyni procentiniai punktai skiriami 4 straipsnyje nurodytoms priemonėms.
14 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. kovo 11 d.