РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 233/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на финансов инструмент за сътрудничество за развитие за периода 2014-2020 г.
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява част от политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и представлява един от инструментите, които подпомагат външните политики на Съюза. Той заменя Регламент (EО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Борбата с бедността остава главна цел на политиката на Съюза за развитие, определена в дял V, глава 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и част пета, дял III, глава 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), в съответствие с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) и други международно договорени ангажименти и цели по отношение на развитието, одобрени от Съюза и държавите членки в контекста на Организацията на обединените нации (ООН) и други компетентни международни форуми.
(3)
Съвместната декларация на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, Европейския парламент и Комисията, относно политиката на Европейския съюз за развитие (4)„Европейския консенсус“, и договорените изменения към него, осигурява общата политическа рамка, насоките и фокуса, които ръководят прилагането на настоящия регламент.
(4)
С течение на времето помощта от Съюза следва да допринася за намаляване на зависимостта от помощи.
(5)
Дейността на Съюза на международната сцена се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване, които той цели да насърчава в останалата част от света, а именно демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на Обединените нации и на международното право. Съюзът трябва да развие и консолидира зачитането на тези принципи в партньорските държави, територии и региони чрез диалог и сътрудничество. Като зачита тези принципи, Съюзът доказва своята добавена стойност в качеството си на участник в политиките за развитие.
(6)
При прилагането на настоящия регламент и по-специално по време на процеса на програмиране, Съюзът следва да взема надлежно предвид приоритетите, целите и показателите в областта на правата на човека и демокрацията, установени от Съюза за партньорските държави, по-специално неговите стратегии за правата на човека по държави.
(7)
Зачитането на правата на човека, основните свободи, насърчаването на правовата държава, демократичните принципи, прозрачността, доброто управление, мира и стабилността и равенството между половете е от основно значение за развитието на партньорските държави и тези въпроси следва да бъдат включени в политиката за развитие на Съюза, и по-специално в процеса на програмиране и в споразуменията с партньорските държави.
(8)
Ефективността на помощта, повишаването на прозрачността и задълбочаването на сътрудничеството, допълването и по-високата степен на хармонизиране, съгласуването с партньорските държави и координирането на процедурите както между Съюза и държавите членки, така и във връзка с други донори и участници в областта на развитието, са от основно значение за гарантиране на съгласуваност и уместност на помощта, като същевременно се намаляват разходите, които се понасят от партньорските държави. Чрез своята политика за развитие Съюзът се ангажира да прилага заключенията на Декларацията за ефективност на помощта, приета от Форума на високо равнище за ефективността на помощта, състоял се в Париж на 2 март 2005 г., Програмата за действие от Акра, приета на 4 септември 2008 г. и последващата декларация, приета в Пусан на 1 декември 2011 г. Тези ангажименти доведоха до редица заключения на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, например Кодекса на ЕС за поведение за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие и оперативната рамка за ефективността на помощта. Следва да се укрепят усилията и процедурите за постигане на съвместно програмиране.
(9)
Помощта на Съюза следва да е насочена към подпомагане на съвместната стратегия Африка-ЕС, приета по време на срещата на върха ЕС-Африка, проведена на 8-9 декември 2007 г. в Лисабон, и последващите изменения и допълнения към нея, въз основа на общата визия, принципи и цели в подкрепа на стратегическото партньорство Африка-ЕС.
(10)
Съюзът и държавите членки следва да подобрят съгласуваността, координацията и взаимното допълване на съответните си политики за сътрудничество за развитие, по-специално като отговорят на приоритетите на партньорските държави и региони на държавно и регионално равнище. С оглед да се гарантира, че политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и тази на държавите членки се допълват и укрепват взаимно, а също така за да се гарантира рентабилното предоставяне на помощ, като се избягват припокривания и празноти, е едновременно неотложно и подходящо да се предвидят съвместни процедури за програмиране, които трябва да се следват, когато е възможно и уместно.
(11)
Политиката на Съюза и международните действия за сътрудничество за развитие се ръководят от ЦХР, като например премахването на крайната бедност и глада, включително последващите изменения към тези цели, и от целите, принципите и ангажиментите за развитие, одобрени от Съюза и държавите членки, включително в контекста на тяхното сътрудничество в рамките на ООН и други компетентни международни форуми в областта на сътрудничеството за развитие. Политиката и международната дейност на Съюза се направляват също така от неговите ангажименти и задължения по отношение на правата на човека и развитието, включително от Всеобщата декларация за правата на човека, Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Конвенцията на ООН за правата на детето и Декларацията на ООН относно правото на развитие.
(12)
Съюзът е силно ангажиран с равенството между половете като право на човека, въпрос на социална справедливост и основна ценност на политиката за развитие на Съюза. Равенството между половете е централно за постигането на всички ЦХР. На 14 юни 2010 г. Съветът одобри Плана за действие на ЕС 2010-2015 г. относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие.
(13)
Съюзът следва, като въпрос от първостепенна важност, да насърчава цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход и след кризи. Като основа следва по-специално да се използват заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговор на ЕС за справяне със ситуации на несигурност и заключенията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно сигурността и развитието, както и на заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяването на конфликти, както и всички други относими последващи заключения.
(14)
По-специално в тези ситуации, в които нуждите са изключително неотложни и в които бедността е едновременно широко разпространена и дълбоко вкоренена, подкрепата на Съюза следва да бъде насочена към укрепване на издръжливостта на държавите и тяхното население към неблагоприятни събития. Това следва да се постигне чрез подходящото съчетание от подходи, реакции и инструменти, по-специално като се гарантира, че насочените към сигурност, оказване на хуманитарна помощ и развитие подходи са балансирани, последователни и ефективно координирани, като по този начин се осъществява връзката между помощи, възстановяване и развитие.
(15)
Помощта на Съюза следва да е насочена там, където ще окаже повече въздействие, като се взема предвид капацитетът на Съюза да действа в глобален мащаб и да отговаря на глобални предизвикателства като премахването на бедността, устойчивото и приобщаващо развитие и насърчаването на демокрацията в световен мащаб, доброто управление, правата на човека и правовата държава, неговия дългосрочен и предвидим ангажимент за помощ за развитие и неговата роля за координация с държавите членки. С оглед да се гарантира такова въздействие, принципът на диференциация следва да се прилага не само на равнище разпределение на средства, но и на равнище програмиране, за да се гарантира, че двустранното сътрудничество за развитие е насочено към партньорските държави, които най-много се нуждаят от него, включително нестабилните държави, и които разполагат с ограничен капацитет за достъп до други източници на финансиране за подпомагане на своето собствено развитие. Съюзът следва да се ангажира в нови партньорства с държави, които приключват двустранни програми за помощ, а именно въз основа на регионални и тематични програми в рамките на настоящия инструмент и други тематични инструменти на Съюза за финансиране на външни действия, по-специално Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5) („Инструмента за партньорство“).
(16)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато посредством цялостен подход за всяка държава, който се основава на съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия инструмент, други инструменти за финансиране на външна дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработвани в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност. Докато се стреми към цялостна последователност във външната си дейност в съответствие с член 21 от ДЕС, Съюзът трябва да гарантира съгласуваност на политиките за развитие съгласно член 208 от ДФЕС.
(17)
Като зачита съгласуваността на политиките за развитие, настоящият регламент следва да създава условия за подобрена съгласуваност между политиките на Съюза. Той следва да осигури възможност за пълно съгласуване с партньорските държави и региони, като използва като база за програмиране на действията на Съюза, където е възможно, националните планове за развитие или подобни документи за цялостно развитие, приети с участието на съответните национални и регионални органи. Негова цел следва също така да бъде подобряване на координацията между донорите, по-специално между Съюза и държавите членки чрез съвместно програмиране.
(18)
В условията на глобализирания свят различни вътрешни политики на Съюза като околна среда, изменение на климата, насърчаване на енергията от възобновяеми източници, заетост (включително достоен труд за всички), равенство между половете, енергия, води, транспорт, здравеопазване, образование, правосъдие и сигурност, култура, научноизследователска дейност и иновации, информационно общество, миграция, селско стопанство и рибарство, все повече стават част от външната дейност на Съюза.
(19)
Стратегията за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, включваща модели на растеж, които засилват социалното, икономическото и териториалното сближаване и дават възможност на бедните да увеличават своя дял в националното богатство и да се възползват от него, подчертава ангажимента на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики, като обединява три стълба: икономически, социален и екологичен.
(20)
Борбата с изменението на климата, както и опазването на околната среда са сред най-големите предизвикателства, пред които са изправени Съюзът и развиващите се държави и при които има спешна нужда от действия на национално и международно равнище. Ето защо настоящият регламент следва да допринесе към целта най-малко 20 % от бюджета на Съюза да бъдат насочени към създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията в климата общество, а най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства, предвидена в настоящия регламент, следва да се използват за аспекти на развитието, свързани с околната среда и изменението на климата. Дейностите в тези области следва, където е възможно, да се подкрепят взаимно, за да се засили тяхното въздействие.
(21)
Настоящият регламент следва да даде възможност на Съюза да спомогне за изпълнението на общия за Съюза ангажимент да осигурява непрекъсната помощ за човешко развитие, за да се подобри животът на хората. С оглед да се допринесе за тази цел, най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства следва да бъдат насочени към подпомагане на тази област на развитие.
(22)
Най-малко 20 % от помощта съгласно настоящия регламент следва да бъде предназначена за основни социални услуги, с акцент върху здравеопазването и образованието, както и средното образование, като се отчита, че трябва да се прилага определена степен на гъвкавост, например в случаи на оказана извънредна помощ. Данните относно съответствието с това изискване следва да бъдат включени в годишния доклад, посочен в Регламент (EС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(23)
В Програмата за действие на ООН от Истанбул за най-слабо развитите държави за десетилетието 2011-2020 г. най-слабо развитите държави се ангажираха да включат в националните си стратегии за развитие политиките за търговия и за изграждане на капацитет в областта на търговията. Освен това, на Осмата министерска конференция на Световната търговска организация, проведена в Женева на 15-17 декември 2011 г., министрите постигнаха съгласие да поддържат и след 2011 г. нива на помощта за търговията, отразяващи най-малко средните равнища от периода 2006-2008 г. Тези усилия трябва да бъдат придружени от по-добри и по-целеви помощи за търговията и от търговски облекчения.
(24)
Докато тематичните програми следва да подкрепят на първо място развиващите се държави, някои държави бенефициери и отвъдморски страни и територии (ОСТ), чиито особености не отговарят на изискванията за определянето им като получатели на Официална помощ за развитие (ОПР) от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР/КПР), но попадат в приложното поле на член 1, параграф 1, буква б), следва също да бъдат допустими до тематични програми при условията, предвидени в настоящия регламент.
(25)
Подробностите на областите на сътрудничество, както и корекциите на разпределението на финансови средства по географска зона и област на сътрудничество представляват несъществени елементи от настоящия регламент. Ето защо правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС следва да се делегира на Комисията за актуализиране на елементи от приложенията към настоящия регламент, които включват подробности на областите на сътрудничество по географски и тематични програми и индикативно финансово разпределение на средствата по географска зона и област на сътрудничество. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка със стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в настоящия регламент. Тези правомощия следва да се бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(27)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално тяхната политическа ориентация и тяхното отражение върху бюджета, за тяхното приемане по принцип следва да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(28)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърз отговор от страна на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(29)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност са определени в Регламент (ЕС) № 236/2014.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (8),
(31)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, но могат поради мащаба на действията да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(32)
В настоящия регламент се определя финансов пакет за срока на неговото прилагане, като този пакет представлява за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (9).
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се създава инструмент („инструмент за сътрудничество за развитие“ или „ИСР“), чрез който Съюзът може да финансира:
а)
географски програми, насочени към подкрепа на сътрудничеството за развитие с развиващи се държави, които са включени в списъка на получателите на ОПР, определен от ОИСР/КПР, с изключение на:
i)
държавите, които са страни по Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (11), с изключение на Южна Африка;
ii)
държавите, които отговарят на условията за подпомагане от Европейския фонд за развитие;
iii)
държавите, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Европейския инструмент за съседство създаден с Регламент (EС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12) („Европейския инструмент за съседство“);
iv)
бенефициери, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Инструмента за предприсъединителна помощ, създаден с Регламент (EС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (13) („Инструмента за предприсъединителна помощ“).
б)
тематични програми, насочени към глобални обществени блага и предизвикателства, свързани с развитието, и към подпомагане на организациите на гражданското общество и местните органи в партньорски държави съгласно буква а) от настоящия параграф и в държави, отговарящи на условията за финансиране от Съюза по посочените в буква а), подточки i)-iii) от настоящия параграф инструменти, както и в страни и територии, които са обхванати от решението на Съвета 2013/755/ЕС (14).
в)
Панафриканска програма в подкрепа на стратегическото партньорство между Африка и Съюза и последващите промени и допълнения към нея, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. За целите на настоящия регламент регионът е географска единица, която включва повече от една развиваща се държава.
3. Държавите и териториите, посочени в параграф 1, се наричат в настоящия регламент „партньорски държави“ или „партньорски региони“ според случая, съгласно съответната географска, тематична или Панафриканска програма.
Член 2
Цели и критерии за допустимост
1. В рамките на принципите и целите на външната дейност на Съюза и на Европейския консенсус и договорените изменения към него:
а)
основната цел на сътрудничеството съгласно настоящия регламент е намаляване и в крайна сметка премахване на бедността;
б)
в съответствие с основната цел, посочена в буква а) сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за:
i)
насърчаването на устойчиво икономическо, социално и екологично развитие, и
ii)
консолидирането и подпомагането на демокрацията, върховенството на закона, доброто управление, правата на човека и съответните принципи на международното право.
Постигането на посочените в първа алинея цели се измерва чрез съответните показатели, включително показателите за човешко развитие, по-специално ЦХР 1 за буква a) и ЦХР 1-8 за буква б), а след 2015 г. и с други показатели, договорени на международно равнище от Съюза и държавите членки.
2. Сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за постигането на международните ангажименти и цели в областта на политиката за развитие, към които Съюзът се е присъединил, по-специално ЦХР и новите цели за развитие след 2015 г.
3. Действията по географските програми се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР.
Действията по и тематичните програми и Панафриканската програма се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР, освен ако:
а)
действията се отнасят за държава или територия бенефициер, която не отговаря на изискванията за страна или територия получател на ОПР съгласно критериите на ОИСР/КПР; или
б)
с действието се осъществява глобална инициатива, приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, посочени в член 6, параграф 2, букви б) и д), и това действие не притежава необходимите характеристики, за да отговаря на критериите за ОПР.
4. Без да се засяга параграф 3, буква а), най-малко 95 % от разходите, предвидени по тематичните програми и най-малко 90 % от разходите, предвидени по Панафриканската програма, трябва да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР,.
5. Действията, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (15), които отговарят на условията за финансиране по посочения регламент не се финансират по настоящия регламент, с изключение на случаите, когато е необходимо да се гарантира продължаване на сътрудничеството в процеса на преход от криза към стабилни условия за развитие. В тези случаи специално внимание се обръща на осигуряването на ефективна връзка между хуманитарната помощ и помощта за възстановяване и развитие.
Член 3
Общи принципи
1. Съюзът се стреми да насърчава, развива и консолидира принципите на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека и основните свободи, върху които е основан, чрез диалог и сътрудничество с партньорските държави и региони.
2. При прилагането на настоящия регламент се преследва диференциран подход спрямо партньорските държави, така че да им се предоставя конкретно, индивидуализирано сътрудничество, въз основа на:
а)
техните нужди, основаващи се на критерии като население, доход на глава от населението, и размер на бедността, разпределение на приходите и ниво на човешко развитие;
б)
техния капацитет за генериране на финансови ресурси и достъп до тях и капацитет за тяхното усвояване;
в)
техните ангажименти и резултати, въз основа на критерии и показатели като политическия, икономическия и социалния напредък, равенството между половете, напредъка по отношение на доброто управление и правата на човека, както и ефективното използване на помощта, по-специално начина, по който една държава използва оскъдни ресурси за развитие, като започва със собствените си ресурси; и
г)
потенциалното въздействие на помощта от Съюза в партньорските държави.
В процеса на разпределение на ресурсите се дава приоритет на най-нуждаещите се държави, по-специално най-слабо развитите държави, държавите с ниски доходи и държавите в кризисни и следкризисни ситуации, нестабилните държави и тези в уязвимо положение.
За подпомагане на анализа и определянето на най-нуждаещите се държави се вземат предвид критерии като индекса на човешкото развитие, индекса за икономическа уязвимост и други подходящи индекси, включително с цел измерване на бедността и неравенството в рамките на страната.
3. В рамките на всички програми са интегрирани взаимосвързаните въпроси, определени в Европейския консенсус. Когато е целесъобразно, се интегрират освен това въпроси, свързани с предотвратяването на конфликти, достойния труд и изменението на климата.
Приема се, че посочените в първа алинея взаимосвързани въпроси обхващат следните измерения, на които се обръща специално внимание, когато го налагат обстоятелствата: недискриминация, правата на лица, които принадлежат към малцинства, правата на лица с увреждания, правата на лица с животозастрашаващи заболявания и други уязвими групи, основни права на труда и социално приобщаване, повишаване на ролята на жените, принципи на правовата държава, изграждане на капацитет за парламенти и на гражданско общество, насърчаване на диалога, участието и помирението, както и изграждане на институции, включително на местно и регионално равнище.
4. При прилагането на настоящия регламент се гарантират съгласуваност на политиката за развитие и последователност с други области на външната дейност на Съюза и други политики на Съюза в тази сфера, в съответствие с член 208 от ДФЕС.
Във връзка с това мерките, финансирани съгласно настоящия регламент, включително управляваните от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) мерки, се основават на политиките в областта на сътрудничеството за развитие, определени в инструменти като споразумения, декларации и планове за действие между Съюза и съответните партньорските държави и региони, както и на съответните решения, специфични интереси, политически приоритети и стратегии на Съюза.
5. Съюзът и държавите членки се стремят към редовен и чест обмен на информация, включително с други донори, и насърчават по-добрата координация и взаимно допълване с донорите, като работят за постигане на съвместно многогодишно програмиране на основата на стратегиите на партньорските държави за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии за развитие. Те могат да предприемат съвместни действия, включително съвместен анализ и съвместен отговор на тези стратегии, като определят приоритетни сектори за интервенция и разделение на труда в рамките на страната, посредством съвместни мисии на всички донори и използване на механизми за съвместно финансиране и делегирано сътрудничество.
6. Съюзът насърчава многостранния подход към глобалните предизвикателства и си сътрудничи с държавите членки в това отношение. Съюзът насърчава по целесъобразност сътрудничеството с международни организации и органи и с други двустранни донори.
7. Отношенията между Съюза и държавите членки, от една страна, и партньорските държави, от друга страна, се основават на споделени ценности като правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава, както и принципите на ангажираност и взаимна отчетност, и утвърждават тези ценности.
Освен това в отношенията с партньорските държави се отчитат ангажиментът и резултатите на тези държави при изпълнението на международните споразумения и договореностите със Съюза.
8. Съюзът насърчава ефективното сътрудничество с партньорските държави и региони в съответствие с най-добрите международни практики. Той съгласува подкрепата си с техните национални и регионални стратегии за развитие на, с техните политики и процедури за реформи винаги когато това е възможно, и подпомага демократичната ангажираност, както и вътрешната и взаимна отчетност. За тази цел Съюзът насърчава:
а)
процес на развитие, който е прозрачен и се ръководи от партньорската държава или регион и за който тази държава или регион са поели инициатива, включително насърчаването на местния експертен опит;
б)
подход, основан на зачитане на правата и обхващащ всички права на човека, независимо дали става въпрос за граждански и политически или икономически, социални и културни права, за да се включат принципите на правата на човека в процеса на прилагане на настоящия регламент, с оглед подпомагане на партньорските държави в изпълнението на международните им задължения по отношение на правата на човека, както и подпомагане на притежателите на права, с акцент върху бедните и уязвимите групи, да предявяват своите права;
в)
предоставянето на права и възможности на населението на държавите партньори, възприемането на приобщаващи и отворени за участие подходи към развитието и широко участие на всички сегменти на обществото в процеса на развитие и в диалога на национално и регионално равнище, включително политическия диалог. Особено внимание се отделя на ролята съответно на парламентите, местните органи и гражданското общество, включително по отношение на участието, надзора и отчетността;
г)
методи и инструменти на ефективно сътрудничество, както е изложено в член 4 от Регламент (EС) № 236/2014 в съответствие с най-добрите практики на ОИСР/КПР включително използването на новаторски инструменти като комбиниране на безвъзмездни помощи и заеми и други механизми за поделяне на риска в избрани сектори и държави и участие на частния сектор, като се отделя нужното внимание на въпросите за устойчивостта на обслужването на дълга, броя на подобни механизми и изискването за систематична оценка на въздействието в съответствие с целите на настоящия регламент, по-специално намаляване на бедността.
Всички програми, интервенции и методи и инструменти на сътрудничество се адаптират към конкретните обстоятелства във всяка партньорска държава или регион, като акцентът се поставя върху основаните на програми подходи, предоставянето на предсказуемо финансиране на помощта, мобилизирането на частни ресурси, включително от местния частен сектор, всеобщия и недискриминационен достъп до основни услуги, както и разработването и използването на национални системи;
д)
мобилизирането на национални приходи посредством укрепването на фискалната политика на държавите партньори с цел намаляване на бедността и на зависимостта от помощи;
е)
подобряване на въздействието на политиките и програмирането чрез координация, съгласуваност и хармонизация между донорите с цел да се създадат полезни взаимодействия и да се избегнат припокриване и дублиране, да се увеличи степента на взаимно допълване и да се подкрепят инициативите, в които участват всички донори;
ж)
координация в партньорските държави и региони, като се използват съгласувани насоки и принципи на добрите практики относно координацията и ефективността на помощта;
з)
ориентирани към резултатите подходи към развитието, включително чрез използването на прозрачни рамки за резултатите на равнище държави, които се основават - там, където това е уместно - на цели и показатели, договорени на международно равнище, като например тези на ЦХР, с цел оценяване и съобщаване на резултатите, в това число крайните продукти, последиците и въздействието от помощта за развитие.
9. Съюзът подкрепя, когато това е целесъобразно, осъществяването на двустранно, регионално и многостранно сътрудничество и диалог, свързаното с развитието измерение на споразуменията за партньорство и тристранното сътрудничество. Съюзът насърчава сътрудничеството Юг-Юг.
10. Комисията информира Европейския парламент и провежда редовен обмен на мнения с него.
11. Комисията провежда редовен обмен на информация с гражданското общество и местните органи.
12. При своите дейности за сътрудничество за развитие Съюзът по целесъобразност се позовава на опита на държавите членки от процесите на реформа и преход, споделя и обменя извлечените поуки.
13. Помощта на Съюза по настоящия регламент не се използва за финансиране на закупуването на въоръжение или амуниции или на операции с военни или отбранителни цели.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИ
Член 4
Прилагане на помощта на Съюза
Помощта от Съюза се прилага в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014 посредством:
а)
географски програми;
б)
тематични програми, които се състоят от:
(i)
програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, и
(ii)
програма „Организации на гражданското общество и местни органи“, и
в)
Панафриканска програма.
Член 5
Географски програми
1. Дейностите на Съюза за сътрудничество съгласно настоящия член се прилагат по отношение на дейности от национално, регионално, трансрегионално и континентално естество.
2. Дадена географска програма обхваща сътрудничеството в подходящи области на дейност:
а)
на регионално равнище с партньорските държави, посочени в член 1, параграф 1, буква а), по-специално с оглед облекчаване на последиците от приключването на програмата в партньорските държави, в които е налице сериозно и нарастващо неравенство или
б)
на двустранна основа:
(i)
с партньорските държави, които не са с по-висок среден доход според списъка на ОИСР/КПР на развиващите се държави или които нямат брутен вътрешен продукт, по-голям от 1 % от световния брутен вътрешен продукт, и
(ii)
в изключителни случаи, включително с оглед на постепенното преустановяване на безвъзмездните помощи за развитие, двустранно сътрудничество може да се предприема също с ограничен брой партньорски държави, когато това е надлежно обосновано в съответствие с член 3, параграф 2. Това постепенно преустановяване се осъществява в тясна координация с други донори. Приключването на този вид сътрудничество, където това е уместно, се придружава от политически диалог със съответните държави, като вниманието се насочи към потребностите на най-бедните и най-уязвимите групи.
3. С оглед постигането на целите, предвидени в член 2, параграф 1, географските програми се основават на областите на сътрудничество, които се съдържат в Европейския консенсус и последващите договорени изменения към него, както и на следните области на сътрудничество,:
a)
Права на човека, демокрация и добро управление:
i)
права на човека, демокрация и правова държава;
ii)
равенство между половете, повишаване на ролята на жените и равни възможности за тях;
iii)
управление на публичния сектор на централно и местно равнище;
iv)
данъчна политика и администрация;
v)
борба с корупцията;
vi)
гражданско общество и местни органи;
vii)
Утвърждаване и защита на правата на децата;
б)
Приобщаващ и устойчив растеж за човешко развитие:
i)
здравеопазване, образование, социална закрила, заетост и култура;
ii)
бизнес среда, регионална интеграция и световни пазари;
iii)
устойчиво селско стопанство; продоволствена и хранителна сигурност;
iv)
устойчива енергия;
v)
управление на природните ресурси, включително земята, горите и водите;
vi)
изменение на климата и околна среда;
в)
Други области от значение за развитието:
i)
миграция и убежище;
ii)
свързване на хуманитарната помощ със сътрудничеството за развитие;
iii)
устойчивост и намаляване на риска от бедствия;
iv)
развитие и сигурност, включително предотвратяване на конфликти.
4. Повече подробности за посочените в параграф 3 области на сътрудничество са предвидени в приложение I.
5. В рамките на всяка двустранна програма Съюзът по принцип концентрира помощта си най-много в три сектора, които се съгласуват със съответната партньорска държава, когато това е възможно.
Член 6
Тематични програми
1. Действията, предприети посредством тематични програми, добавят стойност и допълват, както и са съгласувани с действията, финансирани по географските програми.
2. По отношение на програмирането на тематични действия се прилага най-малко едно от следните условия:
а)
целите на политиките на Съюза съгласно настоящия регламент не могат да бъдат постигнати по подходящ и ефективен начин посредством географски програми, включително, според случая когато такава програма не съществува или е била спряна, или когато няма споразумение със съответната партньорска държава по дадено действие;
б)
действията са насочени към глобални инициативи в подкрепа на договорени на международно равнище цели за развитие или глобални обществени блага и предизвикателства;
в)
действията имат мултирегионален, многонационален и/или междусекторен характер;
г)
чрез действията се прилагат новаторски политики или инициативи с цел да залегнат в основата на бъдещи действия;
д)
действията отразяват приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, които имат отношение към сътрудничеството за развитие.
3. Освен ако в настоящия регламент не е изрично предвидено друго, от тематичните действия пряко се възползват държавите или териториите, определени в член 1, параграф 1, буква б), и действията се осъществяват в тези държави или територии. Тези действия могат да бъдат осъществявани и извън тези държави или територии, ако това е най-ефективният начин за постигане на целите на съответната програма.
Член 7
Глобални обществени блага и предизвикателства
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“ е да се подпомогнат действия в области, които се основават на:
а)
околната среда и изменението на климата;
б)
устойчивата енергия;
в)
човешкото развитие, включително достойния труд, социалната справедливост и културата;
г)
сигурността в областта на продоволствието и изхранването и устойчивото селско стопанство; и
д)
миграцията и убежището.
2. Повече подробности във връзка с посочените в параграф 1 области на сътрудничество се съдържат в приложение II, част А.
Член 8
Организации на гражданското общество и местни органи
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Организации на гражданското общество и местни органи“ е да се укрепят организациите на гражданското общество и местните органи в партньорските държави, а когато е предвидено в настоящия регламент, и в Съюза и бенефициерите, отговарящи на изискванията за допустимост съгласно Регламент (EС) № 231/2014.
Подлежащите на финансиране действия се осъществяват основно от организациите на гражданското общество и местните органи. За да се осигури ефективността на тези действия, когато е уместно, те може да се осъществяват от други участници в полза на съответните организации на гражданското общество и местни органи.
2. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение II, част Б.
Член 9
Панафриканска програма
1. Целта на помощта от Съюза по Панафриканската програма е да се подпомогне стратегическото партньорство между Африка и Съюза, и последващите изменения и допълнения към него, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. Панафриканската програма допълва и е съгласувана с други програми в рамките на настоящия регламент, както и с други инструменти на Съюза или финансиране за външната дейност на Съюза, по-специално Европейския фонд за развитие и Европейския инструмент за съседство.
3. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение III.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 10
Обща рамка
1. Що се отнася до географските програми, многогодишните индикативни програми за партньорските държави и региони се изготвят въз основа на стратегически документ, както е предвидено в член 11.
Що се отнася до тематичните програми, многогодишните индикативни програми се изготвят, както е предвидено в член 13.
Панафриканската многогодишна индикативна програма се изготвя, както е предвидено в член 14.
2. Комисията приема мерките за изпълнение, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014 въз основа на програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент.
3. Помощта от Съюза може да бъде под формата на мерки, които не са обхванати в програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, както е предвидено в член 2 от Регламент (EС) № 236/2014.
4. Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап и през целия процес на програмиране, за да се насърчи последователността, взаимното допълване и съгласуваността на действията им за сътрудничество. Тези консултации могат да доведат до съвместно програмиране между Съюза и държавите членки. Съюзът провежда консултации и с други донори и участници в сферата на развитието, в т.ч. представители на гражданското общество, местни органи и други изпълнителни органи. Информира се Европейският парламент.
5. Програмирането съгласно настоящия регламент надлежно отчита правата на човека и демокрацията в партньорските държави.
6. Предвидените с настоящия регламент средства могат да останат неразпределени, за да се осигури подходяща реакция на Съюза при непредвидени обстоятелства, по-специално в нестабилни, кризисни и следкризисни ситуации, както и да се даде възможност за синхронизиране с цикъла на изпълнение на стратегиите в партньорските държави и за адаптиране на индикативното финансово разпределение в резултат на прегледите, извършвани съгласно член 11, параграф 5, член 13, параграф 2 и член 14, параграф 3. При условие на последващото разпределение или преразпределение на средствата в съответствие с процедурите, предвидени в член 15, решението за използването на тези средства се взема на по-късен етап в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014.
Делът на неразпределените средства за всеки вид програма не надхвърля 5 %, освен за целите на синхронизирането и за държавите, посочени в член 12, параграф 1.
7. Без да се засяга член 2, параграф 3, Комисията може да включи специално разпределение на финансовите средства с цел да подпомогне партньорските държави да укрепят сътрудничеството си със съседните най-отдалечени региони на Съюза.
8. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за преглед по член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
Член 11
Програмни документи за географските програми
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на всички програмни документи съгласно настоящия член се спазват принципите за съгласуваност на политиките за развитие и за ефективност на помощта, а именно демократична ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съответствие със системите на партньорската държава или регион, прозрачност, взаимна отчетност и ориентация към постигането на резултати, установени в член 3, параграфи 4-8. Когато е възможно, периодът на програмиране се синхронизира с циклите на изпълнение на стратегиите в партньорските държави.
Програмните документи за географските програми, включително съвместните документи за програмиране, се основават, доколкото е възможно, на диалог между Съюза, държавите членки и съответната партньорска държава или регион, включително националните и регионалните парламенти, като включват гражданското общество, местните органи и други страни, така че да се засили ангажираността с процеса и да се насърчи подкрепата за националните стратегии за развитие, по-специално тези за намаляване на бедността.
2. Стратегическите документи се изготвят от Съюза за съответната партньорска държава или регион с цел да осигури съгласувана рамка за сътрудничество за развитие между Съюза и тази партньорска държава или регион и които са съгласувани с общата цел и обхват, задачи, принципи и разпоредби за политиката съгласно настоящия регламент.
3. Не се изисква стратегически документ за:
а)
държави, които разполагат с национална стратегия за развитие под формата на национален план за развитие или подобен документ за развитие, приет от Комисията като основа за съответната многогодишна индикативна програма, при приемането на този документ;
б)
държави от региони, за които вече е изготвен съвместен рамков документ, в който се определя цялостна стратегия на Съюза, включително отделна глава за политиката в областта на развитието;
в)
държави или региони, за които е договорен съвместен документ за многогодишно програмиране между Съюза и държавите членки;
г)
региони, които разполагат със съвместно договорена стратегия със Съюза;
д)
държави, в които Съюзът има намерение да синхронизира стратегията си с нов национален цикъл, започващ преди 1 януари 2017 г.; в такива случаи многогодишната индикативна програма за междинния период между 1 януари 2014 г. и започването на новия национален цикъл съдържа отговора на Съюза за тази държава.
е)
държави или региони, получаващи разпределени финансови средства от Съюза съгласно настоящия регламент в размер, който не надвишава 50 000 000 EUR за периода 2014-2020 г.;
В случаите, посочени в първа алинея, букви б) и е), многогодишната индикативна програма за съответната държава или регион съдържа стратегията на Съюза за развитие по отношение на въпросната държава или регион.
4. Стратегическите документи се преразглеждат в средата на срока или ad hoc при необходимост, в съответствие по целесъобразност с принципите и процедурите, определени в споразуменията за партньорство и сътрудничество, сключени със съответните партньорски държави или региони.
5. Изготвят се многогодишни индикативни програми за географски програми за всяка държава или регион, които получават индикативно разпределени финансови средства на Съюза съгласно настоящия регламент. Освен за държавите или регионите, посочени в параграф 3, първа алинея, букви д) и е), тези документи се изготвят въз основа на стратегическите документи или равностойни документи съгласно посоченото в параграф 3.
За целите на настоящия регламент съвместният документ за многогодишно програмиране, предвиден в параграф 3, първа алинея, буква в) от настоящия член, може да бъде считан за многогодишната индикативна програма, ако отговаря на принципите и условията в настоящия параграф, включително индикативно разпределение на средствата, и процедурите, предвидени в член 15.
В многогодишните индикативни програми за географски програми се излагат приоритетните области, избрани за финансиране на Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и индикативното разпределение на финансови средства както общо, така и по приоритетни области, и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Комисията приема многогодишното индикативно разпределение на финансови средства в рамките на всяка географска програма в съответствие с общите принципи на настоящия регламент, въз основа на критериите по член 3, параграф 2, и като взема под внимание, успоредно със спецификата на различните програми, конкретните трудности, пред които са изправени държавите или регионите в ситуация на криза, уязвимост, нестабилност, конфликт или предразположени към бедствия.
Където е подходящо, разпределението на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени. Не може да се предвиждат разпределения на финансови средства след периода 2014-2020 г., освен ако не са изрично обвързани с наличието на ресурси след този период.
Многогодишните индикативни програми за географски програми могат да се преразглеждат при необходимост, включително по отношение на ефективността на изпълнението, като се вземат предвид междинните прегледи или прегледите ad hoc на стратегическия документ, на който се основават.
Индикативните разпределения на финансови средства, приоритетите, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите, по-специално вследствие на кризисни или следкризисни ситуации.
Такива прегледи следва да обхващат нуждите, както и ангажиментите и напредъка по отношение на договорените цели за развитие, включително тези, отнасящи се до правата на човека, демокрацията, правовата държава и доброто управление.
6. Комисията прави отчет за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, и отправя препоръки, в случаите когато съвместното програмиране не е постигнато изцяло.
Член 12
Програмиране за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност
1. При изготвянето на програмните документи за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия надлежно се вземат предвид уязвимостта, специалните нужди и обстоятелства на съответните държави или региони.
Следва да се отделя достатъчно внимание на мерките за предотвратяване на конфликти, държавното изграждане и изграждането на мира, помиряване на народите след приключването на конфликтите и възстановяване, както и на ролята на жените и правата на децата в тези процеси.
Когато партньорските държави или региони пряко участват или са засегнати от кризисна, следкризисна ситуация или ситуация на нестабилност, се обръща специално внимание на засилването на координацията между помощта, възстановяването и развитието сред всички съответни участници, с цел да се подпомогне преходът от извънредна ситуация към фаза на развитие.
В програмните документи за държави и региони в ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия, се предвиждат превенция и готовност за справяне с бедствия и управление на последиците от такива бедствия и справяне с уязвимостта от сътресения и укрепване на устойчивостта.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014 за промяна на стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в член 11 от настоящия регламент.
Такива прегледи може да имат за резултат специфична и адаптирана стратегия, за да се гарантира преходът към дълготрайно сътрудничество и развитие, като се насърчава по-добра координация и преход между хуманитарните инструменти и инструментите на политиката за развитие.
Член 13
Програмни документи за тематичните програми
1. В многогодишните индикативни програми за тематичните програми се излага стратегията на Съюза за съответната тема, а по отношение на програмата „Глобални обществени блага и предизвикателства“ - за всяка област на сътрудничество се посочват избраните за финансиране от Съюза приоритети, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение, международната ситуация и дейностите на основните партньори и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
По целесъобразност се определят приоритетите по отношение на ресурсите и интервенциите с цел участие в глобални инициативи.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми допълват географските програми и са съгласувани със стратегическите документи, посочени в член 11, параграф 2.
2. В многогодишните индикативни програми за тематични програми се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на сътрудничество и по приоритети. Където е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми се преразглеждат, когато е необходимо за ефективното им изпълнение, като се вземат предвид всички междинни прегледи или прегледи ad hoc.
Индикативните разпределения на финансови средства, специфичните приоритети, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите.
Член 14
Програмни документи за Панафриканската програма
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на програмните документи за Панафриканската програма се спазват принципите за ефективност на помощта, установени в член 3, параграфи 4-8.
Програмните документи за Панафриканската програма се основава на диалог с всички заинтересовани страни, като например Панафриканския парламент.
2. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се излагат приоритетните области, избрани за финансиране, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма е съгласувана с географските и тематичните програми съгласно настоящия регламент.
3. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на действие и по приоритети. Ако е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се направи под формата на интервал.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма може да се преразглежда при необходимост, за да се отговори на непредвидени предизвикателства или проблеми с изпълнението, както и да се вземе предвид евентуален преглед на стратегическото партньорство.
Член 15
Одобрение на стратегически документи и приемане на многогодишни индикативни програми
1. Чрез актове за изпълнение Комисията одобрява стратегическите документи, посочени в член 11, и приема многогодишните индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази процедура се прилага и по отношение на прегледи, които са в състояние значително да изменят стратегията или нейното програмиране.
2. При надлежно обосновани наложителни причини за спешност,, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да извършва преглед на стратегически документи, посочени в член 11 от настоящия регламент, и многогодишни индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Участие на трета държава, която не отговаря на критериите за финансиране съгласно настоящия регламент
При извънредни и надлежно обосновани обстоятелства и без да се засяга член 2, параграф 3 от настоящия регламент, с оглед да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество Комисията може да реши, в рамките на многогодишните индикативни програми съгласно член 15 от настоящия регламент или съответните мерки за изпълнение съгласно член 2 от Регламент (EС) № 236/2014, да разшири допустимостта на действията, така че да бъдат обхванати държави и територии, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране в съответствие с член 1 от настоящия регламент, когато действието, което трябва да се изпълни, е с глобален, регионален, трансрегионален или трансграничен характер.
Член 17
Делегиране на правомощия на Комисията
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18, с които се изменят:
а)
подробностите за областите на сътрудничество, посочени в:
i)
член 5, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение I, части А и Б;
ii)
член 7, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част А;
iii)
член 8, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част Б;
iv)
член 9, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение III, по-специално като последващи действия във връзка със срещите на високо равнище Африка-ЕС;
б)
индикативното разпределение на финансови средства по географските програми и по тематична програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, както е посочено в приложение IV. Измененията не водят до намаляване на първоначалната сума с повече от 5 % освен за разпределения съгласно приложение IV, точка 1, буква б).
2. По-специално, след публикуването на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014 и въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегираните актове, посочени в параграф 1 от настоящия член, до 31 март 2018 г.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 17, се предоставя на Комисията за срока на действие на настоящия регламент.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 17 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран, приет съгласно член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет („Комитета за ИСР“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. Наблюдател от ЕИБ участва в работата на Комитета за ИСР по въпросите, отнасящи се до ЕИБ.
Член 20
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода 2014-2020 г. е в размер на 19 661 639 000 EUR.
Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
2. Индикативните суми, разпределени за всяка програма, посочена в членове 5-9 за периода 2014-2020 г., са определени в приложение IV.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (EС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16) индикативна сума в размер на 1 680 000 000 EUR се отпуска от различните инструменти за финансиране на външна дейност -(Инструмента за сътрудничество за развитие, Европейския инструмент за съседство, Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави и Инструмента за предприсъединителна помощ) за действия във връзка с образователната мобилност към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави.
Регламента (EС) № 1288/2013 се прилага за използването на тези средства.
Финансирането ще бъде предоставено чрез два многогодишни транша, покриващи съответно само първите четири години и останалите три години. Това финансиране ще бъде отразено в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с идентифицираните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или важни политически промени в съответствие с външните приоритети на ЕС.
4. Финансирането по настоящия регламент за действия, посочени в параграф 3, не надхвърля 707 000 000 EUR. Средствата се осигуряват от финансовите средства, отпуснати за географските програми, и се посочват очакваните регионални разпределения и видовете дейности. Финансирането по настоящия регламент за целите на финансирането на дейности, попадащи в обхвата на Регламент (EС) № 1288/2013, се използват за действия в полза на партньорските държави, обхванати от настоящия регламент, като се обръща специално внимание на най-бедните държави. Действията относно мобилността на студенти и персонал, финансирани чрез разпределените средства от настоящия регламент, акцентира върху области, които са свързани с приобщаващото и устойчиво развитие на развиващите се страни.
5. Комисията включва в своя годишен доклад относно изпълнението на настоящия регламент, както е предвидено в член 13 от Регламент (ЕС) № 236/2014 списък на всички действия, посочени в параграф 3 от настоящия член, финансирани със средства по настоящия регламент, включително тяхното съответствие с целите и принципите, установени в членове 2 и 3 от настоящия регламент.
Член 21
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 22
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 233/2014
2014 m. kovo 11 d.
kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansavimo priemonė 2014-2020 m. laikotarpiui
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 straipsnio 1 dalį ir 212 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (1)
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
šis reglamentas yra Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo politikos dalis ir viena iš priemonių, kuriomis remiama Sąjungos išorės politika. Jis pakeičia Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1905/2006 (3), kuris nustojo galioti 2013 m. gruodžio 31 d.;
(2)
kova su skurdu tebėra svarbiausias Sąjungos vystymosi politikos tikslas, kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) V antraštinės dalies 1 skyriuje ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) III antraštinės dalies penktosios dalies 1 skyriuje, atsižvelgiant į Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT) ir kitus tarptautinių lygiu sutartus įsipareigojimus ir tikslus vystymosi srityje, kuriuos patvirtino Sąjunga ir valstybės narės Jungtinėse Tautose (JT) ir kituose kompetentinguose tarptautiniuose forumuose;
(3)
bendras Tarybos, Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos pareiškimas dėl Europos Sąjungos vystymosi politikos: „Europos konsensusas“ (4) (toliau - Europos konsensusas) ir jo sutartuose pakeitimuose nustatyta šio reglamento įgyvendinimui skirta bendra politikos sistema, gairės ir kryptys;
(4)
laikui bėgant Sąjungos parama turėtų būti prisidedama prie priklausomybės nuo pagalbos mažinimo;
(5)
vykdant Sąjungos veiksmus tarptautinėje arenoje turi būti vadovaujamasi principais, paskatinusiais jos pačios sukūrimą, vystymąsi ir plėtrą, kurių įgyvendinimą ji skatina platesniame pasaulyje, t.y. demokratija, teisine valstybe, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių visuotinumas ir nedalomumas, pagarba žmogaus orumui, lygybė ir solidarumas bei Jungtinių Tautų Chartijos ir tarptautinės teisės principų laikymasis. Sąjunga turi siekti plėtoti ir stiprinti įsipareigojimą laikytis šių principų šalyse partnerėse, teritorijose partnerėse ir regionuose partneriuose palaikydama dialogą ir vykdydama bendradarbiavimo veiklą. Laikydamasi tų principų Sąjunga įrodo savo, kaip vystymosi politikos subjekto, pridėtinę vertę;
(6)
įgyvendindama šį reglamentą, visų pirma programavimo proceso metu, Sąjunga turėtų tinkamai atsižvelgti į žmogaus teisių ir demokratijos srities prioritetus, tikslus ir kriterijus, kuriuos Sąjunga nustatė šalims partnerėms, visų pirma į šalių žmogaus teisių strategijas;
(7)
pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, teisinės valstybės, demokratinių principų, skaidrumo, gero valdymo, taikos bei stabilumo ir lyčių lygybės propagavimas yra itin svarbūs šalių partnerių vystymuisi, o šie aspektai turėtų būti įtraukti į Sąjungos vystymosi politiką, ypač į programavimo procesą ir į su šalimis partnerėmis sudaromus susitarimus;
(8)
paramos veiksmingumas, didesnis skaidrumas, bendradarbiavimas bei papildomumas ir geresnis suderinimas, derinimas su šalimis partnerėmis bei procedūrų koordinavimas tiek tarp Sąjungos ir jos valstybių narių, tiek plėtojant santykius su kitais paramos teikėjais ir vystymosi proceso dalyviais yra būtini siekiant užtikrinti paramos nuoseklumą ir aktualumą, kartu mažinant šalių partnerių patiriamas išlaidas. Vykdydama savo vystymosi politiką, Sąjunga yra įsipareigojusi įgyvendinti 2005 m. kovo 2 d. Paryžiuje vykusio Aukšto lygio forumo pagalbos veiksmingumo klausimais priimtos Deklaracijos dėl pagalbos veiksmingumo išvadas, 2008 m. rugsėjo 4 d. priimtą Akros veiksmų darbotvarkę ir 2011 m. gruodžio 1 d. Busane priimtą deklaraciją dėl tolesnių veiksmų. Remdamiesi tais įsipareigojimais, Taryba ir Taryboje posėdžiavę valstybių narių vyriausybių atstovai parengė kelis išvadų dokumentus, pavyzdžiui, ES elgesio kodeksą dėl papildomumo ir darbo pasidalijimo įgyvendinant vystymosi politiką ir Paramos veiksmingumo veiklos programą. Turėtų būti stiprinamos bendram programavimui skirtos pastangos ir procedūros;
(9)
Sąjungos parama turėtų būti remiama bendra Afrikos ir ES strategija, kuri buvo priimta 2007 m. gruodžio 8-9 d. ES ir Afrikos aukščiausiojo lygio susitikime Lisabonoje, ir jos vėlesni pakeitimai ir papildymai, remiantis bendra vizija, principais ir tikslais, kuriais grindžiama Afrikos ir ES strateginė partnerystė;
(10)
Sąjunga ir valstybės narės turėtų gerinti savo atitinkamos vystomojo bendradarbiavimo politikos nuoseklumą, koordinavimą ir papildomumą, visų pirma atsižvelgdamos į šalių ir regionų partnerių prioritetus šalies ir regionų lygiu. Siekiant užtikrinti, kad Sąjungos ir valstybių narių vystomojo bendradarbiavimo politika papildytų bei stiprintų viena kitą, ir siekiant užtikrinti ekonomiškai efektyvų paramos teikimą išvengiant dubliavimosi ir spragų, tikslinga skubiai numatyti bendro programavimo procedūras, kurios būtų įgyvendinamos kaskart, kai tai įmanoma ir tikslinga;
(11)
Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo politika ir tarptautiniai veiksmai grindžiami TVT, pavyzdžiui, ypač didelio skurdo ir bado panaikinimo tikslu, įskaitant bet kokius jų vėlesnius pakeitimus, ir Sąjungos ir valstybių narių patvirtintais vystymosi tikslais, principais ir įsipareigojimais, be kita ko, joms bendradarbiaujant JT ir kituose kompetentinguose tarptautiniuose forumuose vystomojo bendradarbiavimo srityje. Sąjungos politika ir tarptautiniai veiksmai taip pat grindžiami jos įsipareigojimais ir pareigomis žmogaus teisių ir vystymosi srityse, įskaitant Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją, Tarptautinį pilietinių ir politinių teisių paktą, Tarptautinį ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių paktą, Konvenciją dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims, JT vaiko teisių konvenciją ir JT deklaraciją dėl teisės į vystymąsi;
(12)
Sąjunga yra tvirtai įsipareigojusi siekti lyčių lygybės, nes tai - žmogaus teisė, socialinio teisingumo aspektas ir viena iš pagrindinių Sąjungos vystymosi politikos vertybių. Lyčių lygybė yra itin svarbi siekiant visų TVT. 2010 m. birželio 14 d. Taryba pritarė ES veiksmų planui dėl 2010-2015 m. lyčių lygybės ir moterų įgalinimo vystymosi srityje;
(13)
reaguojant į krizę ir nelaimes, su konfliktais susijusias ir nestabilias padėtis, įskaitant pereinamojo laikotarpio padėtis ir padėtis po krizės, Sąjunga turėtų didžiausią pirmenybę teikti visa apimantis požiūrio propagavimui. Tai visų pirma turėtų būti grindžiama 2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos išvadomis dėl ES atsako į nestabilias padėtis ir 2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų išvadomis dėl saugumo ir vystymosi, ir taip pat grindžiama 2011 m. birželio 20 d. Tarybos išvadomis dėl konfliktų prevencijos ir visomis atitinkamomis vėlesnėmis išvadomis;
(14)
ypač tais atvejais, kai poreikiai turi būti itin skubiai patenkinti, o skurdas yra itin plačiai paplitęs ir įsigalėjęs, Sąjungos parama turėtų būti nukreipta šalių ir jų gyventojų atsparumui nepalankiems įvykiams stiprinti. Tai turėtų būti daroma užtikrinant tinkamą požiūrių, reagavimo būdų ir priemonių įvairovę, ypač užtikrinant, kad į saugumą orientuoti, humanitariniai ir vystymosi požiūriai būtų suderinti, nuoseklūs ir veiksmingai koordinuojami, tokiu būdu susiejant pagalbą, atkūrimą ir vystymąsi;
(15)
Sąjungos parama turėtų būti sutelkiama tose srityse, kuriose ji turi didesnį poveikį, atsižvelgiant į jos gebėjimą imtis veiksmų pasaulio mastu ir spręsti pasaulines problemas, pavyzdžiui, skurdo panaikinimo, darnaus ir integracinio vystymosi, demokratijos, gero valdymo, žmogaus teisių ir teisinės valstybės principų propagavimo pasaulyje problemas, taip pat į jos ilgalaikį ir numatomą įsipareigojimą teikti paramą vystymuisi bei vaidmenį derinant veiksmus su jos valstybėmis narėmis. Tokiam poveikiui užtikrinti diferenciacijos principą reikėtų taikyti ne tik paskirstant lėšas, bet ir vykdant programavimo veiklą, kad dvišalis vystomasis bendradarbiavimas būtų nukreiptas į tas šalis partneres, kurioms labiausiai reikia pagalbos, įskaitant nestabilias ir labai pažeidžiamas valstybes, kurios neturi daug galimybių naudotis kitais finansavimo šaltiniais savo vystymuisi paremti. Sąjunga turėtų užmegzti naujas partnerystes su šalimis, kuriose laipsniškai nutraukiamos dvišalės paramos programos, visų pirma remdamasi pagal šią priemonę ir kitas temines Sąjungos priemones, skirtas išorės veiksmams finansuoti, visų pirma Bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis partnerystės priemonę, nustatytą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 234/2014 (5) (toliau - Partnerystės priemonė), nustatytomis regioninėmis ir teminėmis programomis;
(16)
Sąjunga turėtų siekti kuo efektyviau naudoti turimus išteklius, kad jos išorės veiksmų poveikis būtų optimalus. Tai turėtų būti pasiekta laikantis visa apimančio požiūrio kiekvienos šalies atžvilgiu, kuris būtų grindžiamas Sąjungos išorės priemonių nuoseklumu ir papildomumu, taip pat sinergijos tarp šios priemonės ir kitų sričių Sąjungos politikos kūrimu. Tai turėtų apimti tolesnį abipusį pagal išorės priemones parengtų programų stiprinimą. Siekdama užtikrinti bendrą Sąjungos išorės veiksmų nuoseklumą pagal ES sutarties 21 straipsnį, Sąjunga turi užtikrinti politikos suderinamumą vystymosi labui, kaip nustatyta SESV 208 straipsnyje;
(17)
laikantis politikos suderinamumo vystymosi labui principo, šiuo reglamentu turėtų būti sudarytos sąlygos užtikrinti didesnį Sąjungos politikos nuoseklumą. Tai turėtų sudaryti sąlygas visiškai suderinti veiksmus su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, kai įmanoma pasinaudojant nacionaliniais vystymosi planais ar panašiais išsamiais vystymosi dokumentais, kurie buvo priimti dalyvaujant atitinkamiems nacionaliniams ir regioniniams organams, Sąjungos veiksmų programavimo pagrindu. Juo turėtų būti toliau siekiama geresnio paramos teikėjų, pirmiausia Sąjungos ir jos valstybių narių, veiklos derinimo vykdant bendrą programavimą;
(18)
globalizuotame pasaulyje Sąjungos įvairių sričių vidaus politika, pavyzdžiui, aplinkos, klimato kaitos, atsinaujinančiųjų išteklių energijos propagavimo, užimtumo (įskaitant deramą darbą visiems), lyčių lygybės, energetikos, vandens, transporto, sveikatos apsaugos, švietimo, teisingumo ir saugumo, kultūros, mokslinių tyrimų ir inovacijų, informacinės visuomenės, migracijos, žemės ūkio ir žuvininkystės politika, vis dažniau įtraukiama į Sąjungos išorės veiksmus;
(19)
Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijoje, apimant ekonomikos augimo modelius, kuriais didinama socialinė, ekonominė bei teritorinė sanglauda ir sudaromos sąlygos neturtingiesiems padidinti savo įnašą į nacionalinę gerovę bei ja pasinaudoti, pabrėžiamas Sąjungos įsipareigojimas savo vidaus ir išorės politikoje skatinti pažangų, integracinį ir tvarų augimą, susiejant ekonomikos, socialinę ir aplinkos sritis;
(20)
kova su klimato kaita ir aplinkos apsauga yra vieni iš didžiausių uždavinių, su kuriais susiduria Sąjunga ir besivystančios šalys; šiems uždaviniams spręsti reikia skubiai imtis nacionalinio ir tarptautinio lygio veiksmų. Todėl šiuo reglamentu turėtų būti prisidedama siekiant tikslo, kad bent 20 % Sąjungos biudžeto būtų skiriama perėjimui prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir klimato kaitai atsparios visuomenės, o įgyvendinant visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programą, numatytą šiame reglamente, bent 25 % jos lėšų būtų skiriama kovai su klimato kaita ir aplinkos apsaugai. Kai įmanoma, veiksmai tose srityse turėtų vienas kitą papildyti, kad būtų sustiprintas jų poveikis;
(21)
šiuo reglamentu turėtų būti sudaryta galimybė Sąjungai prisidėti prie bendro Sąjungos įsipareigojimo teikti nuolatinę paramą žmogaus socialinei raidai, siekiant pagerinti žmonių gyvenimą, įgyvendinimo. Siekiant to tikslo reikėtų, kad šiai vystymosi sričiai būtų skiriama bent 25 % visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programos lėšų;
(22)
Bent 20 % pagal šį reglamentą numatytos paramos turėtų būti paskirstyta pagrindinėms socialinėms paslaugoms, daug dėmesio skiriant sveikatos apsaugai ir švietimui, taip pat ir viduriniam išsilavinimui, pripažįstant, kad tam tikras lankstumas turi būti įprastas, pavyzdžiui, su išimtine parama susijusiais atvejais. Duomenys apie to reikalavimo laikymąsi turėtų būti įtraukiami į Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 236/2014 (6) nurodytą metinę ataskaitą;
(23)
JT Stambulo veiksmų programoje mažiausiai išsivysčiusioms šalims 2011-2020 m. dešimtmečiui mažiausiai išsivysčiusios šalys įsipareigojo į jų nacionalines vystymosi strategijas įtraukti prekybos ir prekybos gebėjimų stiprinimo politiką. Be to, Pasaulio prekybos organizacijos 8-oje ministrų konferencijoje, vykusioje 2011 m. gruodžio 15-17 d. Ženevoje, ministrai susitarė ir po 2011 m. išlaikyti tokius pagalbos prekybai lygius, kurie bent atspindėtų 2006-2008 m. laikotarpio vidurkį. Dedant tas pastangas turi būti teikiama didesnė ir tikslingesnė pagalba prekybai ir sudaromos palankesnės prekybos sąlygos;
(24)
nors pagal temines programas visų pirma turėtų būti remiamos besivystančios šalys, kai kurios paramą gaunančios šalys, taip pat užjūrio šalys ir teritorijos (UŠT), kurių požymiai neatitinka Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) Paramos vystymuisi komiteto (DAC) nustatytų oficialios paramos vystymuisi (OPV) gavėjams taikomų reikalavimų, bet kurioms taikomas 1 straipsnio 1 dalies b punktas, šiame reglamente nustatytomis sąlygomis taip pat turėtų atitikti paramos pagal temines programas gavimo reikalavimus;
(25)
bendradarbiavimo sričių detalės ir finansinių asignavimų pagal geografines teritorijas ir bendradarbiavimo sritis koregavimai nėra esminiai šio reglamento aspektai. Todėl pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl tų šio reglamento priedų, kuriuose nustatytos bendradarbiavimo pagal geografines ir temines programas detalės ir orientaciniai finansiniai asignavimai pagal geografines teritorijas ir bendradarbiavimo sritis, elementų atnaujinimo. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(26)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai dėl strategijos dokumentų ir orientacinių daugiamečių programų, nurodytų šiame reglamente. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (7);
(27)
atsižvelgiant į tokių įgyvendinimo aktų pobūdį, ypač jų politikos krypties pobūdį ar jų poveikį biudžetui, jiems priimti paprastai turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, išskyrus nedidelio finansinio masto priemones;
(28)
Komisija turėtų priimti iš karto taikomus įgyvendinimo aktus, kai deramai pagrįstais atvejais dėl neišvengiamų skubos priežasčių Sąjungai reikia greitai reaguoti;
(29)
Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo bendros taisyklės ir procedūros yra nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 236/2014;
(30)
Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas nustatyti Tarybos sprendime 2010/427/ES (8);
(31)
kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, bet dėl jų masto tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi ES sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(32)
šiuo reglamentu jo taikymo laikotarpiui nustatomas finansinis paketas, kuris yra svarbiausia orientacinė suma, kaip apibrėžta 2013 m. gruodžio 2 d. tarpinstitucinio Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (9) 17 punkte, kuriuo metinės biudžeto procedūros metu vadovaujasi Europos Parlamentas ir Taryba;
(33)
reikėtų šio reglamento taikymo trukmę suderinti su to Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (10) taikymo trukme. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šiuo reglamentu nustatoma priemonė (toliau - vystomojo bendradarbiavimo priemonė arba VBP), pagal kurią Sąjunga gali finansuoti:
a)
geografines programas, kuriomis siekiama remti vystomąjį bendradarbiavimą su besivystančiomis šalimis, kurios yra įtrauktos į EBPO/DAC OPV nustatytą gavėjų sąrašą, išskyrus:
i)
šalis, 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašiusias Partnerystės susitarimą tarp Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių (11), išskyrus Pietų Afriką;
ii)
šalis, atitinkančias finansavimo iš Europos plėtros fondo reikalavimus;
iii)
šalis, atitinkančias Sąjungos finansavimo pagal Europos kaimynystės priemonę, nustatytą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 232/2014 (12) (toliau - Europos kaimynystės priemonė), reikalavimus;
iv)
paramos gavėjus, atitinkančius Sąjungos finansavimo pagal Pasirengimo narystei pagalbos priemonę, nustatytą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 231/2014 (13) (toliau - Pasirengimo narystei pagalbos priemonė), reikalavimus;
b)
temines programas, kuriomis siekiama spręsti su vystymusi susijusius klausimus visuotinių viešųjų gėrybių bei uždavinių srityje ir remti pilietinės visuomenės organizacijas bei vietos valdžios institucijas šalyse partnerėse šios dalies a punktą, Sąjungos finansavimo pagal šios dalies a punkto i-iii papunkčiuose nurodytas priemones reikalavimus atitinkančiose šalyse ir šalyse bei teritorijose, patenkančiose į Tarybos sprendimo 2013/755/ES (14) taikymo sritį;
c)
visos Afrikos programą, kuria remiama Afrikos ir Sąjungos strateginė partnerystė, ir jos vėlesnius pakeitimus bei papildymus, siekiant įtraukti tarpregioninio, žemyninio ar pasaulinio pobūdžio veiklą, vykdomą Afrikoje ir su Afrika.
2. Šiame reglamente regionas apibrėžiamas kaip geografinis vienetas, kuriame yra daugiau nei viena besivystanti šalis.
3. 1 dalyje nurodytos šalys ir teritorijos šiame reglamente atitinkamai vadinamos „šalimis partnerėmis“ arba „regionais partneriais“ pagal jų atitinkamą geografinę, teminę arba visos Afrikos programą.
2 straipsnis
Tikslai ir atitikimo finansavimo reikalavimams kriterijai
1. Atsižvelgiant į Sąjungos išorės veiksmų principus ir tikslus, Europos konsensusą ir jo sutartus pakeitimus:
a)
svarbiausias bendradarbiavimo pagal šį reglamentą tikslas yra mažinti skurdą ir ilgainiui jį visiškai jį panaikinti;
b)
laikantis a punkte nurodyto pagrindinio tikslo, bendradarbiavimu pagal šį reglamentą taip pat bus prisidedama prie:
i)
darnaus ekonominio, socialinio bei aplinkosauginio vystymosi skatinimo ir
ii)
demokratijos, teisinės valstybės, gero valdymo, žmogaus teisių ir atitinkamų tarptautinės teisės principų stiprinimo ir rėmimo.
Pirmoje pastraipoje nurodytų tikslų įgyvendinimas vertinamas taikant atitinkamus rodiklius, įskaitant žmogaus socialinės raidos rodiklius, visų pirma 1-ąjį TVT - a punkto atveju ir 1-8 TVT - b punkto atveju, o laikotarpiu po 2015 m. - kitus Sąjungos ir valstybių narių tarptautiniu lygmeniu sutartus rodiklius.
2. Bendradarbiaujant pagal šį reglamentą prisidedama prie tarptautinių įsipareigojimų ir tikslų vystymosi srityje įgyvendinimo, kuriems Sąjunga pritarė, visų pirma TVT ir naujų laikotarpio po 2015 m. vystymosi tikslų įgyvendinimo.
3. Veiksmai pagal geografines programas rengiami taip, kad atitiktų EBPO/DAC nustatytus OPV kriterijus.
Veiksmai pagal temines programas ir visos Afrikos programą rengiami taip, kad atitiktų EBPO/DAC nustatytus OPV kriterijus, išskyrus atvejus, kai:
a)
veiksmas taikomas paramą gaunančiai šaliai ar teritorijai, kuri neatitinka EBPO/DAC nustatytų OPV gavėjai taikomų reikalavimų; arba
b)
veiksmu įgyvendinama pasaulinė iniciatyva, Sąjungos politikos prioritetas ar tarptautinė Sąjungos pareiga ar įsipareigojimas, kaip nurodyta 6 straipsnio 2 dalies b ir e punktuose, ir veiksmas neturi OPV kriterijams atitikti būtinų požymių.
4. Nedarant poveikio 3 dalies a punktui, bent 95 % išlaidų, numatytų pagal temines programas, ir bent 90 % išlaidų, numatytų pagal visos Afrikos programą, atitinka EBPO/DAC nustatytus OPV kriterijus.
5. Veiksmai, kuriems taikomas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/96 (15) ir kurie atitinka finansavimo pagal tą reglamentą reikalavimus, pagal šį reglamentą iš esmės nefinansuojami, išskyrus atvejus, kai reikia užtikrinti bendradarbiavimo tęstinumą pereinant nuo krizės prie stabilių vystymosi sąlygų. Tokiais atvejais ypač daug dėmesio skiriama veiksmingo humanitarinės pagalbos, atkūrimo ir paramos vystymuisi susiejimo užtikrinimui.
3 straipsnis
Bendrieji principai
1. Palaikydama dialogą ir bendradarbiaudama su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, Sąjunga siekia skatinti, plėtoti ir stiprinti demokratijos, teisinės valstybės bei pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms principus, kuriais ji yra pagrįsta.
2. Įgyvendinant šį reglamentą, laikomasi diferencijuoto požiūrio į šalis partneres siekiant užtikrinti, kad su jomis būtų vykdomas konkrečiai joms pritaikytas bendradarbiavimas, atsižvelgiant į jų:
a)
jų poreikius, remiantis kriterijais, pavyzdžiui, gyventojų skaičiumi, pajamomis vienam gyventojui, skurdo mastu, pajamų pasiskirstymu ir žmogaus socialinės raidos lygiu;
b)
jų gebėjimą kaupti ir naudoti finansinius išteklius bei įsisavinti lėšas,
c)
jų įsipareigojimus ir veiklos rezultatus, remiantis kriterijais ir rodikliais, pavyzdžiui, politine, ekonomine ir socialine pažanga, lyčių lygybe, pažanga gero valdymo, žmogaus teisių ir veiksmingo paramos panaudojimo srityse, visų pirma tuo, kaip šalis naudoja vystymuisi skirtus ribotus išteklius, pradedant jos pačios ištekliais; ir
d)
galimą Sąjungos paramos vystymuisi poveikį.
Išteklių paskirstymo procese pirmenybė teikiama toms šalims, kurioms labiausiai reikia pagalbos, visų pirma mažiausiai išsivysčiusioms šalims, mažas pajamas gaunančioms šalims, taip pat krizės apimtoms šalims, šalims po krizės, nestabilioms ir pažeidžiamoms šalims.
Siekiant padėti atlikti analizę ir nustatyti šalis, kurioms labiausiai reikia pagalbos, atsižvelgiama į tokius kriterijus kaip žmogaus socialinės raidos indeksas, ekonominio pažeidžiamumo indeksas ir kitus atitinkamus indeksus, įskaitant skurdo ir nelygybės šalyje vertinimo indeksus.
3. Visų programų įgyvendinimo laikotarpiu įtraukiami Europos konsensuse nustatyti kompleksiniai klausimai. Be to, prireikus įtraukiami konfliktų prevencijos, deramo darbo ir kovos su klimato kaita aspektai.
Susitariama, kad pirmoje pastraipoje paminėti kompleksiniai klausimai apima toliau išvardytus aspektus, kuriems, kai susiklosto aplinkybės, skiriama ypač daug dėmesio: nediskriminavimą, mažumoms priklausančių asmenų teises, neįgaliųjų teises, gyvybei pavojingomis ligomis sergančių asmenų ir kitų pažeidžiamų grupių teises, pagrindines darbo teises ir socialinę įtrauktį, moterų įgalinimą, teisinę valstybę, parlamentų ir pilietinės visuomenės gebėjimų stiprinimą, dialogo, dalyvavimo ir susitaikymo propagavimą, institucijų stiprinimą, be kita ko, vietos ir regionų lygiu.
4. Įgyvendinant šį reglamentą užtikrinamas politikos suderinamumas vystymosi labui ir suderinamumas su kitomis Sąjungos išorės veiksmų sritimis ir kitų susijusių sričių Sąjungos politika pagal SESV 208 straipsnį.
Šiuo požiūriu pagal šį reglamentą finansuojamos priemonės, įskaitant Europos investicijų banko (EIB) valdomas priemones, grindžiamos vystomojo bendradarbiavimo politika, nustatyta tokiuose dokumentuose kaip Sąjungos ir atitinkamų šalių partnerių bei regionų partnerių susitarimai, deklaracijos ir veiksmų planai, taip pat atitinkamais Sąjungos sprendimais, konkrečiais interesais, politikos prioritetais ir strategijomis.
5. Sąjunga ir valstybės narės siekia reguliariai ir dažnai keistis informacija, be kita ko, su kitais paramos teikėjais, ir skatina geresnį paramos teikėjų veiklos koordinavimą ir papildomumą, siekiant vykdyti bendrą daugiametį programavimą, grindžiamą šalių partnerių skurdo mažinimo ar lygiavertėmis vystymosi strategijomis. Jos gali imtis bendrų veiksmų, be kita ko, vykdyti tų strategijų bendras analizes ir su jomis susijusius bendrus atsakomuosius veiksmus, kad nustatytų prioritetinius intervencinių veiksmų sektorius ir darbo pasidalijimą šalyje, vykdydamos bendras paramos teikėjų masto misijas ir taikydamos bendro finansavimo ir įgaliojamojo bendradarbiavimo tvarką.
6. Sąjunga skatina daugiašalį požiūrį į pasaulines problemas ir tuo tikslu bendradarbiauja su valstybėmis narėmis. Atitinkamais atvejais ji skatina bendradarbiavimą su tarptautinėmis organizacijomis ir įstaigomis bei kitais dvišaliais paramos teikėjais.
7. Sąjungos bei jos valstybių narių ir šalių partnerių santykiai grindžiami bendromis žmogaus teisių, demokratijos bei teisinės valstybės vertybėmis, taip pat atsakomybės ir abipusės atskaitomybės principais; šios vertybės ir principai propaguojami plėtojant šiuos santykius.
Be to, palaikant santykius su šalimis partnerėmis atsižvelgiama į jų įsipareigojimą ir rezultatus įgyvendinant tarptautinius susitarimus bei plėtojant sutartinius santykius su Sąjunga.
8. Sąjunga skatina veiksmingą bendradarbiavimą su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, atsižvelgdama į geriausios tarptautinės praktikos pavyzdžius. Kai įmanoma, ji derina savo paramą su jų nacionalinėmis ar regioninėmis vystymosi strategijomis, reformų politika bei procedūromis ir remia demokratinę atsakomybę, taip pat vietos ir tarpusavio atskaitomybę. Šiuo tikslu ji skatina:
a)
skaidrų vystymosi procesą, kuriam vadovauja ir už kurį atsako šalis partnerė ar regionas partneris, įskaitant vietinės kompetencijos skatinimą;
b)
teisėmis grindžiamą požiūrį, apimantį visas žmogaus teises, įskaitant pilietines ir politines ar ekonomines, socialines ir kultūrines teises, siekiant žmogaus teisių principus įtraukti į šio reglamento įgyvendinimą, padėti šalims partnerėms įgyvendinti savo tarptautinius įsipareigojimus žmogaus teisių srityje ir remti teisių subjektus, daug dėmesio skiriant neturtingoms ir pažeidžiamoms grupėms, jiems reikalaujant savo teisių;
c)
šalių partnerių gyventojų įgalinimą, įtraukius ir dalyvavimu grindžiamus požiūrius į vystymąsi bei platų visų visuomenės sluoksnių dalyvavimą vystymosi procese ir nacionaliniame bei regioniniame dialoge, įskaitant politinį dialogą. Daugiausia dėmesio skiriama atitinkamiems parlamentų, vietos valdžios institucijų ir pilietinės visuomenės vaidmenims, inter alia, susijusiems su dalyvavimu, priežiūra ir atskaitomybe;
d)
veiksmingus bendradarbiavimo būdus ir priemones, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 236/2014 4 straipsnyje, laikantis EBPO/DAC geriausios praktikos, be kita ko, naudojant novatoriškas priemones, pavyzdžiui, dotacijų, paskolų ir kitų rizikos pasidalijimo mechanizmų derinius pasirinktuose sektoriuose bei šalyse ir privačiojo sektoriaus dalyvavimą, deramai atsižvelgiant į skolos tvarumo klausimus, tokių mechanizmų skaičių, reikalavimą atlikti sistemingą poveikio vertinimą laikantis šio reglamento tikslų, visų pirma tikslo mažinti skurdą.
Visos programos, intervencinės priemonės ir bendradarbiavimo būdai bei priemonės pritaikomi atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos šalies partnerės ar regiono partnerio aplinkybes, daugiausia dėmesio skiriant programomis grindžiamiems požiūriams, numatomų paramos lėšų teikimui, privačių išteklių sutelkimui, įskaitant vietos privačiojo sektoriaus išteklius, visuotinėms ir nediskriminacinėms galimybėms naudotis pagrindinėmis paslaugomis ir šalių sistemų plėtojimui ir naudojimui;
e)
nacionalinių pajamų sutelkimą stiprinant šalių partnerių fiskalinę politiką, kad būtų mažinamas skurdas ir priklausomybė nuo paramos;
f)
didesnį politikos ir programavimo poveikį koordinuojant ir derinant paramos teikėjų veiklą ir užtikrinant jos nuoseklumą, siekiant kurti sinergijas ir vengti sutapimų bei dubliavimosi, gerinti papildomumą ir remti paramos teikėjų masto iniciatyvas;
g)
koordinavimą šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose taikant sutartas gaires ir geriausios praktikos principus koordinavimo ir pagalbos veiksmingumo srityse;
h)
rezultatais grindžiamus požiūrius į vystymąsi, be kita ko, naudojant skaidrias šalių lygio rezultatų sistemas, kurios, kai tinkama, grindžiamos tokiais tarptautiniu lygiu sutartais tikslais ir rodikliais, kaip TVT, siekiant įvertinti rezultatus, įskaitant suteikus paramą vystymuisi atliktą darbą, rezultatus ir poveikį, ir apie juos informuoti.
9. Sąjunga atitinkamai remia dvišalio, regioninio ir daugiašalio bendradarbiavimo ir dialogo, partnerystės susitarimų vystymosi aspekto ir trišalio bendradarbiavimo įgyvendinimą. Sąjunga taip pat skatina Pietų šalių savitarpio bendradarbiavimą.
10. Komisija informuoja Europos Parlamentą ir reguliariai keičiasi su juo nuomonėmis.
11. Komisija reguliariai keičiasi informacija su pilietine visuomene ir vietos valdžios institucijomis.
12. Vykdydama vystomojo bendradarbiavimo veiklą, Sąjunga prireikus remiasi ir dalijasi išmoktomis pamokomis ir patirtimi, kurias valstybės narės įgijo vykdydamos reformas ir pereinamuoju laikotarpiu.
13. Sąjungos parama pagal šį reglamentą nenaudojama ginklų arba šaudmenų pirkimui ar karinės arba gynybinės paskirties operacijoms finansuoti.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PROGRAMOS
4 straipsnis
Sąjungos paramos teikimas
Sąjungos parama teikiama pagal Reglamentą (ES) Nr. 236/2014 įgyvendinant:
a)
geografines programas;
b)
temines programas, kurias sudaro:
i)
visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programa ir
ii)
pilietinės visuomenės organizacijų bei vietos valdžios institucijų programa, ir
c)
visos Afrikos programą.
5 straipsnis
Geografinės programos
1. Sąjungos bendradarbiavimo veikla pagal šį straipsnį bus įgyvendinama vykdant nacionalinio, regioninio, tarpregioninio ir žemyninio pobūdžio veiklą.
2. Geografinė programa apima bendradarbiavimą atitinkamose veiklos srityse:
a)
regionų lygiu su 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytomis šalimis partnerėmis, visų pirma siekiant sušvelninti paramos nutraukimą šalyse partnerėse, kurios pasižymi didele ir intensyvėjančia nelygybe; arba
b)
dvišaliu lygiu:
i)
su šalimis partnerėmis, kurios nėra didesnes nei vidutines pajamas gaunančios šalys pagal EBPO/DAC besivystančių šalių sąrašą arba kurių bendras vidaus produktas neviršija 1 % pasaulinio bendro vidaus produkto;
ii)
išimtiniais atvejais, be kita ko, siekiant laipsniškai panaikinti paramos vystymuisi dotacijas, dvišalis bendradarbiavimas taip pat gali būti vykdomas su tam tikru skaičiumi šalių partnerių, kai tai tinkamai pagrindžiama remiantis 3 straipsnio 2 dalimi. Parama laipsniškai nutraukiama glaudžiai bendradarbiaujant su kitais paramos teikėjais. Nutraukiant tos rūšies bendradarbiavimą, kai tinkama, pradedamas politinis dialogas su atitinkamomis šalimis daug dėmesio skiriant neturtingiausių ir pažeidžiamiausių grupių poreikiams.
3. Siekiant įgyvendinti 2 straipsnyje numatytus tikslus, geografinės programos rengiamos pagal Europos konsensuse ir taip pat atitinkamuose jo sutartuose pakeitimuose nurodytas bendradarbiavimo sritis ir pagal toliau išvardytas bendradarbiavimo sritis:.
a)
žmogaus teisės, demokratija ir geras valdymas:
i)
žmogaus teisės, demokratija ir teisinė valstybė;
ii)
lyčių lygybė, moterų įgalinimas ir lygios moterų galimybės;
iii)
viešojo sektoriaus valdymas centriniu ir vietos lygiu;
iv)
mokesčių politika ir administravimas;
v)
kova su korupcija;
vi)
pilietinė visuomenė ir vietos valdžios institucijos;
vii)
vaiko teisių propagavimas ir apsauga;
b)
integracinis ir darnus augimas, orientuotas į žmogaus socialinę raidą:
i)
sveikatos apsauga, švietimas, socialinė apsauga, užimtumas ir kultūra;
ii)
verslo aplinka, regioninė integracija ir pasaulio rinkos;
iii)
tvarus žemės ūkis; aprūpinimo maistu ir mitybos saugumas;
iv)
tvari energetika;
v)
gamtos išteklių, įskaitant žemę, miškus ir vandenį, valdymas;
vi)
klimato kaita ir aplinka;
c)
kitos svarbios vystymosi politikos sritys:
i)
migracija ir prieglobstis;
ii)
humanitarinės pagalbos ir vystomojo bendradarbiavimo susiejimas;
iii)
atsparumas ir nelaimių rizikos mažinimas;
iv)
vystymasis ir saugumas, įskaitant konfliktų prevenciją.
4. Išsamesnė informacija apie 3 dalyje nurodytas bendradarbiavimo sritis pateikta I priede.
5. Pagal kiekvieną dvišalę programą teikiama Sąjungos parama iš esmės sutelkiama ne daugiau kaip trijuose sektoriuose, dėl kurių, jeigu įmanoma, turi būti susitarta su atitinkama šalimi partnere.
6 straipsnis
Teminės programos
1. Pagal temines programas vykdomi veiksmai suteikia pridėtinės vertės pagal geografines programas finansuojamiems veiksmams, juos papildo ir yra su jais suderinti.
2. Programuojant teminius veiksmus taikoma bent viena iš šių sąlygų:
a)
Sąjungos politikos tikslai pagal šį reglamentą negali būti tinkamai arba veiksmingai įgyvendinti pagal geografines programas, atitinkamais atvejais įskaitant situacijas, kai nėra geografinės programos arba kai tokia programa yra sustabdyta, arba kai nėra susitarimo dėl atitinkamo veiksmo su atitinkama šalimi partnere;
b)
veiksmai yra skirti pasaulinėms iniciatyvoms, kuriomis remiami tarptautiniu mastu sutarti vystymosi tikslai, arba visuotinėms viešosioms gėrybėms ir uždaviniams;
c)
veiksmai yra daugiaregioninio, daugiašalio ir (arba) kompleksinio pobūdžio;
d)
veiksmais įgyvendinama inovacinė politika arba iniciatyvos, kuriomis remiantis būtų galima pagrįsti veiksmus ateityje;
e)
veiksmai atspindi Sąjungos politikos prioritetą, tarptautinę prievolę arba įsipareigojimą, susijusį su vystomuoju bendradarbiavimu.
3. Jeigu šiame reglamente konkrečiai nenumatyta kitaip, teminiais veiksmais turi būti suteikta tiesioginės naudos 1 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytoms šalims ar teritorijoms ir jie vykdomi šiose šalyse ar teritorijose. Tokie veiksmai gali būti vykdomi už šių šalių ar teritorijų ribų, kai tai yra veiksmingiausias būdas pasiekti susijusios programos tikslus.
7 straipsnis
Visuotinės viešosios gėrybės ir uždaviniai
1. Sąjungos paramos pagal programą „Visuotinės viešosios gėrybės ir uždaviniai“ tikslas - remti veiksmus šiose srityse:
a)
aplinkos ir klimato kaitos;
b)
tvarios energetikos;
c)
žmogaus socialinės raidos, įskaitant deramą darbą, socialinį teisingumą ir kultūrą;
d)
aprūpinimo maistu ir mitybos saugumo bei tvaraus žemės ūkio; ir
e)
migracijos ir prieglobsčio.
2. Išsamesnė informacija apie 1 dalyje nurodytas bendradarbiavimo sritis pateikta II priedo A dalyje.
8 straipsnis
Pilietinės visuomenės organizacijos ir vietos valdžios institucijos
1. Sąjungos paramos pagal programą „Pilietinės visuomenės organizacijos ir vietos valdžios institucijos“ tikslas - stiprinti pilietinės visuomenės organizacijas ir vietos valdžios institucijas šalyse partnerėse ir, kai tai numatyta šiame reglamente, Sąjungoje ir šalyse paramos gavėjose, atitinkančiose finansavimo pagal Reglamentą (ES) Nr. 231/2014 reikalavimus.
Finansuotinus veiksmus pirmiausia vykdo pilietinės visuomenės organizacijos ir vietos valdžios institucijos. Atitinkamais atvejais, siekiant užtikrinti iniciatyvų veiksmingumą, veiksmus gali vykdyti kiti subjektai atitinkamų pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų naudai.
2. Išsamesnė informacija apie bendradarbiavimo sritis pagal šį straipsnį pateikta II priedo B dalyje.
9 straipsnis
Visos Afrikos programa
1. Sąjungos paramos pagal Visos Afrikos programą tikslas - remti Sąjungos ir Afrikos strateginę partnerystę, ir vėlesnius jos pakeitimus ir papildymus, kad būtų įtraukta tarpregioninio, žemyninio ar pasaulinio pobūdžio veikla, vykdoma Afrikoje ir su Afrika.
2. Visos Afrikos programa papildomos kitos programos pagal šį reglamentą, taip pat kitos Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonės, visų pirma Europos plėtros fondas ir Europos kaimynystės priemonė, ir ji yra su jomis suderinama.
3. Išsamesnė informacija apie bendradarbiavimo sritis pagal šį straipsnį pateikta III priede.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
PROGRAMAVIMAS IR LĖŠŲ PASKIRSTYMAS
10 straipsnis
Bendra sistema
1. Geografinių programų atveju orientacinės daugiametės programos šalims partnerėms ir regionams partneriams rengiamos remiantis strategijos dokumentu, kaip numatyta 11 straipsnyje.
Teminių programų atveju orientacinės daugiametės programos rengiamos taip, kaip numatyta 13 straipsnyje.
Visos Afrikos orientacinė daugiametė programa rengiama taip, kaip numatyta 14 straipsnyje.
2. Komisija priima įgyvendinimo priemones, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 236/2014 2 straipsnyje, remiantis šio reglamento 11, 13 ir 14 straipsniuose nurodytais programavimo dokumentais.
3. Sąjungos parama taip pat gali būti teikiama į šio reglamento 11, 13 ir 14 straipsniuose nurodytus programavimo dokumentus neįtrauktomis priemonėmis, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 236/2014 2 straipsnyje.
4. Sąjunga ir valstybės narės ankstyvajame programavimo proceso etape ir viso programavimo proceso metu tarpusavyje konsultuojasi, kad skatintų savo bendradarbiavimo veiklos suderinamumą, papildomumą ir nuoseklumą. Tokios konsultacijos gali būti Sąjungos ir valstybių narių bendro programavimo pagrindas. Sąjunga taip pat konsultuojasi su kitais paramos teikėjais ir vystymosi proceso dalyviais, įskaitant pilietinės visuomenės atstovus, vietos valdžios institucijas ir kitas vykdomąsias institucijas. Apie tai pranešama Europos Parlamentui.
5. Vykdant programavimą pagal šį reglamentą deramai atsižvelgiama į žmogaus teises ir demokratiją šalyse partnerėse.
6. Lėšos, nustatytos šiame reglamente, gali likti nepaskirstytos siekiant užtikrinti tinkamus Sąjungos atsakomuosius veiksmus nenumatytų aplinkybių atveju, visų pirma nestabilios padėties, krizių ir laikotarpio po krizės atvejais, taip pat sudaryti galimybes derinti veiksmus su šalių partnerių strategijos ciklais ir koreguoti orientacinius finansinius asignavimus, remiantis pagal 11 straipsnio 5 dalį, 13 straipsnio 2 dalį ir 14 straipsnio 3 dalį atliktų peržiūrų rezultatais. Atsižvelgiant į paskesnį lėšų paskirstymą arba perskirstymą pagal 15 straipsnyje numatytas procedūras, dėl šių lėšų naudojimo sprendžiama vėliau, vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 236/2014.
Kiekvienos programos rūšies atveju nepaskirstytų lėšų dalis neviršija 5 %, išskyrus veiksmų suderinimo tikslams skiriamas lėšas ir 12 straipsnio 1 dalyje nurodytas šalis.
7. Nedarant poveikio 2 straipsnio 3 daliai, Komisija gali įtraukti konkretų finansinį asignavimą siekiant padėti šalims partnerėms ir regionams partneriams stiprinti bendradarbiavimą su kaimyniniais Sąjungos atokiausiais regionais.
8. Paskelbus Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą vykdomo programavimo arba programų peržiūrų metu atsižvelgiama į toje ataskaitoje pateiktus rezultatus, nustatytus faktus ir išvadas.
11 straipsnis
Geografinių programų programavimo dokumentai
1. Visi programavimo dokumentai pagal šį straipsnį rengiami, įgyvendinami ir peržiūrimi laikantis politikos suderinamumo vystymosi labui principų ir pagalbos veiksmingumo principų, t.y. demokratinės atsakomybės, partnerystės, koordinavimo, derinimo, suderinimo su šalies partnerės ar regioninėmis sistemomis, skaidrumo, tarpusavio atskaitomybės ir orientavimosi į rezultatus principų, kaip nustatyta 3 straipsnio 4-8 dalyse. Jei įmanoma, programavimo laikotarpis suderinamas su šalių partnerių strategijos ciklais.
Geografinių programų programavimo dokumentai, įskaitant bendro programavimo dokumentus, grindžiami, kiek įmanoma, Sąjungos, valstybių narių ir susijusios šalies partnerės ar susijusio regiono partnerio, įskaitant nacionalinius ir regionų parlamentus, dialogu, o juos rengiant įtraukiama pilietinė visuomenė, vietos valdžios institucijos ir kiti subjektai, kad būtų užtikrinta didesnė atsakomybė už šį procesą ir skatinama remti nacionalines vystymosi strategijas, visų pirma skurdo mažinimui skirtas strategijas.
2. Sąjunga rengia strategijos dokumentus atitinkamai šaliai partnerei ar regionui partneriui, tam, kad būtų sudaryta nuosekli Sąjungos ir tos šalies partnerės ar regiono partnerio vystomojo bendradarbiavimo struktūra, atitinkanti bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, tikslus, principus ir šiame reglamente išdėstytas politikos nuostatas.
3. Strategijos dokumento nereikia rengti:
a)
šalims, kurios yra parengusios nacionalinę vystymosi strategiją - nacionalinį vystymosi planą arba panašų vystymosi dokumentą, kurį Komisija, priimdama atitinkamą orientacinę daugiametę programą, pripažino tokios programos pagrindu;
b)
šalims ar regionams, kurių atžvilgiu parengtas bendras pagrindų dokumentas, kuriame nustatyta išsami Sąjungos strategija, įskaitant konkretų skyrių dėl vystymosi politikos;
c)
šalims ar regionams, kurių atžvilgiu Sąjunga ir valstybės narės susitarė dėl bendro daugiamečio programavimo dokumento;
d)
regionams, taikantiems strategiją, dėl kurios bendrai susitarta su Sąjunga;
e)
šalims, kurių atveju Sąjunga ketina suderinti savo strategiją su nauju nacionaliniu ciklu, prasidėsiančiu iki 2017 m. sausio 1 d.; tokiais atvejais pereinamojo laikotarpio (nuo 2014 m. sausio 1 d. iki naujo nacionalinio ciklo pradžios) orientacinėje daugiametėje programoje išdėstomi tai šaliai skirti Sąjungos atsakomieji veiksmai;
f)
šalims ar regionams, pagal šį reglamentą gaunantiems Sąjungos lėšų asignavimą, 2014-2020 m. laikotarpiu neviršijantį 50 000 000 EUR.
Pirmos pastraipos b ir f punktuose nurodytais atvejais į tos šalies ar regiono orientacinę daugiametę programą įtraukiama susijusiai šaliai ar regionui skirta Sąjungos vystymosi strategija.
4. Strategijos dokumentai peržiūrimi jų įgyvendinimo laikotarpio viduryje arba prireikus ad hoc pagrindu, atitinkamais atvejais vadovaujantis su atitinkama šalimi partnere ar regionu partneriu sudarytuose partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimuose nustatytais principais ir procedūromis.
5. Orientacinės daugiametės programos geografinėms programoms rengiamos kiekvienai orientacinį Sąjungos lėšų finansinį asignavimą pagal šį reglamentą gaunančiai šaliai ar regionui. Išskyrus 3 dalies pirmos pastraipos e ir f punktuose nurodytas šalis ar regionus, tie dokumentai rengiami remiantis 3 dalyje nurodytais strategijos dokumentais ar lygiaverčiais dokumentais.
Šiame reglamente, jeigu tai atitinka šioje dalyje įtvirtintus principus ir sąlygas, įskaitant orientacinį lėšų asignavimą, ir 15 straipsnyje numatytas procedūras, šio straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos c punkte numatytas bendras daugiametis programavimo dokumentas gali būti laikomas orientacine daugiamete programa.
Orientacinėse daugiametėse programose geografinėms programoms nustatomos atrinktos prioritetinės sritys, kurioms turi būti skiriamas Sąjungos finansavimas, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, aiškūs, konkretūs ir skaidrūs veiklos rezultatų rodikliai, orientaciniai finansiniai asignavimai, tiek bendrai, tiek pagal prioritetinę sritį, ir, kai taikoma, paramos teikimo sąlygos.
Komisija patvirtina orientacinius daugiamečius finansinius asignavimus kiekvienai geografinei programai pagal bendruosius šio reglamento principus, remdamasi 3 straipsnio 2 dalyje nustatytais kriterijais ir atsižvelgdama į įvairių programų ypatumus ir kartu į konkrečius sunkumus, su kuriais susiduria šalys arba regionai, kurie išgyvena krizę, yra pažeidžiami, nestabilūs, kuriuose vyksta konfliktai arba yra tikimybė, kad kils nelaimė.
Atitinkamais atvejais finansiniai asignavimai gali būti pateikti nurodant skirtinų lėšų intervalą ir (arba) kai kurios lėšos gali likti nepaskirstytos. Negali būti numatyta jokių orientacinių finansinių asignavimų, skiriamų pasibaigus 2014-2020 m. laikotarpiui, išskyrus atvejus, kai konkrečiai numatoma skirti lėšų pasibaigus tam laikotarpiui.
Orientacinės daugiametės programos geografinėms programoms prireikus gali būti peržiūrėtos, be kita ko, siekiant užtikrinti veiksmingą įgyvendinimą, atsižvelgiant į strategijos dokumento, kuriuo jos yra grindžiamos, laikotarpio vidurio arba ad hoc peržiūrų rezultatus.
Orientaciniai finansiniai asignavimai, prioritetai, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, veiklos rezultatų rodikliai ir, kai taikoma, paramos teikimo sąlygos taip pat gali būti tikslinami atsižvelgiant į peržiūrų rezultatus, visų pirma pasibaigus krizei arba po krizės susidariusios padėties atveju.
Tokios peržiūros turėtų apimti poreikius, įsipareigojimą ir pažangą, susijusius su sutartais vystymosi tikslais, įskaitant su žmogaus teisėmis, demokratija, teisine valstybe ir geru valdymu susijusius tikslus.
6. Komisija praneša apie bendrą programavimą su valstybėmis narėmis Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytoje laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitoje, o tais atvejais, kai bendras programavimas nebuvo visapusiškai įgyvendintas, įtraukia į ją rekomendacijas.
12 straipsnis
Programavimas, skirtas krizės apimtoms šalims ir regionams, šalims ir regionams po krizės arba nestabilioms šalims ir regionams
1. Rengiant programavimo dokumentus, skirtus krizės apimtiems šalims ir regionams, šalims ir regionams po krizės ar nestabilioms šalims ir regionams arba šalims ir regionams, kuriuose gali įvykti gaivalinių nelaimių, tinkamai atsižvelgiama į atitinkamų šalių ar regionų pažeidžiamumą, specialius poreikius ir aplinkybes.
Deramą dėmesį reikėtų skirti konfliktų prevencijai, valstybės kūrimui ir taikos stiprinimui, susitaikymui po konflikto ir atstatymo priemonėms, taip pat moterų vaidmeniui ir vaikų teisėms šiuose procesuose.
Jeigu šalyse partnerėse ar regionuose partneriuose tiesiogiai vyksta krizė, yra susidariusi laikotarpio po krizės ar nestabili padėtis arba jie yra jų paveikti, ypač daug dėmesio skiriama visų atitinkamų subjektų pagalbos, atkūrimo ir vystymosi srities veiksmų koordinavimo stiprinimui siekiant padėti pereiti iš ekstremaliosios situacijos į vystymosi etapą.
Programavimo dokumentuose, skirtuose šalims ir regionams, kurie yra nestabilioje padėtyje arba kuriuose gali įvykti gaivalinės nelaimės, numatoma parengtis nelaimėms bei nelaimių prevencija ir tokių nelaimių padarinių valdymas, sprendžiami uždaviniai, susiję su pažeidžiamumu dėl sukrėtimų, ir stiprinamas atsparumas.
2. Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, pavyzdžiui, krizių atveju arba kilus tiesioginėms grėsmėms demokratijai, teisinei valstybei, žmogaus teisėms ar pagrindinėms laisvėms, Komisija gali patvirtinti nedelsiant taikomus įgyvendinimo aktus pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 4 dalyje nurodytą procedūrą tam, kad pakeistų šio reglamento 11 straipsnyje nurodytus strategijos dokumentus ir orientacines daugiametes programas.
Tokios peržiūros gali pasiūlyti konkrečią pritaikytą strategiją, kurią būtų užtikrintas perėjimas prie ilgalaikio bendradarbiavimo ir vystymosi, skatinamas geresnis humanitarinių ir vystymosi politikos priemonių derinimas ir perėjimas nuo vienų prie kitų.
13 straipsnis
Teminių programų programavimo dokumentai
1. Teminių programų orientacinėse daugiametėse programose nustatoma atitinkamai temai skirta Sąjungos strategija ir, atsižvelgiant į Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programą, kiekvienoje bendradarbiavimo srityje nustatomos atrinktos prioritetinės sritys, kurioms turi būti skiriamas Sąjungos finansavimas, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, aiškūs, konkretūs ir skaidrūs veiklos rezultatų rodikliai, apibūdinama tarptautinė padėtis ir pagrindinių partnerių veikla ir, kai taikoma, nustatomos paramos teikimo sąlygos.
Kai taikytina, nustatomi ištekliai ir intervencijos prioritetai dalyvavimui pasaulinėse iniciatyvose.
Orientacinėmis daugiametėmis programomis teminėms programoms papildomos geografinės programos ir jos atitinka 11 straipsnio 2 dalyje nurodytus strategijos dokumentus.
2. Orientacinėse daugiametėse programose teminėms programoms nustatomi orientaciniai finansiniai asignavimai bendrai, pagal bendradarbiavimo sritį ir pagal prioritetinę sritį. Atitinkamais atvejais orientaciniai finansiniai asignavimai gali būti pateikti nurodant skirtinų lėšų intervalą ir (arba) kai kurios lėšos gali likti nepaskirstytos.
Orientacinės daugiametės programos teminėms programoms peržiūrimos, kai tai yra būtina siekiant užtikrinti veiksmingą įgyvendinimą, atsižvelgiant į laikotarpio vidurio arba ad hoc peržiūrų rezultatus.
Atsižvelgiant į peržiūrų rezultatus, taip pat gali būti tikslinami orientaciniai finansiniai asignavimai, prioritetai, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, veiklos rezultatų rodikliai ir, kai taikoma, paramos teikimo sąlygos.
14 straipsnis
Visos Afrikos programos programavimo dokumentai
1. Visos Afrikos programos programavimo dokumentai rengiami, įgyvendinami ir peržiūrimi laikantis pagalbos veiksmingumo principų, kaip nustatyta 3 straipsnio 4-8 dalyse.
Visos Afrikos programos dokumentų programavimas grindžiamas dialogu, kuriame dalyvauja visi atitinkami suinteresuotieji subjektai, įskaitant Panafrikos Parlamentą.
2. Visos Afrikos programai skirtoje orientacinėje daugiametėje programoje nustatomos atrinktos prioritetinės sritys, kurioms turi būti skiriamas finansavimas, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, aiškūs, konkretūs ir skaidrūs veiklos rezultatų rodikliai ir, kai taikoma, paramos teikimo sąlygos.
Visos Afrikos programos orientacinė daugiametė programa turi būti suderinta su geografinėmis ir teminėmis programomis.
3. Visos Afrikos programos orientacinėje daugiametėje programoje nustatomi orientaciniai finansiniai asignavimai bendrai, pagal veiklos sritį ir pagal prioritetinę sritį. Atitinkamais atvejais orientaciniai finansiniai asignavimai gali būti pateikti nurodant skirtinų lėšų intervalą.
Visos Afrikos programos orientacinės daugiametės programos prireikus gali būti peržiūrimos siekiant reaguoti į nenumatytus atvejus ar įgyvendinimo problemas ir atsižvelgti į strateginės partnerystės peržiūrą.
15 straipsnis
Strategijos dokumentų tvirtinimas ir orientacinių daugiamečių programų priėmimas
1. Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina strategijos dokumentus, nurodytus 11 straipsnyje, ir priima orientacines daugiametes programas, nurodytas 11, 13 ir 14 straipsniuose. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. Ta procedūra taip pat taikoma peržiūroms, dėl kurių gerokai keičiama strategija arba jos programavimas.
2. Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, pavyzdžiui, krizių atveju arba kilus tiesioginėms grėsmėms demokratijai, teisinei valstybei, žmogaus teisėms ar pagrindinėms laisvėms, Komisija gali peržiūrėti strategijos dokumentus, nurodytus šio reglamento 11 straipsnyje, ir orientacines daugiametes programas, nurodytas šio reglamento 11, 13 ir 14 straipsniuose, pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 4 dalyje nurodytą procedūrą.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
16 straipsnis
Trečiosios šalies, kuri neatitinka finansavimo pagal šį reglamentą reikalavimų, dalyvavimas
Išimtinėmis ir tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis ir nedarant poveikio šio reglamento 2 straipsnio 3 daliai, siekiant užtikrinti Sąjungos finansavimo nuoseklumą ir veiksmingumą arba skatinti regioninį ar tarpregioninį bendradarbiavimą, Komisija orientacinėse daugiametėse programose pagal šio reglamento 15 straipsnį arba atitinkamuose įgyvendinimo priemonėse pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 2 straipsnį gali nuspręsti išplėsti veiksmų atitikties reikalavimams kriterijus ir juos taikyti šalims ir teritorijoms, kurios antraip neatitiktų finansavimo pagal šio reglamento 1 straipsnį reikalavimų, kai įgyvendintinas veiksmas yra pasaulinio, regioninio, tarpregioninio ar tarpvalstybinio pobūdžio.
17 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas Komisijai
1. Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų iš dalies keičiama:
a)
bendradarbiavimo sričių detalės, nurodytos:
i)
5 straipsnio 3 dalyje, kaip išdėstyta I priedo A ir B dalyse,
ii)
7 straipsnio 2 dalyje, kaip išdėstyta II priedo A dalyje,
iii)
8 straipsnio 2 dalyje, kaip išdėstyta II priedo B dalyje,
iv)
9 straipsnio 3 dalyje, kaip išdėstyta III priede, visų pirma vykdant tolesnę veiklą, susijusią su Afrikos ir ES aukščiausiojo lygio susitikimais;
b)
orientaciniai finansiniai asignavimai pagal geografines programas ir pagal Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių teminę programą, kaip išdėstyta IV priede. Tokiais pakeitimais pirminė suma negali būti sumažinta daugiau kaip 5 %, išskyrus IV priedo 1 dalies b punkte nurodytų asignavimų atveju.
2. Visų pirma, paskelbus Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio ataskaitą ir remiantis ataskaitoje pateiktomis rekomendacijomis, Komisija iki 2018 m. kovo 31 d. priima šio straipsnio 1 dalyje nurodytus deleguotuosius aktus.
18 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami Komisijai, laikantis šiame straipsnyje nurodytų sąlygų.
2. 17 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami Komisijai šio reglamento galiojimo laikotarpiui.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 17 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Priimtas deleguotasis aktas pagal 17 straipsnį įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per 2 mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
19 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda komitetas (toliau - VBP komitetas). Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai VBP komiteto posėdžiuose nagrinėjami su EIB susiję klausimai, juose dalyvauja EIB stebėtojas.
20 straipsnis
Finansinis paketas
1. Finansinis paketas šiam reglamentui įgyvendinti 2014-2020 m. laikotarpiu yra 19 661 639 000 EUR.
Metinius asignavimus nustato Europos Parlamentas ir Taryba, laikydamiesi daugiametėje finansinėje programoje nustatytų ribų.
2. Kiekvienai 5-9 straipsniuose nurodytai programai 2014-2020 m. laikotarpiu skiriamos orientacinės sumos nustatytos IV priede.
3. Vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1288/2013 (16) 18 straipsnio 4 dalimi, orientacinė 1 680 000 000 EUR suma pagal įvairias išorės veiksmų finansavimo priemones (Vystomojo bendradarbiavimo priemonę, Europos kaimynystės priemonę, Partnerystės priemonę ir Pasirengimo narystei pagalbos priemonę), skiriama veiklai, susijusiai su besimokančiųjų judumu į šalis partneres ir iš jų pagal Reglamentą (ES) Nr. 1288/2013, ir bendradarbiavimui bei politiniam dialogui su tų šalių valdžios institucijomis, įstaigomis ir organizacijomis.
Naudojant šias lėšas bus taikomas Reglamentas (ES) Nr. 1288/2013.
Lėšos skiriamos dviem daugiamečiais asignavimais: atitinkamai tik pirmiesiems ketveriems metams ir likusiems trejiems metams. Šios lėšos atspindimos pagal šį reglamentą numatytame daugiamečiame orientaciniame programavimo procese, atsižvelgiant į nustatytus atitinkamų šalių poreikius ir prioritetus. Iš esmės ir neplanuotai pasikeitus aplinkybėms ar atsiradus svarbių politinių pokyčių, asignavimus galima tikslinti atsižvelgiant į Sąjungos išorės politikos prioritetus.
4. Pagal šį reglamentą 3 dalyje nurodytai veiklai skiriamos lėšos neviršija 707 000 000 EUR. Lėšos imamos iš geografinėms programoms skirtų finansinių asignavimų, ir nurodomi numatomas regioninis paskirstymas ir veiksmų rūšys. Lėšos pagal šį reglamentą, skirtos Reglamente (ES) Nr. 1288/2013 numatytiems veiksmams finansuoti, naudojamos veiksmams šalyse partnerėse, kurioms taikomas šis reglamentas, ypač daug dėmesio skiriant skurdžiausioms šalims. Studentų ir darbuotojų judumo veiksmai, finansuojami asignavimais pagal šį reglamentą, visų pirma vykdomi srityse, kurios yra svarbios besivystančių šalių integraciniam ir darniam vystymuisi.
5. Komisija į metinę šio reglamento įgyvendinimo ataskaitą, numatytą Reglamento (ES) Nr. 236/2014 13 straipsnyje, įtraukia visų pagal programą vykdomų veiksmų, nurodytų šio straipsnio 3 dalyje, kuriems skiriamos lėšos pagal šį reglamentą, sąrašą ir nurodo, ar juos vykdant laikomasi šio reglamento 2 ir 3 straipsniuose nustatytų tikslų ir principų.
21 straipsnis
Europos išorės veiksmų tarnyba
Šis reglamentas taikomas laikantis Sprendimo 2010/427/ES.
22 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. kovo 11 d.