РЕШЕНИЕ № 565/2014/EС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за въвеждане на опростен режим за контрола на лица на външните граници, който се основава на едностранното призн аване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване или планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, и за отмяна на Решения № 895/2006/EО и № 582/2008/EО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви а) и б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2011 г., от Хърватия, която се присъедини към Съюза на 1 юли 2013 г., се изисква от тази дата да наложи задължение за притежаване на виза на гражданите на третите държави, които са изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (2).
(2)
Съгласно член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г. разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно условията и критериите за издаване на единни визи, както и разпоредбите за взаимно признаване на визи и за равностойността между разрешенията за пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и визите за краткосрочно пребиваване, се прилагат в Хърватия единствено след приемането на решение на Съвета за тази цел. Те обаче са задължителни за Хърватия от датата на присъединяване.
(3)
Поради това от Хърватия се изисква да издава национални входни визи или национални визи за транзитно преминаване през нейна територия на граждани на трети държави, притежаващи единна виза или виза за дългосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, издадена/издадено от държава-членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, или подобни документи, издадени от България, Кипър и Румъния, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.
(4)
Притежателите на документи, издадени от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на документи, издадени от България, Кипър и Румъния, не представляват риск за Хърватия, тъй като те са били подложени на всички необходими проверки от тези държави-членки. С цел да се избегне налагането на неоправдана допълнителна административна тежест за Хърватия, следва да се приемат общи правила, с които на Хърватия се разрешава едностранно да признава определени документи, издадени от тези държави-членки, за равностойни на националните си визи и да въведе опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност.
(5)
Общите правила, въведени с Решение № 895/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) и с Решение № 582/2008/ЕО Европейския парламент и на Съвета (4), следва да бъдат отменени. По отношение на Кипър, който прилага общия режим, установен с Решение № 895/2006/ЕО, от 10 юли 2006 г. насам, както и на България и на Румъния, които прилагат общия режим, установен с Решение № 582/2008/ЕО, от 18 юли 2008 г. насам, следва да се приемат общи правила, с които на България, Кипър и Румъния се разрешава, подобно на Хърватия, едностранно да признават определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и подобни документи, издадени от Хърватия, за равностойни на националните си визи и да въведат опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност. Настоящото решение не засяга целта на България и Румъния да станат незабавно държави-членки от Шенгенското пространство.
(6)
Опростеният режим, определен в настоящото решение, следва да се прилага през преходен период до датата, която следва да бъде определена с решение на Съвета, както е посочено в член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. по отношение на Кипър, в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. по отношение на България и Румъния и в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. по отношение на Хърватия, при спазване на евентуалните преходни разпоредби относно документи, издадени преди тази дата.
(7)
Участието в опростения режим следва да бъде незадължително, без на държавите-членки да се налагат задължения в допълнение към предвидените в Акта за присъединяване от 2003 г., в Акта за присъединяване от 2005 г. или в Акта за присъединяване от 2011 г.
(8)
Общите правила следва да се прилагат за краткосрочните единни визи, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, визите с ограничена териториална валидност, издадени на кандидат, който притежава документ за задгранично пътуване, който не е признат в една или повече, но не във всички държави-членки в съответствие с Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5) (Визов кодекс), както и от държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, а така също и за визите за краткосрочно пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния. Признаването на даден документ следва да бъде ограничено до срока на валидност на документа.
(9)
Условията за влизане на граждани на трети страни за престой на територията на държавите-членки, който не надвишава 90 дни за период от 180 дни, както е посочено в Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (6), трябва да бъдат изпълнени, с изключение на условието да притежават валидна виза, ако такава се изисква съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001, доколкото с настоящото решение се създава режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на подобни документи, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни.
(10)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно въвеждането на режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от други държави-членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(11)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (8).
(12)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (9), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (10).
(13)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола, подписан между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (11), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (12).
(14)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(15)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета, (13) и следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(16)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (14), и следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
С настоящото решение се въвежда опростен режим за контрола на лица на външните граници, съгласно който България, Хърватия, Кипър и Румъния могат едностранно да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, документите, посочени в член 2, параграф 1 и член 3 от настоящото решение, които са издадени на граждани на трети държави, задължени да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001.
Изпълнението на настоящото решение не засяга проверките на лица на външните граници в съответствие с членове 5 - 13 и 18 - 19 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
Член 2
1. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, следните документи, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от гражданството на техните притежатели:
а)
„единна виза“ по смисъла на член 2, точка 3 от Визовия кодекс, валидна за две или многократни влизания;
б)
„виза за дългосрочно пребиваване“, посочена в член 18 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген (15);
в)
„разрешение за пребиваване“ по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
2. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат също да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, визите с ограничена териториална валидност, издадени в съответствие с член 25, параграф 3, първо изречение от Визовия кодекс.
3. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат настоящото решение, те признават всички документи, посочени в параграфи 1 и 2, независимо коя държава-членка е издала документа, освен когато тези документи са поставени върху документи за пътуване, които те не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
Член 3
1. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат член 2, те могат, в допълнение към документите, посочени в настоящия член, да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни:
а)
националните визи за краткосрочен престой и националните визи за дългосрочен престой, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в единния формат, определен с Регламент (ЕО) № 1683/95 на Съвета (16);
б)
разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в съответствие с единния формат, установен с Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета (17),
освен когато визите и разрешенията за пребиваване са поставени върху документи за пътуване, които тези държави-членки не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
2. Документите, издавани от България, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение I.
Документите, издавани от Хърватия, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение II.
Документите, издавани от Кипър, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение III.
Документите, издавани от Румъния, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение IV.
Член 4
Срокът на валидност на документите, посочени в членове 2 и 3, обхваща времетраенето на транзитното преминаване или престоя.
Член 5
България, Хърватия, Кипър и Румъния нотифицират Комисията в срок от 20 работни дни от влизането в сила на настоящото решение, ако решат да прилагат настоящото решение. Комисията публикува съобщената ѝ от тези държави-членки информация в Официален вестник на Европейския съюз.
В тези нотификации, когато е приложимо, се посочват третите държави, по отношение на които България, Хърватия, Кипър и Румъния, поради липсата на дипломатически отношения, не прилагат настоящото решение в съответствие с член 2, параграф 3 и член 3, параграф 1.
Член 6
Решения № 895/2006/ЕО и № 582/2008/ЕО се отменят.
Член 7
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
То се прилага до датата, определена с решение на Съвета, прието съгласно член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. - по отношение на Кипър, съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. - по отношение на България и Румъния, и съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. - по отношение на Хърватия, на която дата всички разпоредби на достиженията на правото от Шенген в областта на общата визова политика и движението на граждани на трети държави, законно пребиваващи на територията на държавите-членки, се прилагат за съответната държава-членка.
Член 8
Адресати на настоящото решение са Република България, Република Хърватия, Република Кипър и Румъния.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 565/2014/ES
2014 m. gegužės 15 d.
kuriuo nustatoma supaprastinta asmenų kontrolės prie išorės sienų tvarka, grindžiama vienašališku Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos tam tikrų dokumentų pripažinimu lygiaverčiais jų išduodamoms nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba buvimo joje ne ilgiau kaip 90 per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu ir panaikinami sprendimai Nr. 895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a ir b punktus,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
pagal 2011 m. Stojimo akto 4 straipsnio 1 dalį Kroatija, kuri į Europos Sąjungą įstojo 2013 m. liepos 1 d., nuo tos dienos turi taikyti vizų reikalavimą Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001 (2) I priede nurodytų trečiųjų šalių piliečiams;
(2)
pagal 2011 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalį Šengeno acquis nuostatos dėl vienodų vizų išdavimo sąlygų ir kriterijų, taip pat nuostatos dėl abipusio vizų pripažinimo ir leidimų gyventi, ilgalaikių vizų ir trumpalaikių vizų lygiavertiškumo Kroatijoje taikomos tik priėmus tam skirtą Tarybos sprendimą. Tačiau Kroatijai jos yra privalomos nuo įstojimo dienos;
(3)
todėl Kroatija privalo išduoti nacionalines atvykimo ar tranzito per jos teritoriją vizas trečiųjų šalių piliečiams, turintiems vienodą vizą ar ilgalaikę vizą arba leidimą gyventi, kurį išdavė visas Šengeno acquis nuostatas taikanti valstybė narė, ar Bulgarijos, Kipro ir Rumunijos, įgyvendinančių dar ne visas Šengeno acquis nuostatas, išduotus panašius dokumentus;
(4)
asmenys, turintys visas Šengeno acquis nuostatas taikančių valstybių narių ir Bulgarijos, Kipro ir Rumunijos išduotus dokumentus, nekelia pavojaus Kroatijai, nes tos valstybės narės minėtus asmenis yra tinkamai patikrinusios. Siekiant išvengti nepagrįstos papildomos administracinės naštos Kroatijai, reikėtų priimti bendrąsias taisykles, pagal kurias Kroatija galėtų vienašališkai pripažinti tų valstybių narių išduotus dokumentus lygiaverčiais jos nacionalinėms vizoms ir šio vienašališko lygiavertiškumo pagrindu būtų galima nustatyti supaprastintą asmenų kontrolės prie jos išorės sienų tvarką;
(5)
turėtų būti panaikintos Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 895/2006/EB (3) ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 582/2008/EB (4) nustatytos bendrosios taisyklės. Kalbant apie Kiprą, kuris nuo 2006 m. liepos 10 d. įgyvendina Sprendimu Nr. 895/2006/EB nustatytą bendrąją tvarką, ir Bulgariją ir Rumuniją, kurios nuo 2008 m. liepos 18 d. įgyvendina Sprendimu Nr. 582/2008/EB nustatytą bendrąją tvarką, kaip ir Kroatijai, turėtų būti nustatytos bendrosios taisyklės, pagal kurias Bulgarija, Kipras ir Rumunija galėtų tam tikrus valstybių narių, kurios įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, išduotus dokumentus, taip pat Kroatijos išduotus panašius dokumentus, vienašališkai pripažinti lygiaverčiais jų nacionalinėms vizoms ir šio vienašališko lygiavertiškumo pagrindu nustatyti supaprastintą asmenų kontrolės prie jų išorės sienų tvarką. Šis sprendimas nedaro poveikio Bulgarijos ir Rumunijos tikslui nedelsiant tapti Šengeno valstybėmis narėmis;
(6)
šiame sprendime nustatyta supaprastinta tvarka turėtų būti taikoma pereinamuoju laikotarpiu iki dienos, kurią Taryba nustatys sprendimu, kaip nurodyta 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje Kipro atžvilgiu, 2005 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu ir 2011 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje Kroatijos atžvilgiu, laikantis galimų pereinamojo laikotarpio nuostatų, taikomų iki tos dienos išduotiems dokumentams;
(7)
supaprastintos tvarkos taikymas neturėtų būti privalomas ir dėl jos valstybėms narėms neturėtų būti nustatyta daugiau įpareigojimų nei 2003 m. Stojimo akte, 2005 m. Stojimo akte ar 2011 m. Stojimo akte;
(8)
bendrosios taisyklės turėtų būti taikomos valstybių narių, kurios įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, išduotoms trumpalaikėms vienodoms vizoms, ilgalaikėms vizoms ir leidimams gyventi, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 810/2009 (5) (Vizų kodekso) išduotoms riboto teritorinio galiojimo vizoms asmeniui, turinčiam kelionės dokumentą, kuris nėra pripažįstamas vienos ar kelių, bet ne visų valstybių narių, su Šengeno acquis įgyvendinimu, taikymu ir plėtojimu susijusių šalių išduotoms vizoms ir leidimams gyventi, taip pat Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos išduotoms trumpalaikėms vizoms, ilgalaikėms vizoms ir leidimams gyventi. Dokumentas turėtų būti pripažįstamas iki jo galiojimo pabaigos;
(9)
turi būti įvykdytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006 (6) 5 straipsnio 1 dalyje nurodytos atvykimo sąlygos trečiųjų šalių piliečiams, kurie siekia valstybės narės teritorijoje pasilikti ne ilgiau kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį, išskyrus reikalavimą, kai jie turi galiojančią vizą, jei to reikalaujama pagal Reglamentą (EB) Nr. 539/2001, kadangi šiuo sprendimu nustatoma Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos vykdomo tam tikrų dokumentų, išduodamų valstybių narių, kurios įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, ir panašių Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos išduodamų dokumentų vienašališko pripažinimo tranzito per jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį tvarka;
(10)
kadangi šio sprendimo tikslo, t. y. nustatyti Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos vienašališko tam tikrų išduotų dokumentų kitų valstybių narių pripažinimo tvarką, valstybės narės negali deramai pasiekti, bet to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(11)
Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės sudarytame susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (7), patenkančios į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (8) 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį;
(12)
Šveicarijos atžvilgiu šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (9), kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą siejant su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (10) 3 straipsniu;
(13)
Lichtenšteino atžvilgiu šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (11), kurios patenka į Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą siejant su Tarybos sprendimo 2011/350/ES (12) 3 straipsniu;
(14)
pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
(15)
šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2000/365/EB (13), todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
(16)
šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (14), todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Šiuo sprendimu nustatoma supaprastinta asmenų kontrolės prie išorės sienų tvarka, pagal kurią Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija gali šio sprendimo 2 straipsnio 1 dalyje ir 3 straipsnyje nurodytus trečiųjų šalių piliečiams, kuriems pagal Reglamentą (EB) Nr. 539/2001 taikomas reikalavimas turėti vizą, išduotus dokumentus vienašališkai pripažinti lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu.
Šio sprendimo įgyvendinimas neturi įtakos asmenų patikrinimams prie išorės sienų pagal Reglamento (EB) Nr. 562/2006 5-13 ir 18 bei 19 straipsnius.
2 straipsnis
1. Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija gali toliau nurodytus valstybių narių, kurios įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, išduotus dokumentus pripažinti lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms, neatsižvelgdami į dokumento turėtojo pilietybę, tranzito per jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu:
a)
vienoda viza, kaip apibrėžta Vizų kodekso 2 straipsnio 3 punkte, kurią turint galima atvykti du ar daugiau kartų;
b)
ilgalaikė viza, kaip nurodyta Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo (15) 18 straipsnyje;
c)
leidimas gyventi, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 562/2006 2 straipsnio 15 punkte.
2. Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija taip pat gali pagal Vizų kodekso 25 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį išduotas riboto teritorinio galiojimo vizas pripažinti lygiavertėmis savo nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu.
3. Jeigu Bulgarija, Kroatija, Kipras ar Rumunija nusprendžia taikyti šį sprendimą, jos pripažįsta visus šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytus dokumentus nepriklausomai nuo juos išdavusios valstybės narės, išskyrus atvejus, kai jie tvirtinami prie kelionės dokumentų, kurių šios šalys nepripažįsta, arba kelionės dokumentų, kuriuos išdavė trečioji šalis, su kuria jos neturi diplomatinių santykių.
3 straipsnis
1. Jeigu Bulgarija, Kroatija, Kipras ar Rumunija nusprendžia taikyti 2 straipsnį, jos taip pat gali papildomai prie tame straipsnyje nurodytų dokumentų, pripažinti lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu:
a)
nacionalines trumpalaikes ir ilgalaikes vizas, kurias Bulgarija, Kroatija, Kipras ar Rumunija išduoda pagal Tarybos reglamente (EB) Nr. 1683/95 (16) nustatytą vienodą formą;
b)
leidimus gyventi, kuriuos Bulgarija, Kroatija, Kipras ar Rumunija išduoda pagal Tarybos reglamente (EB) Nr. 1030/2002 (17) nustatytą vienodą formą,
išskyrus, kai tokios vizos ir leidimai gyventi tvirtinami prie kelionės dokumentų, kurių tos valstybės narės nepripažįsta, arba prie kelionės dokumentų, kuriuos išdavė trečioji šalis, su kuria jos neturi diplomatinių santykių.
2. Bulgarijos išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti lygiaverčiais, sąrašas pateiktas I priede.
Kroatijos išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti lygiaverčiais, sąrašas pateiktas II priede.
Kipro išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti lygiaverčiais, sąrašas pateiktas III priede.
Rumunijos išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti lygiaverčiais, sąrašas pateiktas IV priede.
4 straipsnis
2 ir 3 straipsniuose nurodytų dokumentų galiojimo laikas turi būti ne trumpesnis nei tranzito arba buvimo trukmė.
5 straipsnis
Jeigu Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija nusprendžia taikyti šį sprendimą, jos apie tai praneša Komisijai per 20 darbo dienų nuo šio sprendimo įsigaliojimo dienos. Komisija šių valstybių narių pateiktą informaciją paskelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Tuose pranešimuose, prireikus, nurodomos trečiosios šalys, kurių atžvilgiu Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija, neturėdamos diplomatinių santykių, ir netaiko šio sprendimo pagal 2 straipsnio 3 dalį ir 3 straipsnio 1 dalį.
6 straipsnis
Sprendimai Nr. 895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB panaikinami.
7 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas iki dienos, kuri nustatyta Tarybos sprendime, priimtame pagal 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą Kipro atžvilgiu, pagal 2005 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą Bulgarijos ir Rumunijos atžvilgiu ir pagal 2011 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą Kroatijos atžvilgiu, ir nuo kurios visos Šengeno acquis nuostatos, susijusios su bendrąja vizų politika ir trečiųjų šalių piliečių, teisėtai gyvenančių valstybių narių teritorijoje, judėjimu, bus taikomos atitinkamai valstybei narei.
8 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Bulgarijai, Kroatijai, Kiprui ir Rumunijai.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.