РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
TARYBOS SPRENDIMAS
2014 m. birželio 24 d.
dėl tvarkos, kuria Sąjunga įgyvendina solidarumo sąlygą
(2014/415/ES)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 222 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai bendrą pasiūlymą,
kadangi:
(1)
šis sprendimas yra susijęs su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 222 straipsnio (toliau - solidarumo sąlyga) įgyvendinimu. Jis nėra susijęs su valstybių narių vykdomu solidarumo sąlygos įgyvendinimu pagal SESV 222 straipsnio 2 dalį. Vadovaujantis Deklaracija Nr. 37 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 222 straipsnio, valstybė narė gali pasirinkti labiausiai tinkamas priemones, skirtas laikytis savo solidarumo pareigos kitai valstybei narei;
(2)
vadovaujantis SESV 222 straipsnio 1 dalimi, jei valstybė narė patiria teroro aktą, gaivalinę nelaimę ar žmogaus sukeltą katastrofą, Sąjunga ir valstybės narės veikia bendrai ir solidariai. Valstybės narės, kuri nusprendžia remtis solidarumo sąlyga, naudai ir siekiant išvengti pastangų dubliavimo, turėtų būti siekiama Sąjungos ir valstybių narių veiksmų suderinamumo ir papildomumo. Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės turi koordinuoti savo veiksmus tarpusavyje Taryboje, kad įvykdytų savo solidarumo pareigas pagal SESV 222 straipsnio 2 dalį, tikslinga nustatyti koordinavimo Taryboje tvarką, kuria Sąjunga įgyvendintų solidarumo sąlygą;
(3)
koordinavimo Taryboje tvarka turėtų būti grindžiama 2013 m. birželio 25 d. Tarybos patvirtintu ES integruoto politinio atsako į krizes mechanizmu (toliau - IPCR), pagal kurį IPCR taip pat turi prisidėti prie solidarumo sąlygos įgyvendinimo mechanizmo. Tikslinga, kad Taryba patikslintų IPCR tvarką, visų pirma peržiūros atveju;
(4)
įgyvendindama solidarumo sąlygą Sąjunga turėtų, kiek įmanoma, remtis esamomis priemonėmis, didinti veiksmingumą gerindama koordinavimą ir vengdama dubliavimo, nenaudoti papildomų išteklių, valstybėms narėms suteikti paprastą ir aiškią platformą Sąjungos lygiu ir nepažeisti kiekvienai Sąjungos institucijai ir tarnybai suteiktų įgaliojimų;
(5)
solidarumo sąlyga Sąjunga raginama sutelkti visas savo turimas priemones. Atitinkamos priemonės apima Europos Sąjungos vidaus saugumo strategiją, Europos Sąjungos civilinės saugos mechanizmą, sukurtą Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 1313/2013/ES (1) (toliau - Sąjungos mechanizmas), Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1082/2013/ES (2) ir struktūras, sukurtas pagal bendrą saugumo ir gynybos politiką (BSGP);
(6)
turėtų būti aiškiai apibrėžta tvarkos, kuria Sąjunga įgyvendina solidarumo sąlygą, taikymo sritis;
(7)
kovos su terorizmu srityje Sąjungos veiksmų strateginis pagrindas yra Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategija. Yra priimta įvairių priemonių, pavyzdžiui, priemonių, kuriomis stiprinama ypatingos svarbos energetikos ir transporto infrastruktūros objektų apsauga (3). Be to, imtasi veiksmų paskelbus Komisijos komunikatą „ES kovos su terorizmu politika. Svarbiausi laimėjimai ir ateities uždaviniai“, pavyzdžiui, veiksmų, kuriais gerinamas teisėsaugos institucijų bendradarbiavimas, stiprinama radikalėjimo prevencija, visų pirma įkuriant Informuotumo apie radikalėjimą tinklą, ribojamos galimybės teroristams gauti lėšų bei sprogmenų (4), cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų, taip pat veiksmų, kuriais stiprinama sprogmenų apsauga;
(8)
tvarkos pagal šį sprendimą taikymo ir laipsniško jos nutraukimo mechanizmas turėtų būti nustatytas Sąjungos lygiu, remiantis atitinkamos valstybės narės aukšto lygio politiniu prašymu ir vadovaujantis Sąjungos lygio vieno langelio principu;
(9)
Sąjungos lygio reagavimo tvarka turėtų būti padidintas veiksmingumas užtikrinant geresnį koordinavimą remiantis esamomis priemonėmis;
(10)
Sąjungos mechanizmu siekiama stiprinti valstybių narių ir Sąjungos bendradarbiavimą ir sudaryti palankesnes sąlygas koordinavimui civilinės saugos srityje. Sprendimu Nr. 1313/2013/ES buvo įsteigtas Reagavimo į nelaimes koordinavimo centras (toliau - RNKC), kuris turi veikti visą parą, septynias dienas per savaitę, ir aptarnauti valstybes nares bei Komisiją įgyvendinant Sąjungos mechanizmo tikslus;
(11)
Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) turi žvalgybos ir karinės kompetencijos turinčias struktūras bei delegacijų tinklą, kurios taip pat gali padėti reaguoti į grėsmes arba nelaimes valstybių narių teritorijoje arba į išorės aspektų turinčias krizes. Priklausomai nuo krizės, kitos bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) srities, įskaitant BSGP, struktūros bei Sąjungos agentūros prireikus turėtų prisidėti laikydamosi atitinkamų Sąjungos teisės nuostatų;
(12)
jeigu dėl skubos būtina ir praktiškai įmanoma, Sąjungos lygio reagavimo tvarka turėtų būti papildyta priimant teisės aktus arba iš dalies keičiant galiojančius aktus pagal atitinkamas Sutarčių nuostatas;
(13)
šis sprendimas nedarys poveikio gynybai. Tuo atveju, jei dėl krizės reikalingi veiksmai pagal BUSP arba BSGP, Taryba turėtų priimti sprendimą pagal atitinkamas Sutarčių nuostatas;
(14)
šiuo sprendimu nedaromas poveikis Europos Sąjungos sutarties 42 straipsnio 7 daliai;
(15)
Komisijos komunikatu „ES vidaus saugumo strategijos įgyvendinimas. Penki žingsniai kuriant saugesnę Europą“ nustatytas tikslas didinti Sąjungos gebėjimą įveikti krizes ir nelaimes imantis tam tikrų veiksmų, be kita ko, visapusiškai pasinaudojant solidarumo sąlyga. Kaip priminė Taryba savo 2011 m. vasario 24 ir 25 d. išvadose, didinti Europos gebėjimą įveikti krizes bei nelaimes yra ypač svarbu siekiant toliau stiprinti laisvę, saugumą ir teisingumą Sąjungoje;
(16)
siekdama sudaryti sąlygas Sąjungai ir jos valstybėms narėms imtis efektyvių veiksmų, Europos Vadovų Taryba turi reguliariai vertinti grėsmes, su kuriomis susiduria Sąjunga. Europos Vadovų Tarybos prašymu turėtų būti rengiamos ataskaitos dėl konkrečių grėsmių;
(17)
pagal SESV 346 straipsnio 1 dalies a punktą jokia valstybė narė neprivalo teikti informacijos, kurios atskleidimą ji laiko prieštaraujančiu gyvybiniams savo saugumo interesams;
(18)
2012 m. lapkričio 22 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją 2012/2223 „ES tarpusavio gynybos ir solidarumo sąlygos. Politinis ir operatyvinis aspektai“;
(19)
šiuo sprendimu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie pripažinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir jis turėtų būti taikomas atsižvelgiant į tas teises ir principus;
(20)
kadangi šio sprendimo tikslo, t. y. Sąjungai įgyvendinti solidarumo sąlygą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir tų tikslų dėl veiksmo masto bei poveikio būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Bendras tikslas ir dalykas
1. Šiuo sprendimu nustatomos taisyklės ir procedūros, pagal kurias Sąjunga įgyvendina SESV 222 straipsnį (toliau - solidarumo sąlyga).
2. Siekiant užtikrinti Sąjungos ir valstybių narių veiksmų suderinamumą bei papildomumą, Taryba, pasitelkusi IPCR, politiniu lygiu koordinuoja reagavimo į solidarumo sąlygos taikymą veiksmus. Paramą IPCR veikimui suteikia Tarybos Generalinis sekretoriatas (GSC), Komisija ir EIVT.
3. Sąjungos lygio tvarka grindžiama Taryboje, Komisijoje, EIVT ir Sąjungos agentūrose galiojančiais informacijos ir paramos teikimo mechanizmais. Atitinkamais atvejais Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau - vyriausiasis įgaliotinis) ir EIVT prisideda imdamiesi iniciatyvos ir suteikdami atitinkamą informaciją bei paramą vyriausiojo įgaliotinio kompetencijos srityje.
4. Taikant atitinkamas Sąjungos priemones ir IPCR, laikomasi jiems taikomų procedūrų; Sąjungos priemonės ir IPCR gali būti naudojami iki reagavimo veiksmų taikymo ir laipsniškai nustojus juos taikyti pagal šį sprendimą.
5. Pagal šį sprendimą nustatyta tvarka didinamas veiksmingumas užtikrinant geresnį Sąjungos ir valstybių narių reagavimo veiksmų koordinavimą.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Teroro akto, gaivalinės nelaimės ar žmogaus sukeltos katastrofos atveju, nepriklausomai nuo to, ar atitinkamas įvykis prasideda valstybių narių teritorijoje, ar už jos ribų, šis sprendimas taikomas:
a)
valstybių narių teritorijoje, kuriai taikomos Sutartys, t. y. sausumos teritorijoje, vidaus vandenyse, teritorinėje jūroje ir oro erdvėje;
b)
kai daromas poveikis infrastruktūrai (pvz., jūroje esantiems naftos ir dujų įrenginiams), esančiai valstybės narės teritorinėje jūroje, išskirtinėje ekonominėje zonoje arba kontinentiniame šelfe.
Taikydama pagal šį sprendimą nustatytą tvarką, visų pirma sutelkdama turimas priemones, Sąjunga privalo laikytis tarptautinės teisės ir negali kėsintis į ne valstybių narių teises.
2. Šis sprendimas nedaro poveikio gynybai.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
a) nelaimė - situacija, kuri turi ar gali turėti didelį poveikį žmonėms, aplinkai arba turtui, įskaitant kultūros paveldą;
b) teroro aktas - teroristinis nusikaltimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatiniame sprendime 2002/475/TVR (5);
c) krizė - nelaimė arba teroro aktas, turintis tokį platų poveikį arba politinę reikšmę, kad dėl jo reikia laiku imtis politikos koordinavimo ir reagavimo veiksmų Sąjungos politiniu lygiu;
d) reagavimas - veiksmai, kurių imamasi nelaimės arba teroro akto atveju, siekiant pašalinti jų tiesioginius neigiamus padarinius.
4 straipsnis
Solidarumo sąlygos taikymas
1. Nelaimės arba teroro akto atveju nukentėjusi valstybė narė gali prašyti taikyti solidarumo sąlygą, jei, išnaudojusi esamų priemonių teikiamas galimybes nacionaliniu ir Sąjungos lygiu ji prieina išvados, kad krizė akivaizdžiai viršija jos suvaldymui turimus reagavimo pajėgumus.
2. Nukentėjusios valstybės narės politinės institucijos pateikia savo prašymą taikyti solidarumo sąlygą Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei. Prašymas taikyti solidarumo sąlygą taip pat pateikiamas Europos Komisijos pirmininkui per RNKC.
5 straipsnis
Sąjungos lygio reagavimo tvarka
1. Pritaikius solidarumo sąlygą, Taryba užtikrina politinį ir strateginį vadovavimą Sąjungai reaguojant į solidarumo sąlygos taikymą, visiškai atsižvelgdama į Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio kompetenciją. Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė tuo tikslu nedelsdama pradeda naudoti IPCR (jei šis mechanizmas dar nenaudojamas) ir taip informuoja visas valstybes nares apie solidarumo sąlygos taikymą.
2. Tuo pačiu metu ir pagal 1 straipsnio 3 dalį Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis:
a)
nustato visas atitinkamas Sąjungos priemones, kuriomis galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę, įskaitant konkrečių sektorių, veiklos, politikos ar finansines priemones ir struktūras, ir imasi visų pagal šias priemones numatytų būtinų priemonių;
b)
nustato karinius pajėgumus, kuriais galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę, padedant ES kariniam štabui;
c)
nustato ir pasiūlo naudoti Sąjungos agentūrų kompetencijai priklausančias priemones ir išteklius, kuriais galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę;
d)
konsultuoja Tarybą, ar galiojančios priemonės yra pakankamos, kad nukentėjusiai valstybei narei, pritaikius solidarumo sąlygą, būtų suteikta pagalba;
e)
reguliariai rengia integruotas informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitas pagal šio sprendimo 6 straipsnį, siekiant pateikti politinio lygio koordinavimui bei sprendimų priėmimui Taryboje reikalingą informaciją ir jį remti.
3. Atitinkamais atvejais ir pagal 1 straipsnio 3 dalį Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis pateikia Tarybai pasiūlymus, visų pirma susijusius su:
a)
sprendimais dėl esamomis priemonėmis nenumatytų išimtinių priemonių;
b)
prašymais suteikti karinius pajėgumus, viršijančius pagal galiojančią civilinės saugos tvarką teikiamus pajėgumus; arba
c)
priemonėmis, kuriomis remiamas greitas valstybių narių reagavimas.
4. Pasinaudodama IPCR, Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė užtikrina darbo Taryboje suderinamumą ir bendrą reagavimą Sąjungos politiniu lygiu, įskaitant pasiūlymų dėl veiksmų rengimą ir atnaujinimą, kartu atsižvelgdama į Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio iniciatyvos teisę jų kompetencijos srityse. Šiame darbe pirmininkaujančią valstybę narę remia ir konsultuoja Tarybos Generalinis sekretoriatas, Komisija ir EIVT, o teroro aktų atveju - ir ES kovos su terorizmu koordinatorius. Atsižvelgiant į krizės pobūdį, BUSP/BSGP srities struktūros ir Sąjungos agentūros prireikus prisideda laikydamosi atitinkamų Sąjungos teisės nuostatų.
5. Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė informuos Europos Vadovų Tarybos pirmininką ir Europos Parlamento pirmininką apie solidarumo sąlygos taikymą ir bet kokius svarbius pokyčius.
6. Pritaikius solidarumo sąlygą, RNKC visą parą, septynias dienas per savaitę, veikia kaip centrinis informacinis punktas Sąjungos lygiu su valstybių narių kompetentingomis institucijomis ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, nedarant poveikio esamai Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio atsakomybei bei esamiems informacijos tinklams. RNKC padės parengti integruotas informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitas, bendradarbiaujant su ES situacijų kabinetu ir kitais Sąjungos krizių centrais pagal šio sprendimo 6 straipsnį.
6 straipsnis
Integruotos informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitos
Integruotos informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitos pritaikomos prie Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės apibrėžtų Sąjungos politinio lygio poreikių ir leidžia susidaryti bendrą strateginį padėties supratimą Taryboje pagal IPCR. Tokiose ataskaitose apibendrinama valstybių narių, Komisijos, EIVT ir atitinkamų Sąjungos agentūrų, taip pat atitinkamų tarptautinių organizacijų savanoriškai pateikta pagrįsta informacija. Solidarumo sąlygos taikymo dėl teroro akto atveju žvalgybos vertinimai ir informaciniai pranešimai teikiami atskirai per esamus kanalus.
7 straipsnis
Laipsniškas taikymo nutraukimas
Reagavimo veiksmų taikymas pagal šį sprendimą laipsniškai nutraukiamas laikantis tos pačios procedūros, kaip numatyta 4 straipsnio 2 dalyje. Kai tik nukentėjusi valstybė narė nusprendžia, kad solidarumo sąlygos toliau taikyti nebereikia, ji tai nurodo.
8 straipsnis
Grėsmių vertinimas Sąjungos lygiu
1. Siekdama reguliariai vertinti Sąjungai kylančias grėsmes, Europos Vadovų Taryba gali prašyti Komisijos, vyriausiojo įgaliotinio ir Sąjungos agentūrų atitinkamais atvejais pateikti ataskaitas dėl nurodytų grėsmių.
2. Jei Europos Vadovų Taryba nenurodo kitaip, šios ataskaitos grindžiamos tik turimais, pagal galiojančią tvarką atitinkamų Sąjungos institucijų, įstaigų ir agentūrų parengtais grėsmių vertinimais ir valstybių narių savanoriškai pateikta informacija, kartu vengiant pastangų dubliavimo. ES kovos su terorizmu koordinatorius atitinkamais atvejais prisideda rengiant tokias ataskaitas. Pagal SESV 346 straipsnio 1 dalies a punktą jokia valstybė narė neprivalo teikti informacijos, kurios atskleidimą ji laiko prieštaraujančiu gyvybiniams savo saugumo interesams.
9 straipsnis
Peržiūra
1. Šiuo sprendimu nustatyta tvarka periodiškai peržiūrima atsižvelgiant į nustatytus poreikius; ji bet kuriuo atveju peržiūrima per 12 mėnesių nuo jos taikymo nutraukimo, siekiant užtikrinti, kad būtų nustatyta įgyta patirtis ir į ją atsižvelgta. Ta peržiūra atliekama Taryboje remiantis Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio parengta bendra ataskaita.
2. Prireikus šis sprendimas gali būti peržiūrėtas. Tokiais atvejais, remiantis SESV 222 straipsnio 3 dalimi, Tarybai padeda Politinis ir saugumo komitetas bei Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinis komitetas.
3. Prireikus Taryba gali patikslinti IPCR, visų pirma, kad atsižvelgtų į Tarybos atliekant peržiūrą arba po šio sprendimo patikslinimo nustatytus poreikius.
10 straipsnis
Finansinis poveikis
Visi šiam sprendimui įgyvendinti reikalingi finansiniai ištekliai naudojami laikantis sutartų metinių išlaidų ribų ir atsižvelgiant į galiojančių Sąjungos priemonių taikymo sritį, tuo pat metu neviršijant metinių daugiametės finansinės priemonės viršutinių ribų.
11 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Liuksemburge 2014 m. birželio 24 d.