ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 149/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с регулаторните технически стандарти относно споразуменията за непряк клиринг, задължението за клиринг, публичния регистър, достъпа до място за търговия, нефинансовите контрагенти и техниките за намаляване на риска за договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг чрез централен контрагент
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 4, параграф 4, член 5, параграф 1, член 6, параграф 4, член 8, параграф 5, член 10, параграф 4 и член 11, параграф 14 от него,
като има предвид, че:
(1)
Следва да бъде създадена нормативна уредба, която включва правила, приложими към задължението за клиринг, неговото прилагане, възможните изключения и техники за намаляване на риска, които трябва да бъдат утвърдени, когато не е възможен клиринг чрез централен контрагент (ЦК). За да се гарантира съгласуваност между разпоредбите, които следва да влязат в сила едновременно, и за способстване прилагането на цялостен подход, както и за осигуряване на ефективен достъп на заинтересованите страни и по-специално на тези, за които се отнасят задълженията, е желателно повечето регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял II от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един-единствен регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на пазара на извънборсови деривати настоящият регламент следва да вземе под внимание съответните договорени на международно равнище насоки и препоръки за реформи на пазара на извънборсови деривати и задължителния клиринг, както и свързаните с тях правила, разработени в други юрисдикции. По-специално нормативната база за определяне на задължението за клиринг взема предвид изискванията за задължителен клиринг, публикувани от Международната организация на комисиите по ценни книжа. Това ще подпомогне, доколкото е възможно, сближаването с подходите в други юрисдикции.
(3)
С цел ясно определяне на ограничен брой понятия, които произтичат от Регламент (ЕС) № 648/2012, както и за уточняване на техническите условия, необходими за разработването на този технически стандарт, следва да бъдат дефинирани редица термини.
(4)
Споразуменията за непряк клиринг не следва да излагат ЦК, клирингов член, клиент или непряк клиент на допълнителен риск от контрагента, а активите и позициите на непрекия клиент следва да се ползват от подходящо ниво на защита. Поради това е важно всички видове споразумения за непряк клиринг да отговарят на минимални изисквания за гарантиране на тяхната сигурност. За тази цел страните, участващи в споразумения за непряк клиринг, следва да имат определени задължения. Тези споразумения се простират и отвъд договорните отношения между непреки клиенти и клиент на клирингов член, който предоставя непреки клирингови услуги.
(5)
Регламент (ЕС) № 648/2012 изисква ЦК да представлява определена система съгласно Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (3). Това предполага, че клиринговите членове на ЦК следва да отговарят на изискванията за участниците по смисъла на посочената директива. Следователно, за да се гарантира равностойно равнище на защита по отношение на непреките клиенти, както предоставеното на клиентите по Регламент (ЕС) № 648/2012, е необходимо да се подсигури, че клиентите, предоставящи непреки клирингови услуги, са кредитни институции, инвестиционни посредници или еквивалентни кредитни институции/инвестиционни посредници от трета държава.
(6)
Споразуменията за непряк клиринг следва да бъдат договорени по начин, който при неплатежоспособност гарантира на непреките клиенти същото равнище на защита, с каквото се ползват преките клиенти. След изпадане в неплатежоспособност на клирингов член, който е ангажиран със споразумение за непряк клиринг, непреките клиенти следва да бъдат включени в прехвърлянето на позициите на клиентите към друг клирингов член съобразно изискванията за преносимост, установени в членове 39 и 48 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва да бъдат предвидени също така и подходящи предпазни мерки в случай на изпадане в несъстоятелност на клиенти, които са включени в самите споразумения за непряк клиринг, и следва да се подкрепя прехвърлянето на позиции на непреки клиенти към друг доставчик на клирингови услуги.
(7)
Тъй като споразуменията за непряк клиринг могат да доведат до специфични рискове, всички страни по споразумение за непряк клиринг, включително клирингови членове и ЦК, следва редовно да установяват, наблюдават и управляват всички съществени рискове, произтичащи от това споразумение. Целесъобразното поделяне на информация между клиенти, които предоставят непреки клирингови услуги, и клирингови членове, които способстват за тези услуги, е особено важно в този контекст. Клиринговите членове следва да използват данните, предоставени от клиентите, само с цел управление на риска, и следва да предотвратяват злоупотребата с чувствителна в търговско отношение информация, включително чрез използването на ефективни бариери между различните подразделения на финансова институция за избягване на конфликти на интереси.
(8)
Когато разрешава на ЦК да осъществява клиринг на даден клас извънборсови деривати, от компетентния орган се изисква да уведоми Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП). Това уведомление следва да съдържа подробна информация, която е необходима на ЕОЦКП, за да направи своята оценка, включително информация за ликвидността и обема на съответния клас извънборсови деривати. Въпреки че информацията се предава от компетентния орган на ЕОЦКП, поискалият разрешението ЦК е този, който следва първоначално да предостави необходимата информация на компетентните органи, които могат след това да я допълнят.
(9)
Въпреки че цялата информация, която следва да бъде включена в уведомлението от компетентния орган до ЕОЦКП във връзка със задължението за клиринг, може да не е винаги налична, особено що се отнася до нови продукти, следва да бъдат предоставяни наличните приблизителни оценки, включително ясно да бъдат посочени направените допускания. Уведомлението следва също да съдържа информация, отнасяща се до контрагентите, като например вида и броя на контрагентите, необходимите стъпки за започване на клиринг с ЦК, техния законоустановен и оперативен капацитет или тяхната рамка за управление на риска, с цел да се позволи на ЕОЦКП да оценява способността на активните контрагенти да спазват задължението за клиринг без сътресения на пазара.
(10)
Уведомлението от компетентния орган да ЕОЦКП следва да съдържа информация за степента на стандартизация, ликвидността и наличността на надеждни цени, за да може ЕОЦКП да оценява дали даден клас извънборсови деривати също следва да бъде обхванат от задължението за клиринг. Критериите за стандартизиране на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас извънборсови деривати са показател за стандартизация на икономическите условия на клас извънборсови деривати, тъй като само когато тези икономически условия са стандартизирани, договорните условия и оперативните процеси могат да бъдат стандартизирани. Критериите, свързани с ликвидността и наличността на надеждни цени, се оценяват от ЕОЦКП, като се имат предвид съображения, различни от тези при оценката, направена от компетентния орган при предоставяне на разрешение на ЦК. Ликвидността в този контекст се оценява в по-широка перспектива и се различава от ликвидността след прилагането на задължението за клиринг. По-специално, фактът, че договорът е достатъчно ликвиден, за да премине през клиринг от даден ЦК, не означава непременно, че следва да е обхванат от задължението за клиринг. Оценката на ЕОЦКП не трябва да копира или дублира прегледа, който вече е бил направен от компетентния орган.
(11)
Информацията, която се предоставя от компетентния орган във връзка със задължението за клиринг, следва да дава възможност на ЕОЦКП да оцени достъпността на информацията за ценообразуването. В тази връзка достъпът на ЦК до информация за ценообразуването в даден момент не означава, че участниците на пазара имат достъп до тази информация в бъдеще. Ето защо фактът, че ЦК има достъп до необходимата информация за ценообразуването за управление на рисковете при клиринг на договори за деривати в рамките на даден клас извънборсови деривати, не предполага автоматично, че този клас извънборсови деривати също следва да подлежи на задължителен клиринг.
(12)
Нивото на подробност на данните в регистъра на класовете договори за извънборсови деривати, подлежащи на задължителен клиринг, зависи от значението на тези данни за идентифицирането на всяка категория договори за извънборсови деривати. В резултат на това нивото на подробност на данните в регистъра може да се различава за различните категории договори за извънборсови деривати.
(13)
Осигуряването на достъп на множество ЦК до място за търговия може да разшири достъпа на участници до съответното място и да подобри цялостната ликвидност. Независимо от това е необходимо при подобни обстоятелства да се уточни понятието фрагментираност на ликвидността в рамките на място за търговия в случай, че то може да застраши безпрепятственото и правилно функциониране на пазарите за класа финансови инструменти, за който е направено заявлението.
(14)
Оценката на компетентния орган на мястото за търговия, до което ЦК е поискал достъп, и на компетентния орган на ЦК следва да се основава на съществуващите механизми за предотвратяване фрагментирането на ликвидността в рамките на дадено място за търговия.
(15)
За да се предотврати фрагментираността на ликвидността, всички участници на място за търговия следва да са в състояние да извършват клиринг на всички сделки, които се изпълняват между тях. Въпреки това би било необосновано да се изисква всички клирингови членове на съществуващ ЦК да станат клирингови членове и на нов ЦК, който обслужва такова място на търговия. Когато има субекти, които са клирингови членове на двата ЦК, те могат да способстват за прехвърлянето и клиринга на трансакции, извършени от пазарни участници, обслужвани поотделно от двата ЦК, за да се ограничи рискът от фрагментираност на ликвидността. Същевременно е важно искането за достъп до място за търговия чрез ЦК да не фрагментира ликвидността по начин, който би увеличил рисковете, на които е изложен вече съществуващият ЦК.
(16)
Съгласно член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 искането за достъп до място за търговия чрез ЦК не следва да изисква оперативна съвместимост, а следователно и настоящият регламент не следва да предписва оперативната съвместимост като единствен начин за разрешаване на проблема с фрагментираността на ликвидността. Въпреки това настоящият регламент не следва да изключва възможността ЦК да сключват такива договорености на доброволна основа, ако са изпълнени необходимите условия за сключването им.
(17)
За да се определи кои договори за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, нефинансовите контрагенти следва да прилагат един от критериите, предвидени в настоящия регламент, включително счетоводното определение въз основа на Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО). Счетоводното определение може да се използва от контрагентите, дори и да не прилагат правилата на МСФО. От нефинансовите контрагенти, които могат да използват местни счетоводни правила, се очаква, че повечето от договорите, класифицирани като хеджиращи съгласно съответните местни счетоводни правила, биха попаднали в рамките на предвиденото в настоящия регламент общо определение за договори, намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление.
(18)
При някои обстоятелства може да не е възможно хеджиране на риск чрез използване на пряко свързан с него договор за дериват с точно същите базов актив и дата на сетълмент, каквито са за покрития риск. В такъв случай нефинансовият контрагент може да използва заместващо хеджиране чрез тясно корелиран инструмент, за да покрие експозиции, като например инструмент с различен, но много близък до неговия базов актив, що се отнася до икономическото поведение. Освен това някои групи нефинансови контрагенти, които сключват договори за извънборсови деривати чрез един субект, за да хеджират своя риск по отношение на цялостния риск на групата, може да използват макро- или портфейлно хеджиране. Тези договори за извънборсови деривати за макро-, портфейлно или заместващо хеджиране, могат да представляват хеджиране за целите на настоящия регламент и следва да се разглеждат съгласно критериите за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете.
(19)
Даден риск може да се развива с течение на времето и с цел да се адаптират към развитието на риска договорите за извънборсови деривати, които първоначално се изпълняват за намаляване на риска, свързан с търговската дейност или финансовото управление, може да бъдат компенсирани чрез използване на допълнителни договори за извънборсови деривати. В резултат на това хеджирането на риска може да бъде постигнато чрез комбинация от договори за извънборсови деривати, включително компенсиращи договори за извънборсови деривати, които компенсират онези договори за извънборсови деривати, които вече не съответстват на риска във връзка с търговската дейност или финансовото управление.
(20)
Обхватът на рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност и финансовото управление, е много широк и варира в различните икономически сектори. Рисковете, свързани с търговски дейности, обикновено са свързани с факторите за производство на предприятието, както и с продуктите и услугите, които то продава или предоставя. Финансовото управление обикновено се отнася до управлението на краткосрочното и дългосрочното финансиране на субекта, включително неговия дълг, и начините, по които той инвестира финансовите средства, които генерира или притежава, включително управлението на паричните средства. Финансовото управление и търговската дейност могат да бъдат засегнати от общи източници на рискове, като например валутен курс, цени на суровините, инфлация или кредитен риск. Като се има предвид, че извънборсовите деривати се сключват за хеджиране на конкретен риск, когато се анализират рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, тези рискове следва да бъдат определяни по последователен начин, обхващащ двете дейности. Освен това разделянето на двете понятия може да доведе до нежелани последици, като се има предвид, че в зависимост от сектора, в който работят нефинансовите контрагенти, даден риск ще бъде хеджиран в рамките на търговската дейност или на финансовото управление.
(21)
Въпреки че праговете за клиринг следва да бъдат определени при отчитане на системното значение на съответните рискове, важно е да се вземе под внимание, че извънборсовите деривати за намаляване на рисковете са изключени от изчислението на клиринговия праг и че клиринговите прагове позволяват изключение от принципа на задължението за клиринг по отношение на онези договори за извънборсови деривати, за които може да се смята, че не са сключени с цел хеджиране. По-конкретно, стойността на клиринговите прагове следва да бъде периодично преразглеждана и следва да се определя от класа на договорите за извънборсови деривати. Класовете извънборсови деривати, определени във връзка с клиринговите прагове, могат да бъдат различни от класовете извънборсови деривати във връзка със задължението за клиринг. При определяне стойността на праговете за клиринг следва да се отдаде надлежно внимание на необходимостта от определяне на единен показател, отразяващ системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати. Освен това клиринговите прагове, използвани от нефинансовите контрагенти, следва да бъдат прости за прилагане.
(22)
При определянето на стойността на клиринговия праг следва да се отчита системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва обаче да се вземе под внимание, че тези нетни позиции и експозиции са различни от нетната експозиция за всички контрагенти и всички класове активи. Освен това в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде изчислена сумата на тези нетни позиции с цел да се определят данните, които трябва да бъдат взети предвид при определянето на клиринговите прагове. Общата брутна сума, получена от сумирането на тези нетни позиции, следва да бъде взета предвид при определянето на клиринговите прагове. Брутната условна стойност, която се получава от това сумиране, следва да се използва като основа за определяне на клиринговите прагове.
(23)
Освен това структурата на операциите с извънборсови деривати на нефинансовите контрагенти обикновено води до ниско ниво на нетиране, тъй като договорите за извънборсови деривати са сключени със същата насоченост. В резултат на това разликата между сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати ще бъде много близо до брутната стойност на договорите. По тази причина, както и за повече простота, брутната стойност на договорите за извънборсови деривати следва да се използва като валидно приближение за стойността, която следва да бъде взета под внимание при определяне на клиринговия праг.
(24)
Като се има предвид, че нефинансовите контрагенти, които не надвишават клиринговия праг, не са задължени да правят пазарна оценка на своите договори за извънборсови деривати, не би било разумно тази стойност да се използва за определяне на клиринговите прагове, тъй като това ще създаде тежест за нефинансовите контрагенти, която не е пропорционална на рисковете, за които се отнася. Вместо това използването на условната стойност на договорите за извънборсови деривати ще позволи прилагането на прост подход без експозиция към събития, външни за нефинансовите контрагенти.
(25)
Превишението на една от стойностите, определени за клас извънборсови деривати, следва да доведе до превишение на клиринговия праг за всички класове, като се има предвид, че намаляващите рискове договори за извънборсови деривати са изключени от изчислението на клиринговия праг, последствията от превишаването на клиринговия праг са не само свързани със задължението за клиринг, но обхващат и техники за намаляване на риска, а подходът към съответните задължения съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012, приложим спрямо нефинансовите контрагенти, следва да бъде прост с оглед на това, че повечето от тях не са специалисти.
(26)
За тези договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг, следва да се прилагат техники за намаляване на риска, като например своевременно потвърждение. Потвърждаването на договори за извънборсови деривати може да се отнася до едно или повече рамкови споразумения, рамков договор за потвърждения или други стандартни условия. То може да бъде под формата на електронно изпълнен договор или документ, подписан от двамата контрагенти.
(27)
От съществено значение е контрагентите да потвърдят условията на своите трансакции във възможно най-кратки срокове след изпълнението на трансакцията, особено когато тя се извършва или обработва по електронен път, за да се подсигури общо разбиране и правна сигурност за условията на сделката. За контрагентите, които сключват нестандартизирани и сложни договори за извънборсови деривати по-специално, може да е необходимо прилагането на определени инструменти, за да се съобразят с изискването за своевременно потвърждаване на своите договори за извънборсови деривати. Своевременното потвърждаване също предполага, че съответните пазарни практики във въпросната област се променят.
(28)
С оглед на по-нататъшното намаляване на рисковете портфейлното съгласуване дава възможност на всеки контрагент да извърши обстоен преглед на портфейл от трансакции от гледна точка на другия контрагент с цел своевременно да се установят всякакви разногласия относно ключови условия в трансакцията. Тези условия трябва да включват оценка на всяка трансакция и могат също така да включват и други необходими подробности, като например датата на влизане в сила, предвидения падеж, дати на плащане или сетълмент, условната стойност на договора и валутата на сделката, базовия инструмент, позицията на контрагентите, договореност за плащанията, които се падат в неработен ден, съответния фиксиран или плаващ лихвен процент по договора за извънборсови деривати.
(29)
Като се имат предвид различните рискови профили и с оглед на това синхронизирането на портфейла да бъде пропорционална техника за намаляване на риска, предвижданите честота на съгласуване и размер на портфейла следва да бъдат различни в зависимост от естеството на контрагентите. По-строги изисквания следва да се прилагат както за финансовите контрагенти, така и за нефинансовите контрагенти, които надвишават клиринговия праг, а по-ниската честота на съгласуване следва да се прилага за нефинансовите контрагенти, които не биха превишили клиринговия праг, независимо от категорията на своя контрагент, който също би имал полза от това не толкова често съгласуване за тази част от своя портфейл.
(30)
Компресирането на портфейла също може да бъде ефективен инструмент за целите на намаляването на риска в зависимост от обстоятелствата, като големина на портфейла с даден контрагент, падежа, предназначение и степен на стандартизация на договорите за извънборсови деривати. Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, които разполагат с портфейл от договори за извънборсови деривати, непреминали клиринг чрез ЦК, над размера, определен в настоящия регламент, следва да разполагат с действащи процедури за анализ на възможността за използване на компресиране на портфейла, което би им позволило да намалят своя кредитен риск от контрагента.
(31)
Разрешаването на спорове е насочено към намаляване на рисковете, произтичащи от договори, които не минават клиринг от централен контрагент. При сключване на сделки с извънборсови деривати контрагентите следва да разполагат с договорна рамка за разрешаване на всякакви спорове, които могат да възникнат. В рамката следва да се посочват механизмите за уреждане на спорове, като например арбитраж от трета страна или механизъм за определяне на стойности чрез пазарни проучвания. Тя има за цел да предотврати задълбочаване на нерешени спорове и излагане на контрагентите на допълнителни рискове. Разногласията следва да се установяват, управляват и оповестяват по подходящ начин.
(32)
За целите на определяне на пазарните условия, при които не се извършва оценка по пазарна стойност, е необходимо да се определи какво представляват неактивните пазари. Даден пазар може да бъде неактивен по няколко причини, включително когато липсва редовно извършване на трансакции в условията на сделки между несвързани лица, като принципът на сделката между несвързани лица следва да има същото значение като използваното за счетоводни цели.
(33)
Настоящият регламент се прилага спрямо финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, надхвърлили клиринговия праг, и взема предвид Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4), в която също се определят изисквания, които следва да се спазват при оценяване на базата на модели.
(34)
Въпреки че използваният подход за оценяване на базата на модели може да бъде разработен от вътрешни или външни изпълнители, с цел да се осигури необходимата отчетност одобрението на модела е отговорност на съвета на директорите или на комитет, на който този съвет е делегирал правомощия.
(35)
Когато контрагентите могат да прилагат вътрешногрупово освобождаване след уведомяването на компетентните органи, но без да са изчакали края на срока, в който тези компетентни органи могат да повдигнат възражения, е важно да се гарантира, че компетентните органи получават своевременна, уместна и достатъчна информация, за да преценят дали да възразят срещу използването на изключение.
(36)
Очакваните размери, обеми и честота на вътрешногруповите договори за извънборсови деривати могат да се определят въз основа на данните за вътрешногруповите сделки на контрагентите за минали периоди, както и на очаквания модел и на очакваната в бъдеще дейност.
(37)
Когато контрагентите прилагат вътрешногрупово освобождаване, те следва да оповестяват публично информация с цел да се гарантира прозрачност по отношение на пазарните участници и потенциални кредитори. Това е особено важно за потенциалните кредитори на контрагентите по отношение на оценката на риска. Оповестяването има за цел да предотврати погрешното разбиране, че договорите за извънборсови деривати са преминали през клиринг от централен контрагент или са обхванати от техники за намаляване на риска, когато това не е така.
(38)
Времевата рамка за постигане на своевременно потвърждение изисква усилия за адаптация, включително промени на пазарните практики и подобряване на информационните системи. Като се има предвид, че темпът на адаптиране към спазването на това изискване може да се различава в зависимост от категорията на контрагентите и класа извънборсови деривати, определянето на график за постепенно прилагане, който отчита тези разлики, ще позволи намаляване на срока за потвърждение за онези контрагенти и продукти, които биха могли да бъдат готови по-бързо.
(39)
Стандартите, определени за съгласуване на портфейла, компресиране на портфейла или разрешаване на спорове, изискват от контрагентите да установят процедури, алгоритми и политики, и да внесат промени в документацията, което ще изисква време. Влизането в сила на съответните изисквания следва да бъде забавено, за да се даде време на контрагентите да предприемат необходимите стъпки за привеждане в съответствие.
(40)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари.
(41)
Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (5) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„непряк клиент“ означава клиент на клиент на клирингов член;
б)
„споразумение за непряк клиринг“ означава съвкупността от договорни отношения между централния контрагент (ЦК), клиринговия член, клиента на клирингов член и непряк клиент, която позволява на клиента на клирингов член да предоставя клирингови услуги на непряк клиент;
в)
„потвърждение“ означава документирано споразумение между контрагентите за всички условия на договора за извънборсови деривати.
ГЛАВА II
СПОРАЗУМЕНИЯ ЗА НЕПРЯК КЛИРИНГ
(член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Структура на споразуменията за непряк клиринг
1. Когато клирингов член е готов да съдейства за непряк клиринг, всеки клиент на такъв клирингов член има право да предоставя услуги по непряк клиринг на един или повече от своите собствени клиенти, при условие че клиентът на клиринговия член е лицензирана кредитна институция, лицензиран инвестиционен посредник или еквивалентна кредитна институция или инвестиционен посредник от трета държава.
2. Клиентът на клиринговия член и непрекият клиент постигат съгласие помежду си относно договорните условия на споразумение за непряк клиринг след консултация с клиринговия член относно аспектите, които могат да окажат влияние върху операциите на клиринговия член. Те включват договорни изисквания към клиента да изпълнява всички задължения на непрекия клиент към клиринговия член. Тези изисквания се отнасят само за сделки, възникващи като част от договорености за непряк клиринг, чийто обхват следва да бъде ясно документиран в съгласуваните договори.
Член 3
Задължения на ЦК
1. Споразуменията за непряк клиринг не могат да зависят от търговски практики на ЦК, които действат като пречка пред установяването им при подходящи търговски условия. По искане на клирингов член ЦК поддържа отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при ЦК между активите и позициите на клиента и активите и позициите, държани за сметка на непреките клиенти на клиента.
2. ЦК установява, наблюдава и управлява всички съществени рискове, произтичащи от споразумения за непряк клиринг, които могат да окажат влияние върху устойчивостта на ЦК.
Член 4
Задължения на клиринговите членове
1. Клирингов член, който съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг, прави това при разумни търговски условия. Без да се засягат разпоредбите за поверителността на договорните споразумения с отделни клиенти, клиринговият член оповестява публично общите условия, при които е готов да съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг. Тези условия могат да включват минимални оперативни изисквания за клиентите, които предоставят услуги по непряк клиринг.
2. Когато клирингов член съдейства за споразумения за непряк клиринг, той изпълнява една от следните мерки за разделение според указанията на клиента:
а)
да води отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи на клиента да направи разграничение в сметките си при клирингов член между своите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти;
б)
да водят отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при клирингов член между активите и позициите, държани за сметка на непряк клиент, и тези, които се държат за сметка на други непреки клиенти.
3. Изискването за разграничаване на активите и позициите при клирингов член се смята за спазено, ако са изпълнени условията, посочени в член 39, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
4. Клиринговите членове установяват надеждни процедури за действие при неизпълнение от страна на клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг. Тези процедури включват надежден механизъм за прехвърляне на позиции и активи към друг клиент или клирингов член със съгласието на засегнатите непреки клиенти. Даден клиент или клирингов член не е длъжен да приема тези позиции, освен ако е налице предварително сключено договорно споразумение в това отношение.
5. Клиринговият член гарантира, че неговите процедури позволяват незабавното ликвидиране на активите и позициите на непреките клиенти и че клиринговият член плаща всички дължими суми на непреките клиенти при неизпълнение от страна на клиента.
6. Клиринговите членове установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове възникващи при съдействието за споразумения за непряк клиринг, включително чрез използване на информацията, предоставена от клиенти съгласно член 4, параграф 3. Клиринговите членове създават надеждни вътрешни процедури, за да подсигурят, че тази информация не може да се използва за търговски цели.
Член 5
Задължения на клиенти
1. Клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, следва да води отделна документация с данни и счетоводна отчетност, позволяващи да се разграничават неговите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти. Той предлага на непреките клиенти избор между различните възможности за разделение на сметките, предвидени в член 4, параграф 2, и подсигурява, че непреките клиенти са напълно информирани за рисковете, свързани с всеки от вариантите на разделение. Информацията, предоставена от клиента на непреките клиенти, включва подробности за договорености за прехвърляне на позиции и сметки към друг клиент.
2. Всеки клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, трябва да поиска от клиринговия член да открие отделна сметка при ЦК. Сметката следва да бъде изключително за целите на държането на активи и позиции на негови непреки клиенти.
3. Клиентите предоставят на клиринговите членове достатъчно информация, за да може да се установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове, възникващи при съдействие за споразумения за непряк клиринг. В случай на неизпълнение от страна на клиент, цялата информация, съхранявана от клиента по отношение на неговите непреки клиенти, трябва да бъде незабавно предоставена на клиринговия член.
ГЛАВА III
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕОЦКП ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАДЪЛЖЕНИЕТО ЗА КЛИРИНГ
(член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 6
Данни, които се включват в уведомлението
1. Уведомлението във връзка със задължението за клиринг включва следната информация:
а)
класа договори за извънборсови дериватни;
б)
договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати;
в)
друга информация, която се включва в публичния регистър в съответствие с член 8;
г)
всякакви други характеристики, необходими за да се прави разграничение между договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати и договорите за извънборсови деривати извън този клас;
д)
доказателства за степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати;
е)
данни за обема на класа договори за извънборсови деривати;
ж)
данни за ликвидността на класа договори за извънборсови деривати;
з)
доказателства, че пазарните участници имат достъп до безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването за договорите за извънборсови деривати от този клас;
и)
доказателства за въздействието на задължението за клиринг върху наличието на информация за ценообразуването за пазарните участници.
2. С оглед определяне на датата или датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително постепенното въвеждане и категориите контрагенти, за които важи задължението за клиринг, уведомленията във връзка със задължението за клиринг включват:
а)
данни от значение за оценката на очаквания обем на класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
б)
доказателства за способността на ЦК да обработва очаквания обем от класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг, както и за способността да управлява рисковете, произтичащи от преминаването през клиринг на съответния клас договори за извънборсови деривати, включително чрез клирингови споразумения с клиенти или непреки клиенти;
в)
вида и броя на контрагентите, които са активни или се очаква да бъдат активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
г)
кратко описание на различните задачи, които трябва да бъдат изпълнени с цел започване на клиринг с ЦК, придружено с разчет на времето, необходимо за изпълнението на всяка задача;
д)
информация за управлението на риска, правния и оперативния капацитет на кръга от контрагенти, които са активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг.
3. Данните, отнасящи се до обема и ликвидността, съдържат за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на този клас необходимата пазарна информация, включително данни за минали периоди, текущи данни, както и всяка промяна, която се очаква да възникне, ако за класа договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг, включително:
а)
брой на трансакциите;
б)
общ обем;
в)
общ брой открити позиции;
г)
дълбочината на поръчките, включително средния брой поръчки и средния брой запитвания за котировки;
д)
амплитуда на спредовете;
е)
мерките за ликвидност при неблагоприятни пазарни условия;
ж)
мерките за ликвидност при извършване на процедури при неизпълнение.
4. Информацията, отнасяща се до степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати, предвидена в параграф 1, буква д), включва - за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на класа - данни за дневната референтна цена, както и броя дни годишно, в които референтната цена, може да бъде смятана за надеждна, най-малко за предходните дванадесет месеца.
ГЛАВА IV
КРИТЕРИИ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КЛАСОВЕТЕ ДОГОВОРИ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО ПОДЛЕЖАТ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН КЛИРИНГ
(член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 7
Критерии, които се оценяват от страна на ЕОЦКП
1. По отношение на степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас договори за извънборсови деривати, Европейският орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) взема предвид:
а)
дали договорните срокове на съответния клас договори за извънборсови деривати включват обща правна документация, включително рамкови споразумения за нетиране, определения, стандартни клаузи и потвърждения, които определят договорните спецификации, използвани обикновено от контрагентите;
б)
дали оперативните процеси на съответния клас извънборсови дериватни договори включват автоматизиране на следдоговорната обработка и развитие на събитията, които се управляват по един общ начин в съответствие с график, за който контрагентите са постигнали широко съгласие.
2. По отношение на обема и ликвидността на съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема под внимание:
а)
дали изискванията за обезпечение или финансовите изисквания на ЦК са пропорционални на риска, който задължението за клиринг има за цел да намали;
б)
стабилността във времето на големината и дълбочината на пазара по отношение на продукта;
в)
вероятността пазарната дисперсия да остане достатъчна в случай на неизпълнение от страна на клирингов член;
г)
броя и стойността на сделките.
3. Във връзка с наличието на безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването в съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема предвид дали информацията, необходима за точно определяне на цената на договорите в рамките на съответния клас договори за извънборсови деривати, е леснодостъпна за участниците на пазара при разумни търговски условия и дали тя ще остане леснодостъпна, ако за съответния клас договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг.
ГЛАВА V
ПУБЛИЧЕН РЕГИСТЪР
(член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 8
Данни, които се включват в регистъра на ЕОЦКП
1. Публичният регистър ЕОЦКП включва следната информация за всеки клас договори за извънборсови деривати, който подлежи на задължението за клиринг:
а)
класа на договорите за извънборсови деривати;
б)
вида на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
в)
базовите активи на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
г)
за базови активи, които представляват финансови инструменти - дали базовият актив е единен финансов инструмент или емитент, или индекс, или портфейл;
д)
за други базови активи - категорията на базовия актив;
е)
условната валута и валутата на сетълмента на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
ж)
обхвата на падежите на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
з)
условията за сетълмент на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
и)
обхвата на периодичността на плащанията по договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
й)
идентификационен код на продукта за съответния клас договори за извънборсови деривати;
к)
всякакви други характеристики, изисквани, за да се направи разграничение между един договор в съответния клас договори за извънборсови деривати от друг.
2. По отношение на ЦК, които са лицензирани или са признати във връзка със задължението за клиринг, публичният регистър на ЕОЦКП включва за всеки ЦК:
а)
идентификационния код в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012 на Комисията (6);
б)
пълното наименование;
в)
държавата по установяване;
г)
компетентния орган, определен в съответствие с член 22 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. Във връзка с датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително всякакво постепенно въвеждане, публичният регистър на ЕОЦКП включва:
а)
категориите контрагенти, за които се прилага период на постепенно въвеждане;
б)
всяко друго условие, изисквано в съответствие с регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с прилагането на периода на постепенно въвеждане.
4. Публичният регистър на ЕОЦКП включва позоваване на регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с които е възникнало всяко от задълженията за клиринг.
5. По отношение на ЦК, за който е изпратено уведомление до ЕОЦКП от компетентния орган, публичният регистър на ЕОЦКП включва най-малко:
а)
идентификационните данни на ЦК;
б)
класа на договорите за извънборсови деривати, за които е изпратено уведомление;
в)
вида на договорите за извънборсови деривати;
г)
датата на уведомлението;
д)
указване на уведомяващия компетентен орган.
ГЛАВА VI
ФРАГМЕНТИРАНОСТ НА ЛИКВИДНОСТТА
(член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 9
Уточняване на понятието фрагментираност на ликвидността
1. Счита се, че фрагментираност на ликвидността настъпва, когато участниците в място за търговия не са в състояние да сключват сделки с един или няколко от останалите участници на това място поради липсата на споразумения за клиринг, до които всички участници имат достъп.
2. Достъпът на ЦК до място за търговия, което вече е обслужвано от друг ЦК, не се смята, че увеличава фрагментираността на ликвидността на мястото за търговия, ако без да е необходимо да се налага изискване на клиринговите членове на вече действащия на това място ЦК да станат клирингови членове на ЦК, отправил искането, всички участници на мястото за търговия могат да направят пряк или непряк клиринг чрез един от следните способи:
а)
поне един общ ЦК;
б)
клирингови споразумения, установени от ЦК.
3. Договореностите за изпълнението на условията, посочени в буква а) или б) от параграф 2, се определят преди отправилата искането ЦК да започне предоставянето на клирингови услуги на съответното място на търговия.
4. Достъпът до общ ЦК, както е посочено в буква а) от параграф 2, може да бъде осигурен посредством два или повече клирингови членове, или два или повече клиенти, или чрез споразумения за непряк клиринг.
5. Клиринговите споразумения, посочени в параграф 2, буква б), може да предвиждат прехвърлянето на трансакции, извършени от такива пазарни участници към клирингови членове на друг ЦК. Въпреки че достъпът на ЦК до място за търговия следва да не изисква оперативна съвместимост, споразумението за оперативна съвместимост, което е било договорено от съответните ЦК и одобрено от съответните компетентни органи, може да се използва за изпълнение на изискването за достъп до общи клирингови споразумения.
ГЛАВА VII
НЕФИНАНСОВИ КОНТРАГЕНТИ
Член 10
(член 10, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете
1. Договорите за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление на нефинансов контрагент или на тази група, когато сами или в съчетание с други договори за деривати, пряко или чрез силно корелирани инструменти, отговарят на един от следните критерии:
а)
покриват рисковете, произтичащи от потенциалната промяна в стойността на активите, услугите, факторите за производство, продуктите, стоките или пасивите, които нефинансовият контрагент или неговата група притежава, произвежда, изработва, обработва, доставя, купува, пуска на пазара, отдава под наем или на лизинг, продава или поема или основателно възнамерява да направи това в обичайния ход на своята дейност;
б)
покриват рисковете, възникващи от потенциално косвено въздействие върху стойността на активи, услуги, фактори за производство, продукти, стоки или пасиви, посочени в буква а), които са резултат от колебанията на лихвените проценти, темпа на инфлацията, обменните валутни курсове или кредитния риск;
в)
те се определят като хеджиращ договор съгласно Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приети в съответствие с член 3 от Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (7).
Член 11
(член 10, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Клирингови прагове
Стойностите на клиринговите прагове във връзка със задължението за клиринг са:
а)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху кредити;
б)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху капиталови инструменти;
в)
3 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху лихвени проценти;
г)
3 млрд. евро в брутна условна стойност договорите за извънборсови деривати върху чуждестранна валута;
д)
3 млрд. EUR в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху стоки и за други договори за извънборсови деривати, които не са предвидени в букви от а) до г).
ГЛАВА VIII
ТЕХНИКИ ЗА НАМАЛЯВАНЕ НА РИСКА ЗА ДОГОВОРИТЕ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО НЕ СА ПРЕМИНАЛИ ПРЕЗ КЛИРИНГ ЧРЕЗ ЦК
Член 12
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Своевременно потвърждаване
1. Договорите за извънборсови деривати, сключени между финансови контрагенти и нефинансови контрагенти, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са преминали през клиринг от ЦК, се потвърждават, когато е възможно по електронен път, във възможно най-кратък срок и не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени до 28 февруари 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 28 февруари 2014 г. - до края на работния ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), които са сключени след 31 август 2014 г.- до края на работния ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
2. Договорите за извънборсови деривати, сключени с нефинансов контрагент, които не са посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се потвърждават възможно най-бързо, когато е възможно - чрез електронни средства, но не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на петия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 31 август 2014 г. - до края на втория работен ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на седмия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на четвъртия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
е)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени след 31 август 2014 г.- до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение;
3. Когато дадена трансакция, посочена в параграфи 1 и 2, е била сключена след 16.00 часа местно време или с контрагент, разположен в друг часови пояс, което не позволява потвърждение в определения срок, потвърждението се осъществява колкото е възможно по-скоро и най-късно един работен ден след крайния срок, определен в параграф 1 или 2, в зависимост от случая.
4. Финансовите контрагенти следва да разполагат с необходимата процедура за ежемесечно деклариране пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), на броя на непотвърдените трансакции с извънборсови деривати, посочени в параграфи 1 и 2, които не са били приключени в продължение на повече от пет работни дни.
Член 13
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Съгласуване на портфейла
1. Финансовите и нефинансовите контрагенти по договор за извънборсови деривати се договорят в писмена форма или чрез други еквивалентни електронни средства с всеки от своите контрагенти относно условията, при които портфейлите се съгласуват. Подобно споразумение се постига преди сключване на договора за извънборсови деривати.
2. Съгласуването на портфейла се извършва от самите контрагенти по договори за извънборсови деривати или от квалифицирано трето лице, надлежно упълномощено за тази цел от съответния контрагент. Съгласуването на портфейла следва да включва основните търговски условия, които са отличителни за всеки конкретен договор за извънборсови деривати, и включва най-малко оценката за всеки договор в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. С цел да се идентифицират на ранен етап всички съществени несъответствия в извънборсовия договор за дериват, включително неговата оценка, съгласуването на портфейла се извършва:
а)
за финансов контрагент или нефинансов контрагент, посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
всеки работен ден, когато между контрагентите има 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати;
ii)
веднъж седмично, когато между контрагентите има между 51 и 499 неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време на седмицата;
iii)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има 50 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
б)
за нефинансов контрагент, който не е посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има повече от 100 неприключени договора за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
ii)
веднъж годишно, когато между контрагентите има 100 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати.
Член 14
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Компресиране на портфейл
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти с 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати с контрагенти, които не преминават през клиринг с ЦК, разполагат с действащи процедури, съгласно които редовно, поне два пъти годишно, анализират възможността за извършване на компресиране на портфейл, за да намалят кредитните рискове от контрагента, и извършват такъв процес на компресиране.
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти гарантират, че са в състояние да осигурят разумно и валидно обяснение на съответния компетентен орган, ако решат, че извършването на компресиране на портфейл не е подходящо.
Член 15
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Разрешаване на спорове
1. При сключване на договори за извънборсови деривати помежду си финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти се договарят за подробни процедури и процеси във връзка със следното:
а)
установяването, регистрирането и наблюдението на спорове във връзка с признаването или оценяването на договора и за обмен на обезпечения между контрагентите. В тези процедури се вписва поне продължителността на периода, през който спорът е неразрешен, контрагентът и сумата, която се оспорва;
б)
навременното разрешаване на спорове със специфичен процес за споровете, които не са разрешени в рамките на пет работни дни.
2. Финансовите контрагенти отчитат пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО, всички спорове между контрагенти, свързани с договор за извънборсови деривати, неговата оценка или размяната на обезпечения за сума или стойност, по-висока от 15 млн. евро, и които са неразрешени в продължение най-малко на 15 работни дни.
Член 16
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност
1. Смята се, че са налице пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност на договор за извънборсови деривати, при една от следните ситуации:
а)
когато пазарът е неактивен;
б)
когато обхватът на рационалните оценки на справедливата стойност е голям и вероятността на различните оценки не може да бъде рационално оценена.
2. Пазарът за договор за извънборсови деривати се смята за неактивен, ако котировките не са лесно и редовно достъпни, а цените, които са достъпни, не представят действителни и редовни пазарни трансакции при спазване на принципа на сделката между несвързани лица.
Член 17
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за използването на оценяване на база модел
За използване на оценката на база модел финансовите и нефинансовите контрагенти разполагат с модел, който:
а)
включва всички фактори, които контрагентите биха взели предвид при определянето на цената, включително чрез използване на колкото е възможно повече информация за оценяване по пазарна стойност;
б)
съответства на приетите икономически методологии за оценяване на финансовите инструменти;
в)
калибрира се и се изпитва за валидност с цени от наблюдаеми текущи пазарни трансакции със същия финансов инструмент или на базата на всякаква налична пазарна информация;
г)
валидира се и се контролира независимо от отдел, различен от отдела, поемащ риска;
д)
надлежно се документира и одобрява от съвета на директорите толкова пъти, колкото е необходимо, след всяка съществена промяна и най-малко веднъж годишно. Това одобрение може да бъде делегирано на комитет.
Член 18
(член 11, параграф 14, буква в) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до компетентния орган относно вътрешногрупова сделка
1. Исканията или уведомленията до компетентния орган относно подробните сведения по вътрешногрупова сделка са в писмена форма и включват:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
корпоративните отношения между контрагентите;
в)
подробни сведения относно допълнителнте договорни отношения между страните по споразумението;
г)
категорията на вътрешногруповата сделка, както е посочено в член 3, параграф 1 и параграф 2, букви а)-г) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
д)
подробни сведения за операции, за които контрагентът иска освобождаването, включително:
i)
класа на договорите за извънборсови деривати;
ii)
вида на договорите за извънборсови деривати;
iii)
типа на базовите активи;
iv)
условна валута и валута на сетълмента;
v)
обхвата на сроковете на договорите;
vi)
типа на сетълмента;
vii)
очакваните годишни размер, обеми и честота на договорите за извънборсови деривати.
2. Като част от своето искане или уведомление до съответния компетентен орган контрагентът следва да предостави допълнителна информация, доказваща, че са изпълнени условията по член 11, параграфи от 6 до 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Придружаващите документи включват копия от документирани процедури за управление на риска, информация за трансакциите за минали периоди, копия на съответните договори между страните и могат, при поискване от компетентния орган, да включват правно становище.
Член 19
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до ЕОЦКП относно вътрешногрупова сделка
1. Уведомлението от компетентния орган за подробните сведения за вътрешногрупова сделка се подава пред ЕОЦКП в писмена форма:
а)
в рамките на един месец от получаването на уведомлението съгласно член 11, параграф 7 или член 11, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
в рамките на един месец от решението на компетентния орган, по отношение на контрагента съгласно член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
2. Уведомлението до ЕОЦКП включва:
а)
информацията, посочена в член 18;
б)
наличие на положително или отрицателно решение;
в)
в случай на положително решение:
i)
обобщение на основанията да се счита, че са изпълнени условията, определени в член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - в зависимост от случая;
ii)
дали освобождаването е пълно или частично - за уведомление по член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
г)
в случай на отрицателно решение:
i)
условията по член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са изпълнени;
ii)
обобщение на основанията, поради които се смята, че тези условия не са изпълнени.
Член 20
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Информация относно вътрешногруповото освобождаване, която се оповестява публично
Информацията относно вътрешногрупово освобождаване, която се оповестява публично, включва:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
връзката между контрагентите;
в)
дали освобождаването е пълно или частично;
г)
условната съвкупна стойност на договорите за извънборсови деривати, за които се прилага вътрешногрупово освобождаване.
Член 21
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Членове 13, 14 и 15 започват да се прилагат шест месеца след влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 149/2013
2012 m. gruodžio 19 d.
kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 papildomas nuostatomis dėl netiesioginės tarpuskaitos susitarimų, tarpuskaitos prievolės, viešo registro, galimybės naudotis prekybos vietos paslaugomis, ne finansų sandorio šalių ir ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių, kurių tarpuskaitos pagrindinė sandorio šalis neatlieka, rizikos mažinimo būdų techninių reguliavimo standartų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
atsižvelgdama į 2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 648/2012 dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų (2), ypač į jo 4 straipsnio 4 dalį, 5 straipsnio 1 dalį, 6 straipsnio 4 dalį, 8 straipsnio 5 dalį, 10 straipsnio 4 dalį ir 11 straipsnio 14 dalį,
kadangi:
(1)
reikėtų nustatyti taisyklių, taikytinų tarpuskaitos prievolei, jos taikymui, galimoms išimtims ir rizikos mažinimo būdams, nustatytiniems, kai tarpuskaita su pagrindine sandorio šalimi neįmanoma, sistemą. Siekiant užtikrinti šių nuostatų, kurios turėtų įsigalioti vienu metu, tarpusavio nuoseklumą ir sudaryti geresnes sąlygas suinteresuotosioms šalims, visų pirma toms šalims, kurioms taikomos prievolės, visapusiškai šias nuostatas apžvelgti ir veiksmingai su jomis susipažinti, pageidautina daugumą techninių reguliavimo standartų, kurių reikalaujama pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 II antraštinę dalį, pateikti viename reglamente;
(2)
kalbant apie ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinkos pasaulinį mastą, šiuo reglamentu turėtų būti atsižvelgiama į atitinkamas tarptautiniu mastu suderintas gaires ir rekomendacijas dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinkos reformų ir privalomos tarpuskaitos, taip pat kitų jurisdikcijų parengtas susijusias taisykles. Visų pirma tarpuskaitos prievolės nustatymo sistema atsižvelgiama į Tarptautinės vertybinių popierių komisijų organizacijos paskelbtus privalomos tarpuskaitos reikalavimus. Taip bus kuo labiau remiama konvergencija su kitose jurisdikcijose taikomu metodu;
(3)
siekiant aiškiai nustatyti ribotą skaičių sąvokų, susijusių su Reglamentu (ES) Nr. 648/2012, ir išsamiai nurodyti šiam techniniam standartui parengti būtinas technines sąlygas, reikėtų apibrėžti keletą terminų;
(4)
dėl netiesioginės tarpuskaitos susitarimų pagrindinei sandorio šaliai, tarpuskaitos nariui, klientui arba netiesioginiam klientui neturėtų kilti papildomos sandorio šalies rizikos, o netiesioginio kliento turtui ir pozicijoms turėtų būti suteikiama deramo lygio apsauga. Todėl labai svarbu, kad visų rūšių netiesioginės tarpuskaitos susitarimai atitiktų būtinąsias sąlygas jų saugumui užtikrinti. Dėl šios priežasties netiesioginės tarpuskaitos susitarimus sudariusioms šalims taikomi konkretūs įsipareigojimai. Tokių susitarimų taikymo sritis apima ne vien netiesioginių klientų ir tarpuskaitos nario kliento, teikiančio netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, sutartinius santykius;
(5)
Reglamentu (ES) Nr. 648/2012 reikalaujama, kad pagrindinė sandorio šalis būtų paskirtąja sistema pagal 1998 m. gegužės 19 d. Direktyvą 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose (3). Vadinasi, pagrindinių sandorio šalių tarpuskaitos nariai turėtų atitikti sistemos dalyvio kriterijus pagal tą direktyvą. Todėl siekiant netiesioginiams klientams užtikrinti tokio paties lygio apsaugą, kaip teikiama klientams pagal Reglamentą (ES) Nr. 648/2012, būtina užtikrinti, kad netiesioginės tarpuskaitos paslaugas galėtų teikti tie klientai, kurie yra kredito įstaigos, investicinės įmonės arba lygiavertės trečiosios šalies kredito įstaigos arba investicinės įmonės;
(6)
netiesioginės tarpuskaitos susitarimus reikėtų nustatyti taip, kad netiesioginiams klientams būtų užtikrinta galimybė gauti tokio paties lygio apsaugą, kaip įsipareigojimų neįvykdymo atveju teikiama tiesioginiams klientams. Tarpuskaitos nariui, kuris padeda vykdyti netiesioginės tarpuskaitos susitarimą, neįvykdžius įsipareigojimų, pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 39 ir 48 straipsniuose nustatytus perkeliamumo reikalavimus netiesioginių klientų pozicijos turėtų būti perduodamos alternatyviam tarpuskaitos nariui kartu su klientų pozicijomis. Be to, pagal netiesioginės tarpuskaitos susitarimus turėtų būti taikomos tinkamos apsaugos nuo klientų įsipareigojimų nevykdymo priemonės, kuriomis turėtų būti palaikomas netiesioginių klientų pozicijų perdavimas alternatyviam tarpuskaitos paslaugų teikėjui;
(7)
kadangi dėl netiesioginės tarpuskaitos susitarimų gali kilti specifinė rizika, visos netiesioginės tarpuskaitos susitarimo šalys, įskaitant tarpuskaitos narius ir pagrindines sandorio šalis, turėtų reguliariai nustatyti, stebėti ir valdyti visą dėl susitarimo atsirandančią reikšmingą riziką. Šiuo atžvilgiu ypač svarbu, kad klientai, teikiantys netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, ir šias paslaugas padedantys teikti tarpuskaitos nariai tinkamai keistųsi informacija. Tarpuskaitos nariai turėtų naudotis klientų suteikta informacija tik rizikos valdymo tikslais ir užkirsti kelią netinkamam neskelbtinos komercinės informacijos naudojimui, taip pat ir tokiomis priemonėmis, kaip finansų įstaigos įvairių skyrių veiksmingas atskyrimas, kuriuo siekiama išvengti interesų konfliktų;
(8)
kompetentinga institucija, pagrindinei sandorio šaliai suteikusi leidimą atlikti tam tikros klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių tarpuskaitą, apie tokio leidimo suteikimą turi pranešti Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai (EVPRI). Šiame pranešime turėtų būti pateikiama išsamios informacijos, reikalingos EVPRI, kad ji galėtų atlikti įvertinimą, įskaitant informaciją apie atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių likvidumą ir kiekį. Nors informaciją Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai teikia kompetentinga institucija, pradinę reikalingą informaciją kompetentingai institucijai pateikia leidimo paprašiusi pagrindinė sandorio šalis, o kompetentinga institucija šią informaciją gali papildyti;
(9)
kadangi ne visais atvejais gali būti prieinama visa informacija, kurią reikia pateikti kompetentingos institucijos EVPRI teikiamame pranešime dėl tarpuskaitos prievolės, ypač informacija apie naujus produktus, reikėtų pateikti turimus apytikrius apskaičiavimus, aiškiai nurodant daromas prielaidas. Pranešime taip pat reikėtų pateikti su sandorio šalimis susijusios informacijos, kaip antai sandorio šalių tipą ir numerį, etapus, kurių reikia tarpuskaitai su pagrindine sandorio šalimi pradėti, sandorio šalių teisinį ir veiklos pajėgumą arba jų rizikos valdymo sistemą, kad būtų sudarytos sąlygos EVPRI įvertinti aktyvių sandorio šalių gebėjimą laikytis tarpuskaitos prievolės nesutrikdant rinkos;
(10)
kompetentingos institucijos pranešime EVPRI turėtų būti pateikta informacijos apie standartizacijos lygį, likvidumą ir galimybę gauti kainodaros informaciją, kad būtų sudarytos sąlygos EVPRI įvertinti, ar tam tikros klasės ne biržos išvestinėms finansinėms priemonėms reikėtų taikyti tarpuskaitos prievolę. Atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sąlygų ir veiklos procesų standartizacijos kriterijai rodo ne biržos išvestinių finansinių priemonių klasės ekonominių sąlygų standartizaciją, kadangi tik standartizavus tokias ekonomines sąlygas galima standartizuoti sutarčių sąlygas ir veiklos procesus. Su likvidumu ir galimybe sužinoti kainą susijusius kriterijus EVPRI vertina taikydama kitus principus, nei šiuos kriterijus vertindama taikė kompetentinga institucija, suteikdama leidimą pagrindinei sandorio šaliai. Šiuo atžvilgiu likvidumas vertinamas taikant platesnį požiūrį ir skiriasi nuo likvidumo pradėjus taikyti tarpuskaitos prievolę. Visų pirma faktas, kad sutartis yra pakankamai likvidi, kad viena pagrindinė sandorio šalis galėtų atlikti jos tarpuskaitą, nebūtinai reiškia tai, kad šiai sutarčiai turėtų būti taikoma tarpuskaitos prievolė. EVPRI vertinimas neturėtų atkartoti arba dubliuoti kompetentingos institucijos jau atlikto patikrinimo;
(11)
kompetentingos institucijos teiktina informacija dėl tarpuskaitos prievolės turėtų sudaryti sąlygas EVPRI įvertinti galimybę gauti kainodaros informaciją. Šiuo atžvilgiu pagrindinei sandorio šaliai tam tikru metu suteikta galimybė gauti kainodaros informaciją nereiškia to, kad rinkos dalyviai galėtų gauti kainodaros informaciją ateityje. Todėl tai, kad pagrindinė sandorio šalis gali sužinoti reikalingą informaciją apie kainą, kad galėtų valdyti riziką, kylančią dėl konkrečios klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių tarpuskaitos, savaime nereiškia to, kad šiai ne biržos išvestinių finansinių priemonių klasei turėtų būti taikoma tarpuskaitos prievolė;
(12)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasių, kurioms taikoma tarpuskaitos prievolė, registre pateikiamos informacijos išsamumas priklauso nuo šios informacijos svarbumo nustatant kiekvienos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis. Todėl informacijos apie skirtingų klasių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis išsamumas registre gali būti nevienodas;
(13)
leidus keletui pagrindinių sandorio šalių naudotis prekybos vieta, dalyvių galimybės naudotis ta prekybos vieta galėtų padidėti, todėl bendras likvidumas išaugtų. Tokiomis aplinkybėmis būtina patikslinti likvidumo susiskaidymo prekybos vietoje sąvoką, jei dėl tokio susiskaidymo galėtų kilti grėsmė sklandžiam ir tinkamam tos finansinių priemonių klasės, dėl kurios teikiamas prašymas, rinkų veikimui;
(14)
vertindama prekybos vietą, kuria naudotis paprašė pagrindinė sandorio šalis, ir pagrindinę sandorio šalį, kompetentinga institucija turėtų atsižvelgti į esamus likvidumo susiskaidymo prekybos vietoje prevencijos mechanizmus;
(15)
likvidumo susiskaidymo prevencijos tikslu visi prekybos vietos dalyviai turėtų būti pajėgūs atlikti visų tarp jų vykdomų sandorių tarpuskaitą. Tačiau reikalavimas, kad visi esamos pagrindinės sandorio šalies tarpuskaitos nariai taip pat taptų ir bet kurios naujos pagrindinės sandorio šalies, aptarnaujančios tokią prekybos vietą, tarpuskaitos nariais, būtų neproporcingas. Kai yra subjektų, kurie yra abiejų pagrindinių sandorio šalių tarpuskaitos nariai, jie, norėdami apriboti likvidumo susiskaidymo riziką, gali palengvinti rinkos dalyvių, atskirai aptarnaujamų tų dviejų pagrindinių sandorio šalių, vykdomų sandorių perkėlimą ir tarpuskaitą. Vis dėlto svarbu, kad pagrindinės sandorio šalies prašymas leisti naudotis prekybos vieta nesuskaidytų likvidumo tokiu būdu, kuris padidintų esamai pagrindinei sandorio šaliai kylančią riziką;
(16)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 648/2012 8 straipsnio 4 dalimi, pagrindinės sandorio šalies prašymui leisti naudotis prekybos vieta patenkinti neturėtų reikėti sąveikos, taigi šiuo reglamentu neturėtų būti įpareigojama taikyti sąveikos kaip vienintelio būdo likvidumo susiskaidymo problemai spręsti. Tačiau šiuo reglamentu pagrindinei sandorio šaliai neturėtų būti draudžiama tokio susitarimo sudaryti savanoriškai, jei susiklosto būtinos sąlygos jam nustatyti;
(17)
siekdamos nustatyti, kurios ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartys yra objektyviai vertinamos kaip mažinančios tiesiogiai su komercine veikla ar iždo finansavimo veikla susijusią riziką, ne finansų sandorio šalys turėtų taikyti vieną iš šiame reglamente numatytų kriterijų, įskaitant apskaitos apibrėžtį, grindžiamą tarptautinių finansinės atskaitomybės standartų (TFAS) taisyklėmis. Sandorio šalys gali taikyti apskaitos apibrėžtį net ir tais atvejais, kai netaiko TFAS taisyklių. Iš tų ne finansų sandorio šalių, kurios gali laikytis vietos apskaitos taisyklių, tikimasi, kad dauguma sutarčių, kurios pagal tokias vietos apskaitos taisykles priskiriamos prie rizikos draudimo sutarčių, atitiks šiame reglamente numatytą bendrą sutarčių, kuriomis mažinama tiesiogiai su komercine veikla ar iždo finansavimo veikla susijusi rizika, apibrėžtį;
(18)
kai kuriais atvejais gali būti neįmanoma apsidrausti nuo rizikos naudojant tiesiogiai susijusią išvestinės finansinės priemonės sutartį, t. y. sutartį, kurios pagrindinės finansinės priemonės ir atsiskaitymo data sutampa su draudžiamos rizikos pagrindinėmis finansinėmis priemonėmis ir atsiskaitymo data. Tokiu atveju ne finansų sandorio šalis gali naudoti netiesioginį rizikos draudimą, t. y. naudoti glaudžiai susijusią priemonę savo rizikai apdrausti, kaip antai priemonę, kurios pagrindinė finansinė priemonė yra kita, bet labai panaši ekonominės elgsenos atžvilgiu. Be to, tam tikros grupės ne finansų sandorio šalių, sudariusių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis per vieną subjektą, kad apdraustų savo riziką visos grupės rizikos atžvilgiu, gali naudoti makrorizikos draudimą arba portfelio rizikos draudimą. Šis ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartimis numatomas makrorizikos, portfelio rizikos arba netiesioginis rizikos draudimas gali būti laikomas rizikos draudimu pagal šį reglamentą ir turėtų būti vertinamas pagal kriterijus, taikomus nustatant, kurios ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartys objektyviai mažina riziką;
(19)
rizika gali keistis bėgant laikui, tad siekiant prisitaikyti prie rizikos raidos, ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, pradžioje sudaryta su komercine veikla arba iždo finansavimo veikla susijusiai rizikai mažinti, gali tekti atsverti panaudojant papildomas ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis. Todėl riziką galima apdrausti derinant ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, įskaitant kompensacines ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, uždarančias tas ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, kurios nebėra susijusios su rizika, susijusia su komercine veikla arba iždo finansavimo veikla;
(20)
tiesiogiai su komercine veikla arba iždo finansavimo veikla susijusios rizikos įvairovė yra labai didelė ir skirtinguose ekonomikos sektoriuose nevienoda. Su komercine veikla susijusi rizika paprastai yra susijusi su įmonės gamybos sąnaudomis, taip pat produktais ir paslaugomis, kuriuos ta įmonė parduoda ar teikia. Iždo finansavimo veikla paprastai yra susijusi su trumpalaikio ir ilgalaikio subjekto finansavimo valdymu, įskaitant jo skolos valdymą, ir būdais, kuriais subjektas investuoja uždirbamus arba turimus finansinius išteklius, įskaitant grynųjų pinigų valdymą. Tiek iždo finansavimo, tiek komercinei veiklai poveikį gali daryti bendrieji rizikos šaltiniai, kaip antai užsienio valiutos kurso, prekių kainų, infliacijos ar kredito rizika. Kadangi ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartys sudaromos konkrečiai rizikai apdrausti, analizuojant tiesiogiai su komercine veikla arba iždo finansavimo veikla susijusią riziką, reikėtų abiejų šių tipų riziką apibrėžti nuosekliai ir kartu. Be to, šių dviejų sąvokų atskyrimas galėtų turėti neplanuotų pasekmių, kadangi priklausomai nuo sektoriaus, kuriame veikia ne finansų sandorio šalys, konkreti draudžiama rizika būtų siejama su iždo finansavimo veikla arba su komercine veikla;
(21)
nors tarpuskaitos ribos turėtų būti nustatomos atsižvelgiant į susijusios rizikos svarbą visai sistemai, svarbu atsižvelgti ir į tai, kad apskaičiuojant tarpuskaitos ribas neatsižvelgiama į riziką mažinančias ne biržos išvestines finansines priemones ir kad taikant tarpuskaitos ribas leidžiama nesilaikyti principo taikyti tarpuskaitos prievolę toms ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartims, kurios laikomos sudarytomis ne rizikos draudimo tikslu. Kalbant konkrečiau, tarpuskaitos ribų vertės turėtų būti periodiškai peržiūrimos ir priklausyti nuo ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių klasės, kurioms taikomos tarpuskaitos ribos, gali skirtis nuo ne biržos išvestinių finansinių priemonių klasių, kurioms taikoma tarpuskaitos prievolė. Nustatant tarpuskaitos ribų vertes, turėtų būti tinkamai atsižvelgta į poreikį apibrėžti vieną rodiklį, rodantį ne biržos išvestinių finansinių priemonių kiekvienos sandorio šalies ir kiekvienos turto klasės grynųjų pozicijų ir pozicijų, kurioms kyla rizika, sumos svarbą visai sistemai. Be to, kadangi tarpuskaitos ribas naudoja ne finansų sandorio šalys, rodiklį įgyvendinti turėtų būti paprasta;
(22)
tarpuskaitos ribų vertė turėtų būti nustatoma atsižvelgiant į ne biržos išvestinių finansinių priemonių kiekvienos sandorio šalies ir kiekvienos turto klasės grynųjų pozicijų ir pozicijų, kurioms kyla rizika, sumos svarbą visai sistemai pagal Reglamentą (ES) Nr. 648/2012. Tačiau reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad šios grynosios pozicijos ir pozicijos, kurioms kyla rizika, skiriasi nuo visų sandorio šalių ir visų turto klasių grynosios pozicijos, kuriai kyla rizika. Be to, pagal Reglamentą (ES) Nr. 648/2012 šios grynosios pozicijos turėtų būti susumuotos, kad būtų galima nustatyti, kuriais duomenimis remtis nustatant tarpuskaitos ribas. Nustatant tarpuskaitos ribas, reikėtų remtis visa bendrąja suma, gauta sudėjus visas šias grynąsias pozicijas. Bendroji sąlyginė vertė, gauta atlikus šią sudėtį, turėtų būti taikoma kaip nuoroda nustatant tarpuskaitos ribas;
(23)
taip pat dėl ne finansų sandorio šalių vykdomos ne biržos išvestinių finansinių priemonių veiklos struktūros užskaitos mastai paprastai būna mažesni, nes ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartys yra vienakryptės. Todėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių kiekvienos sandorio šalies ir kiekvienos klasės grynųjų pozicijų ir pozicijų, kurioms kyla rizika, sumų skirtumas beveik prilygtų sutarčių bendrajai vertei. Dėl šios priežasties, taip pat siekiant paprastumo, ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių bendroji vertė turėtų būti naudojama kaip pagrįstas dydžio, į kurį reikia atsižvelgti nustatant tarpuskaitos ribą, rodiklis;
(24)
atsižvelgiant į tai, kad tarpuskaitos ribos neviršijančios ne finansų sandorio šalys neprivalo savo ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių koreguoti pagal rinkos vertę, būtų neprotinga naudoti šį dydį tarpuskaitos riboms nustatyti, nes dėl to ne finansų sandorio šalims susidarytų sunki našta, neproporcinga rizikai, kurią siekiama sumažinti. Paprastas metodas, kuriam poveikio nedarytų išoriniai įvykiai, ne finansų sandorio šalims būtų vietoj to naudoti ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sąlyginę vertę;
(25)
vienos iš verčių, nustatytų ne biržos išvestinių finansinių priemonių klasei, viršijimas turėtų reikšti visų klasių tarpuskaitos ribos viršijimą, be to, atsižvelgiant į tai, kad apskaičiuojant tarpuskaitos ribą neatsižvelgiama į ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, kuriomis mažinama rizika, tarpuskaitos ribos viršijimo pasekmės ne vien siejamos su tarpuskaitos prievole, bet apima ir rizikos mažinimo būdus, o dėl nesudėtingo daugumos ne finansų sandorio šalių pobūdžio metodas, taikomas atitinkamoms šioms šalims taikomoms prievolėms pagal Reglamentą (ES) Nr. 648/2012, turėtų būti paprastas;
(26)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartims, kurių tarpuskaita neatliekama, turėtų būti taikomi rizikos mažinimo būdai, kaip antai patvirtinimas laiku. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių patvirtinimas gali būti susijęs su vienu ar keliais pagrindiniais susitarimais, pagrindiniais patvirtinimo susitarimais ar kitomis standartinėmis sąlygomis. Patvirtinimas gali būti vykdomas elektroniniu būdu sudaryta sutartimi arba dokumentu, kurį pasirašo abi sandorio šalys;
(27)
siekiant užtikrinti sandorio sąlygų bendrą supratimą ir teisinį tikrumą, labai svarbu, kad sandorio šalys patvirtintų savo sandorių sąlygas kuo greičiau po sandorio įvykdymo, visų pirma tais atvejais, kai sandoris vykdomas arba apdorojamas elektroniniu būdu. Nestandartines ar sudėtingas ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis sudarančioms šalims visų pirma gali reikėti įdiegti priemones, kuriomis būtų užtikrintas reikalavimo laiku patvirtinti jų ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis vykdymas. Įvedus patvirtinimą laiku taip pat būtų paspartintas atitinkamos rinkos praktikos šioje srityje atsiradimas;
(28)
dar labiau riziką mažina portfelių suderinimas, leidžiantis kiekvienai sandorio šaliai atlikti išsamią sandorių portfelio, kaip jį supranta kita sandorio šalis, peržiūrą, nes tai sudaro sąlygas nedelsiant nustatyti visus su pagrindinėmis sandorio sąlygomis susijusius nesusipratimus. Šios sąlygos turėtų apimti kiekvieno sandorio įvertinimą, be to, gali apimti kitus atitinkamus duomenis, kaip antai įsigaliojimo datą, numatytą išpirkimo datą, visas mokėjimo arba atsiskaitymo datas, sutarties sąlyginę vertę ir sandorio valiutą, pagrindinę finansinę priemonę, sandorio šalių poziciją, susitarimą dėl atsiskaitymo darbo dieną ir visas atitinkamas ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties fiksuotąsias arba kintamąsias palūkanas;
(29)
atsižvelgiant į skirtingą rizikos pobūdį ir siekiant užtikrinti portfelių suderinimo, kaip rizikos mažinimo būdo, proporcingumą, suderinimo periodiškumas ir svarstomo portfelio dydis turėtų skirtis priklausomai nuo sandorio šalių pobūdžio. Griežtesni reikalavimai turėtų būti taikomi tiek finansų sandorio šalims, tiek tarpuskaitos ribas viršijančioms ne finansų sandorio šalims, o reikalavimas atlikti suderinimą rečiau turėtų būti taikomas neviršijančioms tarpuskaitos ribų ne finansų sandorio šalims nepriklausomai nuo to, kokiai kategorijai priklauso kita to sandorio šalis, kuriai taip pat naudos teiktų retesnis tos jos portfelio dalies suderinimas;
(30)
portfelių sumažinimas taip pat gali veiksmingai padėti mažinti riziką priklausomai nuo tokių veiksnių, kaip su sandorio šalimi bendro portfelio dydis, terminas, ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių tikslas ir standartizacijos lygis. Finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys, turinčios ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių, kurių tarpuskaitos pagrindinė sandorio šalis neatlieka, portfelį, kai viršijamas šiame reglamente nustatytas lygis, turėtų nustatyti procedūras, pagal kurias būtų nagrinėjama galimybė pasinaudoti portfelių sumažinimu siekiant mažinti jų sandorio šalies kredito riziką;
(31)
ginčų sprendimu siekiama mažinti riziką, kylančią dėl sutarčių, kurių tarpuskaita nevykdoma centralizuotai. Sudarydamos ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartį, sandorio šalys turėtų susitarti dėl visų galimų susijusių ginčų sprendimo sistemos. Sistemoje turėtų būti nurodyti ginčų sprendimo būdai, kaip antai trečiųjų šalių arbitražas arba rinkos apklausos būdas. Tokia sistema siekiama išvengti neišspręstų ginčų aštrėjimo ir jų lemiamos papildomos rizikos sandorio šalims. Ginčai turėtų būti nustatomi, valdomi ir deramai atskleidžiami;
(32)
siekiant nurodyti rinkos sąlygas, trukdančias koreguoti pagal rinkos vertę, būtina nurodyti neaktyvias rinkas. Rinka gali būti neaktyvi dėl keleto priežasčių, įskaitant atvejus, kai nevyksta reguliarūs rinkos sandoriai įprastomis rinkos sąlygomis, kai įprastos rinkos sąlygos suprantamos taip pat kaip apskaitos srityje;
(33)
šis reglamentas taikomas tiek finansų sandorio šalims, tiek tarpuskaitos ribas viršijančioms ne finansų sandorio šalims ir yra parengtas atsižvelgiant į 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (4), kurioje taip pat nustatomi reikalavimai, kurių reikia laikytis koregavimo pagal modelį atveju;
(34)
nors koregavimui pagal modelį naudojamas modelis gali būti kuriamas subjekto viduje arba nepriklausomų specialistų, siekiant tinkamos atskaitomybės, už to modelio patvirtinimą atsako direktorių valdyba arba tokios valdybos deleguotas komitetas;
(35)
kai pranešusios kompetentingoms institucijoms sandorio šalys grupės vidaus sandoriams netaiko reikalavimo nepasibaigus laikotarpiui, per kurį tokios kompetentingos institucijos gali pareikšti prieštaravimus, svarbu užtikrinti, kad kompetentingoms institucijoms būtų laiku pateikta tinkamos ir pakankamos informacijos, kad jos galėtų įvertinti, ar turėtų pareikšti prieštaravimą dėl reikalavimo netaikymo;
(36)
numatomą grupės vidaus ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių dydį, kiekį ir periodiškumą galima nustatyti remiantis sandorio šalių grupės vidaus sandorių praeities duomenimis, numatomu modeliu ir ateityje planuojama veikla;
(37)
kai sandorio šalys grupės vidaus sandoriams netaiko reikalavimo, jos turėtų viešai atskleisti informaciją, kad užtikrintų skaidrumą rinkos dalyvių ir potencialių kreditorių atžvilgiu. Visų pirma tai labai svarbu sandorio šalių potencialiems kreditoriams rizikos vertinimo tikslais. Atskleidus informaciją būtų užkirstas kelias klaidingam supratimui, kad ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių tarpuskaita vykdoma centralizuotai arba kad šioms sutartims taikomi rizikos mažinimo būdai, nors taip nėra;
(38)
siekiant laikytis patvirtinimo laiku termino, teks prisitaikyti ir, be kita ko, pakeisti rinkos praktiką ir patobulinti IT sistemas. Atsižvelgiant į tai, kad prisitaikymo prie termino laikymosi tempas gali skirtis priklausomai nuo ne biržos išvestinių finansinių priemonių sandorio šalių kategorijos ir turto klasės, nustačius progresines taikymo datas, kuriomis būtų atsižvelgta į šiuos skirtumus, būtų galima sutrumpinti patvirtinimo terminą toms sandorio šalims ir tiems produktams, kurių patvirtinimas gali būti parengtas greičiau;
(39)
pagal nustatytus portfelių suderinimo, portfelių sumažinimo ar ginčų sprendimo standartus sandorio šalims reikėtų nustatyti procedūras, politiką ir procesus bei pakeisti dokumentus, o tam prireiktų laiko. Atitinkamų reikalavimų įsigaliojimą reikėtų atidėti, kad sandorio šalys turėtų laiko imtis reikalingų veiksmų reikalavimams įvykdyti;
(40)
šis reglamentas grindžiamas Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos Komisijai pateiktais techninių reguliavimo standartų projektais;
(41)
pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1095/2010 (5) 10 straipsnį EVPRI surengė atviras viešas konsultacijas dėl tų techninių reguliavimo standartų projektų, išnagrinėjo galimas su jais susijusias sąnaudas ir naudą ir paprašė, kad Vertybinių popierių ir rinkų suinteresuotųjų subjektų grupė, įsteigta pagal Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 37 straipsnį, pateiktų savo nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) netiesioginis klientas- tarpuskaitos nario kliento klientas;
b) netiesioginės tarpuskaitos susitarimai- visuma pagrindinės sandorio šalies, tarpuskaitos nario, tarpuskaitos nario kliento ir netiesioginio kliento sutartinių santykių, kuriais remdamasis tarpuskaitos nario klientas gali teikti tarpuskaitos paslaugas netiesioginiam klientui;
c) patvirtinimas- dokumentai, kuriais išreiškiamas sandorio šalių susitarimas dėl visų ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties sąlygų.
II SKYRIUS
NETIESIOGINĖS TARPUSKAITOS SUSITARIMAI
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 4 straipsnio 4 dalis)
2 straipsnis
Netiesioginės tarpuskaitos susitarimų struktūra
1. Kai tarpuskaitos narys yra pasirengęs padėti vykdyti netiesioginę tarpuskaitą, visiems šio tarpuskaitos nario klientams leidžiama teikti netiesioginės tarpuskaitos paslaugas vienam ar keliems savo klientams, jeigu tas tarpuskaitos nario klientas yra veiklos leidimą turinti kredito įstaiga, investicinė įmonė arba lygiavertė trečiosios šalies kredito įstaiga arba investicinė įmonė.
2. Dėl netiesioginės tarpuskaitos susitarimo sąlygų susitaria tarpuskaitos nario klientas ir netiesioginis klientas, prieš tai su tarpuskaitos nariu aptarę tuos aspektus, kurie gali turėti poveikį tarpuskaitos nario veiklai. Į susitarimą jie įtraukia klientui taikomus sutartinius reikalavimus vykdyti visus netiesioginio kliento įsipareigojimus tarpuskaitos nario atžvilgiu. Šie reikalavimai susiję tik su sandoriais, vykdomais laikantis netiesioginės tarpuskaitos susitarimo, kurio taikymo sritis aiškiai nurodoma suderintose sutartyse.
3 straipsnis
Pagrindinių sandorio šalių įsipareigojimai
1. Netiesioginės tarpuskaitos susitarimams netaikoma pagrindinės sandorio šalies praktika, trukdanti sudaryti šiuos susitarimus pagrįstomis komercinėmis sąlygomis. Tarpuskaitos nario prašymu pagrindinė sandorio šalis atskirai registruoja duomenis ir tvarko apskaitą, kad kiekvienas klientas pagrindinės sandorio šalies sąskaitose galėtų atskirti savo turtą ir pozicijas nuo savo netiesioginių klientų vardu laikomo turto ir pozicijų.
2. Pagrindinė sandorio šalis nustato, stebi ir valdo visą dėl netiesioginės tarpuskaitos susitarimų atsirandančią reikšmingą riziką, galinčią daryti poveikį pagrindinės sandorio šalies atsparumui.
4 straipsnis
Tarpuskaitos narių įsipareigojimai
1. Tarpuskaitos narys, siūlantis padėti teikti netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, tas paslaugas teikia pagrįstomis komercinėmis sąlygomis. Nedarant poveikio sutartinių susitarimų su atskirais klientais konfidencialumui, tarpuskaitos narys viešai atskleidžia bendrąsias sąlygas, kuriomis jis yra pasirengęs padėti teikti netiesioginės tarpuskaitos paslaugas. Šios sąlygos gali apimti būtinuosius veiklos reikalavimus, taikomus klientams, teikiantiems netiesioginės tarpuskaitos paslaugas.
2. Padėdamas vykdyti netiesioginės tarpuskaitos susitarimus, tarpuskaitos narys pagal kliento nurodymą įgyvendina šiuos atskyrimo procesus:
a)
atskirai registruoja duomenis ir tvarko apskaitą, kad kiekvienas klientas tarpuskaitos nario sąskaitose galėtų atskirti savo turtą ir pozicijas nuo savo netiesioginių klientų vardu laikomo turto ir pozicijų,
b)
atskirai registruoja duomenis ir tvarko apskaitą, kad kiekvienas klientas tarpuskaitos nario sąskaitose galėtų atskirti netiesioginio kliento turtą ir pozicijas nuo kitų netiesioginių klientų vardu laikomo turto ir pozicijų.
3. Reikalavimas atskirti turtą ir pozicijas tarpuskaitos nario sąskaitose yra įvykdytas, jei tenkinamos Reglamento (ES) Nr. 648/2012 39 straipsnio 9 dalies sąlygos.
4. Tarpuskaitos narys nustato patikimas procedūras, taikomas, kai klientas, teikiantis netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, neįvykdo savo įsipareigojimų. Šios procedūros apima įgyvendinamą mechanizmą pozicijoms ir turtui perduoti alternatyviam klientui arba tarpuskaitos nariui, jei gaunamas netiesioginių klientų, kuriems daromas poveikis, sutikimas. Klientas arba tarpuskaitos narys neprivalo priimti šių pozicijų, jei nėra sudaręs išankstinio susitarimo jas priimti.
5. Be to, tarpuskaitos narys užtikrina, kad pagal jo procedūras klientui neįvykdžius savo įsipareigojimų būtų numatomas skubus netiesioginių klientų ir tarpuskaitos nario turto ir pozicijų likvidavimas ir visų priklausančių sumų išmokėjimas netiesioginiams klientams.
6. Tarpuskaitos narys nustato, stebi ir valdo visą riziką, atsirandančią dėl to, kad jis padeda vykdyti netiesioginės tarpuskaitos susitarimus, įskaitant informacijos, kurią klientai pateikė pagal 4 straipsnio 3 dalį, naudojimą. Tarpuskaitos narys nustato patikimas vidaus procedūras, kuriomis užkertamas kelias šią informaciją panaudoti komerciniais tikslais.
5 straipsnis
Klientų įsipareigojimai
1. Klientas, teikiantis netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, atskirai registruoja duomenis ir tvarko apskaitą, kad galėtų atskirti savo turtą ir pozicijas nuo savo netiesioginių klientų vardu laikomo turto ir pozicijų. Jis siūlo netiesioginiams klientams pasirinkti sąskaitų atskyrimo būdą iš variantų, aprašytų 4 straipsnio 2 dalyje, ir užtikrina, kad netiesioginiai klientai būtų visiškai informuoti apie riziką, susijusią su kiekvienu atskyrimo būdu. Informacija, kurią klientas teikia netiesioginiams klientams, apima informaciją apie pozicijų ir sąskaitų perdavimo alternatyviam klientui procesą.
2. Klientas, teikiantis netiesioginės tarpuskaitos paslaugas, paprašo tarpuskaitos nario atidaryti atskirą pagrindinės sandorio šalies sąskaitą. Ši sąskaita naudojama išskirtinai jo netiesioginių klientų turtui ir pozicijoms laikyti.
3. Klientas teikia tarpuskaitos nariui pakankamai informacijos, kad šis galėtų nustatyti, stebėti ir valdyti visą riziką, atsirandančią dėl to, kad jis padeda vykdyti netiesioginės tarpuskaitos susitarimus. Jei klientas neįvykdo įsipareigojimų, visa kliento turima informacija apie jo netiesioginius klientus nedelsiant pateikiama tarpuskaitos nariui.
III SKYRIUS
EVPRI SKIRTAS PRANEŠIMAS DĖL TARPUSKAITOS PRIEVOLĖS
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 5 straipsnio 1 dalis)
6 straipsnis
Pranešime pateiktini duomenys
1. Pranešime dėl tarpuskaitos prievolės pateikiama tokia informacija:
a)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės identifikavimas;
b)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių identifikavimas ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasėje;
c)
kita informacija, pateiktina viešame registre pagal 8 straipsnį;
d)
visos papildomos savybės, pagal kurias ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartys ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasėje atskiriamos nuo tai klasei nepriklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių;
e)
atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sutartinių sąlygų ir veiklos procesų standartizacijos lygio įrodymai;
f)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės kiekio duomenys;
g)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės likvidumo duomenys;
h)
įrodymai, kad rinkos dalyviai turi galimybę gauti teisingos, patikimos ir visuotinai pripažįstamos atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių kainodaros informacijos;
i)
tarpuskaitos prievolės poveikio rinkos dalyvių galimybei gauti kainodaros informacijos įrodymai.
2. Siekiant sudaryti sąlygas įvertinti tarpuskaitos prievolės įsigaliojimo datą ar datas, įskaitant laipsnišką jos taikymą ir sandorio šalių, kurioms ji taikoma, kategorijas, pranešime dėl tarpuskaitos prievolės pateikiama tokia informacija:
a)
duomenys, leidžiantys įvertinti ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės numatomą kiekį, jei šiai klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė;
b)
įrodymai, kad pagrindinė sandorio šalis gali tvarkyti ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės numatomą kiekį, jei šiai klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė, ir valdyti riziką, atsirandančią atliekant atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių tarpuskaitą, įskaitant riziką dėl kliento arba netiesioginio kliento tarpuskaitos susitarimų;
c)
sandorio šalių, kurios veikia ir kurios, kaip numatoma, veiks atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių rinkoje, jei šiai klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė, rūšis ir skaičius;
d)
įvairių užduočių, kurias reikia įvykdyti siekiant pradėti tarpuskaitą su pagrindine sandorio šalimi, aprašymas, nustatant kiekvienos užduoties įvykdymo laiką;
e)
informacija apie atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių rinkoje veikiančių įvairių sandorio šalių rizikos valdymo, teisinius ir veiklos pajėgumus, jei šiai klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė.
3. Apie kiekį ir likvidumą teikiami duomenys apima atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių ir tos klasės kiekvienos išvestinių finansinių priemonių sutarties atitinkamą rinkos informaciją, įskaitant praeities duomenis, dabartinius duomenis ir duomenis apie visus pokyčius, numatomus tuo atveju, jei šiai ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė, įskaitant:
a)
sandorių skaičių;
b)
bendrą kiekį;
c)
bendrą atvirų pozicijų skaičių;
d)
atvirų užsakymų lygį, įskaitant vidutinį užsakymų skaičių ir vidutinį prašymų pateikti kainą skaičių;
e)
kainų skirtumo dydį;
f)
likvidumo priemones, taikomas nepalankiomis rinkos sąlygomis;
g)
likvidumo priemones, taikomas vykdant įsipareigojimų neįvykdymo procedūras.
4. 1 dalies e punkte nurodyta informacija, susijusi su atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sutartinių sąlygų ir veiklos procesų standartizacijos lygiu, apima atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių ir tos klasės kiekvienos sutarties duomenis apie bent paskutinių dvylikos mėnesių dienos orientacinę kainą ir dienų, kurių orientacinė kaina laikoma patikima, skaičių per metus.
IV SKYRIUS
KRITERIJAI, KURIAIS VADOVAUJANTIS NUSTATOMOS NE BIRŽOS IŠVESTINIŲ FINANSINIŲ PRIEMONIŲ SUTARČIŲ KLASĖS, KURIOMS TAIKOMA TARPUSKAITOS PRIEVOLĖ
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 5 straipsnio 4 dalis)
7 straipsnis
EVPRI vertintini kriterijai
1. Vertindama atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sutartinių sąlygų ir veiklos procesų standartizacijos lygį, Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija atsižvelgia į tai, ar:
a)
į atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sutartines sąlygas įtraukti bendrieji teisės dokumentai, įskaitant pagrindinius užskaitos susitarimus, apibrėžtis, standartines sąlygas ir patvirtinimus, kuriais numatomos paprastai sandorio šalių naudojamos sutarties specifikacijos;
b)
tos atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių veiklos procesams taikomas automatinis apdorojimas po sandorio sudarymo ir gyvavimo ciklo įvykiai, kurie vienodai valdomi pagal sandorio šalių iš esmės suderintą tvarkaraštį.
2. Vertindama atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių kiekį ir likvidumą, EVPRI atsižvelgia į:
a)
tai, ar pagrindinės sandorio šalies garantinės įmokos arba finansiniai reikalavimai būtų proporcingi rizikai, kurią ketinama sumažinti taikant tarpuskaitos prievolę;
b)
produkto rinkos dydžio ir gylio stabilumą bėgant laikui;
c)
tikimybę, kad tarpuskaitos nario įsipareigojimų neįvykdymo atveju rinkos sklaida išliks pakankama;
d)
sandorių skaičių ir vertę.
3. Vertindama galimybę gauti teisingą, patikimą ir visuotinai pripažįstamą atitinkamos ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasės kainodaros informaciją, EVPRI atsižvelgia į tai, ar rinkos dalyviams pagrįstomis komercinėmis sąlygomis lengva gauti informacijos, reikalingos sutarčių, priklausančių atitinkamai ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasei, tiksliai kainai nustatyti, ir ar toliau bus paprasta šios informacijos gauti, jei atitinkamai ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasei bus pradėta taikyti tarpuskaitos prievolė.
V SKYRIUS
VIEŠAS REGISTRAS
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 6 straipsnio 4 dalis)
8 straipsnis
EVPRI registrui pateiktini duomenys
1. EVPRI viešame registre apie kiekvieną ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių klasę, kuriai taikoma tarpuskaitos prievolė, pateikiami tokie duomenys:
a)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių turto klasė;
b)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių, priklausančių klasei, rūšis;
c)
klasei priklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių pagrindinės priemonės;
d)
jei pagrindinės priemonės yra finansinės priemonės, nurodoma, ar pagrindinė priemonė yra vienintelė finansinė priemonė, emitentas, indeksas ar portfelis;
e)
kitokių pagrindinių priemonių atveju nurodoma pagrindinės priemonės kategorija;
f)
klasei priklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių nominaliosios ir atsiskaitymo valiutos;
g)
klasei priklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių terminų intervalas;
h)
klasei priklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių atsiskaitymo sąlygos;
i)
klasei priklausančių ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių mokėjimo periodiškumo intervalas;
j)
atitinkamos klasės ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių produktų identifikatorius;
k)
visos kitos savybės, pagal kurias ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių atitinkamoje klasėje vieną sutartį galima atskirti nuo kitos.
2. Apie kiekvieną pagrindinę sandorio šalį, kuriai suteiktas leidimas arba kuri pripažinta vykdyti tarpuskaitos prievolę, EVPRI viešame registre pateikiami tokie duomenys:
a)
identifikacinis kodas pagal Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1247/2012 (6) 3 straipsnį;
b)
visas pavadinimas;
c)
įsisteigimo valstybė;
d)
pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 22 straipsnį paskirta kompetentinga institucija.
3. Apie tarpuskaitos prievolės įsigaliojimo datas, įskaitant laipsnišką jos įgyvendinimą, EVPRI viešame registre pateikiama tokia informacija:
a)
nurodomos sandorio šalių, kurioms prievolė pradedama įgyvendinti laipsniškai, kategorijos;
b)
nurodomos visos kitos laipsniško prievolės įgyvendinimo sąlygos, būtinos pagal techninius reguliavimo standartus, priimtus pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 5 straipsnio 2 dalį.
4. EVPRI viešame registre pateikiama nuoroda į techninius reguliavimo standartus, priimtus pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 5 straipsnio 2 dalį, pagal kuriuos nustatyta kiekviena tarpuskaitos prievolė.
5. Apie pagrindinę sandorio šalį, apie kurią kompetentinga institucija pranešė EVPRI, EVPRI viešame registre pateikiama bent tokia informacija:
a)
pagrindinės sandorio šalies tapatybė;
b)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių, apie kurias pranešta, turto klasė;
c)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių rūšis;
d)
pranešimo data;
e)
pranešimą pateikusios kompetentingos institucijos tapatybė.
VI SKYRIUS
LIKVIDUMO SUSISKAIDYMAS
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 8 straipsnio 5 dalis)
9 straipsnis
Likvidumo susiskaidymo sąvokos patikslinimas
1. Likvidumo susiskaidymu laikoma situacija, kai prekybos vietos dalyviai negali sudaryti sandorio su vienu ar daugiau kitų tos prekybos vietos dalyvių, nes neegzistuoja tarpuskaitos susitarimai, kuriais visi dalyviai galėtų naudotis.
2. Atvejis, kai pagrindinė sandorio šalis naudojasi prekybos vieta, kurią jau aptarnauja kita pagrindinė sandorio šalis, nelaikomas sukeliančiu tos prekybos vietos likvidumo susiskaidymą, jeigu, neįpareigojant pirminės pagrindinės sandorio šalies tarpuskaitos narių tapti prašymą teikiančios pagrindinės sandorio šalies tarpuskaitos nariais, visi tos prekybos vietos dalyviai gali atlikti tarpuskaitą tiesiogiai arba netiesiogiai vienu iš šių būdų:
a)
per bent vieną bendrą pagrindinę sandorio šalį;
b)
pagal pagrindinių sandorio šalių nustatytus tarpuskaitos susitarimus.
3. Susitarimai dėl 2 dalies a arba b punkte nurodytų sąlygų vykdymo nustatomi iki tol, kol prašymą teikianti pagrindinė sandorio šalis pradeda teikti tarpuskaitos paslaugas atitinkamai prekybos vietai.
4. Galimybė naudotis bendra pagrindine sandorio šalimi, kaip nurodyta 2 dalies a punkte, gali būti nustatyta per du ar daugiau tarpuskaitos narių, du ar daugiau klientų arba per netiesioginės tarpuskaitos susitarimus.
5. 2 dalies b punkte nurodytuose tarpuskaitos susitarimuose gali būti numatytas sandorių, kuriuos vykdo tokie rinkos dalyviai, perdavimas kitų pagrindinių sandorio šalių tarpuskaitos nariams. Nors pagrindinės sandorio šalies galimybei naudotis prekybos vieta užtikrinti sąveika neturėtų būti reikalinga, siekiant vykdyti reikalavimą dėl galimybės naudotis bendrais tarpuskaitos susitarimais galima pasinaudoti sąveikos susitarimu, kurį suderino atitinkamos pagrindinės sandorio šalys ir patvirtino atitinkamos kompetentingos institucijos.
VII SKYRIUS
NE FINANSŲ SANDORIO ŠALYS
10 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnio 4 dalies a punktas)
Kriterijai, taikomi nustatant, kuriomis ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartimis objektyviai mažinama rizika
1. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis objektyviai vertinama kaip mažinanti tiesiogiai su ne finansų sandorio šalies arba jos grupės komercine veikla ar iždo finansavimo veikla susijusią riziką, kai pati viena arba kartu su kitomis išvestinių finansinių priemonių sutartimis tiesiogiai arba per glaudžiai susijusias priemones ji atitinka vieną iš šių kriterijų:
a)
ja draudžiama rizika, atsirandanti dėl turto, paslaugų, sąnaudų, produktų, prekių ar įsipareigojimų, kuriuos ne finansų sandorio šalis arba jos grupė turi, kuria, gamina, tvarko, teikia, perka, teikia rinkai, nuomoja, parduoda ar įgyja arba pagrįstai numato turėti, kurti, gaminti, tvarkyti, teikti, pirkti, teikti rinkai, nuomoti, parduoti ar įgyti vykdydama savo įprastinę ūkinę veiklą, galimo vertės pokyčio;
b)
ja draudžiama rizika, atsirandanti dėl galimo netiesioginio palūkanų normų, infliacijos, valiutų keitimo kursų ar kredito rizikos svyravimo poveikio a punkte nurodyto turto, paslaugų, sąnaudų, produktų, prekių ar įsipareigojimų vertei;
c)
ji laikoma rizikos draudimo sutartimi pagal tarptautinius finansinės atskaitomybės standartus (TFAS), priimtus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1606/2002 (7) 3 straipsnį.
11 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnio 4 dalies b punktas)
Tarpuskaitos ribos
Vykdant tarpuskaitos prievolę tarpuskaitos ribų vertės yra:
a)
ne biržos kredito išvestinių finansinių priemonių sutarčių atveju - 1 mlrd. EUR bendros sąlyginės vertės;
b)
ne biržos akcijų išvestinių finansinių priemonių sutarčių atveju - 1 mlrd. EUR bendros sąlyginės vertės;
c)
ne biržos palūkanų normų išvestinių finansinių priemonių sutarčių atveju - 3 mlrd. EUR bendros sąlyginės vertės;
d)
ne biržos valiutų išvestinių finansinių priemonių sutarčių atveju - 3 mlrd. EUR bendros sąlyginės vertės;
e)
ne biržos prekių išvestinių finansinių priemonių sutarčių ir kitų a-d punktuose nenurodytų ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių atveju - 3 mlrd. EUR bendros sąlyginės vertės.
VIII SKYRIUS
NE BIRŽOS IŠVESTINIŲ FINANSINIŲ PRIEMONIŲ SUTARČIŲ, KURIŲ TARPUSKAITOS PAGRINDINĖ SANDORIO ŠALIS NEATLIEKA, RIZIKOS MAŽINIMO BŪDAI
12 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies a punktas)
Patvirtinimas laiku
1. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, kurią sudarė finansų sandorio šalys arba Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnyje nurodytos ne finansų sandorio šalys ir kurios tarpuskaitos pagrindinė sandorio šalis neatlieka, yra kuo greičiau patvirtinama, kai įmanoma, elektroninėmis priemonėmis ne vėliau kaip iki:
a)
antros darbo dienos pabaigos po ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai ir palūkanų normų apsikeitimo sandoriai, sudaryti iki 2014 m. vasario 28 d. imtinai;
b)
darbo dienos pabaigos po ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai ir palūkanų normų apsikeitimo sandoriai, sudaryti po 2014 m. vasario 28 d.;
c)
trečios darbo dienos pabaigos po išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudaryti iki 2013 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
d)
antros darbo dienos pabaigos po išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudaryti po 2013 m. rugpjūčio 31 d., bet iki 2014 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
e)
darbo dienos pabaigos po išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudaryti po 2014 m. rugpjūčio 31 d.
2. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis, sudaryta su Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnyje nenurodyta ne finansų sandorio šalimi, yra kuo greičiau patvirtinama, kai įmanoma, elektroninėmis priemonėmis ne vėliau kaip iki:
a)
penktos darbo dienos pabaigos po ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai ir palūkanų normų apsikeitimo sandoriai, sudaryti iki 2013 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
b)
trečios darbo dienos pabaigos po ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai ir palūkanų normų apsikeitimo sandoriai, sudaryti po 2013 m. rugpjūčio 31 d., bet iki 2014 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
c)
antros darbo dienos pabaigos po ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai ir palūkanų normų apsikeitimo sandoriai, sudaryti po 2014 m. rugpjūčio 31 d.;
d)
septintos darbo dienos pabaigos po išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudaryti iki 2013 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
e)
ketvirtos darbo dienos pabaigos po išvestinių finansinių priemonių sutarties įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudarytos po 2013 m. rugpjūčio 31 d., bet iki 2014 m. rugpjūčio 31 d. imtinai;
f)
antros darbo dienos pabaigos po įvykdymo datos tais atvejais, kai tai yra akcijų apsikeitimo sandoriai, valiutų apsikeitimo sandoriai, biržos prekių apsikeitimo sandoriai ir visos kitos a punkte nenumatytos išvestinės finansinės priemonės, sudaryti po 2014 m. rugpjūčio 31 d.
3. Kai 1 arba 2 dalyje nurodytas sandoris sudaromas po 16.00 val. vietos laiku arba kai viena sandorio šalis yra kitoje laiko zonoje ir dėl to negali pateikti patvirtinimo iki nurodyto termino, patvirtinimas pateikiamas kuo skubiau, bet ne vėliau kaip praėjus vienai darbo dienai po atitinkamai 1 arba 2 dalyje nustatyto termino.
4. Finansų sandorio šalys nustato reikiamą procedūrą, pagal kurią vieną kartą per mėnesį kompetentingai institucijai, paskirtai pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB (8) 48 straipsnį, teikiama ataskaita, kurioje nurodoma, kiek yra nepatvirtintų 1 ir 2 dalyse nurodytų ne biržos išvestinių finansinių priemonių sandorių, kurių patvirtinimas vėluoja daugiau nei penkias darbo dienas.
13 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies a punktas)
Portfelių suderinimas
1. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys raštu arba kitu lygiaverčiu elektroniniu būdu susitaria su kiekviena sandorio šalimi dėl susitarimų, pagal kuriuos suderinami portfeliai. Dėl to susitariama iki sudarant ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartį.
2. Portfelių suderinimą vykdo ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sandorio šalys viena su kita arba kompetentinga trečioji šalis, kurią deramai šiam tikslui įgaliojo sandorio šalis. Portfelių suderinimas apima pagrindines prekybos sąlygas, būdingas kiekvienai konkrečiai ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčiai, ir bent kiekvienos sutarties vertės įvertinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 2 dalį.
3. Siekiant kuo anksčiau nustatyti visus ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties, įskaitant jos įvertinimą, esminių sąlygų neatitikimus, portfelių suderinimas atliekamas:
a)
kai sandorį sudaro finansų sandorio šalis arba Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnyje nurodyta ne finansų sandorio šalis:
i)
kiekvieną darbo dieną, kai sandorio šalys turi 500 arba daugiau neužbaigtų tarpusavio ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių;
ii)
vieną kartą per savaitę, kai sandorio šalys bet kuriuo savaitės metu turi nuo 51 iki 499 neužbaigtų tarpusavio ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių;
iii)
vieną kartą per ketvirtį, kai sandorio šalys bet kuriuo ketvirčio metu turi 50 arba mažiau neužbaigtų tarpusavio ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių;
b)
kai sandorį sudaro Reglamento (ES) Nr. 648/2012 10 straipsnyje nenurodyta ne finansų sandorio šalis:
i)
vieną kartą per ketvirtį, kai sandorio šalys bet kuriuo ketvirčio metu turi daugiau nei 100 neužbaigtų tarpusavio ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių;
ii)
vieną kartą per metus, kai sandorio šalys turi 100 arba mažiau neužbaigtų tarpusavio ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių.
14 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies a punktas)
Portfelių sumažinimas
Finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys, turinčios su sandorio šalimi 500 ar daugiau neužbaigtų ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių, kurių tarpuskaita centralizuotai neatliekama, nustato procedūras, pagal kurias reguliariai, ne rečiau kaip du kartus per metus, nagrinėja galimybę pasinaudoti portfelių sumažinimu, kad sumažintų savo sandorio šalies kredito riziką, ir tokį portfelių sumažinimą įvykdo.
Finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys užtikrina, kad yra pajėgios atitinkamai kompetentingai institucijai pateikti pagrįstą ir svarų paaiškinimą, kai nusprendžia, jog portfelių sumažinimas yra netikslingas.
15 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies a punktas)
Ginčų sprendimas
1. Sudarydamos ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartis viena su kita finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys susitaria dėl išsamių procedūrų ir procesų šiose srityse:
a)
ginčų, susijusių su sutarties pripažinimu arba įvertinimu bei sandorio šalių apsikeitimu įkaitais, nustatymas, registravimas ir stebėjimas. Pagal šias procedūras registruojamas bent laikotarpis, kurį neišspręstas ginčas tęsiasi, sandorio šalis ir ginčijama suma;
b)
ginčų sprendimas laiku, pagal specialų procesą sprendžiant tuos ginčus, kurie neišspręsti per penkias darbo dienas.
2. Finansų sandorio šalys praneša kompetentingai institucijai, paskirtai pagal Direktyvos 2004/39/EB 48 straipsnį, apie visus sandorio šalių ginčus, susijusius su ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartimi, jos įvertinimu arba apsikeitimu įkaitais, kurių suma arba vertė viršija 15 mln. EUR ir kurie neišspręsti per bent 15 darbo dienų.
16 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies b punktas)
Rinkos sąlygos, trukdančios koreguoti pagal rinkos vertę
1. Laikoma, kad rinkos sąlygos, trukdančios koreguoti ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutartį pagal rinkos vertę, susidarė tokiais atvejais:
a)
kai rinka neaktyvi;
b)
kai pagrįstų sąžiningų apskaičiavimų intervalas labai didelis ir neįmanoma pagrįstai įvertinti įvairių apskaičiavimų tikėtinumo.
2. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarties rinka laikoma neaktyvia, kai siūlomos kainos neįmanoma sužinoti lengvai ir reguliariai, o pateikiamos kainos neatspindi faktinių reguliariai vykstančių rinkos sandorių įprastomis rinkos sąlygomis.
17 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies b punktas)
Koregavimo pagal modelį taikymo kriterijai
Finansų sandorio šalys ir ne finansų sandorio šalys koregavimui pagal modelį turi parengusios modelį, kuris:
a)
apima visus veiksnius, kuriuos sandorio šalys svarstytų nustatydamos kainą, įskaitant kuo platesnį koregavimo pagal rinkos vertę informacijos naudojimą;
b)
yra suderintas su priimtina ekonomine finansinių priemonių kainodaros metodologija;
c)
yra kalibruotas, o jo tinkamumas išbandytas, naudojant visų žinomų tuometinių rinkos sandorių su ta pačia finansine priemone kainas, arba grindžiamas prieinamais žinomais rinkos duomenimis;
d)
yra nepriklausomai patikrintas ir stebimas kito skyriaus nei riziką prisiimantis skyrius;
e)
yra deramai įtvirtintas dokumentais ir tvirtinamas direktorių valdybos taip dažnai, kaip to reikia, po kiekvieno esminio pokyčio, bet ne rečiau kaip vieną kartą per metus. Modelio tvirtinimas gali būti perduotas komitetui.
18 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies c punktas)
Kompetentingai institucijai teikiamame pranešime apie grupės vidaus sandorį nurodoma informacija
1. Kompetentingai institucijai teikiama paraiška arba pranešimas apie grupės vidaus sandorio duomenis yra raštiški ir juose nurodoma tokia informacija:
a)
teisinės sandorio šalys, nurodant jų identifikacinius kodus pagal Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1247/2012 3 straipsnį;
b)
sandorio šalių įmonių santykiai;
c)
informacija apie pagrindinę sutartį, pagal kurią nustatomi šalių santykiai;
d)
grupės vidaus sandorio kategorija, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 648/2012 3 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies a-d punktuose;
e)
informacija apie sandorius, kuriems sandorio šalis siekia netaikyti reikalavimo, įskaitant:
i)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių turto klasę;
ii)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių rūšį;
iii)
pagrindinių priemonių rūšį;
iv)
nominaliąsias ir atsiskaitymo valiutas;
v)
sutarčių trukmės intervalą;
vi)
atsiskaitymo būdą;
vii)
numatomą ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių dydį, kiekį ir periodiškumą per metus.
2. Teikdama savo paraišką arba pranešimą atitinkamai kompetentingai institucijai, sandorio šalis taip pat pateikia sąlygų, nustatytų Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 6-10 dalyse, įvykdymą patvirtinančios informacijos. Patvirtinamieji dokumentai apima rizikos valdymo procedūrų dokumentų kopijas, praeities sandorių informaciją ir šalių atitinkamų sutarčių kopijas bei gali apimti teisinę nuomonę, jei kompetentinga institucija jos paprašo.
19 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies d punktas)
Informacija apie EVPRI skirtą pranešimą apie grupės vidaus sandorį
1. Kompetentingos institucijos pranešimas apie grupės vidaus sandorio duomenis raštiškai teikiamas Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai:
a)
per vieną mėnesį po pranešimo apie pranešimą pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 7 arba 9 dalį gavimo;
b)
per vieną mėnesį po sprendimo dėl kompetentingos institucijos sprendimo pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 6, 8 arba 10 dalį pateikimo sandorio šaliai.
2. EVPRI skirtame pranešime nurodoma:
a)
18 straipsnyje nustatyta informacija;
b)
ar sprendimas teigiamas, ar neigiamas;
c)
teigiamo sprendimo atveju:
i)
Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio atitinkamai 6, 7, 8, 9 arba 10 dalyje nustatytų sąlygų įvykdymą patvirtinančių argumentų santrauka;
ii)
ar pranešimo, susijusio su Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 6, 8 arba 10 dalimi, atžvilgiu reikalavimas netaikomas visiškai, ar iš dalies;
d)
neigiamo sprendimo atveju:
i)
nurodoma, kurios Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio atitinkamai 6, 7, 8, 9 arba 10 dalyje nustatytos sąlygos yra neįvykdytos;
ii)
tokių sąlygų neįvykdymą patvirtinančių argumentų santrauka.
20 straipsnis
(Reglamento (ES) Nr. 648/2012 11 straipsnio 14 dalies d punktas)
Viešai skelbtina informacija apie reikalavimo netaikymą grupės vidaus sandoriui
Apie reikalavimo netaikymą grupės vidaus sandoriui viešai skelbtina ši informacija:
a)
teisinės sandorio šalys, nurodant jų identifikacinius kodus pagal Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1247/2012 3 straipsnį;
b)
sandorio šalių santykiai;
c)
ar reikalavimas netaikomas visiškai, ar iš dalies;
d)
ne biržos išvestinių finansinių priemonių sutarčių sąlyginė bendra suma, kuriai netaikomas grupės vidaus sandorio reikalavimas.
21 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
13, 14 ir 15 straipsniai įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams po šio reglamento įsigaliojimo datos.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 19 d.