РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за присъединяване на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра
(2013/5/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване, която впоследствие бе преименувана на Конвенция за опазване на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието (наричана по-долу „Конвенцията от Барселона“), бе сключена от името на Европейската общност с Решение 77/585/ЕИО на Съвета (2), а измененията на конвенцията от Барселона бяха приети с Решение 1999/802/ЕО на Съвета (3).
(2)
В съответствие с член 7 от Конвенцията от Барселона договарящите страни вземат всички необходими мерки за предотвратяне, намаляване, противодействие и премахване във възможно най-голяма степен на замърсяването в района на Средиземно море в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра.
(3)
Един от протоколите към Конвенцията от Барселона урежда опазването на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра (наричан по-долу „Офшорен протокол“). Той влезе в сила на 24 март 2011 г., като до момента е ратифициран от Албания, Кипър, Либия, Мароко, Сирия и Тунис. В последно време освен Кипър и някои други държави-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона, заявиха намерението си също да ратифицират протокола.
(4)
Счита се, че съществуват над 200 действащи платформи в Средиземно море и се обмисля въвеждането на още съоръжения. Очаква се дейностите, свързани с проучването и експлоатацията на въглеводород, да се увеличат, след като бяха открити големи залежи от изкопаеми горива в Средиземно море. Поради полузатворения характер и специфичната хидродинамика на Средиземно море инцидент с мащабите на този в Мексиканския залив през 2010 г. може да доведе до непосредствени отрицателни трансгранични последици за икономиката на Средиземноморието и за уязвимите морски и крайбрежни екосистеми. Вероятно в средносрочен план обект на проучвателни и експлоатационни дейности ще станат и други минерални ресурси в дълбоководните зони, на морското дъно и неговите недра.
(5)
Неефективните действия за справяне с рисковете, произтичащи от подобни дейности, биха могли сериозно да застрашат усилията на държавите-членки, които имат задължението да предприемат мерки за постигане и поддържане на добро екологично състояние на морските им води съгласно изискванията на Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (4), а също и спазването на ангажиментите и задълженията, които Гърция, Испания, Франция, Италия, Кипър, Малта, Словения и Съюзът като цяло са поели като договарящи страни по Конвенцията от Барселона.
(6)
Офшорният протокол включва широк набор от разпоредби, които трябва да бъдат приложени от различни нива на администрацията. Макар че е уместно Съюзът да предприеме действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, като inter alia се отчита, че съществува голяма вероятност екологичните проблеми, свързани с тези дейности, да имат трансгранични последици, държавите-членки и техните съответни компетентни органи следва да отговарят за определени подробни мерки, посочени в Офшорния протокол.
(7)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Изправени сме пред предизвикателството да се осигури безопасност на нефтените и газови дейности в морски райони“, прието на 12 октомври 2010 г., се посочва необходимостта от международно сътрудничество за насърчаване на безопасността на дейностите в морските райони и на възможностите за реакция в световен мащаб, като едно от свързаните с това действия е проучването на потенциала на регионалните конвенции. Комисията препоръчва подновяване на процедурата по осигуряване на влизането в сила на Офшорния протокол, в тясно сътрудничество със съответните държави-членки.
(8)
В заключенията относно безопасността на нефтените и газовите дейности в морските райони, приети на 3 декември 2010 г., Съветът посочи, че Съюзът и държавите-членки следва да продължат да играят важна роля в стремежа към постигането на най-високи стандарти за безопасност в рамките на международни инициативи и форуми и регионално сътрудничество, като например в Средиземноморието. Съветът също така призова Комисията и държавите-членки да използват по най-добър възможен начин съществуващите международни конвенции.
(9)
В резолюция от 13 септември 2011 г. Европейският парламент подчерта значението на пълното влизане в сила на нератифицирания Офшорен протокол, насочен към бобра със замърсяването, причинено от проучване и експлоатация.
(10)
Една от целите на политиката на Съюза в областта на околната среда е насърчаването на мерки на международно равнище за справяне с регионални проблеми на околната среда. По отношение на Офшорния протокол е от особено значение да се отчете голямата вероятност от трансгранични въздействия върху околната среда в случай на инциденти в полузатворено море, каквото е Средиземно море. Ето защо е уместно Съюзът да предприеме всички необходими действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, и в подкрепа на опазването на морската среда в Средиземно море.
(11)
Комисията също така предлага регламент относно безопасността на дейностите, свързани с проучването, изследването и добива на нефт и газ в морските райони (наричан по-долу „предложеният регламент“).
(12)
Офшорният протокол се отнася до област, която в по-голямата си част е обхваната от правото на Съюза. Някои от включените в нея елементи са опазване на морската среда, оценка на въздействието върху околната среда и екологична отговорност. В зависимост от окончателното решение на законодателите по предложения регламент Офшорният протокол би бил съвместим и с неговите цели, включително със свързаните с разрешаването, оценката на въздействието върху околната среда и техническия и финансовия капацитет на операторите.
(13)
От съществено значение е да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и институциите на Съюза както в процеса на преговори и сключване, така и при изпълнението на поетите ангажименти. Това задължение за сътрудничество произтича от изискването за единство в международното представителство на Съюза. Следователно държавите-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона и които все още не са направили необходимите стъпки за приключване на процедурите по ратифициране или присъединяване към Офшорния протокол, следва да предприемат съответните действия.
(14)
Следователно Съюзът следва да се присъедини към Офшорния протокол,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра се одобрява от името на Съюза.
Текстът на Офшорния протокол е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да извърши(ат) от името на Съюза депозирането на инструмента за одобрение пред правителството на Испания, което изпълнява функцията на депозитар съгласно член 32, параграф 2 от Офшорния протокол, за да изрази съгласието на Съюза да бъде обвързан от Офшорния протокол (5).
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
TARYBOS SPRENDIMAS
2012 m. gruodžio 17 d.
dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, protokolo
(2013/5/ES)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
kadangi:
(1)
Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos konvencija, vėliau pervadinta Viduržemio jūros aplinkos ir pakrančių zonos apsaugos konvencija (toliau - Barselonos konvencija), Europos bendrijos vardu sudaryta Tarybos sprendimu 77/585/EEB (2), o Barselonos konvencijos pakeitimai priimti Tarybos sprendimu 1999/802/EB (3);
(2)
pagal Barselonos konvencijos 7 straipsnį Susitariančiosios šalys turi imtis visų reikiamų priemonių siekiant užkirsti kelią Viduržemio jūros regiono taršai, kuri susidaro dėl kontinentinio šelfo, jūros dugno ir podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, ją sumažinti, su ja kovoti ir kiek įmanoma panaikinti;
(3)
vienas iš Barselonos konvencijos protokolų skirtas Viduržemio jūros apsaugai nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo (toliau - Jūros protokolas). Jis įsigaliojo 2011 m. kovo 24 d. Iki šiol jį ratifikavo Albanija, Kipras, Libija, Marokas, Sirija ir Tunisas. Be Kipro, kai kurios kitos valstybės narės, kurios yra Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys, neseniai taip pat pranešė apie ketinimą ratifikuoti protokolą;
(4)
apskaičiuota, kad Viduržemio jūroje jau yra daugiau kaip 200 veikiančių jūros platformų ir ketinama įrengti dar daugiau. Manoma, kad po to, kai Viduržemio jūroje atrasta didelių iškastinio kuro rezervų, suaktyvės ir angliavandenilių žvalgymo ir eksploatavimo veikla. Dėl Viduržemio jūros pusiau uždaro pobūdžio ir ypatingos hidrodinamikos tokios avarijos, kaip 2010 m. įvykusioji Meksikos įlankoje, galėtų turėti tiesioginių neigiamų padarinių Viduržemio jūros ekonomikai ir pažeidžiamoms jūrų ir pakrančių ekosistemoms ne vienoje šio regiono šalyje. Tikėtina, kad vidutinės trukmės perspektyvoje bus imtasi ir kitų mineralinių jūros, jos dugno ir podugnio išteklių žvalgymo ir eksploatavimo veiklos;
(5)
jei nebus imtasi veiksmingų priemonių šios veiklos keliamai grėsmei mažinti, gali būti smarkiai pakenkta visų valstybių narių, turinčių prievolę imtis būtinų priemonių siekiant išlaikyti gerą jų vandenų aplinkosaugos būklę Viduržemio jūroje, pastangoms, kaip reikalaujama pagal 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/56/EB, nustatančią Bendrijos veiksmų jūrų aplinkos politikos srityje pagrindus (Jūrų strategijos pagrindų direktyva) (4). Be to, reikiamų veiksmų ėmimasis padėtų įgyvendinti įsipareigojimus ir laikytis prievolių, kurias Graikija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Kipras, Malta, Slovėnija bei pati Sąjunga prisiėmė kaip Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys;
(6)
Jūros protokolas apima daug įvairių nuostatų, kurias turės įgyvendinti įvairių lygmenų institucijos. Kadangi atsižvelgiant, inter alia, į didelę tikimybę, kad su jūroje vykdoma žvalgymo ir eksploatavimo veikla susijusių aplinkos problemų padariniai bus tarpvalstybinio pobūdžio, tikslinga, kad Sąjunga savo veiksmais didintų šios veiklos saugą; tačiau už tam tikras Jūros protokole nustatytas išsamias priemones turėtų būti atsakingos valstybės narės ir jų kompetentingos institucijos;
(7)
Komisijos 2010 m. spalio 12 d. priimtame komunikate „Naftos ir dujų žvalgymo ir gavybos atviroje jūroje saugos iššūkiai“ pabrėžiama būtinybė bendradarbiauti tarptautiniu mastu remiant saugą jūroje ir reagavimo pajėgumus visame pasaulyje, o kaip vienas iš susijusių veiksmų nurodomas regioninių konvencijų potencialo tyrimas. Komunikate raginama artimai bendradarbiaujant su atitinkamomis valstybėmis narėmis iš naujo pradėti Jūros protokolo įsigaliojimo procesą;
(8)
Taryba savo 2010 m. gruodžio 3 d. priimtose išvadose dėl naftos ir dujų žvalgymo ir gavybos atviroje jūroje saugos teigė, kad Sąjunga ir jos valstybės narės turėtų ir toliau vaidinti svarbų vaidmenį siekiant aukščiausių saugos standartų per tarptautines iniciatyvas bei forumus ir regioninį, pvz., Viduržemio jūros regiono, bendradarbiavimą. Taryba taip pat paragino Komisiją ir valstybes nares kuo geriau išnaudoti esamas tarptautines konvencijas;
(9)
Europos Parlamentas savo 2011 m. rugsėjo 13 d. rezoliucijoje pabrėžė, kaip svarbu, kad įsigaliotų visas neratifikuotasis Jūros protokolas, kuriuo siekiama apsaugos nuo žvalgymo ir eksploatavimo veiklos keliamos taršos;
(10)
vienas iš Sąjungos aplinkos politikos tikslų yra tarptautiniu lygmeniu remti priemones, kuriomis siekiama spręsti regionines aplinkos problemas. Kalbant apie Jūros protokolą, labai svarbu nepamiršti, kad avarijos tokioje pusiau uždaroje jūroje, kaip Viduržemio jūra, atveju labai tikėtini neigiami padariniai ne vienos šalies aplinkai. Todėl tikslinga, kad Sąjunga imtųsi visų būtinų veiksmų jūroje vykdomos žvalgymo ir eksploatavimo veiklos saugai didinti ir Viduržemio jūros aplinkai apsaugoti;
(11)
Komisija taip pat siūlo Reglamentą dėl jūroje vykdomos naftos ir dujų paieškos, žvalgymo ir gavybos saugos (toliau - siūlomas reglamentas);
(12)
Jūros protokolas yra susijęs su sritimi, kurią didžia dalimi apima Sąjungos teisė. Tai, pvz., tokie elementai, kaip jūrų aplinkos apsauga, poveikio aplinkai vertinimas ir atsakomybė už žalą aplinkai. Atsižvelgiant į galutinį teisės aktų leidėjų sprendimą dėl siūlomo reglamento, Jūros protokolas yra suderinamas ir su jo tikslais, įskaitant tuos, kurie susiję su leidimais, poveikio aplinkai vertinimu ir veiklos vykdytojų techniniais ir finansiniais pajėgumais;
(13)
labai svarbu užtikrinti glaudų Sąjungos valstybių narių ir institucijų bendradarbiavimą, tiek derybų ir protokolo sudarymo procesu, tiek vykdant prisiimtus įsipareigojimus. Toks įpareigojimas bendradarbiauti kyla iš reikalavimo vieningai atstovauti Sąjungą tarptautiniu mastu. Todėl tos valstybės narės, kurios yra Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys ir dar neratifikavo Jūros protokolo arba prie jo neprisijungė, turėtų imtis būtinų veiksmų ir užbaigti tas procedūras;
(14)
Todėl Sąjunga turėtų prisijungti prie Jūros protokolo,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos prisijungimas prie Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, protokolo.
Jūros protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
2 straipsnis
Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pagal Jūros protokolo 32 straipsnio 2 dalį deponuoti patvirtinimo dokumentą Ispanijos Vyriausybei, kuri prisiima depozitaro funkcijas, ir taip išreikšti Sąjungos sutikimą laikytis Jūros protokolo (5).
3 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 17 d.