РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/171
2015 m. vasario 4 d.
dėl tam tikrų geležinkelio įmonių licencijavimo procedūros aspektų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (1), ypač į jos 17 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1)
2004 m. balandžio 7 d. Komisijos rekomendacijoje dėl bendros europinės formos licencijoms, išduotoms pagal Tarybos direktyvą 95/18/EB dėl geležinkelio įmonių licencijavimo (2), rekomenduota naudoti standartinę nacionalinių licencijas išduodančių institucijų išduodamų licencijos dokumentų formą;
(2)
pagal Direktyvos 2012/34/ES 23 straipsnį nacionalinių licencijas išduodančių institucijų išduodamos licencijos galioja visoje Sąjungos teritorijoje. Nacionalinės licencijas išduodančios institucijos turėtų informuoti Europos geležinkelio agentūrą apie licencijas, kurios buvo išduotos, kurių galiojimas buvo sustabdytas, kurios buvo atšauktos arba pakeistos, o ši turėtų atitinkamai informuoti valstybes nares. Bendra licencijos forma palengvintų nacionalinių licencijas išduodančių institucijų bei Europos geležinkelio agentūros darbą ir visiems suinteresuotiesiems subjektams, visų pirma kitų valstybių narių licencijas išduodančioms institucijoms ir infrastruktūros valdytojams, sudarytų galimybę lengviau susipažinti su informacija apie licencijas;
(3)
visą reikalingą informaciją, patvirtinančią, kad konkrečiai geležinkelio įmonei buvo reguliariai išduodamos licencijos teikti tam tikros rūšies geležinkelių transporto paslaugas, galima išdėstyti standartiniame dokumente. Nustačius standartinę licencijos dokumento formą būtų sudarytos palankesnės sąlygos Europos geležinkelio agentūros svetainėje skelbti visą svarbią informaciją apie licencijas. Ateityje, atsižvelgiant į jos naudojimo patirtį ir atsiradusį poreikį licencijoje nurodyti papildomos informacijos, galėtų būti padaryta standartinės formos pakeitimų;
(4)
sąlygos, kuriomis gali būti vykdomi Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodyti civilinės atsakomybės draudimo reikalavimai, valstybėse narėse gali skirtis priklausomai nuo jų nacionalinės teisės. Įrodymai, pagrindžiantys, kad geležinkelio įmonė atitinka šiuos nacionalinius reikalavimus, turėtų būti pateikti licencijos dokumento priede. Šiuo tikslu turėtų būti naudojama šiame priede nustatyta standartinė forma. Tais atvejais, kai geležinkelio įmonė pageidauja vykdyti veiklą dviejose ar daugiau valstybių narių, apie civilinės atsakomybės draudimą kiekvienoje iš šių valstybių narių turėtų būti nurodyta papildomame priede, kurį turėtų pateikti kitos valstybės narės, kurioje geležinkelio įmonė pageidauja vykdyti veiklą, licencijas išduodanti institucija;
(5)
licencijas išduodančios institucijos gali sumažinti savo administracines išlaidas, licencijos mokesčių dydį ir sutrumpinti laiką sprendimui dėl paraiškos dėl licencijos priimti, jei jos sparčiai keisis reikalingais duomenimis su kitomis institucijomis ir kitais viešaisiais ar privačiaisiais subjektais;
(6)
dėl nedidelio rinkos pokyčio kai kuriose valstybėse narėse vienus ar kelerius metus iš eilės nepriimama jokių sprendimų dėl licencijų išdavimo. Kartu dideli mokesčiai gali trukdyti geležinkelio įmonėms patekti į rinką;
(7)
geležinkelio įmonėms, kurios teikia paraišką dėl naujos licencijos, neturėtų būti taikomos mažiau palankios licencijavimo sąlygos nei rinkoje jau veikiančioms geležinkelio įmonėms taikomos sąlygos;
(8)
licencijas išduodančioms institucijoms ir įmonėms tenkanti nereikalinga administracinė našta turėtų būti sumažinta griežtai apribojant reikalavimus, kad jie atitiktų tik Direktyvoje 2012/34/ES išdėstytas sąlygas;
(9)
licencijas išduodančios institucijos neprivalo imti iš geležinkelio įmonės licencijos mokesčio. Tačiau valstybės narės gali nuspręsti nustatyti tokį mokestį už darbą, kurį nagrinėdamos paraišką atlieka licencijas išduodančios institucijos. Tokiu atveju licencijos mokestis neturėtų būti diskriminacinio pobūdžio, turėtų būti faktiškai imamas iš visų įmonių, kurios teikia paraiškas dėl licencijos, ir pagrįstas faktine licencijas išduodančios institucijos darbo apimtimi. Jei licencijos mokestis yra didesnis kaip 5 000 EUR, licencijas išduodanti institucija mokesčio mokėjimo pranešime turėtų nurodyti darbuotojo išdirbtų darbo valandų skaičių ir išlaidas;
(10)
siekiant sudaryti vienodas sąlygas geležinkelio įmonėms, Direktyva 2012/34/ES buvo panaikintos tam tikros su griežtėjančiomis rinkos sąlygomis nesuderinamos nuostatos, todėl geležinkelio įmonės turi būti apdraustos arba turėti atitinkamą garantiją rinkos sąlygomis. Licencijas išduodančių institucijų turėtų būti paprašyta patikrinti, kaip įgyvendinamos patikslintos bendradarbiavimo su kitomis valstybių narių institucijomis sąlygos;
(11)
licencijos išdavimas geležinkelio įmonei neturėtų būti susietas su sąlyga, kad ji turėtų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/49/EB (3) 10 straipsnyje nurodytą saugos sertifikatą;
(12)
naujos geležinkelio įmonės yra itin svarbios konkurencingumui, tačiau jos gali susidurti su praktiniais sunkumais siekdamos pateikti duomenis apie savo finansinę būklę, kuri joms leistų pagal Direktyvos 2012/34/ES 20 straipsnio 1 ir 2 dalis daryti realias prielaidas dėl ateinančių 12 mėnesių laikotarpio. Nors ES teisės aktų leidėjai tam tikriems smulkiesiems oro vežėjams pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1008/2008 (4) 5 straipsnio 3 dalį yra nustatę galimybę supaprastinta tvarka pateikti įrodymų, išduodant licenciją gali būti atsižvelgta į šiuos praktinius sunkumus ir supaprastinta įrodymų, patvirtinančių paraiškas dėl licencijos teikiančių geležinkelio įmonių finansinę būklę, procedūra;
(13)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente išdėstomos išsamios nuostatos dėl bendros licencijos dokumento formos naudojimo. Jame taip pat numatomi tam tikri licencijos išdavimo procedūros aspektai.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente terminas „licencijos dokumentas“ - tai užpildyta ir tinkamai pasirašyta šio reglamento I ir II prieduose pateikta bendra forma, kurią reikia pateikti Europos geležinkelio agentūrai.
3 straipsnis
Bendros licencijos dokumento formos naudojimas
1. Išduodant licencijas pagal Direktyvos 2012/34/ES III skyrių naudojama standartinė forma, pateikta šio reglamento I ir II prieduose.
Tais atvejais, kai išduodama nauja licencija, licencijas išduodanti institucija pagal suderintą numeravimo sistemą suteikia EB pranešimo apie licenciją numerį - vadinamąjį Europos identifikacinį numerį (EIN), kaip nurodyta Komisijos sprendimo 2007/756/EB (5) 2 priedėlyje.
Kiekvieną kartą išduodama licenciją, ją iš dalies keisdama taip, kad tai turi reikšmės licencijos dokumentui, sustabdydama jos galiojimą, ją atšaukdama arba pakeisdama laikina licencija, licencijas išduodanti institucija parengia licencijos dokumentą remdamasi šia forma.
2. Licencijas išduodančios institucijos informuoja Europos geležinkelio agentūrą pagal Direktyvos 2012/34/ES 24 straipsnio 8 dalį pateikdamos licencijos dokumento kopiją, kaip nurodyta jų tarpusavio susitarimu parengtame duomenų perdavimo protokole.
3. Informacija apie Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodytos civilinės atsakomybės finansinį dydį nurodoma licencijos dokumento priede, naudojant standartinę formą, pateiktą šio reglamento II priede. Licenciją išduodanti institucija priedą prideda prie licencijos dokumento. Šiam priedui suteikiamas numeris yra vienas (1).
4. Remdamasi šio reglamento II priede pateiktame priede dėl atsakomybės nurodyta informacija, konkrečios valstybės narės licencijas išduodanti institucija arba infrastruktūros valdytojas gali patikrinti, ar geležinkelio įmonės turimas civilinės atsakomybės draudimas, kurį patvirtino kitos licencijas išduodančios institucijos, yra pakankamas šioje konkrečioje valstybėje narėje. Jei licencijas išduodanti institucija nustato, kad draudimas yra nepakankamas, ji gali pareikalauti, kad geležinkelio įmonė apsidraustų papildomai. Geležinkelio įmonė suteikia licencijas išduodančiai įmonei prašomą informaciją apie savo draudimą.
5. Jei licencijas išduodančiai institucijai draudimas yra priimtinas, ji apie tai informuoja Europos geležinkelio agentūrą, t. y. naudodama II priede pateiktą standartinę formą, atnaujina esamą priedą, kurį pateikė tos pačios valstybės narės licencijas išduodanti institucija, arba prie licencijos prideda kitą priedą ir šiam priedui suteikia kitą numerį (2, 3, 4 ir t. t.).
6. Kiekviename priede dėl atsakomybės nurodoma suma, mastas (pavyzdžiui, geografinė aprėptis arba paslaugų rūšis), draudimo pradžios diena ir, jei taikytina, pabaigos diena. Siekiant nustatyti aiškų ryšį su licencijuota geležinkelio įmone, kiekviename priede nurodomas pranešimo apie licenciją numeris. Gavusi informacijos apie civilinės atsakomybės draudimo pakeitimus, licencijas išduodanti institucija atnaujina priedą ir jį pateikia Europos geležinkelio agentūrai.
4 straipsnis
Licencijos mokesčiai
Valstybės narės gali reikalauti už kiekvienos paraiškos nagrinėjimą sumokėti licencijos mokestį. Licencijos mokesčiai taikomi nediskriminuojant.
5 straipsnis
Tam tikri aspektai, susiję su civilinės atsakomybės draudimui ir atitinkamai garantijai keliamais reikalavimais
1. Licencijas išduodanti institucija paskelbia minimalius reikalaujamus draudimo dydžius, be kita ko, tais atvejais, kai tokio draudimo suma yra nustatyta nacionalinėje teisėje.
2. Licencijas išduodanti institucija negali reikalauti, kad draudimas galiotų prieš geležinkelio įmonei pradedant eksploatuoti traukinius.
3. Ne vėliau kaip 2015 m. rugpjūčio 25 d. licenciją išdavusi licencijas išduodanti institucija paprašo visų licencijuotų geležinkelio įmonių pateikti įrodymus apie jų galiojančio atsakomybės nelaimingų atsitikimų atvejais draudimo dydį ir mastą, išskyrus atvejus, kai jie yra sudarę draudimo sutartį arba kai institucija jau turi šią informaciją. Be to, ji gali paprašyti geležinkelio įmonių pateikti tokius įrodymus tais atvejais, kai jai kyla abejonių dėl to, ar šių įmonių draudimas atitinka Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodytus reikalavimus.
4. Tais atvejais, kai įmonė neįrodo, kad ji yra tinkamai apdrausta, tačiau ji turi atitinkamą draudimo garantiją, licencijas išduodanti institucija, atitinkamais atvejais pasikonsultavusi su reguliavimo institucija, išnagrinėja, ar sąlygos, kuriomis įmonė gavo šią garantiją, atitinka rinkos sąlygas, kuriomis ją būtų gavusi bet kuri kita įmonė, kurios finansinė būklė ir rizikos pozicija yra ta pati.
5. Jei licencijas išduodanti institucija sustabdo licencijos galiojimą pagal Direktyvos 2012/34/ES 24 straipsnio 1 dalį arba išduoda laikiną licenciją pagal minėtos direktyvos 24 straipsnio 3 dalį, ji apie tai informuoja visas kitas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1370/2007 (6) nurodytas kompetentingas institucijas, su kuriomis, jos žiniomis, geležinkelio įmonė sudarė paslaugų sutartį. Jei licencijas išduodančiai įmonei kyla abejonių dėl įmonės atsakomybės draudimo garantijos atitikties Sąjungos valstybės pagalbos taisyklėms, ji gali perduoti reikalingą informaciją institucijoms, atsakingoms už tokios valstybės pagalbos taisyklių kontrolę.
6 straipsnis
Santykis su saugos sertifikatais
1. Licencijos išdavimas negali būti susietas su sąlyga, kad įmonė turėtų Direktyvos 2004/49/EB 10 straipsnyje nurodytą saugos sertifikatą.
2. Jei įmonė turi saugos sertifikatą, licencijas išduodanti institucija išduodama licencijas netikrina, ar laikomasi saugos sertifikatams gauti taikomų reikalavimų.
7 straipsnis
Kai kurie licencijos išdavimo procedūros aspektai
1. Per vieną mėnesį nuo paraiškos gavimo licencijas išduodanti institucija informuoja įmonę apie tai, kad pateikta visa informacija, arba paprašo pateikti papildomos informacijos. Išimtinėmis aplinkybėmis šis terminas gali būti pratęstas dviem savaitėmis; apie tai pranešama įmonei. Gavusi papildomos informacijos, licencijas išduodanti institucija ne vėliau kaip per vieną mėnesį informuoja įmonę apie tai, ar pateikta visa informacija.
2. Licencijas išduodanti institucija gali prašyti pateikti tik Direktyvos 2012/34/ES III skyriuje arba nacionalinės teisės aktuose nurodytus dokumentus. Licencijas išduodanti institucija paskelbia visų dokumentų sąrašą bei jų turinį ir neprašo įmonių pateikti kokių nors papildomų dokumentų. Jei sąrašas atnaujintas ir paskelbtas, įmonės vis dar gali remtis ankstesniuoju sąrašu tų paraiškų, kurios buvo pateiktos prieš atnaujinant sąrašą, atžvilgiu.
3. Įmonių, kurių geležinkelių transporto veiklos metinės pajamos yra mažesnės nei 5 mln. EUR, atveju licencijas išduodanti institucija gali laikytis nuomonės, kad reikalavimas, susijęs su įmonės gebėjimu 12 mėnesių laikotarpiu nuo veiklos pradžios įvykdyti šiuo metu galiojančias ir potencialias pareigas pagal Direktyvos 2012/34/ES 20 straipsnio 1 dalį, yra įvykdytas, jei įmonė gali įrodyti, kad jos grynojo kapitalo suma yra bent 100 000 EUR arba suma, dėl kurios susitarta su reguliavimo institucija. Licencijas išduodanti institucija paskelbia šią sumą.
8 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2015 m. birželio 16 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 4 d.