РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 870/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 август 2014 година
относно критериите за заявителите по отношение на капацитета на железопътната инфраструктура
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 41, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС е предвидена възможността управителите на инфраструктура да установяват изисквания спрямо заявителите, за да осигурят гаранции за оправданите си очаквания за бъдещи приходи и използване на инфраструктурата.
(2)
Тези изисквания следва да бъдат подходящи, прозрачни и недискриминационни. Те могат единствено да включват предоставянето на финансова гаранция, която не следва да надвишава определено равнище, което е пропорционално на очакваното равнище на дейност на заявителя, и уверение за способността на заявителя за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
(3)
Финансовите гаранции може да бъдат под формата на авансови плащания или гаранции, предоставяни от финансови институции.
(4)
При определяне на целесъобразността на изискванията, посочени в съображение 2, следва да се вземе предвид фактът, че при ползването на инфраструктурата на конкурентните видове транспорт, в т.ч. автомобилния и въздушния транспорт, морския и вътрешния воден транспорт, често не се начисляват такси и следователно не се налага да се определят финансови гаранции в тази връзка. С цел да се гарантира лоялната конкуренция между видовете транспорт, финансовите гаранции следва да бъдат строго ограничени до необходим минимум по отношение на техния размер и продължителност.
(5)
Тези финансови гаранции ще бъдат целесъобразни само когато са необходими, за да може управителят на инфраструктура да бъде уверен в бъдещите приходи и използването на инфраструктурата. Необходимостта от финансови гаранции намалява допълнително поради факта, че управителите на инфраструктура могат да разчитат на проверките и контрола на финансовата стабилност на железопътните предприятия, осъществявани в рамките на лицензионната процедура в съответствие с глава III от Директива 2012/34/ЕС, и по-специално член 20 от нея.
(6)
По отношение на тези гаранции се прилага принципът за недискриминация и следователно не би трябвало да има разлика между изискванията за гаранции, приложими по отношение на частни и публични заявители.
(7)
Гаранциите следва да бъдат съобразени със свързаното със заявителя ниво на риск, пред което управителят на инфраструктурата е изправен на различните етапи на разпределяне на капацитета. Като цяло се счита, че рискът е нисък, докато капацитетът може да бъде преразпределен към други железопътни предприятия.
(8)
Гаранция, която се изисква във връзка с изготвянето на съвместими с правилата предложения, може да се разглежда като подходяща, прозрачна и недискриминационна единствено когато управителят на инфраструктура е установил ясни и прозрачни правила за изготвянето на заявката за капацитет в референтния документ за железопътната мрежа и предлага на заявителите необходимите помощни инструменти. Тъй като не е възможно способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения да бъде обективно определена преди процедурата за подаване на заявления, всеки пропуск в това отношение може да се установи единствено след приключване на процедурата въз основа на системна неспособност за изготвяне на тези предложения или за предоставяне на необходимата информация на управителя на инфраструктурата. Заявителят носи отговорност за този пропуск, който се санкционира с изключване на заявителя от процедурата за подаване на заявления за конкретен влаков маршрут.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява правила за финансовите гаранции, които управител на инфраструктура може да изиска, за да осигури защитата на оправданите си очаквания за бъдещи приходи, без да се надвишава определено равнище, което е пропорционално на предвиденото от заявителя равнище на дейност. Правилата включват по-специално условията, при които може да се изиска гаранция или авансово плащане, както и равнището и продължителността на финансовата гаранция. В допълнение настоящият регламент установява някои елементи на критериите за оценка на способността на заявителя да изготвя съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение:
„финансова гаранция“ означава а) авансови плащания с оглед намаляване и предвиждане на бъдещи задължения за плащане на такси за инфраструктура; или б) договорни споразумения, чрез които финансова институция, например банка, е поела ангажимент да гарантира, че подобни плащания ще бъдат извършени, когато станат изискуеми.
Член 3
Условия във връзка с финансовите гаранции
1. За покриване на изискваната финансова гаранция заявителят може да избере между авансово плащане или договорно споразумение по смисъла на член 2. Когато управител на инфраструктура изисква от заявител да извърши авансово плащане на таксите за инфраструктура, той не може същевременно да изисква други финансови гаранции за същите предвидени дейности.
2. Управител на инфраструктура не изисква от заявителите да предоставят финансови гаранции освен ако кредитният рейтинг на заявителя предполага, че той може да срещне трудности при редовното заплащане на таксите за инфраструктура. Управителят на инфраструктурата посочва тези кредитни рейтинги в раздела относно принципите за налагане на такси от своя референтен документ за железопътната мрежа, ако е приложимо. Управителят на инфраструктурата обосновава своето искане за финансова гаранция с рейтинги, които не са по-стари от две години и са присъдени от агенция за кредитен рейтинг.
3. Управителят на инфраструктура не изисква финансова гаранция:
а)
от избраното железопътно предприятие, ако кандидатът, който не е железопътно предприятие, вече е дал или платил финансова гаранция за покриване на бъдещи плащания за едни и същи предвидени дейности;
б)
ако таксата за инфраструктура се заплаща пряко на управителя на инфраструктурата от компетентен орган съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (2).
Член 4
Равнище и продължителност на финансовите гаранции
1. Равнището на финансовите гаранции по отношение на един заявител не надвишава прогнозирания размер на таксите, начислени в рамките на два месеца от заявената експлоатация на влаковете.
2. Таксите за резервация, платени в съответствие с член 36 от Директива 2012/34/ЕС, се приспадат от максималния прогнозиран размер на таксите, посочени в параграф 1.
3. Управител на инфраструктура не изисква финансовата гаранция да влиза в сила повече от десет дни преди първо число на месеца, в който железопътното предприятие започва експлоатация на влакове, за която ще се заплащат таксите за инфраструктура, покрити от въпросната финансова гаранция. Ако капацитетът се разпределя след този момент, управителят на инфраструктурата може да поиска финансова гаранция с краткосрочно предизвестие.
Член 5
Способност за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет
Управителят на инфраструктура не отхвърля заявление за конкретен влаков маршрут на основание липса на уверение за способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет по смисъла на член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС освен ако:
а)
заявителят не е удовлетворил две последователни искания за предоставяне на липсващата информация или многократно е реагирал по начин, който не отговаря на условията, установени в референтния документ за железопътната мрежа, посочен в член 27 от Директива 2012/34/ЕС и в приложение IV към тази директива, по отношение на процедурите за подаване на заявления за влакови маршрути; както и
б)
управителят на инфраструктура може при поискване от страна на регулаторния орган и по удовлетворителен за него начин да докаже, че е предприел всички разумни мерки, за да спомогне за правилното и навременно подаване на заявленията.
Член 6
Преходна разпоредба
При необходимост управителите на инфраструктура привеждат своите референтни документи за железопътната мрежа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент в рамките на първия времеви период от влизането му в сила.
Член 7
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз
Той се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 август 2014 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 870/2014
2014 m. rugpjūčio 11 d.
dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų prašantiems pareiškėjams taikomų kriterijų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (1), ypač į jos 41 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje numatyta galimybė infrastruktūros valdytojams nustatyti reikalavimus pareiškėjams, kad būtų apsaugoti jų teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų ir infrastruktūros naudojimo;
(2)
šie reikalavimai turėtų būti tinkami, skaidrūs ir nediskriminaciniai. Jie gali apimti tik finansinės garantijos, kuri neturėtų viršyti tam tikro numatomam veiklos mastui proporcingo dydžio, pateikimą ir pareiškėjo gebėjimo parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti užtikrinimą;
(3)
finansinės garantijos galėtų būti avansai arba finansų įstaigų suteiktos garantijos;
(4)
kad 2 konstatuojamojoje dalyje nurodyti reikalavimai būtų tinkami, reikėtų atsižvelgti į tai, kad už naudojimąsi konkuruojančių transporto rūšių, pvz., kelių ir oro transporto, laivų ir vidaus vandenų kelių, infrastruktūra dažnai nėra renkami jokie naudotojo mokesčiai, todėl nereikalingos finansinės garantijos. Siekiant užtikrinti sąžiningą transporto rūšių konkurenciją, finansinės garantijos dydis ir trukmė turėtų būti apriboti iki būtino minimumo;
(5)
šios finansinės garantijos yra tinkamos tik jei jos yra būtinos siekiant užtikrinti infrastruktūros valdytojui būsimas pajamas ir infrastruktūros naudojimą. Atsižvelgiant į tai, kad infrastruktūros valdytojai gali atlikti geležinkelio įmonių finansinio pajėgumo patikras ir stebėjimą pagal licencijavimo procedūrą, nustatytą Direktyvos 2012/34/ES III skyriuje, visų pirma tos direktyvos 20 straipsnyje, finansinės garantijos poreikis yra dar mažesnis;
(6)
toms garantijos taikomas nediskriminavimo principas, todėl garantijų reikalavimai privatiems ir viešiems pareiškėjams neturėtų skirtis;
(7)
garantijos turėtų atitikti pareiškėjo keliamą riziką infrastruktūros valdytojui skirtingais pajėgumų paskirstymo etapais. Apskritai rizika yra maža, jei pajėgumai gali būti perskirstyti kitoms geležinkelio įmonėms;
(8)
garantija, kurios prašoma tam, kad būtų parengta tinkama paraiška, gali būti laikoma tinkama, skaidria ir nediskriminacine tik jei infrastruktūros valdytojas tinklo nuostatuose nustato aiškiais ir skaidrias pajėgumų paraiškos rengimo taisykles ir teikia pareiškėjams būtinas pagalbines priemones. Kadangi neįmanoma objektyviai įvertinti gebėjimo parengti tinkamą paraišką prieš paraiškos procedūrą, jo trūkumą galima nustatyti tik tai procedūrai pasibaigus, remiantis kartotiniu tų paraiškų ar būtinos informacijos nepateikimu infrastruktūros valdytojui. Pareiškėjas yra atsakingas už tokį nepateikimą ir už jį gali būti skiriama sankcija - pareiškėjo pašalinimas iš paraiškų dėl konkrečios traukinio linijos teikimo procedūros;
(9)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatomi reikalavimai finansinėms garantijoms, kurių gali prašyti infrastruktūros valdytojas, siekdamas užtikrinti, kad jo teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų būtų patenkinti neviršijant lygio, proporcingo pareiškėjo numatomam veiklos lygiui. Reikalavimai visų pirma apima sąlygas, kuriomis galima prašyti garantijos arba avanso, taip pat reikalavimus dėl finansinės garantijos dydžio ir trukmės. Be to, šiame reglamente pateikiamos tam tikros išsamios nuostatos dėl kriterijų, kuriais remiantis vertinamas pareiškėjo gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
finansinė garantija - a) avansai, kuriais siekiama sumažinti ir numatyti būsimus įsipareigojimus sumokėti infrastruktūros mokesčius, arba b) sutartinės priemonės, kuriomis finansų įstaiga, kaip antai bankas, įsipareigoja užtikrinti, kad atsiradus tokiems mokėjimams, jie būtų įvykdyti.
3 straipsnis
Finansinėms garantijoms taikomos sąlygos
1. Pareiškėjas gali pasirinkti finansinės garantijos prašymą patenkinti arba avansu, arba sutartine priemone, kaip apibrėžta 2 straipsnyje. Jeigu infrastruktūros valdytojas reikalauja, kad pareiškėjas sumokėtų infrastruktūros mokesčių avansą, jis negali tuo pačiu metu prašyti kitų finansinių garantijų dėl tos pačios numatomos veiklos.
2. Infrastruktūros valdytojas neprašo pareiškėjų pateikti finansinių garantijų, išskyrus atvejus, kai iš pareiškėjo kredito reitingo matyti, kad jam gali būti sunku reguliariai mokėti infrastruktūros mokesčius. Infrastruktūros valdytojas prireikus nurodo tokius kredito reitingus tinklo nuostatų skirsnyje apie apmokestinimo principus. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos prašo remdamasis kredito reitingų agentūros pateiktais ne senesniais nei dvejų metų reitingais.
3. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos neprašo:
a)
iš paskirtos geležinkelio įmonės, jeigu pareiškėjas, kuris nėra geležinkelio įmonė, jau suteikė arba sumokėjo finansinę garantiją, kad padengtų būsimus tos pačios numatomos veiklos mokėjimus;
b)
jeigu infrastruktūros mokesčius pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1370/2007 (2) turi tiesiogiai sumokėti kompetentinga institucija.
4 straipsnis
Finansinių garantijų dydis ir trukmė
1. Vieno pareiškėjo finansinių garantijų dydis neviršija numatomos per du prašomos traukinio veiklos mėnesius patirsimų mokesčių sumos.
2. Mokesčiai už pajėgumų rezervavimą, mokami pagal Direktyvos 2012/34/ES 36 straipsnį, yra atskaitomi nuo maksimalios apskaičiuotos 1 dalyje nurodytų mokesčių sumos.
3. Infrastruktūros valdytojas nereikalauja, kad finansinė garantija įsigaliotų daugiau kaip dešimt dienų prieš mėnesio, kurį geležinkelio įmonė pradeda traukinio veiklą, kurios infrastruktūros mokesčiams padengti ši garantija yra skirta, pirmąją dieną. Jeigu pajėgumai paskiriami po šio momento, infrastruktūros valdytojas gali skubiai prašyti finansinės garantijos.
5 straipsnis
Gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti
Infrastruktūros valdytojas neatmeta paraiškos dėl konkrečios traukinio linijos remdamasis tuo, kad neužtikrintas gebėjimas parengti tinkamą paraišką infrastruktūros pajėgumams gauti, kaip apibrėžta Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje, išskyrus atvejus, kai:
a)
pareiškėjas neatsakė į du paskesnius prašymus pateikti trūkstamą informaciją arba pakartotinai atsakė nesilaikydamas tinklo nuostatuose, nurodytuose Direktyvos 2012/34/ES 27 straipsnyje ir tos direktyvos IV priede, nustatytų sąlygų dėl paraiškų dėl traukinio linijų teikimo procedūrų ir
b)
infrastruktūros valdytojas gali, reguliavimo institucijos prašymu ir taip, kad ją tenkintų, įrodyti, jog ėmėsi visų pagrįstų priemonių, kad paraiškos būtų pateiktos tinkamai ir laiku.
6 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostata
Jei reikia, infrastruktūros valdytojai suderina savo tinklo nuostatus su šio reglamento nuostatomis pirmajam tvarkaraščio laikotarpiui, prasidedančiam po šio reglamento įsigaliojimo.
7 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimoEuropos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. birželio 16 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. rugpjūčio 11 d.