ДИРЕКТИВА 2014/61/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Цифровата икономика променя радикално вътрешния пазар. Предвид свързаните с нея иновации, скорост и трансграничен обхват тя има потенциала да изведе интеграцията на вътрешния пазар на ново равнище. Целта на Съюза е изграждането на цифрова икономика, която осигурява устойчиви икономически и социални ползи въз основа на съвременни онлайн услуги и бързи интернет връзки. Наличието на висококачествена цифрова инфраструктура е в основата на почти всички сектори на модерната и новаторска икономика и е от стратегическо значение за социалното и териториалното сближаване. Следователно всички граждани, както и частният и публичният сектор трябва да имат възможност да участват в цифровата икономика.
(2)
Като отчетоха важността на разгръщането на високоскоростен широколентов достъп, държавите членки потвърдиха амбициозните цели относно широколентовия достъп, определени в съобщението на Комисията, озаглавено „Програма в областта на цифровите технологии за Европа: цифровите технологии - двигател на европейския икономически растеж“ (наричано по-долу „Програмата в областта на цифровите технологии“), а именно да се осигури основен широколентов достъп за всички европейци до 2013 г. и да се гарантира, че до 2020 г. всички европейци ще имат достъп до интернет с много по-висока скорост - над 30 Mbps, а най-малко 50 % от домакинствата в Съюза ще имат абонаменти за достъп до интернет със скорост над 100 Mbps.
(3)
Предвид бързото развитие на технологиите, експоненциалното нарастване на широколентовия трафик и все по-голямото търсене на електронни услуги заложените в Програмата в областта на цифровите технологии цели следва да се разглеждат като абсолютен минимум, а Съюзът следва да се насочи към по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп, за да постигне по-голям растеж, конкурентоспособност и производителност. В рамките на прегледа на настоящата директива Комисията следва да прецени дали и по какъв начин настоящата директива може допълнително да допринесе за тази цел.
(4)
В Програмата в областта на цифровите технологии се констатира и необходимостта от политики за намаляване на разходите за разгръщане на широколентовия достъп на територията на целия Съюз, включително от надлежно планиране и координация и от намаляване на административната тежест. В това отношение е необходимо държавите членки да направят значителни инвестиции на началния етап, за да направят възможно съвместното използване на физическата инфраструктура. Като имат предвид целите на Програмата в областта на цифровите технологии и същевременно отчитат значителното намаляване на финансовите средства, заделени за широколентовите мрежи в Механизма за свързване на Европа, създаден с Регламент (ЕС) № 1316/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), за постигането на целите на настоящата директива държавите членки следва да имат правото да използват финансиране от Съюза, предоставяно в съответствие с приложимите разпоредби на Съюза.
(5)
Намаляването на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи би допринесло също така и за завършване на цифровизацията на обществения сектор, което, освен че създава условия за намаляване на разходите за публичните администрации и за по-висока ефективност в обслужването на гражданите, действа като цифров стимул за всички сектори на икономиката.
(6)
Като се отчита необходимостта от действия на равнището на Съюза за осигуряването на по-добро широколентово покритие, включително чрез намаляване на разходите за високоскоростната широколентова инфраструктура, която е отчетена в заключенията на Европейския съвет от 13 и 14 декември 2012 г., в съобщението на Комисията, озаглавено „Акт за единния пазар II“, се подчертава необходимостта от допълнителни усилия за бързо постигане на целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии, като се обърне внимание, наред с другото, на предизвикателствата, свързани с инвестициите във високоскоростни мрежи.
(7)
Разгръщането на високоскоростни фиксирани и мобилни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз изисква значителни инвестиции, съществен дял от които съставляват разходите за инженерно-строителни дейности. Ограничаването на някои от инженерно-строителните дейности, свързани с високи разходи, би увеличило ефективността на разгръщането на широколентовия достъп.
(8)
Голяма част от тези разходи могат да бъдат отдадени на недостатъци в процеса на разгръщане, свързани с използването на съществуващата пасивна инфраструктура (като например канали, кабелопроводи, шахти, разпределителни кутии, стълбове, мачти, антенни съоръжения, кули и други поддържащи конструкции), затруднения, свързани с координирането на строежи, тромави административни процедури за издаване на разрешения, както и затруднения във връзка с разгръщането на мрежите в самите сгради, което води до значителни финансови пречки, особено в селските райони.
(9)
Мерките, насочени към повишаване на ефикасността на използване на съществуващата инфраструктура и към намаляване на разходите и пречките за извършване на нови инженерно-строителни дейности, следва да имат съществен принос за осигуряване на бързото и широко разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, като същевременно се запази ефективната конкуренция, без да се оказва неблагоприятно въздействие върху безопасността, сигурността и безпроблемното функциониране на съществуващите обществени инфраструктури.
(10)
Някои държави членки са приели мерки, имащи за цел да намалят разходите за разгръщане на широколентовия достъп. Тези мерки обаче остават ограничени и разпокъсани. Разпространяването на тези мерки в целия Съюз би могло да допринесе значително за създаването на цифров единен пазар. Освен това различията в регулаторните изисквания понякога възпрепятстват сътрудничеството между предприятията за комунални услуги и могат да създадат пречки за навлизането на нови мрежови оператори и нови възможности за стопанска дейност, като така спират развитието на вътрешен пазар за използването и разгръщането на физически инфраструктури за високоскоростни електронни съобщителни мрежи. На последно място, инициативите на равнище държави членки не винаги изглеждат всеобхватни, а е от съществено значение да се предприемат действия, обхващащи целия процес на разгръщане и различните сектори, с цел постигане на съгласувано и значително въздействие.
(11)
С настоящата директива се цели установяването на някои минимални права и задължения, приложими в целия Съюз, за да се улесни разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и междусекторната координация. Следва да се осигури минимално равнище на равнопоставеност, като при това в съответствие с принципа на субсидиарност следва да не се засягат съществуващите най-добри практики и мерки, приети на национално и местно равнище, които включват по-подробни разпоредби и условия, както и допълнителните мерки, които допълват тези права и задължения.
(12)
Предвид принципа за предимство на специалния закон (lex specialis), когато в съответствие с правото на Съюза са приложими по-специални регулаторни мерки, те следва да имат предимство пред минималните права и задължения, предвидени в настоящата директива. Поради това настоящата директива следва да не засяга регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, уредена с Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) и Директива 2002/77/ЕО на Комисията (9), включително националните мерки, приети съгласно тази регулаторна рамка, като например специални симетрични или асиметрични регулаторни мерки.
(13)
За оператори на електронни съобщителни мрежи, по-специално за нови участници, е възможно да се окаже значително по-ефикасно да използват вече съществуващите физически инфраструктури, включително тези на други комунални услуги, за да разгърнат електронни съобщителни мрежи, особено в райони, в които няма подходяща електронна съобщителна мрежа или в които изграждането на нова физическа инфраструктура може да не е икономически възможно. Освен това полезните взаимодействия между отделните сектори могат значително да намалят нуждата от строежи за целите на разгръщането на електронни съобщителни мрежи, а по този начин и социалните и екологичните разходи, свързани с тях, като например замърсяването, вредните въздействия и натовареността на движението. Поради това настоящата директива следва да се прилага не само за доставчици на обществени съобщителни мрежи, а и за всеки собственик или титуляр на права за ползване, в последния случай без да се засягат правата на собственост на трети лица, на обширни и универсални физически инфраструктури, които могат да приемат елементите на електронна съобщителна мрежа, като например физически мрежи за доставка на електричество, газ, вода и канализация и дренажни системи, отопление и транспортни услуги.
(14)
С цел по-доброто разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на вътрешния пазар в настоящата директива следва да се определят права за доставчиците на обществени съобщителни мрежи на достъп до физическа инфраструктура, независимо от местонахождението ѝ, при справедливи и разумни условия, които са съвместими с нормалното упражняване на правата на собственост. Задължението за предоставяне на достъп до физическата инфраструктура следва да не засяга правата на собственика на земята или сградата, в която се намира инфраструктурата.
(15)
Предвид тяхната ниска степен на диференциация физическите съоръжения на дадена мрежa често могат едновременно да приемат широк набор елементи на електронни съобщителни мрежи, включително такива, които могат да предоставят услуги за широколентов достъп със скорост от най-малко 30 Mbps в съответствие с принципа за технологична неутралност, без да се засяга основната предоставяна услуга и с минимални разходи за адаптиране. Следователно дадена физическа инфраструктура, чието предназначение е единствено да приема други елементи от мрежа без самата тя да се превръща в активен мрежов елемент, какъвто е например случаят с тъмните оптични влакна, може по принцип да бъде използвана за разполагане на електронни съобщителни кабели, оборудване или каквито и да е други елементи на електронни съобщителни мрежи, независимо от нейната действителна употреба или нейния собственик, при условие че няма опасения във връзка със сигурността или увреждане на бъдещите бизнес интереси на собственика на инфраструктурата. Физическата инфраструктура на обществените съобщителни мрежи може по принцип също да бъде използвана за разполагане на елементи на други мрежи, следователно държавите членки могат да решат в подходящи случаи да прилагат принципа на реципрочност и да позволяват на операторите на обществени съобщителни мрежи да предлагат достъп до мрежите си за разгръщане на други мрежи. Без да се засягат конкретни общи интереси, свързани с предоставянето на основната услуга, полезните взаимодействия между мрежовите оператори следва да бъдат насърчавани, за да се допринесе същевременно за успоредното постигане на целите на Програмата в областта на цифровите технологии.
(16)
Независимо че настоящата директива следва да не засяга специфичните защитни мерки, необходими, за да се гарантира безопасността и общественото здраве, сигурността и целостта на мрежите, особено на критичната инфраструктура, както и да се гарантира, че не е засегната основната услуга, предоставяна от мрежовия оператор, по-специално при мрежите, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, ако в националното законодателство съществуват общи правила, забраняващи на мрежовите оператори да договарят достъп до физическата инфраструктура за доставчиците на електронни съобщителни мрежи, тези правила биха могли да възпрепятстват възникването на пазар за достъп до физическа инфраструктура. Ето защо такива общи правила следва да бъдат отменени. В същото време мерките, определени в настоящата директива, следва да не засягат възможността държавите членки да направят предоставянето на достъп до инфраструктурата по-привлекателно за операторите на комунални инфраструктури чрез изключване на приходи, произтичащи от предоставянето на тази услуга, от базата за изчисляване на тарифите за крайните потребители в рамките на тяхната основна дейност или дейности, в съответствие с приложимото право на Съюза.
(17)
Мрежов оператор може да откаже достъп до конкретни физически инфраструктури по обективни причини. Възможно е по-специално физическата инфраструктура да е технически неподходяща поради конкретните обстоятелства, свързани с инфраструктурата, до която е поискан достъп, като например липсата на свободно пространство в момента или поради бъдеща необходимост от пространство, която е доказана по задоволителен начин, например чрез публично достъпни инвестиционни планове. Също така, при определени обстоятелства съвместното използване на инфраструктура може да застраши безопасността или общественото здраве, целостта и сигурността на мрежата, включително на критична инфраструктура, или може да застраши предоставянето на основните услуги, осигурявани чрез тази инфраструктура. Освен това, когато мрежовият оператор вече предлага достъп до физическа мрежова инфраструктура на едро, отговарящ на нуждите на търсещия достъп, достъпът до основната физическа инфраструктура може да има неблагоприятно икономическо въздействие върху неговия бизнес модел и неговата мотивация за инвестиции, като евентуално може да доведе до неефикасно дублиране на мрежови елементи. В същото време, когато съществуват задължения за предоставяне на достъп до физическа инфраструктура, наложени съгласно регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, като например задълженията за предприятията със значително въздействие върху пазара, положението би било вече регулирано чрез специалните регулаторни задължения, които следва да останат незасегнати от настоящата директива.
(18)
Когато предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, поискат достъп в определен район, мрежовите оператори следва да представят оферта за съвместно използване на съоръженията при справедливи и разумни условия, включително цена, освен ако откажат достъпа по обективни причини. В зависимост от обстоятелствата редица елементи биха могли да оказват влияние върху условията, при които се предоставя достъп, като всякакви допълнителни разходи за поддръжка и адаптиране; евентуалните превантивни защитни мерки, които следва да бъдат приети, за да се ограничат неблагоприятните въздействия върху безопасността, сигурността и целостта на мрежата; специални правила за отговорност при вреди; използването на публични субсидии, предоставени за изграждане на инфраструктурата, включително конкретните условия и ред, с които е обвързано предоставянето им или които са предвидени в националното право в съответствие с правото на Съюза; способността да се изгражда или предоставя инфраструктурен капацитет за изпълнение на задължения, свързани с обществени услуги, евентуалните ограничения, произтичащи от националните разпоредби за опазване на околната среда, общественото здраве, обществената сигурност или за изпълнение на целите за градско и териториално устройство.
(19)
Ако по време на търговските преговори не бъде постигнато съгласие по техническите и търговските условия, всяка от страните следва да може да се обърне към орган за уреждане на спорове на национално равнище с молба да постанови решение за двете страни, за да бъдат избегнати необосновани откази за договаряне и налагането на неразумни условия. При определяне на цените за предоставяне на достъп органът за уреждане на спорове следва да гарантира, че доставчикът на достъп разполага със справедлива възможност да възстанови разходите, които е направил за предоставянето на достъп до своята физическа инфраструктура, като отчита конкретните национални условия и евентуални тарифни структури, въведени за осигуряване на справедлива възможност за възстановяване на разходите, като се вземат предвид предходни коригиращи мерки, наложени от национални регулаторни власти. При това органът за уреждане на спорове следва също така да отчита въздействието на поискания достъп върху бизнесплана на доставчика на достъп, включително инвестициите, които е направил доставчикът, от когото е поискан достъп, по-специално инвестициите във физическата инфраструктура, до която е поискан достъп. В конкретния случай на достъп до физически инфраструктури на доставчиците на обществени съобщителни мрежи инвестициите, направени в тези инфраструктури, могат пряко да допринесат за постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии, а конкуренцията надолу по веригата може да бъде повлияна от паразитизъм. Поради това при налагането на задължения за предоставяне на достъп следва в пълна степен да се вземат предвид икономическата жизнеспособност на тези инвестиции предвид техния рисков профил, сроковете за възвращаемост на инвестициите, въздействието на предоставения достъп върху конкуренцията надолу по веригата и съответно - върху цените и възвращаемостта на инвестициите, всички видове амортизация на активите на мрежата в момента на подаване на заявлението за достъп, икономическите аргументи в подкрепа на инвестициите, по-специално във физическите инфраструктури, използвани за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги, и възможностите за съвместно разгръщане, предложени преди това на търсещия достъп.
(20)
С цел ефективно планиране на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и за да се гарантира най-ефективното използване на съществуващите инфраструктури, подходящи за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да имат възможност за достъп до минимално количество информация относно наличните в района на разгръщане физически инфраструктури. Тази минимална информация следва да даде възможност за оценка на потенциала за използване на съществуващата инфраструктура в даден район, както и за намаляване на вредите върху съществуващите физически инфраструктури. Предвид броя на участващите заинтересовани страни и за да се улесни достъпът до тази информация и в междусекторен и трансграничен план, тази минимална информация следва да бъде достъпна чрез единна информационна точка. Тази единна информационна точка следва да позволява достъп до минималната информация, която вече е на разположение в електронен формат, като се спазват ограниченията, необходими за гарантирането на сигурността и целостта на мрежата, особено на критична инфраструктура, или за опазването на законни оперативни и търговски тайни.
(21)
Без да налага на държавите членки нови задължения за картографиране, настоящата директива следва да предвижда предоставянето на разположение на единната информационна точка, например чрез хипервръзка, на минималната информация, която вече е била събрана от органите от обществения сектор и която е налична в електронен формат в съответствие с националните инициативи, както и с правото на Съюза, като Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10). Това би дало възможност за координиран достъп на доставчиците на обществени съобщителни мрежи до информация относно физическите инфраструктури, като едновременно се гарантира сигурността и целостта на тази информация, особено по отношение на националната критична инфраструктура. Предоставянето на разположение на такава информация следва да не засяга изискванията за прозрачност, които вече са приложими за повторната употреба на информацията от обществения сектор в съответствие с Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11). Когато информацията, която е на разположение на обществения сектор, не гарантира запознаване в достатъчна степен със съществуващите физически инфраструктури в даден район или от определен тип, мрежовите оператори следва да предоставят информацията на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи.
(22)
Когато минималната информация не е достъпна чрез единната информационна точка, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва въпреки това да се осигури възможност да поискат пряко такава конкретна информация от всеки мрежов оператор в съответния район. Освен това, ако искането е разумно, по-специално, ако това е необходимо предвид възможността за съвместно използване на съществуващите физически инфраструктури или за координиране на строежи, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да се предостави възможността да извършват огледи на място и да изискват информация за планираните строежи при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия и без да се засягат защитните мерки, предприети за гарантиране сигурността и целостта на мрежата, както и за защита на поверителността и за опазването на оперативни и търговски тайни. Следва да се насърчава въвеждането на повече прозрачност относно планирани строежи от самите мрежови оператори или чрез единни информационни точки, особено в областите от най-голяма полза, чрез пренасочване на имащите право оператори към такава информация, когато това е възможно.
(23)
В случай че възникнат спорове относно достъпа до информация за физическите инфраструктури с оглед на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, органът за уреждане на спорове следва да е в състояние да решава такива спорове чрез обвързващо решение. При всички случаи решенията на този орган следва да не засягат възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
(24)
Координирането на строежите, свързани с физическите инфраструктури, може да осигури значителни икономии и да намали неудобствата в района, засегнат от разгръщането на нови електронни съобщителни мрежи. По тази причина следва да се забрани въвеждането на регулаторни ограничения, които по принцип не позволяват преговорите между мрежовите оператори за координиране на такива дейности, с цел разгръщане също на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. При строежи, които не са финансирани с публични средства, настоящата директива следва да не засяга правото на участниците да сключват споразумения за координиране на строежи в съответствие със своите инвестиционни и бизнеспланове и с предпочитания от тях график.
(25)
При строежи, финансирани изцяло или частично с публични средства, следва да се цели максималното увеличаване на общия положителен резултат, като се използват положителните междусекторни външни ефекти на тези строежи и се осигурят еднакви възможности за съвместно използване на наличната и планираната физическа инфраструктура с оглед разгръщане на електронни съобщителни мрежи. Не следва да има неблагоприятно въздействие върху основната цел на строежите, финансирани с публични средства, но при това своевременните и обосновани искания за координиране на разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, гарантиращи например покриването на всякакви допълнителни разходи, включително и причинените от забавянето, и свеждането до минимум на промените в първоначалните планове, следва да бъдат изпълнявани от мрежовия оператор, изпълняващ пряко или непряко, например чрез подизпълнител, съответните строежи при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Без да се засягат приложимите правила за държавна помощ, държавите членки следва да могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координираното разгръщане. Следва да има специални процедури за уреждане на спорове, за да се гарантира бързото разрешаване на спорове, свързани с преговорите по споразумения за координиране при пропорционални, справедливи и недискриминационни условия. Тези разпоредби следва да не засягат правото на държавите членки да резервират капацитет за електронни съобщителни мрежи, дори при липсата на конкретни искания, с оглед задоволяване на бъдещи нужди от физически инфраструктури, за да се увеличи максимално ползата от строежите, нито тяхното право да приемат мерки, водещи до сходни права за координиране на строежи за оператори на други видове мрежи като тези в газоснабдяването и електроснабдяването.
(26)
За да се защитят общите интереси на национално равнище и на равнището на Съюза, може да са необходими редица различни разрешения за разгръщането на електронни съобщителни мрежи или разполагането на нови мрежови елементи, включително разрешения в областта на строителството, градоустройството, опазването на околната среда и други. Броят разрешения, изисквани за разгръщане на различни видове електронни съобщителни мрежи, и местният характер на разгръщането на мрежи могат да доведат до прилагането на разнородни процедури и условия. Без да се засяга правото на всеки компетентен орган да участва във вземането на решения и да запази своите правомощия за вземане на решения в съответствие с принципа на субсидиарност, цялата необходима информация за процедурите и общите условия, приложими към строежите, следва да е достъпна чрез единната информационна точка. Това може да намали сложността и да повиши ефикасността и прозрачността, особено за нови участници или по-малки оператори, които не извършват дейност в съответния район.Освен това държавите членки следва да могат да предвидят за предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени електронни съобщителни мрежи, правото да подават заявленията си за издаване на разрешение чрез единно звено за контакт.
(27)
За да се гарантира, че процедурите за издаване на разрешения не се превръщат в пречка за инвестициите и не оказват неблагоприятно въздействие върху вътрешния пазар, държавите членки следва да гарантират, че решението дали да се удовлетворят заявления за издаване на разрешения, свързани с разгръщането на електронни съобщителни мрежи или с разполагането на нови мрежови елементи, следва във всички случаи да бъде взето в срок до четири месеца, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешения в съответствие с националното право или правото на Съюза. Такова решение може да бъде мълчаливо или изрично, в съответствие с приложимите правни разпоредби. Когато е целесъобразно, държавите членки следва да предвидят право на обезщетение за доставчиците, които търпят вреди поради забавянето на компетентния орган да издаде разрешение в приложимите срокове.
(28)
За да гарантират приключването в разумни срокове на тези процедури по издаване на разрешения, държавите членки могат да разгледат възможността за въвеждане на различни гаранции, например мълчаливо одобрение, или да вземат мерки за опростяване на процедурите по издаване, наред с другото - чрез намаляване на броя на разрешенията, необходими за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, или чрез освобождаване на някои категории малки или стандартизирани строежи от изискването за получаване на разрешение. Органите на национално, регионално или местно равнище следва да обосновават отказите за издаване на разрешения в рамките на своята компетентност въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии и условия. Това следва да става без да се засягат мерките, приети от държавите членки за освобождаване на някои елементи на електронните съобщителни мрежи, независимо дали пасивни или активни, от изискването за получаване на разрешение.
(29)
Постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии изисква разгръщането на инфраструктурата да достигне точки в близост до крайните потребители, като се спазва изцяло принципът на пропорционалност относно всяко ограничение на правото на собственост в полза на общия интерес. Следва да се улесни наличието на високоскоростните електронни съобщителни мрежи в близост до крайния потребител, като същевременно се осигури технологична неутралност, по-специално посредством физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи. Предвид факта, че допълнителните разходи за осигуряване на мини-канали по време на строежа на сграда са много ниски, докато допълнителното оборудване на вече завършени сгради с високоскоростна инфраструктура може да представлява значителна част от разходите за разгръщане на високоскоростна мрежа, всички нови или преминаващи през основен ремонт сгради следва да бъдат оборудвани с физическа инфраструктура, позволяваща свързването на крайните потребители с високоскоростни мрежи. За да бъдат разгърнати високоскоростните електронни съобщителни мрежи новите многофамилни сгради и преминаващите през основен ремонт многофамилни сгради следва да бъдат снабдени с точка за достъп, чрез която доставчикът може да се свърже с инфраструктурата в сградата. Освен това строителните предприемачи следва да предвидят празни канали, свързващи всяко жилище с точката за достъп, разположена в многофамилната сграда или извън нея. Възможни са случаи, като например изграждането на нови еднофамилни жилища или извършването на някои категории дейности по основен ремонт в изолирани райони, при които перспективата за високоскоростна връзка се счита по обективни причини за твърде далечна, за да може да бъде оправдано оборудването на сградата с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, или с точка за достъп, или при които подобно оборудване на сградата би било непропорционално по други икономически съображения или по съображения, свързани с опазването на градското наследство и околната среда, като например при конкретни категории паметници.
(30)
За да се помогне на бъдещите купувачи и наематели да установят кои са сградите, оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, и които следователно имат значителен потенциал за икономия на разходи, както и за да се насърчи подготовката на сградите за високоскоростни мрежи, държавите членки следва да могат да разработят доброволна маркировка „подготвен за широколентова мрежа“ за сгради, оборудвани с такава инфраструктура и точка за достъп в съответствие с настоящата директива.
(31)
Когато доставчици на обществени съобщителни мрежи разгръщат високоскоростни електронни съобщителни мрежи в даден район, възникват значителни икономии от мащаба, ако те могат да поставят крайна точка на своята мрежа в точката за достъп на сградата, независимо дали към този момент има изразен изричен интерес към услугата от страна на абонат, при спазване на условието въздействието върху частната собственост да бъде сведено до минимум, като се използва съществуващата физическа инфраструктура и като се възстановява състоянието на засегнатата зона. Когато крайната точка на мрежата е поставена в точката за достъп, свързването на допълнителен потребител е възможно на значително по-ниска цена, по-специално посредством вертикални сегменти в сградата, подготвени за разполагането на високоскоростни мрежи, ако такива вече съществуват. Тази цел е изпълнена и когато самата сграда вече е оборудвана с високоскоростна електронна съобщителна мрежа, като на всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа, който има активен абонат в сградата, се предоставя достъп до мрежата при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия. Такова може по-специално да бъде положението в държави членки, които са предприели мерки въз основа на член 12 от Директива 2002/21/ЕО.
(32)
Новите сгради следва да са оборудвани с инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, а многофамилните сгради - с точка за достъп, но държавите членки следва да разполагат с известна степен на гъвкавост при постигането на тази цел. В това отношение настоящата директива няма за цел хармонизиране на правилата относно свързаните разходи, включително относно възстановяването на разходите за оборудване на сградите с подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи физическа инфраструктура в тях и с точка за достъп.
(33)
С оглед на обществените ползи, произтичащи от приобщаването към цифровото общество, и като се вземат предвид икономическите модели за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, когато не съществува пасивна или активна инфраструктура, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи и обслужваща крайните потребители, нито алтернативни начини за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на абонатите, всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа следва да има правото да постави крайна точка на своята мрежа в частни помещения за своя собствена сметка, при условие че въздействието върху частната собственост е сведено до минимум, например, когато е възможно, чрез повторно използване на съществуващата физическа инфраструктура в сградата или чрез осигуряване на пълното възстановяване на засегнатите зони.
(34)
В съответствие с принципа на субсидиарност настоящата директива следва да се прилага, без да се засяга възможността на държавите членки да възложат регулаторните задачи, предвидени в нея, на органи, които са най-подходящи за тяхното изпълнение в съответствие с вътрешната конституционна система за разпределяне на компетентността и правомощията, както и с изискванията, определени в настоящата директива.
(35)
Следва да се осигури безпристрастност и независимост на определения орган за уреждане на спорове по отношение на засегнатите страни и той следва да разполага с подходяща компетентност и ресурси.
(36)
Държавите членки следва да предвидят подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи санкции в случай на нарушение на националните мерки, приети съгласно настоящата директива.
(37)
За да гарантират ефективността на единните информационни точки, предвидени в настоящата директива, държавите членки следва да осигурят адекватни ресурси, както и наличието на съответна информация относно конкретни райони в единните информационни точки на оптималното равнище на агрегиране, при което може да бъде осигурено най-ефикасно използване с оглед на възложените задачи, включително в местния кадастър. В това отношение държавите членки могат да обмислят възможни полезни взаимодействия и икономии от съчетаването с единните звена за контакт по смисъла на член 6 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12), с цел използване на съществуващите структури и максимално увеличаване на ползите за крайните потребители.
(38)
Тъй като целите на настоящата директива, насочена към улесняване на разгръщането на физически инфраструктури, пригодни за високоскоростни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(39)
Настоящата директива е съобразена с основните права и съблюдава принципите, признати по-конкретно с Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално с правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на търговската тайна, свободата на стопанската инициатива, правото на собственост и правото на ефективни правни средства за защита. Настоящата директива трябва да се прилага от държавите членки в съответствие с тези права и принципи,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива има за цел да улесни и стимулира разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи чрез насърчаване на съвместното използване на съществуващата физическа инфраструктура и чрез създаване на условия за по-ефикасно разгръщане на нова физическа инфраструктура, така че тези мрежи да могат да се разгръщат на по-ниска цена.
2. С настоящата директива се установяват минимални изисквания по отношение на строежите и физическата инфраструктура с цел сближаване на определени аспекти на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки в тези области.
3. Държавите членки могат да запазват или въвеждат мерки в съответствие с правото на Съюза, които надхвърлят установените с настоящата директива минимални изисквания, с оглед на по-успешното постигане на целта, посочена в параграф 1.
4. Ако разпоредба на настоящата директива е в противоречие с разпоредба на Директива 2002/21/ЕО, Директива 2002/19/ЕО, Директива 2002/20/ЕО, Директива 2002/22/ЕО или Директива 2002/77/ЕО, предимство има съответната разпоредба на посочените директиви.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в Директива 2002/21/ЕО.
Прилагат се и следните определения:
1)
„мрежов оператор“ означава предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, както и предприятие, предоставящо физическа инфраструктура, предназначена да осигурява:
а)
услуга за производство, пренос или разпределение на:
i)
газ;
ii)
електричество, включително обществено осветление;
iii)
отопление;
iv)
вода, включително отвеждане или пречистване на отпадъчни води и канализация, и дренажни системи;
б)
транспортни услуги, включително железопътни линии, пътища, пристанища и летища;
2)
„физическа инфраструктура“ означава всеки елемент от мрежа, който е предназначен за разполагане на други елементи от мрежа, без самият той да се превръща в активен елемент от мрежата, като например тръбопроводи, мачти, канали, инспекционни шахти, шахти, разпределителни кутии, сгради или подстъпи към сгради, антенни съоръжения, кули и стълбове; кабелите, включително тъмните оптични влакна, както и елементите от мрежи, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, съгласно определението в член 2, точка 1 от Директива 98/83/ЕО на Съвета (13), не съставляват физическа инфраструктура по смисъла на настоящата директива;
3)
„високоскоростна електронна съобщителна мрежа“ означава електронна съобщителна мрежа, която е в състояние да доставя услуги за широколентов достъп със скорост най-малко 30 Mbps;
4)
„строеж“ означава резултатът от строителни или инженерни дейности в тяхната цялост, който сам по себе си е достатъчен, за да изпълнява определена икономическа или техническа функция, и съдържа един или повече елементи на физическата инфраструктура;
5)
„орган от обществения сектор“ означава държавен, регионален или местен орган, публичноправна организация или сдружение, съставено от един или повече такива органи или от една или повече такива публичноправни организации;
6)
„публичноправни организации“ означава организации, които имат всички изброени по-долу характеристики:
а)
създадени са с конкретната цел да задоволяват нужди от обществен интерес, които нямат промишлен или търговски характер;
б)
имат правосубектност; както и
в)
финансирани са изцяло или в по-голямата си част от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации; или са обект на управленски контрол от страна на тези органи или организации; или имат административен, управителен или надзорен орган, в който повече от половината от членовете са назначени от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации;
7)
„физическа инфраструктура в сградата“ означава физическа инфраструктура или инсталации в мястото на живеене на крайния потребител, включително елементи в режим на съсобственост, предназначени да приемат кабелни и/или безжични мрежи за достъп, когато тези мрежи за достъп са в състояние да предоставят електронни съобщителни услуги, както и да свързват точката за достъп в сградата с крайната точка на мрежата;
8)
„физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи“ означава физическа инфраструктура в сградата, предназначена да приеме елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или да направи възможно предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни мрежи;
9)
„дейности по основен ремонт“ означава строителни или инженерни дейности в мястото на живеене на крайния потребител, включващи структурни изменения на цялата физическа инфраструктура в сградата или на значителна част от нея, за които се изисква разрешение за строеж;
10)
„разрешение“ означава изрично или мълчаливо решение на компетентния орган в рамките на всяка процедура, при която от дадено предприятие се изисква да предприеме определени стъпки, за да може да извършва законно строителни или инженерни дейности;
11)
„точка за достъп“ означава физическа точка, разположена във или извън сградата, до която имат достъп предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, и чрез която се осигурява връзка с физическата инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи.
Член 3
Достъп до съществуваща физическа инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор има право да предлага на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, достъп до своята физическа инфраструктура с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Реципрочно държавите членки могат да предвидят за операторите на обществени съобщителни мрежи правото да предлагат достъп до физическата си инфраструктура за целите на разгръщането на мрежи, различни от електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че при писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, всеки мрежов оператор е задължен да удовлетворява всички разумни искания за достъп до неговата физическа инфраструктура при справедливи и разумни условия, включително цена, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В писменото искане се посочват елементите на проекта, за който се иска достъп, включително конкретните срокове.
3. Държавите членки изискват всеки отказ на достъп да се основава на обективни, прозрачни и пропорционални критерии, като например:
а)
техническата пригодност на физическата инфраструктура, до която е поискан достъп, да приеме елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2;
б)
наличието на пространство за разполагане на елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2, включително бъдещата необходимост от пространство за мрежовия оператор, която е доказана по задоволителен начин;
в)
съображения за безопасност и обществено здраве;
г)
целостта и сигурността на всяка мрежа, особено на критичната национална инфраструктура;
д)
риска от възникване на сериозни смущения в работата на планираните електронни съобщителни услуги в резултат от предоставянето на други услуги чрез същата физическа инфраструктура;
е)
наличието на жизнеспособни алтернативни средства за достъп на едро до физическата мрежова инфраструктура, предоставян от мрежовия оператор и подходящ за разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, при условие че достъпът се предлага при справедливи и разумни условия.
Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор посочва причините за отказа в срок от два месеца от датата на получаване на пълното заявление за достъп.
4. Когато бъде отказан достъп или когато в срок от два месеца, считано от датата на получаване на искането за достъп, не бъде постигнато споразумение по конкретни условия, включително цена, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
5. Държавите членки изискват от националния орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 4, при пълно зачитане на принципа на пропорционалност да постанови обвързващо решение за уреждане на спора, започнат съгласно параграф 4, което включва определянето на справедливи и разумни условия, включително цена, когато е приложимо.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на четири месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като не се засяга възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
Когато спорът се отнася до достъп до инфраструктура на доставчик на електронна съобщителна мрежа, а националният орган за уреждане на спорове е националната регулаторна власт, той, когато е приложимо, взема предвид целите, определени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО. При определянето на цената органът за уреждане на спорове гарантира, че доставчикът на достъп има справедлива възможност да възстанови разходите си, и взема предвид въздействието на искания достъп върху бизнес плана на доставчика на достъп, включително инвестициите, направени от мрежовия оператор, от когото е поискан достъп, и по-специално за физическите инфраструктури, използвани за предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на физическата инфраструктура, когато мрежовият оператор не е собственик, както и правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на друга частна собственост.
Член 4
Прозрачност по отношение на физическата инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че за да поиска достъп до физическа инфраструктура в съответствие с член 3, параграф 2, всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, при поискване има право на достъп до следната минимална информация относно съществуващата физическа инфраструктура на който и да било мрежов оператор:
а)
местоположение и трасе;
б)
вид на инфраструктурата и текущото ѝ използване; и
в)
звено за контакт.
Държавите членки гарантират, че предприятието, което иска достъп, посочва района, в който планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това е необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Държавите членки могат да изискват от всеки орган от обществения сектор, който поради своите задължения разполага в електронен формат с елементи от минималната информация, посочена в параграф 1, която е свързана с физическата инфраструктура на даден мрежов оператор, да предостави достъп до нея с електронни средства чрез единната информационна точка преди 1 януари 2017 г., като държавите членки изискват от такива органи от обществения сектор да предоставят достъп до нея при поискване на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, без да се засягат ограниченията по параграф 1. Всяко актуализиране на тази информация и всеки нов елемент от минималната информация, посочена в параграф 1, получени от органа от обществения сектор, се предоставят на единната информационна точка в рамките на два месеца от датата на тяхното получаване. Този срок може да бъде удължен най-много с един месец, когато това се изисква за гарантиране на надеждността на предоставената информация.
3. Минималната информация, предоставена на единна информационна точка съгласно параграф 2, трябва да бъде бързо достъпна чрез единната информационна точка в електронен формат и при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки гарантират, че достъпът до минималната информация съгласно настоящия параграф започва да се предоставя чрез единната информационна точка не по-късно от 1 януари 2017 г.
4. Когато минималната информация, посочена в параграф 1, не е достъпна чрез единната информационна точка, държавите членки изискват от мрежовите оператори да предоставят достъп до такава информация при конкретно писмено искане от предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи. В това искане се посочва районът, в който се планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Достъпът до информация се предоставя в срок от два месеца от датата на получаване на писменото искане при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
5. При конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, държавите членки изискват от мрежовите оператори да удовлетворяват разумните искания за огледи на място на конкретни елементи на тяхната физическа инфраструктура. В това искане се посочват елементите на мрежата, до които се отнася разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Огледи на място на посочените елементи на мрежата се допускат при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия в рамките на един месец от датата на получаване на писменото искане, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
6. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
7. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1-5, в случай на съществуващи физически инфраструктури, които се считат за технически неподходящи за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
8. Държавите членки гарантират, че предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи и които са получили достъп до информация съгласно настоящия член, предприемат подходящи мерки за осигуряване на зачитането на поверителността и опазването на оперативните и търговските тайни.
Член 5
Координиране на строежи
1. Държавите членки осигуряват на всеки мрежов оператор правото да договаря споразумения за координиране на строежи с предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор, който изпълнява пряко или непряко строежи, изцяло или частично финансирани с публични средства, изпълнява всяко разумно искане за координиране на строежите при прозрачни и недискриминационни условия, подадено от предприятията, които предоставят или имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Искането се удовлетворява, при условие че:
а)
това не води до допълнителни разходи, включително поради допълнително забавяне, за първоначално планираните строежи;
б)
това не възпрепятства контрола върху координирането на строителните работи; и
в)
искането за координиране е подадено във възможно най-кратък срок и във всеки случай най-малко един месец преди представяне на окончателния проект на компетентните органи за издаване на разрешение.
Държавите членки могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координирането на строежите.
3. Когато в рамките на един месец от датата на получаване на официалното искане за провеждане на преговори не бъде постигнато споразумение за координиране на строежи по параграф 2, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки гарантират, че националният орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 3, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява решение за разрешаване на спора, започнат съгласно параграф 3, включително за определяне на справедливи и недискриминационни условия, ред и такси, когато това е целесъобразно.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като това не се засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначително значение, например по отношение на стойността, мащаба или продължителността, или в случай на критична национална инфраструктура.Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за предоставяне на освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 6
Прозрачност относно планирани строежи
1. За целите на договарянето на споразумения за координиране на строежи по член 5 държавите членки изискват от всеки мрежов оператор - при подадено конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи - да дава достъп до следната минимална информация относно текущи или планирани строежи, свързани с неговата физическа инфраструктура, за които е било издадено разрешение, или за които е в ход процедура за издаване на разрешение, или във връзка с които се предвижда първоначално подаване на документи пред компетентните органи за издаване на разрешение в рамките на следващите шест месеца:
а)
място и вид на дейностите;
б)
засегнати елементи на мрежата;
в)
планирана дата на започване на дейностите и тяхната продължителност; и
г)
звено за контакт.
В искането на предприятието, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, се посочва районът, в който се планира разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В рамките на две седмици след датата на получаване на писменото искане мрежовите оператори предоставят исканата информация при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това бъде счетено за необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Мрежовият оператор може да отхвърли искане по параграф 1, ако:
а)
е предоставил публичен достъп до исканата информация в електронен формат; или
б)
достъпът до тази информация е осигурен посредством единната информационна точка.
3. Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор предоставя исканата минимална информация, посочена в параграф 1, чрез единната информационна точка.
4. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначителна стойност или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всички случаи на освобождаване.
Член 7
Процедура за издаване на разрешение
1. Държавите членки осигуряват чрез единната информационна точка достъп до цялата необходима информация, отнасяща се до приложимите условия и процедури за издаване на разрешения за строежи, необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, включително информацията за освобождаванията, приложими към такива елементи, относно някои или всички разрешения, изисквани съгласно националното право.
2. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, има право да подава по електронен път, чрез единната информационна точка, заявления за издаване на разрешения за строежите, които са необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
3. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи издават или отказват издаването на разрешения в срок от четири месеца от датата на получаване на пълно заявление за издаване на разрешение, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешение в съответствие с националното право или правото на Съюза, или на производство по обжалване. Държавите членки могат да предвидят, че по изключение, в надлежно обосновани случаи този срок може да бъде удължен. Удължаването на срока трябва да е възможно най-краткото, което позволява издаване или отказ от издаване на разрешението. Всеки отказ трябва да е надлежно обоснован въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
4. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи и което е претърпяло вреди в резултат на неспазване на крайните срокове, приложими съгласно параграф 3, има право да получи обезщетение за претърпените вреди в съответствие с националното право.
Член 8
Физическа инфраструктура в сградата
1. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени сгради в местоположението на крайния потребител, включително техните елементи в режим на съсобственост, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, включително до крайните точки на мрежата. Същото задължение се прилага и при дейности по основен ремонт, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
2. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с точка за достъп. Същото задължение се прилага и в случай на дейности по основен ремонт на многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
3. Сградите, оборудвани в съответствие с настоящия член, трябва да отговарят на условията за получаване на доброволната маркировка „подготвен за широколентов достъп“ в държавите членки, които са избрали да въведат такава маркировка.
4. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1 и 2, за някои категории сгради, по-специално еднофамилни жилища, или за дейности по основен ремонт, когато изпълнението на тези задължения е непропорционално, например от гледна точка на разходите за отделните собственици или съсобственици или от гледна точка на вида сгради, като например конкретни категории паметници, исторически сгради, ваканционни жилища, военни сгради или други сгради, използвани за целите на националната сигурност. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 9
Достъп до физическата инфраструктура в сградата
1. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да разгърне своята мрежа за своя собствена сметка до точката за достъп.
2. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират,че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право на достъп до всякаква съществуваща физическа инфраструктура в сградата с оглед разполагането на високоскоростна електронна съобщителна мрежа, ако дублирането е техническо невъзможно или икономически неефективно.
3. Държавите членки гарантират, че всеки титуляр на право за ползване на точката за достъп и на физическата инфраструктура в сградата удовлетворява всички разумни искания за достъп, подадени от доставчици на обществени съобщителни мрежи, при справедливи и недискриминационни условия, включително цена, когато е приложимо.
Когато в рамките на два месеца от датата на получаване на официалното искане за достъп не бъде постигнато споразумение за достъпа, посочен в параграфи 1 или 2, държавите членки гарантират, че всяка страна има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове, за да бъде направена оценка на съответствието с изискванията, предвидени в посочените параграфи. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
4. Държавите членки могат да предоставят освобождаване от параграфи 1-3 за сградите, в които при обективни, прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия е осигурен достъп до съществуваща мрежа, която е с крайна точка в мястото на живеене на крайния потребител и е подходяща за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
5. Когато сградата не е оборудвана с подготвена за високоскоростни мрежи инфраструктура, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да постави крайна точка на своята мрежа в помещение на абоната, при условие че абонатът е дал своето съгласие и че с това се свежда до минимум въздействието върху частната собственост на трети лица.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на точката за достъп или физическата инфраструктура в сградата, ако титулярът на правото за ползване на тази инфраструктура или точка за достъп не е нейният собственик, нито засяга правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на сгради.
Държавите членки могат да установят правила за подходящо парично обезщетяване на лицата, претърпели вреди в резултат на упражняването на правата, предвидени в настоящия член.
Член 10
Компетентни органи
1. Държавите членки гарантират, че всяка една от задачите, възложени на националния орган за уреждане на спорове, се поема от един или повече компетентни органи.
2. Националният орган за уреждане на спорове, определен от държава членка в съответствие с параграф 1, е правно обособен и функционално независим от мрежовите оператори. Държавите членки могат да разрешат на националния орган за уреждане на спорове да налага такси за покриване на разходите за изпълнение на възложените му задачи.
3. Държавите членки изискват от всички страни да сътрудничат пълноценно с националния орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки определят един или повече компетентни органи на национално, регионално или местно равнище, които да изпълняват функциите на единната информационна точка по членове 4, 6 и 7. За покриването на разходите за изпълнение на тези функции държавите членки могат да разрешат налагането на такси за използването на единните информационни точки.
5. Най-късно до 1 юли 2016 г. държавите членки уведомяват Комисията за всеки компетентен орган, който в съответствие с настоящия член изпълнява дадена функция по настоящата директива, и за всички промени във връзка с този орган, преди определянето на органа или промяната в тази връзка да влезе в сила.
6. Всички решения, които се вземат от компетентните органи, посочени в настоящия член, подлежат на съдебно обжалване в съответствие с националното право.
Член 11
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, приложими за нарушения на националните мерки, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 12
Преглед
До 1 юли 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно изпълнението на настоящата директива. Докладът съдържа обобщение на въздействието на мерките, предвидени в настоящата директива, и оценка на напредъка към постигането на определените в нея цели, включително дали и как настоящата директива може допълнително да допринесе за постигането на по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп в сравнение с целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии.
Член 13
Транспониране
Държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 1 януари 2016 г. Те информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки, считано от 1 юли 2016 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
Член 14
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/61/ES
2014 m. gegužės 15 d.
dėl priemonių sparčiojo elektroninių ryšių tinklų diegimo sąnaudoms mažinti
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
skaitmeninė ekonomika iš esmės keičia vidaus rinką. Jos inovacijos, sparta ir tarpvalstybinė aprėptis gali pastūmėti vidaus rinkos integravimą į kitą lygį. Sąjungos vizija - skaitmeninė ekonomika, teikianti tvarią ekonominę ir socialinę naudą, grindžiama moderniomis elektroninėmis paslaugomis ir sparčiu interneto ryšiu. Aukštos kokybės skaitmenine infrastruktūra grindžiami beveik visi šiuolaikinės novatoriškos ekonomikos sektoriai, ir ji yra strategiškai svarbi socialinei ir teritorinei sanglaudai. Todėl visi piliečiai, taip pat viešasis bei privatusis sektoriai turi turėti galimybę būti skaitmeninės ekonomikos dalyviais;
(2)
pripažindamos sparčiojo plačiajuosčio ryšio diegimo svarbą, valstybės narės patvirtino plataus užmojo plačiajuosčio ryšio tikslus, išdėstytus Komisijos komunikate „Europos skaitmeninė darbotvarkė. Skaitmeninėmis technologijomis grindžiamas Europos augimas“ (toliau - skaitmeninė darbotvarkė), būtent ne vėliau kaip 2013 m. užtikrinti, kad visi europiečiai galėtų naudotis baziniu plačiajuosčiu ryšiu, ir užtikrinti, kad ne vėliau kaip 2020 m. visi europiečiai turėtų galimybę naudotis daug spartesniu internetu (daugiau kaip 30 Mbps), o 50 % arba daugiau Sąjungos namų ūkių užsisakytų spartesnio kaip 100 Mbps interneto ryšio paslaugą;
(3)
atsižvelgiant į sparčią technologijų raidą, eksponentinį plačiajuosčio ryšio srauto augimą ir vis didesnę e. paslaugų paklausą, skaitmeninėje darbotvarkėje nustatytus tikslus reikėtų laikyti absoliučiu minimumu, o Sąjunga turėtų siekti platesnio užmojo tikslų plačiajuosčio ryšio srityje, kad būtų užtikrintas didesnis augimas, konkurencingumas ir našumas. Atlikdama šios direktyvos peržiūrą, Komisija turėtų įvertinti, ar šia direktyva būtų galima toliau prisidėti siekiant to tikslo ir kokiu būdu tai būtų galima padaryti;
(4)
skaitmeninėje darbotvarkėje taip pat nurodyta, jog reikia politikos, kuria būtų sumažintos plačiajuosčio ryšio diegimo visoje Sąjungos teritorijoje sąnaudos, įskaitant tinkamą planavimą ir koordinavimą bei administracinės naštos mažinimą. Todėl valstybėms narėms reikia vykdyti didelės apimties išankstines investicijas, kad būtų sudarytos sąlygos dalytis fizine infrastruktūra. Atsižvelgiant į skaitmeninės darbotvarkės tikslus ir kartu pripažįstant, kad buvo labai sumažinti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1316/2013 (4) nustatytą Europos infrastruktūros tinklų priemonę plačiajuosčiam ryšiui skirti finansiniai ištekliai, valstybės narės šios direktyvos tikslams pasiekti turėtų galėti naudotis Sąjungos finansavimu, prieinamu vadovaujantis taikytinomis Sąjungos nuostatomis;
(5)
sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimo sąnaudų mažinimas taip pat būtų naudingas užbaigiant viešojo sektoriaus skaitmeninimą, kuris visuose ekonomikos sektoriuose darytų skaitmeninio sverto poveikį ir leistų sumažinti viešojo administravimo sąnaudas ir veiksmingiau teikti paslaugas piliečiams;
(6)
atsižvelgiant į poreikį imtis veiksmų Sąjungos lygiu, kad būtų užtikrinta geresnė plačiajuosčio ryšio aprėptis, be kita ko, mažinant sparčiojo plačiajuosčio ryšio infrastruktūros sąnaudas, kaip pažymima 2012 m. gruodžio 13-14 d. Europos vadovų tarybos išvadose, Komisijos komunikate „II bendrosios rinkos aktas“ pabrėžiama, jog reikia papildomų pastangų, kad būtų greitai pasiekti Europos skaitmeninėje darbotvarkėje nustatyti tikslai, inter alia, sprendžiant investavimo į sparčiuosius tinklus uždavinį;
(7)
visoje Sąjungoje diegiant sparčiuosius fiksuotojo ir belaidžių elektroninių ryšių tinklus, reikia esminių investicijų, kurių didelę dalį sudaro civilinės inžinerijos darbų sąnaudos. Apribojus kai kuriuos daug sąnaudų reikalaujančius civilinės inžinerijos darbus plačiajuosčio ryšio diegimas taptų efektyvesnis;
(8)
didelę dalį tų sąnaudų galima priskirti diegimo proceso neveiksmingumui, kuris susijęs su egzistuojančios pasyviosios infrastruktūros (pvz., kanalų, vamzdžių, šulinių, spintų, stulpų, stiebų, antenų įrenginių, bokštų ir kitų atraminių konstrukcijų) naudojimu, kliūtimis, susijusiomis su inžinerinių darbų koordinavimu, sunkiomis administracinėmis leidimų suteikimo procedūromis ir kliūtimis, susijusiomis su tinklų diegimu pastatuose, dėl kurių atsiranda didelių finansinių kliūčių, ypač kaimo vietovėse;
(9)
priemonėmis, kuriomis siekiama padidinti egzistuojančios infrastruktūros naudojimo efektyvumą ir sumažinti naujų civilinės inžinerijos darbų vykdymo sąnaudas ir kliūtis, turėtų būti iš esmės prisidedama prie greito ir plataus masto sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimo užtikrinimo, kartu palaikant veiksmingą konkurenciją, nedarant neigiamo poveikio esamos viešosios infrastruktūros saugai, saugumui ir sklandžiam veikimui;
(10)
kai kurios valstybės narės priėmė priemones, kuriomis ketinama sumažinti plačiajuosčio ryšio diegimo sąnaudas. Tačiau tos priemonės lieka nedidelio masto ir padrikos. Išplėtojus tas priemones Sąjungoje, būtų galima reikšmingai prisidėti prie bendrosios skaitmeninės rinkos kūrimo. Be to, dėl skirtingų reguliavimo reikalavimų kartais komunalinės įmonės negali bendradarbiauti ir gali atsirasti kliūčių naujiems tinklo operatoriams patekti į rinką, taip pat kliūčių naujoms verslo galimybėms, todėl tokie skirtumai trukdo plėtoti vidaus rinką sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų fizinei infrastruktūrai naudoti ir diegti. Galiausiai, ne visada atrodo, kad iniciatyvos, kurių imamasi valstybių narių mastu, sudaro visumą, tuo tarpu labai svarbu imtis veiksmų viso diegimo proceso metu ir visuose sektoriuose, kad būtų užtikrintas nuoseklus ir reikšmingas poveikis;
(11)
šia direktyva siekiama nustatyti visoje Sąjungoje taikomas būtiniausias teises ir pareigas, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimui ir skirtinguose sektoriuose vykdomos veiklos koordinavimui. Užtikrinant būtiniausias vienodas sąlygas, tai turėtų būti daroma nedarant poveikio esamai geriausiai praktikai ir nacionaliniu bei vietos lygiu priimtoms priemonėms, kuriomis nustatytos išsamesnės nuostatos ir sąlygos, taip pat papildomoms priemonėms, kuriomis papildomos tos teisės ir pareigos, laikantis subsidiarumo principo;
(12)
atsižvelgiant į lex specialis principą, kai taikomos konkretesnės reguliavimo priemonės, laikantis Sąjungos teisės, tos priemonės turėtų būti viršesnės už šioje direktyvoje numatytas būtiniausias teises ir pareigas. Todėl šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis Sąjungos elektroninių ryšių reguliavimo sistemai, įtvirtintai Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/21/EB (5), taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/19/EB (6), Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/20/EB (7), Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/22/EB (8) ir Komisijos direktyvoje 2002/77/EB (9), įskaitant pagal tą reguliavimo sistemą patvirtintas nacionalines priemones, kaip antai konkrečias simetrines ar asimetrines reguliavimo priemones;
(13)
elektroninių ryšių tinklo operatoriams, ypač naujiems rinkos dalyviams, gali būti daug veiksmingiau pakartotinai naudotis egzistuojančia fizine infrastruktūra, įskaitant kitų komunalinių įmonių infrastruktūrą, siekiant diegti elektroninių ryšių tinklus, ypač tuose rajonuose, kur nėra tinkamo elektroninių ryšių tinklo arba kur įrengti naują fizinę infrastruktūrą gali būti ekonomiškai nepagrįsta. Be to, dėl sektorių tarpusavio sinergijos, diegiant elektroninių ryšių tinklus gali labai sumažėti inžinerinių darbų poreikis, taigi ir su tais darbais susijusios socialinės ir aplinkosaugos sąnaudos, pavyzdžiui, tarša, trukdžiai ir eismo spūstys. Todėl šią direktyvą reikėtų taikyti ne tik viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjams, bet ir bet kuriam teisių naudotis elektroninių ryšių tinklo elementams įrengti tinkančiomis plataus masto visuotinėmis fizinėmis infrastruktūromis, pavyzdžiui, elektros energijos, dujų, vandentiekio, nuotekų ir kanalizacijos sistemų, šildymo ir transporto paslaugų, savininkui ar turėtojui, pastaruoju atveju nedarant poveikio bet kurios trečiosios šalies nuosavybės teisėms;
(14)
siekiant gerinti sparčiojo elektroninių ryšių tinklų diegimą vidaus rinkoje, šia direktyva turėtų būti nustatytos viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjų teisės sąžiningomis ir pagrįstomis sąlygomis, atitinkančiomis įprastą naudojimąsi nuosavybės teisėmis, gauti prieigą prie fizinės infrastruktūros, neatsižvelgiant į jos buvimo vietą. Pareiga suteikti prieigą prie fizinės infrastruktūros turėtų nedaryti poveikio žemės ar pastato, kuriame infrastruktūra yra, savininko teisėms;
(15)
atsižvelgiant į nedidelį diferenciacijos lygį, panaudojant tinklo fizinę infrastruktūrą dažnai galima kartu įrengti įvairius elektroninių ryšių tinklo elementus, įskaitant tuos, kuriais galima užtikrinti ne lėtesnio kaip 30 Mb/s plačiajuosčio ryšio prieigos paslaugas, laikantis technologinio neutralumo principo, nedarant poveikio pagrindinei teikiamai paslaugai ir patiriant minimalias pritaikymo sąnaudas. Todėl fizinę infrastruktūrą, kurioje tik ketinama įrengti kitus tinklo elementus, bet kuri netampa aktyviuoju tinklo elementu, pavyzdžiui, nenaudojamų šviesolaidžio skaidulų atveju, iš esmės galima naudoti elektroninių ryšių kabeliams, įrangai arba bet kuriam kitam elektroninių ryšių tinklų elementui įrengti, neatsižvelgiant į faktinį jos naudojimą arba jos nuosavybę, jei nėra jokių saugumo problemų ar žalos infrastruktūros savininko būsimiems verslo interesams. Viešųjų ryšių tinklų fizinė infrastruktūra taip pat iš esmės gali būti naudojama kitų tinklų elementams įrengti, todėl valstybės narės gali nuspręsti atitinkamais atvejais taikyti abipusiškumo principą ir leisti viešųjų ryšių tinklų operatoriams teikti prieigą prie jų tinklų diegiant kitus tinklus. Nedarant poveikio konkretaus bendro intereso, susijusio su pagrindinės paslaugos teikimu, siekimui reikėtų skatinti visų tinklo operatorių veiklos sinergiją, siekiant kartu padėti įgyvendinti Skaitmeninės darbotvarkės tikslus;
(16)
nors šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis jokioms specialioms apsaugos priemonėms, kurios reikalingos siekiant užtikrinti saugą ir visuomenės sveikatą, tinklų, ypač ypatingos svarbos infrastruktūros, saugumą ir vientisumą, taip pat siekiant užtikrinti, kad nebūtų daromas poveikis tinklo operatoriaus teikiamai pagrindinei paslaugai, ypač tinklų, naudojamų tiekti vandenį, skirtą žmonėms vartoti, atveju, nacionalinės teisės aktų bendrosios taisyklės, kuriomis tinklo operatoriams draudžiama derėtis dėl elektroninių ryšių tinklo paslaugų teikėjų prieigos prie fizinės infrastruktūros, galėtų užkirsti kelią prieigos prie fizinės infrastruktūros rinkos sukūrimui. Todėl tokios bendrosios taisyklės turėtų būti panaikintos. Kartu šioje direktyvoje išdėstytomis priemonėmis neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių galimybei komunalinių įmonių operatorių suteikiamą prieigą prie infrastruktūros padaryti patrauklesnę, neįtraukiant pajamų už tą paslaugą į jų pagrindinei veiklos rūšiai ar rūšims nustatytų galutiniams paslaugų gavėjams taikomų tarifų apskaičiavimo pagrindą pagal galiojančią Sąjungos teisę;
(17)
tinklo operatorius dėl objektyvių priežasčių gali atsisakyti suteikti prieigą prie konkrečios fizinės infrastruktūros. Visų pirma fizinė infrastruktūra gali būti techniškai netinkama dėl konkrečių aplinkybių, susijusių su infrastruktūra, prie kurios paprašyta prieigos, pavyzdžiui, atitinkamu metu turimos vietos trūkumo arba dėl būsimų vietos poreikių, kurie yra pakankamai įrodyti, pavyzdžiui, viešai paskelbtais investicijų planais. Panašiai, konkrečiomis aplinkybėmis dalijantis infrastruktūra gali kilti pavojus saugai ar visuomenės sveikatai, tinklo, įskaitant ypatingos svarbos infrastruktūrą, vientisumui ir saugumui arba gali kilti grėsmė paslaugų, kurios pirmiausia teikiamos naudojantis ta pačia infrastruktūra, teikimui. Be to, kai tinklo operatorius jau teikia didmeninę prieigą prie fizinės tinklo infrastruktūros, kuri atitiktų prieigos prašytojo poreikius, prieiga prie pagrindinės fizinės infrastruktūros gali daryti nepalankų ekonominį poveikį jo verslo modeliui ir paskatoms investuoti, taip pat dėl jos gali būti neefektyviai dubliuojami tinklo elementai. Kartu pagal Sąjungos elektroninių ryšių reguliavimo sistemą nustatyto įpareigojimo suteikti prieigą prie fizinės infrastruktūros, pavyzdžiui, įpareigojimo didelę įtaką rinkoje turinčioms įmonėms, atveju jau būtų taikomi specialūs reguliavimo įpareigojimai, kuriems ši direktyva neturėtų daryti poveikio;
(18)
jei įmonės, įgaliotos teikti ar teikiančios viešųjų ryšių tinklų paslaugas prašo prieigos konkrečiame rajone, tinklo operatoriai turėtų pateikti pasiūlymą dėl bendro jų įrenginių naudojimo sąžiningomis ir pagrįstomis sąlygomis, įskaitant kainą, nebent prieiga nesuteikiama dėl objektyvių priežasčių. Atsižvelgiant į aplinkybes, sąlygoms, kuriomis suteikiama prieiga, poveikį galėtų daryti keletas elementų, pavyzdžiui: bet kokios papildomos techninės priežiūros ir pritaikymo išlaidos; bet kokios prevencinės saugumo priemonės, kurias reikia patvirtinti, kad būtų apribotas neigiamas poveikis tinklo saugai, saugumui ir vientisumui; bet kokie specialūs susitarimai dėl atsakomybės žalos atveju; bet kokios viešosios subsidijos, suteiktos infrastruktūrai statyti, panaudojimas, įskaitant su subsidija susijusias arba laikantis Sąjungos teisės pagal nacionalinę teisę numatytas specialias sąlygas; gebėjimas suteikti arba pateikti infrastruktūros pajėgumą siekiant įvykdyti viešųjų paslaugų teikimo įpareigojimus; bet kokie nacionalinių nuostatų nulemti apribojimai, kuriais siekiama apsaugoti aplinką, visuomenės sveikatą, visuomenės saugumą arba siekiama miestų ir kaimo vietovių planavimo tikslų;
(19)
siekiant išvengti nepagrįstų atsisakymų sudaryti sandorį arba nepagrįstų sąlygų nustatymo, jeigu kyla nesutarimų vykstant komercinėms deryboms dėl techninių ir komercinių sąlygų, kiekviena šalis turėtų galėti kreiptis į nacionalinio lygio ginčų nagrinėjimo įstaigą, kad šalims būtų nustatytas sprendimas. Nustatydama prieigos suteikimo kainas, ginčų nagrinėjimo įstaiga turėtų užtikrinti, kad prieigos teikėjas turėtų objektyvią galimybę susigrąžinti suteikiant prieigą prie jo fizinės infrastruktūros patirtas išlaidas, atsižvelgiant į ypatingas nacionalines sąlygas ir tarifų struktūras, nustatytas siekiant suteikti objektyvią galimybę susigrąžinti išlaidas atsižvelgiant į nacionalinių reguliavimo institucijų anksčiau priimtas teisių gynimo priemones. Tai darydama ginčų nagrinėjimo įstaiga taip pat turėtų atsižvelgti į prašomos prieigos poveikį prieigos teikėjo verslo planui, įskaitant prieigos teikėjo, kurio prašoma suteikti prieigą, investicijas, visų pirma į fizinę infrastruktūrą, prie kurios prašoma suteikti prieigą. Konkrečiu prieigos prie viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjų fizinės infrastruktūros atveju investicijomis į tokią infrastruktūrą gali būti tiesiogiai prisidedama siekiant skaitmeninės darbotvarkės tikslų, o konkurenciją vartotojų grandies rinkoje gali paveikti galimybė nemokamai pasinaudoti esamais ištekliais. Taigi bet kokio įpareigojimo suteikti prieigą atveju reikėtų visiškai atsižvelgti į tų investicijų ekonominį perspektyvumą, remiantis jų rizikos profiliu, investicijų grąžos tvarkaraščiu, prieigos poveikiu konkurencijai vartotojų grandies rinkoje, taigi ir kainoms bei investicijų grąžai, tinklo turto nusidėvėjimui prašymo suteikti prieigą pateikimo metu, verslo modeliu, kuriuo grindžiamos investicijos, visų pirma į fizinę infrastruktūrą, naudojamą sparčiųjų elektroninių ryšių paslaugoms teikti, ir bet kokią bendro diegimo galimybę, anksčiau pasiūlytą prieigos prašytojui;
(20)
siekdamos veiksmingai planuoti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimą ir užtikrinti veiksmingiausią egzistuojančios infrastruktūros, tinkamos elektroninių ryšių tinklams diegti, naudojimą, įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešojo elektroninių ryšių tinklų paslaugas, turėtų turėti galimybę gauti būtiniausią informaciją, susijusią su diegimo vietoje turima fizine infrastruktūra. Tokia būtiniausia informacija turėtų leisti įvertinti egzistuojančios infrastruktūros konkrečiame rajone naudojimo potencialą, taip pat sumažinti žalą bet kuriai egzistuojančiai fizinei infrastruktūrai. Atsižvelgiant į dalyvaujančių suinteresuotųjų subjektų skaičių ir siekiant sudaryti palankesnes sąlygas prieigai prie tos informacijos, taip pat visuose sektoriuose ir tarpvalstybiniu mastu, tokia būtiniausia informacija turėtų būti teikiama per bendrą informacinį punktą. Tame bendrame informaciniame punkte turėtų būti suteikiama prieiga prie būtiniausios informacijos, kuri jau pateikta elektroniniu formatu, taikant apribojimus tinklo, ypač ypatingos svarbos infrastruktūros, saugumui ir vientisumui užtikrinti arba teisėtoms veiklos ir verslo paslaptims apsaugoti;
(21)
nenustatant jokio naujo kartografavimo įpareigojimo valstybėms narėms, šia direktyva turėtų būti numatyta, kad viešojo sektoriaus įstaigų jau surinkta būtiniausia informacija, pateikta elektroniniu formatu pagal nacionalines iniciatyvas ir pagal Sąjungos teisės aktus pavyzdžiui, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/2/EB (10), turėtų būti teikiama, pavyzdžiui, pateikiant interneto nuorodą, bendram informaciniam punktui. Tokiu būdu viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjams suteikiant koordinuotą prieigą prie informacijos apie fizinę infrastruktūrą ir kartu užtikrinant tokios informacijos saugumą ir vientisumą, visų pirma kiek tai susiję su nacionaline ypatingos svarbos infrastruktūra. Tokia informacija turėtų būti pateikiama nedarant poveikio skaidrumo reikalavimams, kurie jau taikomi viešojo sektoriaus informacijos pakartotiniam naudojimui pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/98/EB (11). Kai viešojo sektoriaus turima informacija neužtikrinama pakankamai žinių apie konkrečioje vietoje esančią fizinę infrastruktūrą arba apie tam tikros rūšies infrastruktūrą, tinklo operatoriai turėtų pateikti informaciją įmonėms, teikiančioms arba įgaliotoms teikti viešąsias viešųjų ryšių tinklų paslaugas;
(22)
kai per bendrą informacinį punktą negalima gauti būtiniausios informacijos, įmonėms, teikiančioms ar įgaliotoms teikti viešojo ryšių tinklo paslaugas vis tiek turėtų būti užtikrinta galimybė tiesiogiai prašyti bet kurio atitinkamo rajono tinklo operatoriaus tokios konkrečios informacijos. Be to, jeigu prašymas pagrįstas, ypač jeigu to reikia siekiant dalytis egzistuojanti fizine infrastruktūra arba koordinuoti inžinerinius darbus, įmonėms, teikiančioms ar įgaliotoms teikti viešojo elektroninių ryšių tinklo paslaugas turėtų būti suteikta galimybė atlikti apžiūras vietoje ir prašyti informacijos apie planuojamus inžinerinius darbus skaidriomis, proporcingomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis ir nedarant poveikio apsaugos priemonėms, priimtoms tinklo saugumui ir vientisumui užtikrinti, taip pat konfidencialumui ir veiklos bei verslo paslaptims apsaugoti. Turėtų būti skatinamas didesnis planuojamų civilinių inžinerinių darbų skaidrumas, kurį užtikrintų patys tinklo operatoriai arba kuris būtų užtikrinamas per bendrus informacinius punktus, ypač naudingiausiose srityse, nurodant įgaliotiems operatoriams, kur yra tokios informacijos, kai jos turima;
(23)
kai kyla ginčų dėl prieigos prie informacijos apie fizinę infrastruktūrą siekiant diegti sparčiuosius elektroninių ryšių tinklus, ginčų nagrinėjimo įstaiga turėtų galėti išspręsti tokius ginčus priimdama privalomą sprendimą. Bet kuriuo atveju tokios įstaigos sprendimai turėtų nedaryti poveikio bet kurios iš šalių galimybei kreiptis į teismą;
(24)
koordinuojant su fizine infrastruktūra susijusius inžinerinius darbus galima sutaupyti daug lėšų ir kuo labiau sumažinti nepatogumus naujų elektroninių ryšių tinklų diegimo rajone. Dėl tos priežasties reikėtų uždrausti reguliavimo apribojimus, kuriais paprastai užkertamas kelias tinklo operatorių deryboms siekiant koordinuoti tokius darbus, kad taip pat būtų galima diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklus. Viešosiomis lėšomis nefinansuojamų inžinerinių darbų atveju ši direktyva neturėtų kliudyti suinteresuotiesiems subjektams sudaryti inžinerinių darbų koordinavimo susitarimus pagal jų pačių investicinius ir verslo planus ir jų pageidaujamą tvarkaraštį;
(25)
inžinerinių darbų, visiškai ar iš dalies finansuojamų viešosiomis lėšomis, tikslas turėtų būti kuo labiau padidinti teigiamus bendrus rezultatus išnaudojant teigiamus tų darbų išorės veiksnius visuose sektoriuose ir užtikrinant vienodas galimybes dalytis esama ir planuojama fizine infrastruktūra siekiant diegti elektroninių ryšių tinklus. Nors neturėtų būti daromas neigiamas poveikis viešosiomis lėšomis finansuojamų inžinerinių darbų pagrindiniam tikslui, susijusius inžinerinius darbus tiesiogiai ar netiesiogiai, pavyzdžiui, per subrangovą, vykdantis tinklo operatorius proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis turėtų patenkinti laiku pateiktus pagrįstus prašymus koordinuoti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementų diegimą, užtikrinant, pavyzdžiui, bet kokių papildomų išlaidų, be kita ko, patirtų dėl vėlavimų, padengimą ir kuo mažesnį pradinių planų keitimą. Nedarant poveikio taikomoms valstybės pagalbos taisyklėms, valstybės narės turėtų galėti papildomai numatyti taisykles dėl su koordinuojamu diegimu susijusių išlaidų paskirstymo. Siekiant užtikrinti greitą ginčų, susijusių su derybomis dėl tų koordinavimo susitarimų, sprendimą proporcingomis, sąžiningomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, turėtų būti numatytos konkrečios ginčų nagrinėjimo procedūros. Tokios nuostatos neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisei rezervuoti elektroninių ryšių tinklų pajėgumus netgi nesant specialių prašymų, siekiant patenkinti būsimą fizinės infrastruktūros paklausą, kad būtų kuo labiau padidinta inžinerinių darbų vertė, arba priimti priemones, kuriomis nustatomos panašios teisės koordinuoti kitų rūšių tinklų, pavyzdžiui, dujų ar elektros energijos, operatorių inžinerinius darbus;
(26)
gali reikėti įvairių leidimų, susijusių su elektroninių ryšių tinklų arba naujų tinklo elementų diegimu, įskaitant statybos, miestų planavimo, aplinkosaugos ir kitus leidimus, siekiant apsaugoti nacionalinius ir Sąjungos bendruosius interesus. Įvairių rūšių elektroninių ryšių tinklų diegimui reikalingų leidimų skaičius ir vietinis diegimo pobūdis gali lemti įvairių procedūrų ir sąlygų taikymą. Užtikrinant kiekvienos kompetentingos institucijos teisę dalyvauti ir išlaikyti savo sprendimų priėmimo prerogatyvas laikantis subsidiarumo principo, visa atitinkama informacija apie inžineriniams darbams taikomas procedūras ir bendrąsias sąlygas turėtų būti prieinama per bendrą informacinį punktą. Tai galėtų sumažinti painiavą ir padidinti efektyvumą bei skaidrumą, ypač naujiems dalyviams ar mažesniems operatoriams, kurie nevykdo veiklos tame rajone. Be to, valstybės narės turėtų galėti numatyti, kad įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, turėtų teisę pateikti prašymą dėl leidimo per bendrą kontaktinį punktą;
(27)
siekiant užtikrinti, kad leidimų suteikimo procedūros nebūtų kliūtis investicijoms ir nedarytų neigiamo poveikio vidaus rinkai, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad sprendimas patenkinti arba atmesti prašymus dėl elektroninių ryšio tinklų ar naujų tinklo elementų diegimo bet kuriuo atveju turėtų būti priimtas ne vėliau kaip per keturis mėnesius, nedarant poveikio kitiems konkretiems terminams arba įpareigojimams, kurie nustatyti tinkamam procedūros vykdymui užtikrinti ir kurie taikomi leidimų suteikimo procedūrai pagal nacionalinę arba Sąjungos teisę. Toks sprendimas gali būti numanomo arba aiškaus pobūdžio laikantis galiojančių teisės nuostatų. Atitinkamais atvejais valstybės narės turėtų numatyti, kad paslaugų teikėjai, kurie patiria žalą dėl kompetentingos institucijos delsimo suteikti leidimus per taikytinus terminus, turėtų teisę gauti kompensaciją;
(28)
siekiant užtikrinti, kad tokios leidimų suteikimo procedūros būtų užbaigtos per pagrįstus terminus, valstybės narės galėtų svarstyti keleto apsaugos priemonių, pavyzdžiui, numanomą patvirtinimą, arba imtis priemonių, kad supaprastintų leidimų suteikimo procedūras, inter alia, sumažindamos elektroninių ryšių tinklų diegimui reikiamų leidimų skaičių arba netaikydamos leidimų suteikimo procedūros tam tikrų kategorijų nedidelio masto arba standartizuotiems inžineriniams darbams. Nacionalinės, regioninės arba vietos institucijos turėtų pagrįsti bet kokį atsisakymą suteikti tokius jų kompetencijai priskiriamus leidimus remiantis objektyviais, skaidriais, nediskriminaciniais ir proporcingais kriterijais ir sąlygomis. Tai neturėtų daryti poveikio jokiai valstybių narių priimtai priemonei, pagal kurią tam tikriems elektroninių ryšių tinklų elementams (neatsižvelgiant į tai, ar jie yra pasyvieji, ar aktyvieji) netaikomos leidimų suteikimo procedūros;
(29)
norint pasiekti skaitmeninės darbotvarkės tikslus, reikia, kad infrastruktūra būtų diegiama netoli nuo galutinių paslaugų gavėjų buvimo vietos, visiškai laikantis proporcingumo principo, kiek tai susiję su bet kokiu nuosavybės teisės apribojimu, atsižvelgiant į bendrą interesą, kurio siekiama. Reikėtų sudaryti palankesnes sąlygas užtikrinti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklus iki pat galutinių paslaugų gavėjų, kartu užtikrinant technologinį neutralumą, visų pirma sparčiajam ryšiui parengta fizine pastato infrastruktūra. Atsižvelgiant į tai, kad mažiesiems kanalams įrengti pastato statybos metu reikia tik nedidelių ribinių sąnaudų, o naujos sparčiųjų elektroninių ryšių infrastruktūros įrengimo esamuose pastatuose sąnaudos gali sudaryti didelę dalį sparčiojo tinklo diegimo sąnaudų, visuose naujuose arba kapitališkai renovuojamuose pastatuose reikėtų įrengti fizinę infrastruktūrą, kad galutiniai paslaugų gavėjai galėtų prisijungti prie sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų. Kad būtų galima diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklą, naujuose daugiabučiuose pastatuose ir kapitališkai renovuojamuose daugiabučiuose pastatuose turėtų būti įrengtas prieigos punktas, per kurį paslaugų teikėjas galėtų prisijungti prie pastato infrastruktūros. Be to, statybos įmonės turėtų numatyti, kad iš kiekvieno būsto būtų nutiesti kanalai į daugiabučio pastato viduje ar išorėje esantį prieigos punktą. Gali būti atvejų, kai, pavyzdžiui, naujuose individualiuose gyvenamuosiuose pastatuose ar atliekant tam tikrų kategorijų kapitalinę renovaciją izoliuotose teritorijose, dėl objektyvių priežasčių galimybė diegti spartųjį ryšį laikoma per menka, kad būtų galima pagrįsti sparčiajam ryšiui parengtos fizinės pastato infrastruktūros arba prieigos punkto įrengimą, arba kai tos infrastruktūros parengimas būtų neproporcingas dėl kitų ekonominių, urbanistinio paveldo išsaugojimo ar aplinkosaugos priežasčių, pavyzdžiui, tam tikrų kategorijų paminkluose;
(30)
siekiant padėti galimiems pirkėjams ir nuomininkams nustatyti, kuriuose pastatuose yra įrengta sparčiajam ryšiui parengta fizinė pastato infrastruktūra ir kurie dėl šios priežasties turi didelį sąnaudų mažinimo potencialą, ir siekiant paskatinti parengti pastatus sparčiajam ryšiui, valstybės narės turėtų galėti parengti savanorišką „parengties plačiajuosčiam ryšiui“ ženklą, skirtą pastatams, kuriuose pagal šią direktyvą įrengta tokia infrastruktūra ir prieigos punktas;
(31)
kai viešųjų ryšių tinklų paslaugų teikėjai konkrečioje teritorijoje diegia sparčiuosius elektroninių ryšių tinklus, užtikrinama didelė masto ekonomija, jei jie gali įrengti galinį savo tinklo įrenginį pastato prieigos punkte, neatsižvelgiant į tai, ar abonentas tuo metu yra aiškiai pareiškęs, kad jį domina tokia paslauga, tačiau su sąlyga, kad kuo labiau sumažinamas poveikis privačiajai nuosavybei panaudojant egzistuojančią fizinę infrastruktūrą ir atkuriant paveiktą aplinką. Užbaigus tinklą prieigos punkte, papildomą klientą galima prijungti daug mažesnėmis sąnaudomis, ypač suteikiant prieigą prie pastate jau įrengto sparčiajam ryšiui parengto vertikalaus segmento. Tas tikslas taip pat pasiekiamas, kai pačiame pastate jau yra įrengtas sparčiųjų elektroninių ryšių tinklas, prie kurio prieiga skaidriomis, proporcingomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis suteikiama bet kuriam viešųjų ryšių tinklo paslaugų teikėjui, turinčiam aktyvų abonentą tame pastate. Tai visų pirma gali būti valstybių narių, kurios ėmėsi priemonių pagal Direktyvos 2002/21/EB 12 straipsnį, atveju;
(32)
naujuose pastatuose turėtų būti įrengta sparčiajam ryšiui parengta pastato infrastruktūra ir daugiabučiuose pastatuose prieigos punktas, turėtų būti numatytas tam tikras lankstumas, kaip valstybėms narėms pasiekti šį tikslą. Tuo požiūriu direktyva nesiekiama suderinti taisyklių dėl susijusių sąnaudų, be kita ko dėl sparčiajam ryšiui parengtos pastato fizinės infrastruktūros ir prieigos punkto įrengimo pastatuose sąnaudų susigrąžinimo;
(33)
atsižvelgiant į socialinę naudą, kurią lemia skaitmeninė įtrauktis, ir į sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimo ekonominius aspektus, kai nėra nei pasyviosios ar aktyviosios sparčiajam ryšiui parengtos infrastruktūros į galutinių paslaugų gavėjų patalpas, nei alternatyvų teikti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų paslaugas abonentui, bet kuris viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjas turėtų turėti teisę savo lėšomis įrengti tinklo galinį įrenginį privačiose patalpose su sąlyga, kad taip kuo labiau sumažinamas poveikis privačiajai nuosavybei, pavyzdžiui, jei įmanoma, pakartotinai panaudojant pastate jau egzistuojančią fizinę infrastruktūrą arba užtikrinant visišką paveiktos aplinkos atkūrimą;
(34)
laikantis subsidiarumo principo, šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių galimybei skirti numatytas reguliavimo užduotis institucijoms, kurios turi geriausias galimybes jas atlikti pagal šalies konstitucinę kompetencijos ir įgaliojimų suteikimo sistemą ir šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus;
(35)
paskirta nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga turėtų užtikrinti nešališkumą ir nepriklausomumą dalyvaujančių šalių atžvilgiu ir turėtų turėti tinkamą kompetenciją bei išteklius;
(36)
valstybės narės turėtų numatyti atitinkamas, veiksmingas, proporcingas ir atgrasomas sankcijas, taikomas pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių priemonių nesilaikymo atveju;
(37)
siekiant užtikrinti šioje direktyvoje numatytų bendrų informacinių punktų veiksmingumą, valstybės narės turėtų užtikrinti tinkamus išteklius ir tai, kad su konkrečiu rajonu susijusi svarbi informacija bendruose informaciniuose punktuose būtų prieinama užtikrinant optimalų sutelkimo lygį, kad būtų galima užtikrinti vertiną paskirtų užduočių vykdymo efektyvumą, be kita ko, vietos kadastre. Tuo atžvilgiu valstybės narės galėtų atsižvelgti į galimą sinergiją ir įvairovės ekonomiją naudojantis kontaktiniais centrais, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB (12) 6 straipsnyje, siekdamos remtis esamomis struktūromis ir kuo labiau padidinti naudą galutiniams paslaugų gavėjams;
(38)
kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. sudaryti palankesnes sąlygas sparčiųjų elektroninių ryšių tinklams tinkamos fizinės infrastruktūros diegimą visoje Sąjungoje, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(39)
šia direktyva gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie visų pirma pripažinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač teisės į privatumą ir verslo paslapčių apsaugą, laisvės užsiimti verslu, teisės į nuosavybę ir teisės į veiksmingą teisinę gynybą. Valstybės narės šią direktyvą turi taikyti atsižvelgdamos į tas teises ir principus,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šios direktyvos tikslas - sudaryti palankesnes sąlygos sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų diegimui ir jį skatinti, skatinant bendrai naudotis egzistuojančia fizine infrastruktūra ir sudarant sąlygas veiksmingiau diegti naują fizinę infrastruktūrą, kad tokius tinklus būtų galima diegti mažesnėmis sąnaudomis.
2. Šia direktyva nustatomi su inžineriniais darbais ir fizine infrastruktūra susiję būtiniausi reikalavimai, siekiant suderinti tam tikrus tų sričių valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų aspektus.
3. Valstybės narės gali palikti galioti ar nustatyti Sąjungos teisę atitinkančias priemones, kuriomis numatoma daugiau nei šia direktyva nustatyti būtiniausi reikalavimai, kad būtų geriau pasiektas 1 dalyje nurodytas tikslas.
4. Jei kuri nors šios direktyvos nuostata prieštarauja Direktyvos 2002/21/EB, Direktyvos 2002/19/EB, Direktyvos 2002/20/EB, Direktyvos 2002/22/EB arba Direktyvos 2002/77/EB nuostatai, viršesnė yra atitinkama tų direktyvų nuostata.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys nustatytos Direktyvoje 2002/21/EB.
Kitos vartojamų terminų apibrėžtys:
1) tinklo operatorius - įmonė, teikianti arba įgalioti teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, ir įmonė, teikianti fizinę infrastruktūrą, kuri skirta teikti šioms paslaugoms:
a)
gamybos, tiekimo ar paskirstymo:
i)
dujų,
ii)
elektros energijos, įskaitant viešąjį apšvietimą;
iii)
šildymo,
iv)
vandens įskaitant nuotekų išleidimo arba valymo ir kanalizacijos paslaugas bei drenažo sistemas;
b)
transporto paslaugoms, įskaitant geležinkelius, kelius, uostus ir oro uostus;
2) fizinė infrastruktūra - visi tinklo elementai, skirti kitiems tinklo elementams talpinti, tačiau patys netampantys aktyviais tinklo elementais, kaip antai vamzdžiai, stiebai, kanalai, apžiūros ir surenkamieji šuliniai, spintos, pastatai arba pastatų įėjimai, antenų įrenginiai, bokštai ir stulpai; kabeliai, įskaitant nenaudojamas šviesolaidžio skaidulas, taip pat tinklo elementai, naudojami žmonėms vartoti skirto vandens, kaip apibrėžta Tarybos direktyvos 98/83/EB (13) 2 straipsnio 1 punkte, tiekimui, šioje direktyvoje nėra laikomi fizine infrastruktūra;
3) sparčiųjų elektroninių ryšių tinklas - elektroninių ryšių tinklas, kuriuo naudojantis gali būti teikiamos ne mažesnės kaip 30 Mb/s spartos plačiajuosčio ryšio prieigos paslaugos;
4) inžineriniai darbai - bet kuri statybos arba civilinės inžinerijos darbų rezultatų visuma, kurios pakanka ekonominei ar techninei funkcijai savarankiškai vykdyti ir kuri apima vieną ar daugiau fizinės infrastruktūros elementų;
5) viešojo sektoriaus įstaiga - valstybės, regioninė ar vietos valdžios institucija, viešosios teisės reglamentuojama įstaiga arba vienos ar kelių tokių valdžios institucijų arba vienos ar kelių tokių viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų asociacija;
6) viešosios teisės reglamentuojami subjektai - subjektai, pasižymintys visomis toliau išvardytomis charakteristikomis:
a)
jie įsteigti siekiant konkretaus tikslo - patenkinti bendrojo intereso poreikius, kurie nėra pramoninio ar komercinio pobūdžio;
b)
jie turi teisinį subjektiškumą ir
c)
visiškai arba didžiąja dalimi finansuojami valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų subjektų lėšomis arba jų valdymas yra prižiūrimas tų institucijų ar subjektų arba jie turi administracinį, valdymo ar priežiūros organą, kurio daugiau kaip pusę narių skiria valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos arba kiti viešosios teisės reglamentuojami subjektai;
7) fizinė pastato infrastruktūra - fizinė infrastruktūra arba įrenginiai galutinio paslaugų gavėjo vietoje, įskaitant bendros nuosavybės elementus, kurioje ketinama įrengti laidinės ir (arba) belaidės prieigos tinklus ir kurioje tokiais prieigos tinklais galima teikti elektroninių ryšių paslaugas ir sujungti pastato prieigos punktą su galutiniu tinklo punktu;
8) sparčiajam ryšiui parengta fizinė pastato infrastruktūra - fizinė pastato infrastruktūra, skirta sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementams įrengti arba sudaryti sąlygas teikti tokių tinklų paslaugas;
9) kapitalinės renovacijos darbai - statybos ar civilinės inžinerijos darbai galutinio paslaugų gavėjo vietoje, kurie apima struktūrinius visos pastato fizinės infrastruktūros arba didelės jos dalies pakeitimus ir kuriems atlikti reikalingas statybos leidimas;
10) leidimas - aiškus ar numanomas kompetentingos valdžios institucijos sprendimas, priimtas taikant procedūrą, pagal kurią įmonė turi atlikti tam tikrus veiksmus, kad galėtų teisėtai vykdyti statybos ar civilinės inžinerijos darbus;
11) prieigos punktas - fizinis punktas pastato viduje arba išorėje, prieinamas įmonėms, teikiančioms ar įgaliotoms teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, kad būtų galima prisijungti prie sparčiajam ryšiui parengtos fizinės pastato infrastruktūros.
3 straipsnis
Prieiga prie egzistuojančios fizinės infrastruktūros
1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas tinklo operatorius turėtų teisę pasiūlyti įmonėms, teikiančioms ar įgaliotoms teikti elektroninių ryšių tinklų paslaugas, prieigą prie savo fizinės infrastruktūros siekiant diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementus. Remiantis abipusiškumo principu valstybės narės gali numatyti viešojo ryšių tinklo operatoriams teisę siūlyti prieigą prie savo fizinės infrastruktūros siekiant diegti tinklus, kurie nėra elektroninių ryšių tinklai.
2. Valstybės narės užtikrina, kad įmonės, teikiančios ar įgaliotos teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, rašytiniu prašymu bet kuris tinklo operatorius būtų įpareigotas patenkinti visus pagrįstus prašymus dėl prieigos prie jo fizinės infrastruktūros sąžiningomis ir pagrįstomis sąlygomis, įskaitant kainą, siekiant diegti sparčiojo elektroninių ryšių tinklų elementus. Tokiame rašytiniame prašyme išsamiai apibūdinami projekto, kuriam prašoma prieigos, elementai, įskaitant konkretų terminą.
3. Valstybės narės reikalauja, kad kiekvienas atsisakymas suteikti prieigą būtų grindžiamas objektyviais, skaidriais ir proporcingais kriterijais, kaip antai:
a)
fizinės infrastruktūros, prie kurios prašoma prieigos, techniniu tinkamumu, kad būtų galima įrengti bet kokius sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus, kaip nurodyta 2 dalyje;
b)
turima vieta 2 dalyje nurodytiems sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementams įrengti, įskaitant pakankamai pagrįstus tinklo operatoriaus būsimus vietos poreikius;
c)
saugos ir visuomenės sveikatos klausimais;
d)
tinklo, visų pirma ypatingos svarbos nacionalinės infrastruktūros, vientisumu ir saugumu;
e)
rizika, kad planuojamos elektroninių ryšių paslaugos gali kelti didelių trukdžių kitoms ta pačia fizine infrastruktūra teikiamoms paslaugoms;
f)
galimybe naudoti perspektyvias alternatyvias priemones didmeninei prieigai prie fizinės tinklo infrastruktūros, kurią teikia tinklo operatorius ir kuri tinka sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų paslaugoms teikti, jei tokia prieiga teikiama sąžiningomis ir pagrįstomis sąlygomis.
Valstybės narės užtikrina, kad tinklo operatorius atsisakymo suteikti prieigą priežastis pateiktų per du mėnesius nuo išsamaus prašymo suteikti prieigą gavimo dienos.
4. Valstybės narės užtikrina, kad tuo atveju, kai atsisakoma suteikti prieigą, arba kai per du mėnesius nuo prašymo dėl prieigos gavimo dienos nesusitariama dėl specialių sąlygų, įskaitant kainą, bet kuri šalis turėtų teisę perduoti klausimą kompetentingai nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai.
5. Valstybės narės reikalauja, kad 4 dalyje nurodyta nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą, priimtų privalomą sprendimą, kuriuo išspręstų ginčą, inicijuotą pagal 4 dalį, įskaitant sąžiningų ir pagrįstų sąlygų, įskaitant prireikus kainą, nustatymą.
Nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaigą ginčą išsprendžia per kuo trumpesnį laiką ir bet kuriuo atveju per keturis mėnesius nuo išsamaus prašymo gavimo dienos, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus, nedarant poveikio šalių galimybei perduoti bylą teismui.
Tais atvejais, kai ginčas susijęs su prieiga prie elektroninių ryšių tinklo paslaugų teikėjo infrastruktūros, o nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga yra nacionalinė reguliavimo institucija, ji prireikus atsižvelgia į Direktyvos 2002/21/EB 8 straipsnyje nustatytus tikslus. Ginčų nagrinėjimo įstaigai nustatant kainas užtikrinama, kad prieigos teikėjas turėtų sąžiningą galimybę susigrąžinti patirtas išlaidas ir atsižvelgiama į prašomos prieigos poveikį prieigos teikėjo verslo planui, įskaitant tinklo operatoriaus, kurio prašoma suteikti prieigą, padarytas investicijas, visų pirma į fizinę infrastruktūrą, naudojamą sparčiųjų elektroninių ryšių paslaugoms teikti.
6. Šiuo straipsniu nedaroma poveikio fizinės infrastruktūros savininko teisei į nuosavybę tais atvejais, kai tinklo operatorius nėra savininkas, ir bet kurių kitų trečiųjų šalių, kaip antai, žemės savininkų ir privačiosios nuosavybės savininkų, teisei į nuosavybę.
4 straipsnis
Su fizine infrastruktūra susijęs skaidrumas
1. Valstybės narės užtikrina, kad siekiant prašyti prieigos prie fizinės infrastruktūros pagal 3 straipsnio 2 dalį, kiekviena įmonė, teikianti arba įgaliota teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, turėtų teisę paprašiusi gauti šią būtiniausią informaciją apie bet kurio tinklo operatoriaus egzistuojančią fizinę infrastruktūrą:
a)
vietą ir maršrutą;
b)
infrastruktūros rūšį ir dabartinį naudojimą ir
c)
kontaktinį punktą.
Valstybės narės užtikrina, kad prieigos prašanti įmonė nurodytų rajoną, kuriame ji ketina diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus.
Prieigą prie būtiniausios informacijos valstybės narės gali leisti apriboti tik tuomet, jei tai būtina tinklų saugumo ir jų vientisumo, nacionalinio saugumo, visuomenės sveikatos ar saugos, konfidencialumo arba veiklos ir verslo paslapčių apsaugos tikslais.
2. Valstybės narės gali reikalauti, kad kiekviena viešojo sektoriaus įstaiga, dėl savo užduočių vykdymo elektroniniu formatu turinti 1 dalyje nurodytos būtiniausios informacijos elementų apie tinklo operatoriaus fizinę infrastruktūrą, elektroninėmis priemonėmis per bendrą informacinį punktą pateiktų šią informaciją anksčiau nei 2017 m. sausio 1 d.; be to, valstybės narės reikalauja, kad tokios viešojo sektoriaus įstaigos šią informaciją pateiktų to paprašiusioms įmonėms, teikiančioms arba įgaliotoms teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, nedarant poveikio 1 dalyje numatytiems apribojimams. Visi viešojo sektoriaus įstaigos gauti tos 1 dalyje nurodytos būtiniausios informacijos atnaujinimai ir nauji elementai per du mėnesius nuo jų gavimo dienos pateikiami bendram informaciniam punktui. Jeigu tai yra būtina siekiant užtikrinti pateikiamos informacijos patikimumą, tas laikotarpis gali būti pratęstas ne daugiau kaip vienu mėnesiu.
3. Su būtiniausia informacija, pateikta bendram informaciniam punktui pagal 2 dalį, per bendrą informacinį punktą galima susipažinti elektroniniu formatu nedelsiant proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis. Valstybės narės užtikrina, prieiga prie būtiniausios informacijos pagal šią dalį per bendrą informacinį punktą būtų suteikta ne vėliau kaip 2017 m. sausio 1 d.
4. Kai bendrame informaciniame punkte negalima gauti 1 dalyje nurodytos būtiniausios informacijos, valstybės narės reikalauja, kad įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų elektroninių ryšių tinklų paslaugas, konkrečiu rašytiniu prašymu tinklo operatoriai suteiktų prieigą prie tokios informacijos. Tokiame prašyme nurodomas rajonas, kuriame ketinama diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus. Prieiga prie informacijos suteikiama per du mėnesius nuo rašytinio prašymo gavimo dienos proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis, nedarant poveikio 1 dalyje numatytiems apribojimams.
5. Valstybės narės reikalauja, kad įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, specialiu rašytiniu prašymu tinklo operatoriai patenkintų pagrįstus prašymus dėl jų fizinės infrastruktūros konkrečių elementų apžiūros vietoje. Tokiame prašyme nurodomi atitinkamo tinklo elementai, susiję su sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementų diegimu. Nurodytų tinklo elementų apžiūras vietoje leidžiama atlikti proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis per vieną mėnesį nuo rašytinio prašymo gavimo dienos, nedarant poveikio 1 dalyje numatytiems apribojimams.
6. Valstybės narės užtikrina, kad kilus ginčui dėl šiame straipsnyje numatytų teisių ir pareigų kiekviena šalis turėtų teisę ginčą perduoti spręsti nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai. Nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą, per kuo trumpesnį laikotarpį ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per du mėnesius, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus, priima privalomą sprendimą, kuriuo išsprendžiamas ginčas, nedarant poveikio šalių galimybei perduoti bylą teismui.
7. Valstybės narės gali numatyti 1-5 dalyse numatytų pareigų taikymo išimtis, jeigu egzistuojanti fizinė infrastruktūra laikoma techniškai netinkama sparčiųjų elektroninių ryšių tinklams diegti, arba ypatingos svarbos nacionalinės infrastruktūros atveju. Tokios išimtys šiuo atžvilgiu tinkamai pagrįstos. Suinteresuotosioms šalims suteikiama galimybė per pagrįstą laikotarpį pateikti pastabas dėl planuojamų išimčių. Apie visas tokias išimtis pranešama Komisijai.
8. Valstybės narės užtikrina, kad įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, gavusios prieigą prie informacijos pagal šį straipsnį, imtųsi tinkamų priemonių konfidencialumui ir veiklos bei verslo paslapčių apsaugai užtikrinti.
5 straipsnis
Inžinerinių darbų koordinavimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas tinklo operatorius turėtų teisę vesti derybas dėl inžinerinių darbų koordinavimo susitarimų su įmonėmis, teikiančiomis ar įgaliotomis teikti elektroninių ryšių tinklų paslaugas siekiant diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus.
2. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas tinklo operatorius, tiesiogiai ar netiesiogiai vykdantis inžinerinius darbus, kurie visiškai arba iš dalies finansuojami viešosiomis lėšomis, patenkintų visus pagrįstus įmonių, teikiančių ar įgaliotų teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas siekiant diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus, prašymus skaidriomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis sudaryti inžinerinių darbų koordinavimo susitarimą. Toks prašymas patenkinamas, su sąlyga, kad:
a)
dėl to vykdant pirminius numatytus civilinius darbus neatsiras papildomų sąnaudų, be kita ko, dėl papildomo vėlavimo;
b)
nebus trukdoma darbų koordinavimo kontrolei ir
c)
prašymas koordinuoti darbus pateikiamas kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip prieš mėnesį iki galutinio projekto pateikimo kompetentingoms valdžios institucijoms leidimui gauti.
Valstybės narės gali nustatyti su inžinerinių darbų koordinavimu susijusių išlaidų paskirstymo taisykles.
3. Valstybės narės užtikrina, kad tuo atveju, jei per vieną mėnesį nuo oficialaus prašymo pradėti derybas gavimo dienos nepavyksta sudaryti inžinerinių darbų koordinavimo susitarimo pagal 2 dalį, bet kuri šalis turėtų teisę perduoti klausimą kompetentingai nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai.
4. Valstybės narės užtikrina, kad 3 dalyje nurodyta nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą, priimtų sprendimą, kuriuo išsprendžiamas pagal 3 dalį inicijuotas ginčas, įskaitant sąžiningų ir nediskriminacinių sąlygų ir prireikus mokesčių nustatymą.
Nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga išsprendžia ginčą per kuo trumpesnį laikotarpį ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per du mėnesius nuo išsamaus prašymo gavimo dienos, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus, nedarant poveikio šalių galimybei perduoti bylą teismui.
5. Valstybės narės gali numatyti šiame straipsnyje numatytų įpareigojimų išimtis, taikomas nedidelės svarbos inžineriniams darbams (pvz., atsižvelgiant į jų vertę, dydį ar trukmę) arba ypatingos svarbos nacionalinės infrastruktūros atveju. Tokios išimtys tinkamai pagrindžiamos. Suinteresuotosioms šalims suteikiama galimybė per pagrįstą laikotarpį pateikti pastabas dėl planuojamų išimčių. Apie visas tokias išimtis pranešama Komisijai.
6 straipsnis
Planuojamų inžinerinių darbų skaidrumas
1. Valstybės narės reikalauja, kad, vedant derybas dėl 5 straipsnyje nurodytų inžinerinių darbų koordinavimo susitarimų, bet kuris tinklo operatorius, gavęs įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų elektroninių ryšių tinklų paslaugas, konkretų rašytinį prašymą, pateiktų toliau nurodytą būtiniausią informaciją apie vykdomus arba planuojamus su jo fizine infrastruktūra susijusius inžinerinius darbus, kuriems suteiktas leidimas, kurių atžvilgiu vyksta leidimo suteikimo procedūra arba kurių atveju numatoma per artimiausius šešis mėnesius pirmą kartą pateikti prašymą kompetentingoms valdžios institucijoms dėl leidimo suteikimo:
a)
darbų vieta ir rūšis;
b)
susiję tinklo elementai;
c)
numatoma darbų pradžios data ir darbų trukmė ir
d)
kontaktinis punktas.
Įmonės, teikiančios arba įgaliotos teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, prašyme nurodoma vietovė, kurioje ji ketina diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus. Per dvi savaites nuo rašytinio prašymo gavimo dienos tinklo operatoriai proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis pateikia prašomą informaciją. Prieigą prie būtiniausios informacijos valstybės narės gali leisti apriboti tik tuomet, kai tai laikoma būtina tinklų saugumo ir jų vientisumo, nacionalinio saugumo, visuomenės sveikatos ar saugos, konfidencialumo arba veiklos ir verslo paslapčių apsaugos tikslais.
2. Tinklo operatorius gali atmesti pagal 1 dalį pateiktą prašymą, jeigu:
a)
prašomą informaciją jis yra viešai pateikęs elektroniniu formatu arba
b)
prieiga prie tokios informacijos yra užtikrinta per bendrą informacinį punktą.
3. Valstybės narės užtikrina, kad tinklo operatorius sudarytų galimybę su prašoma 1 dalyje nurodyta būtiniausia informacija susipažinti per bendrą informacinį punktą.
4. Valstybės narės užtikrina, kad kilus ginčui dėl šiame straipsnyje numatytų teisių ir pareigų kiekviena šalis turėtų teisę perduoti jį spręsti nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai. Nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą, per kuo trumpesnį laikotarpį ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per du mėnesius, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus, priima privalomą sprendimą, kuriuo išsprendžiamas ginčas, nedarant poveikio šalių galimybei perduoti bylą teismui.
5. Valstybės narės gali numatyti šiame straipsnyje numatytų pareigų išimtis, taikomas nedidelės vertės inžineriniams darbams arba ypatingos svarbos nacionalinės infrastruktūros atveju. Tokios išimtys tinkamai pagrindžiamos. Suinteresuotosioms šalims suteikiama galimybė per pagrįstą laikotarpį pateikti pastabas dėl planuojamų išimčių. Apie visas tokias išimtis pranešama Komisijai.
7 straipsnis
Leidimų suteikimo procedūra
1. Valstybės narės užtikrina, kad per bendrą informacinį punktą būtų galima gauti visą atitinkamą informaciją, susijusią su sąlygomis ir procedūromis, taikytinomis suteikiant leidimus inžineriniams darbams, kurių reikia siekiant diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus, įskaitant informaciją apie tokiems elementams taikytinas išimtis, susijusias su kai kuriais ar visais pagal nacionalinę teisę reikalaujamais leidimais.
2. Valstybės narės gali numatyti teisę kiekvienai įmonei, teikiančiai arba įgaliotai teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, elektroninėmis priemonėmis per bendrą informacinį punktą teikti paraiškas dėl leidimų inžineriniams darbams, kurie būtini siekiant diegti sparčiųjų elektroninių ryšių tinklų elementus.
3. Valstybės narės imasi būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad kompetentingos valdžios institucijos suteiktų arba atsisakytų suteikti leidimus per keturis mėnesius nuo išsamaus prašymo suteikti leidimą gavimo dienos, nedarant poveikio kitiems konkretiems terminams arba pareigoms, nustatytoms tinkamam procedūros vykdymui užtikrinti, kurie taikomi leidimų suteikimo procedūrai pagal nacionalinę arba Sąjungos teisę, arba nustatytiems tinkamam apeliacinės procedūros vykdymui užtikrinti. Valstybės narės gali numatyti, kad tinkamai pagrįstais atvejais tas terminas išimties tvarka gali būti pratęstas. Terminas, per kurį suteikiamas leidimas arba atsisakoma jį suteikti, pratęsiamas kuo trumpesniam laikotarpiui. Bet koks atsisakymas suteikti leidimą tinkamai pagrindžiamas remiantis objektyviais, skaidriais, nediskriminaciniais ir proporcingais kriterijais.
4. Valstybės narės gali užtikrinti, kad kiekviena įmonė, teikianti ar įgaliota teikti viešųjų ryšių tinklų paslaugas, kuri patyrė žalą dėl to, kad nesilaikyta pagal 3 dalį taikytinų terminų, turėtų teisę pagal nacionalinę teisę gauti kompensaciją už patirtą žalą.
8 straipsnis
Pastato fizinė infrastruktūra
1. Valstybės narės užtikrina, kad visuose naujai pastatytuose pastatuose, kuriems statybos leidimo paprašyta po 2016 m. gruodžio 31 d., galutinio paslaugų gavėjo vietoje (įskaitant jų bendros nuosavybės elementus) būtų įrengta sparčiajam ryšiui parengta fizinė pastato infrastruktūra iki galutinių tinklo punktų. Ta pati pareiga taikoma kapitalinės renovacijos, kuriai statybos leidimo paprašyta po 2016 m. gruodžio 31 d., atveju.
2. Valstybės narės užtikrina, kad visuose naujai pastatytuose daugiabučiuose pastatuose, kuriems statybos leidimo paprašyta po 2016 m. gruodžio 31 d., būtų įrengtas prieigos punktas. Ta pati pareiga taikoma daugiabučių pastatų kapitalinės renovacijos, kuriai statybos leidimo paprašyta po 2016 m. gruodžio 31 d., atveju.
3. Pastatai, įrengti pagal šio straipsnio nuostatas, atitinka reikalavimus savanoriškam ženklui „Parengtas plačiajuosčiam ryšiui“ gauti valstybėse narėse, kurios nusprendė nustatyti tokį ženklą.
4. Valstybės narės gali numatyti 1 ir 2 dalyse nustatytų pareigų išimtis tam tikrų kategorijų pastatams, visų pirma individualiems gyvenamiesiems pastatams, arba kapitalinei renovacijai, tais atvejais, kai tų pareigų vykdymas yra neproporcingas, kaip antai atsižvelgiant į individualiems savininkams arba bendros nuosavybės teise valdomai bendrijai tenkančias sąnaudas arba į pastato rūšį, kaip antai, konkrečių kategorijų paminklams, istoriniams pastatams, poilsio namams, karinės paskirties pastatams ar kitiems nacionalinio saugumo tikslais naudojamiems pastatams. Tokios išimtys tinkamai pagrindžiamos. Suinteresuotosioms šalims suteikiama galimybė per pagrįstą laikotarpį pateikti pastabas dėl planuojamų išimčių. Apie visas tokias išimtis pranešama Komisijai.
9 straipsnis
Prieiga prie pastato fizinės infrastruktūros
1. Valstybės narės užtikrina, kad, laikantis 3 dalies pirmos pastraipos, kiekvienas viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjas turėtų teisę savo tinklą savo lėšomis atvesti iki prieigos punkto.
2. Valstybės narės užtikrina, kad, laikantis 3 dalies pirmos pastraipos, kiekvienas viešųjų ryšio tinklų paslaugų teikėjas turėtų teisę sparčiųjų elektroninių ryšių tinklo diegimo tikslais naudotis bet kokia egzistuojančia fizine pastato infrastruktūra, jeigu dubliavimas techniškai neįmanomas arba ekonomiškai neefektyvus.
3. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas teisės naudoti prieigos punktą ir pastato fizinę infrastruktūrą turėtojas sąžiningomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, atitinkamais atvejais įskaitant kainą, patenkintų visus pagrįstus viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjų prašymus suteikti prieigą.
Valstybės narės užtikrina, kad, kai 1 arba 2 dalyje nurodyto susitarimo dėl prieigos nepavyksta pasiekti per du mėnesius nuo oficialaus prašymo dėl prieigos pateikimo gavimo dienos, kiekviena šalis turėtų teisę perduoti klausimą kompetentingai nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai, siekiant įvertinti, kaip laikomasi tose dalyse numatytų reikalavimų. Nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą, per kuo trumpesnį laikotarpį ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per du mėnesius, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus, priima privalomą sprendimą, kuriuo išsprendžiamas ginčas, nedarant poveikio šalių galimybei perduoti bylą teismui.
4. Valstybės narės gali leisti netaikyti 1-3 dalių pastatams, kuriuose objektyviomis, skaidriomis, proporcingomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis užtikrinama prieiga prie egzistuojančio tinklo, kurio galiniai įrenginiai yra galutinio paslaugų gavėjo vietoje ir kuris yra tinkamas sparčiųjų elektroninių ryšių paslaugoms teikti.
5. Valstybės narės užtikrina, kad, jei nėra sparčiajam ryšiui parengtos pastato infrastruktūros, kiekvienas viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjas turėtų teisę įrengti savo tinklo galutinį įrenginį abonento patalpose, jei gaunamas abonento sutikimas, su sąlyga, kad jis tai atlieka kuo labiau sumažindamas poveikį trečiųjų šalių privačiajai nuosavybei.
6. Šiuo straipsniu nedaroma poveikio prieigos punkto arba pastato fizinės infrastruktūros savininko nuosavybės teisėms tais atvejais, kai teisės naudotis ta infrastruktūra arba prieigos punktu turėtojas nėra jos (jo) savininkas, ir kitų trečiųjų šalių, kaip antai žemės savininkų ir pastato savininkų, nuosavybės teisėms.
Valstybės narės gali nustatyti tinkamo finansinio atlyginimo asmenims, patyrusiems nuostolių dėl šiame straipsnyje numatytų teisių įgyvendinimo, taisykles.
10 straipsnis
Kompetentingos įstaigos
1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvieną iš nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai pavestų užduočių vykdytų viena ar daugiau kompetentingų įstaigų.
2. Kiekviena valstybės narės pagal 1 dalį paskirta nacionalinė ginčų nagrinėjimo įstaiga yra teisiškai atskira ir funkciniu požiūriu nepriklausoma nuo bet kokio tinklo operatoriaus. Valstybės narės gali leisti nacionalinei ginčų nagrinėjimo įstaigai imti mokesčius, skirtus jai patikėtų užduočių vykdymo išlaidoms padengti.
3. Valstybės narės reikalauja, kad visos šalys visapusiškai bendradarbiautų su nacionaline ginčų nagrinėjimo įstaiga.
4. Valstybės narės paskiria vieną ar daugiau nacionalinio, regioninio ar vietos lygio kompetentingų įstaigų 4, 6 ir 7 straipsniuose nurodyto bendro informacinio punkto funkcijoms atlikti. Kad būtų padengtos tų funkcijų vykdymo išlaidos, valstybės narės gali leisti imti mokesčius už naudojimąsi bendrais informaciniais punktais.
5. Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. liepos 1 d. praneša Komisijai kiekvienos kompetentingos įstaigos, pagal šį straipsnį vykdančios šioje direktyvoje numatytą funkciją, identifikuojamąją informaciją ir bet kokius jos pakeitimus iki tokio paskyrimo arba pakeitimo įsigaliojimo.
6. Visus sprendimus, kuriuos priėmė bet kuri šiame straipsnyje nurodyta kompetentinga įstaiga, galima užginčyti teisme pagal nacionalinę teisę.
11 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų už pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių priemonių pažeidimus, ir imasi visų būtinų priemonių jų įgyvendinimui užtikrinti. Numatytos sankcijos turi būti tinkamos, veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos.
12 straipsnis
Peržiūra
Komisija ne vėliau kaip 2018 m. liepos 1 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą. Ataskaitoje pateikiama šioje direktyvoje numatytų priemonių poveikio santrauka ir jos tikslų įgyvendinimo pažangos įvertinimas, įskaitant tai, ar direktyva būtų galima prisidėti siekiant siekti platesnio užmojo tikslų plačiajuosčio ryšio srityje, nei nustatytieji Skaitmeninėje darbotvarkėje, ir kaip tą būtų galima padaryti.
13 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. sausio 1 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos informuoja Komisiją.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2016 m. liepos 1 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
14 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
15 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.