РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 2 октомври 2013 година
относно компенсацията, платима на Simet SpA за услугите за обществен транспорт, предоставяни през периода 1987-2003 г. (мярка за държавна помощ SA.33037 (2012/C) - Италия)
(нотифицирано под номер C(2013) 6251)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/201/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С електронно уведомление от 18 май 2011 г. в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора италианските органи уведомиха за компенсация за Simet SpA („Simet“) за предоставянето на услуги за междурегионален автобусен превоз съгласно задължение за обществена услуга, изпълнявано през периода 1987-2003 г., както е постановено от Държавния съвет (Consiglio di Stato), върховния административен съд в Италия („мярката, предмет на уведомлението“). Това уведомление беше регистрирано под номер на дело SA.33037.
(2)
Повече информация за мярката, предмет на уведомлението, беше предоставена от италианските органи на 12 юли 2011 г., 5 октомври 2011 г., 20 февруари 2012 г., 2 и 28 март 2012 г. и на 17 април 2012 г.
(3)
С писмо от 31 май 2012 г. Комисията уведоми Италия, че е взела решение да открие процедурата, посочена в член 108, параграф 2 от Договора („решението за откриване“).
Следната информация беше получена в рамките на приемливите срокове:
-
италианските органи изпратиха коментарите си по решението за откриване с писма от 1 юни 2012 г., 24 септември 2012 г. и 11 октомври 2012 г.;
-
единствената трета страна, която изпрати коментари в отговор на решението за откриване, беше Simet, потенциалният бенефициер на мярката, предмет на уведомлението. Информацията от нея беше получена на 4 август 2012 г., 31 октомври 2012 г. и 13 декември 2012 г.;
-
италианските органи предоставиха мнения по информацията от третата страна с писма от 28 ноември 2012 г., 4 декември 2012 г., 19 декември 2012 г. и 10 януари 2013 г.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
2.1. ДРУЖЕСТВОТО И ПРЕДОСТАВЕНИТЕ УСЛУГИ
(4)
Simet е частно дружество, което предоставя услуги за редовен автобусен превоз на пътници въз основа на концесии от италианската държава съгласно Закон № 1822/39 (2). По-специално Simet обслужва мрежа от междурегионални връзки на редовен автобусен превоз между област Калабрия и други области в Италия. В допълнение към тези услуги, които допринасят за приблизително две трети от приходите на дружеството, Simet предоставя и други услуги, включително услуги за международен превоз, туристически услуги и отдаване под наем на автобуси с водач (3), които отговарят за оставащата една трета от неговите приходи.
(5)
През октомври 1999 г. Simet за първи път иска от Министерството на инфраструктурата и транспорта („Министерството“) компенсация за междурегионалните автобусни услуги по отношение на годините от 1987 г. (4) нататък. Министерството отказва това и последващите искания, тъй като смята, че не е натоварило Simet със задължения за обществена услуга.
(6)
Според италианските органи дружеството Simet, както и други доставчици на междурегионален редовен автобусен превоз, е извършвало дейност въз основа на временни лицензи (концесии), подновявани ежегодно по искане на дружеството. Тези концесии дават на дружеството изключителното право да предоставя съответните услуги. В спецификациите за годишната концесия се посочва, че предоставянето на услугата не дава право на дружеството на каквато и да е субсидия или компенсация и че услугата се извършва изцяло на собствен риск на дружеството. Тарифите, предложени от самото дружество, също са отразени в спецификациите за годишната концесия, приети от Министерството.
(7)
С течение на времето дружеството е изпратило няколко искания за промяна на договореностите за предоставянето на въпросната услуга, които обикновено са одобрявани в съответствие с процедурата, предвидена в Президентски указ № 369/94 (5). В членове 4 и 5 от Президентски указ № 369/94 се предвижда подробна процедура за оценка и сравнителен анализ на заявленията във връзка с въвеждането на всякаква нова услуга въз основа на концесия.
2.2. РЕШЕНИЯТА НА ДЪРЖАВНИЯ СЪВЕТ ПРЕДИ РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ
(8)
В отговор на отказа на министерството да предостави компенсация за обществена услуга за периода от 1987 г. нататък Simet подава съдебен иск в италианските административни съдилища, чрез който иска компенсация за изпълнение на задължението си за обществена услуга.
(9)
След обжалване в Решение № 1405/2010 от 9 март 2010 г. („Решение № 1405/2010“) Държавният съвет признава правото на Simet да получи компенсация за услугите си за редовен (основно междурегионален) автобусен превоз, предоставени съгласно концесиите, дадени от италианската държава. Точният размер на компенсацията е трябвало да бъде определен на основата на надеждни данни от счетоводството на дружеството.
(10)
Както е обяснено по-подробно в решението за откриване, в Решение № 1405/2010 не се посочва точно с кой правен акт се налага задължението за обществена услуга, нито под каква форма. Постановление № 2072 на Държавния съвет, издадено на 18 януари 2011 г., след като администрацията не изпълнява Решение № 1405/2010, е по-ясно в това отношение, тъй като в него се посочва, че министерството неколкократно отказва на дружеството възможността да промени маршрутите, разписанията и спирките, както и постановява дружеството да държи тарифите си еднакви със или под тарифите на Ferrovie dello Stato (италианските държавни железници) - според дружеството всички тези елементи са показателни за извършването на обществена услуга.
(11)
Въпреки че в Решение № 1405/2010 наистина се споменава новият Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), с който се уреждат компенсациите за обществени услуги, доколкото той определя критериите за компенсация, които не се различават коренно от онези, заложени в предходни регламенти на Общността, Държавният съвет постановява отговорните органи да платят компенсация на Simet въз основа на членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (7).
(12)
Италианските органи решиха да изчакат оценката за мярката, предмет на уведомлението, от Комисията, преди да изпълнят решението на Държавния съвет (Решение № 1405/2010 и Постановление № 2072/2010) и да платят компенсацията на Simet.
2.3. СУМА, ЗА КОЯТО ПЪРВОНАЧАЛНО Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ, НА ВЪЗМОЖНА КОМПЕНСАЦИЯ ЗА ОБЩЕСТВЕНА УСЛУГА
(13)
По отношение на размера на компенсацията, платима на Simet за предоставените услуги, италианските органи предоставиха доклад на Комисията, поръчан от Simet и изготвен от външен консултант („първоначалния доклад“), без да подкрепят предварителните оценки в него. В първоначалния доклад дължимата компенсация се оценява на приблизително 59,4 милиона EUR (8).
(14)
Впоследствие обаче исканията за компенсация бяха преоценени и след решението за откриване Държавният съвет поиска независима оценка на адекватното равнище на компенсация. Резултатът от тази оценка се разглежда в раздели 2.6 и 2.7.
2.4. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ
(15)
Въпреки че Simet иска компенсация за услугите, предоставени до края на 2013 г. (9), италианските органи смятат, че съответният период за целите на уведомлението обхваща само периода 1987-2003 г., тъй като Решение № 1405/2010 се отнася единствено до обжалването, което обхваща този период. По-конкретно точка 3.1 от Решение № 1405/2010 се позовава ясно на компенсация за периода 1987-2003 г.
2.5. РАЗВИТИЕ НА НАЦИОНАЛНОТО СЪДЕБНО ПРОИЗВОДСТВО СЛЕД РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ
(16)
След отказа от страна на италианските органи да изпълнят Решение № 1405/2010 и Постановление № 2072/2011 Държавният съвет издаде ново постановление - № 270/2012 - за назначаване на панел от независими експерти, които да решат как да се приведе в действие Решение № 1405/2010.
(17)
На панела, който се състои от председател и двама членове, беше възложено да изчисли размера на компенсацията, платима на Simet съгласно Решение № 1405/2010. В същото време страните по спора назначиха собствени експерти, които коментираха предварителните заключения на панела от експерти. Това доведе до размяна на редица доклади и отговори през следващите месеци.
(18)
Панелът от експерти приключи работата си през август 2012 г. Панелът не достигна до единодушно заключение. Вместо това на Държавния съвет бяха представени два отделни доклада:
-
на 29 август 2012 г. беше предаден докладът на малцинството, подписан от председателя на панела, назначен от Държавния съвет, в който се констатира, че няма достатъчно налични данни, за да се определи компенсацията, платима на Simet, и следователно не може да се предостави компенсация;
-
на 20 август 2012 г. беше предаден докладът на мнозинството, подписан от двама от тримата експерти, назначени от Държавния съвет, в който се констатира, че компенсацията, платима на Simet, възлиза на 22 049 796 EUR.
(19)
Тъй като процедурата за държавна помощ още продължава в Комисията, Държавният съвет не е взел окончателно решение по отношение на размера на компенсацията, платима на Simet.
2.6. ДОКЛАДЪТ НА МАЛЦИНСТВОТО
(20)
В доклада на малцинството се подчертават по-специално следните елементи:
-
липсата на надеждни данни за изчисляване на компенсацията (изисквани съгласно Постановление № 2072/2011 и Решение № 1405/2010);
-
липсата на отделно счетоводство, изисквано от Регламент (ЕИО) № 1191/69 като необходимо условие за предоставяне на компенсация (с цел да се избегне свръхкомпенсирането);
-
невъзможността отделната счетоводна система да се замени с други счетоводни системи, които досега не са се показали годни за точно идентифициране на всички елементи на приходи и разходи;
-
по отношение на годините, за които има налични данни за аналитични сметки за отчитане (само две години - 2002 г. и 2003 г.),m PT документите, приложени във финансовите отчети (бележки към финансовите отчети и доклад за операциите), не се позовават на такива данни. Това изглежда сочи, че органите за корпоративно управление не са използвали аналитични сметки за отчитане при проследяването на операциите на дружеството;
-
липсата на предварително определени параметри за изчисляване на компенсация;
-
неспособността на дружеството да посочи точни, конкретни и недвусмислени задължения за обществена услуга (с позоваване на видовете, посочени в законодателството на Съюза) за отделните маршрути;
-
неспособността да идентифицира „икономическата неизгода“, произтичаща от тези задължения;
-
липсата на доказателство за вредата, понесена от дружеството Simet, което носеше тежестта да предостави това доказателство в производството, довело до Решение № 1405/10.
(21)
В светлината на тези недостатъци, в доклада на малцинството се констатира, че няма надеждни данни за изчисляване на компенсацията, постановена в Решение № 1405/2010, и по този начин не може да се предели размер на компенсацията.
2.7. ДОКЛАДЪТ НА МНОЗИНСТВОТО
(22)
В доклада на малцинството е използвана следната методология, за да се изчисли компенсацията, дължима на Simet:
2.7.1. Елемент на компенсация, основан на разликата между оперативните разходи и приходите
2.7.1.1. Метод за оценяване на приходите
(23)
За периодите 1987-1992 г. и 2002-2003 г. експертите екстраполираха приходите от услугите за редовен автобусен превоз пряко от финансовите счетоводни отчети. За периода 1993-2001 г. експертите използваха документацията на Simet за приходите, тъй като във финансовите счетоводни отчети от този период не се излагат подробно приходите от тези услуги (10). Въз основа на тези изчисления беше установено, че общите приходи за периода 1987-2003 г. възлизат на 57 213 440 EUR.
2.7.1.2. Метод за оценка на разходите за автобусната услуга
(24)
Тъй като за периода 1987-1992 г. няма налични отчети за разходите, експертите разпределиха разходите за услугите за междурегионален редовен автобусен превоз въз основа на процента приходи, генерирани от същите тези услуги за този период. Експертите взеха общия размер на разходите от всеки годишен финансов отчет. След това, за да достигнат до оперативните разходи, експертите извадиха от общите разходи всички от следните неоперативни разходи: дължима лихва, финансови такси, загуби от прехвърляне на активи, различни по характер загуби и разходи, преки данъци и окончателни инвентари. Накрая, оперативните разходи, които се дължат на услугите за междурегионален редовен автобусен превоз, бяха определени въз основа на процента от приходите, генерирани от същите тези услуги за редовен автобусен превоз.
(25)
За периода 1993-2001 г. Simet променя представянето си на данни в годишните си финансови отчети (11). Следователно за тези години експертите извадиха стойността на общите оперативни разходи от годишните финансови отчети на дружеството като алгебричен сбор от следните елементи на производствени разходи: помощни материали и консумативи, външни услуги, използване на несобствено имущество, разходи за персонал, амортизация и обезценка, вариране на складовите наличности на суровини, помощни материали и консумативи, и различни по характер оперативни разноски. След това оперативните разходи, които се дължат на услугите за редовен автобусен превоз, бяха определени въз основа на процент от приходите, генерирани от същите услуги за редовен автобусен превоз (както беше направено за периода 1987-1992 г.). За 2000 г. и 2001 г., въпреки че са прилагани аналитични сметки за отчитане, съответните документи не са изчерпателни, поради което беше решено да се използва същият метод за идентифициране на разходите, произтичащи от услугите за редовен автобусен транспорт, както и за предходните години.
(26)
За 2002 г. и 2003 г. има налични аналитични сметки за отчитане. Съответно експертите разделиха разходите на следните категории: i) разходи, свързани с пробега; ii) разходи, разпределими пряко за услугите за редовен автобусен превоз; и iii) разходи, които се разпределят въз основа на оборота.
-
Първата категория разходи включва разходи, свързани с гориво, масло за двигателя, гуми, резервни части, външна работа, измиване на превозното средство, такси за автомагистрали, задължителна поддръжка на превозното средство, отдаване под наем и обезценка на активи. Всеки от тези елементи на разходи е разделен на общия брой пропътувани километри и след това разходът на километър беше умножен по броя пропътувани километри само за услугите за редовен автобусен транспорт.
-
Втората категория разходи включва онези елементи от разходите, които въз основа на аналитичните сметки за отчитане могат да се припишат пряко на услуги за междурегионален редовен автобусен превоз. Такива са: пряка заетост, изхвърляне на отпадъци, дължими комисионни, различни видове такси, такси за паркиране, наем от трети страни на превозни средства за обезпечаването на редовните автобусни услуги, покупки за осигуряване на услуги в автобуса и възстановяване на разноски на пътуващия персонал.
-
Третата категория разходи включва „непреки разходи“ и се състои от непреки разходи за труд, режийни разходи, автобусни застраховки, данъци за собственост на превозно средство и наем на помещения. Тези разходи бяха разпределени въз основа на процент от приходите, генерирани от същите редовни автобусни услуги.
(27)
След като се съберат така изчислените числа за всеки от горепосочените периоди, беше установено, че общите разходи, свързани с услугите за редовен автобусен превоз за периода 1987-2003 г., възлизат на 59 510 413 EUR.
(28)
Следователно, след като се извадят тези разходи от приходите вследствие на редовните автобусни услуги, в доклада на мнозинството се установява оперативна загуба в размер на 2 296 973 EUR за периода 1987-2003 г.
2.7.2. Елемент на компенсация, свързан с необходимостта да се гарантира възнаграждение за вложения капитал:
(29)
За всяка година на преглед експертите определиха вложения капитал като сбор от:
-
собствен капитал („E“), чиято стойност е взета от годишните финансови отчети, като се разглежда капиталът на акционерите; и
-
заемен капитал („D“). Експертите смятаха за заемен капитал единствено финансовия дълг, т.е. задълженията към банки и други кредитори.
(30)
Формулата за средно претеглена цена на капитала („WACC“) беше взета за основа за определяне на процента на възнаграждение за вложения капитал.
Където:
Re
=
необходим процент възвръщаемост на капитала;
Rd
=
разходи за дълга; E = собствен капитал на дружеството;
D
=
дълг на дружеството; ;
E/V
=
процент на финансиране, което е собствен капитал;
D/V
=
процент на финансиране, което е дълг;
Tc
=
ставка на корпоративен данък
(31)
Очакваната възвращаемост на капитала беше изчислена с помощта на „модела за оценка на капиталови активи“. Този модел описва връзката между риск и предвидена възвръщаемост:
Където:
rf
=
безрисков процент
βa
=
бета на сигурност
=
очаквана пазарна възвръщаемост
(32)
Лихвеният процент за десетгодишни държавни облигации, взет от националните статистики, е използван за заместител на безрисков процент (rf).
(33)
За годините, за които трябваше да се оцени компенсацията, експертите стигнаха до заключението, че инвеститорите, инвестиращи по-скоро в акции, отколкото в ценни книжа без риск на италианския пазар (12), искат рискова премия от средно 5,8 % (rm-rf).
(34)
Бета (13) на акциите в капитала на Simet беше изчислена, като се вземе стойността на бета без ливъридж (14) от 0,39 за автобусната услуга и транспортния сектор (15). След това тази бета стойност се коригира в зависимост от финансовата структура, докладвана от дружеството за всяка година:
(35)
За периода 1987-1994 г. ставката на италианския корпоративен данък беше 36 %, за периода 1995-2000 г. - 37 %, а за периода 2001-2002 г. - 36 %.
(36)
Според експертите възнаграждението за вложения капитал указва компенсацията, която Simet следва да получи след данък. Тъй като компенсацията подлежи на данъчно облагане, трябва да бъде коригирана по следния начин:
(37)
Въз основата на тези формули експертите изчисляват, че дължимото възнаграждение за вложения от Simet капитал е в размер на 5 948 150 EUR.
(38)
Така общият размер на компенсацията, изчислена от експертите, преди прилагането на лихва за забава е 8 245 124 EUR (компенсация, свързана с оперативната загуба и възнаграждението за вложения капитал).
2.7.3. Изчисляване на лихва за забава
(39)
Предвид факта, че компенсационните суми, изчислени по-горе, не са плащани през годините, за които са дължими, експертите преразгледаха горните суми, както следва:
-
първоначално изчислените суми бяха преоценени въз основа на индексите на инфлация на потребителските цени по ISTAT до юли 2012 г.;
-
след това върху така получените суми беше приложена законната лихва.
(40)
Така панелът от експерти достигна до обща компенсация в размер на 22 049 796 EUR.
2.7.4. Други наблюдения, включени в доклада на мнозинството
(41)
Докладът на мнозинството включва мнението, че компенсацията, постановена от Държавния съвет, не засяга пряко приложение на Регламент (ЕИО) № 1191/69, което означава пряко предоставяне - макар и със задна дата - на компенсация съгласно посочения регламент. Вместо това в доклада се посочва, че Държавният съвет е предложил прилагането на критериите, определени в посочения регламент, относно общи методи за компенсация, за да се установи щетата, понесена от Simet в резултат от неправомерно продължаване във времето на задължения за обществена услуга.
(42)
В доклада на мнозинството се отбелязва още, че в случаите, в които Комисията смята, че Регламент (ЕИО) № 1191/69 не е приложим, за да се оцени компенсация за обществена услуга, тя често одобрява тази компенсация като прилага по аналогия уредбата на Общността за държавни помощи във вид на задължения за обществени услуги. Основният критерий за Комисията беше размерът на компенсацията да не надвишава необходимото за покриване на понесените разходи при изпълнението на тези задължения. По отношение на риска от свръхкомпенсиране в настоящия случай мнението в доклада на мнозинството е, че тъй като извършената дейност е свързана с изчисление ex post на разходите, действително понесени в миналото от дружеството, за да предостави необходимите редовни автобусни услуги, тези изчисления не съдържат елемента на несигурност, който е присъщ във всяка прогнозна оценка когато компенсацията се определя ex ante. Следователно не стои въпросът за свръхкомпенсирането.
(43)
В доклада на мнозинството се засяга въпросът за липсата на разделно отчитане. В него е изложено мнението, че разделното отчитане се прилага за онези предприятия, които получават компенсация за изпълнението на обществена услуга, за да се избегне злоупотребата с тези средства за другите дейности на дружеството. При все това, тъй като в настоящия случай досега не са прехвърляни публични средства на Simet като компенсация за предоставянето на обществена услуга, изискването за разделно отчитане следва да не се смята за причина за отказ от плащане на компенсацията, постановена от Държавния съвет.
(44)
В доклада на мнозинството се отбелязва също, че за периода 2002-2003 г., за който има аналитични сметки за отчитане, действителните оперативни загуби като цяло са същите като загубите, установени въз основа на методологията, използвана за предходните години, съгласно която разходите са разпределени за услугите за междурегионален редовен автобусен превоз въз основа на процент от приходите, генерирани от същите услуги (цифрите се различават само с 2,6 %). Следователно експертите са на мнение, че неналичността на аналитични сметки за отчитане за предходния период следва да няма практическо значение за предоставянето на компенсация.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(45)
Както е обяснено в решението за откриване, Комисията имаше някои съмнения по отношение на съвместимостта на мярката, предмет на уведомлението, с вътрешния пазар.
(46)
Първо, Комисията имаше съмнения по отношение на класифицирането на мярката, предмет на уведомлението, като мярка, която не представлява помощ. По-специално Комисията постави въпроса дали четирите условия, посочени от Съда на Европейския съюз в решението му по делото Altmark (16), са изпълнени.
(47)
Второ, Комисията повдигна въпроса за приложимата правна уредба. Тъй като компенсацията, постановена от Държавния съвет, е свързана със задължения за обществена услуга, които предполагаемо са били наложени на Simet през периода 1987-2003 г., но все още незаплатени, възникна въпросът дали Регламент (ЕИО) № 1191/69, или Регламент (ЕО) № 1370/2007 е приложим в настоящия случай.
(48)
Комисията сметна, че Регламент (ЕИО) № 1191/69 ще бъде приложим в настоящия случай, ако може да се докаже, че на Simet наистина е било наложено задължение за обществена услуга едностранно от италианските органи и че предложената компенсация е в съответствие с всички изисквания на посочения регламент. Това е така, защото съгласно член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 компенсацията за задължения за обществена услуга, наложени едностранно на предприятие, платена по силата на разпоредбите в посочения регламент, не подлежи на процедурата по предварително уведомление на Комисията. Ако обаче нито едно от тези две условия не е доказано изпълнено, съвместимостта на мярката, предмет на уведомлението, ще трябва да се оценява съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(49)
Трето, допускайки, че компенсацията, постановена от Държавния съвет, наистина е в резултат от едностранно налагане на задължения за обществена услуга, Комисията все пак имаше съмнения въз основа на информацията, с която разполага, дали компенсацията е в съответствие с изискванията на Регламент (ЕИО) № 1191/69. Комисията също изрази съмнения дали е уместно да се приложи общата процедура за компенсация, определена в Регламент (ЕИО) № 1191/69, приложим за едностранно наложени задължения за обществена услуга за годините след 1992 г., тъй като считано от юли 1992 г., междурегионалните автобусни услуги не е можело да са предмет на едностранно наложени задължения за обществена услуга (17).
(50)
Четвърто, ако по-нататъшното разследване потвърди, че поне едно от условията за освобождаване от уведомление по силата на Регламент (ЕИО) № 1191/69 не е изпълнено и трябва да се направи оценка съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007, Комисията имаше съмнения дали в настоящия случай са спазени условията в посочения регламент.
(51)
Във всички случаи, независимо от приложеното правно основание, Комисията изрази съмнения дали компенсацията, постановена от Държавния съвет, изключва възможността за свръхкомпенсиране. Комисията отбеляза липсата на ефективно разделяне на сметките на Simet поне до 2000 г. (18) и постави под въпрос възможността за точно установяване ex post на разходите, свързани редовните автобусни услуги. Тя също така постави под въпрос адекватността на очакваната възвращаемост на собствения капитал, използвана в изчисленията на компенсацията.
4. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(52)
В своето мнение италианските органи смятат, че мярката, предмет на уведомлението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, по-специално защото не удовлетворява всички условия, посочени от Съда в решението си по делото Altmark. Италианските органи също смятат, че компенсацията, постановена от Държавния съвет, не съответства нито на Регламент (ЕИО) № 1191/69, нито на Регламент № 1370/2007.
(53)
Италианските органи подчертаха, че не съществува нито едностранно, нито договорно налагане на задължения за обществена услуга за междурегионалните автобусни услуги през разглеждания период. Правният инструмент, уреждащ взаимоотношенията между държавния орган и частните дружества, извършващи услуги за превоз на пътници, е едностранна концесия, въз основа на която държавният орган прехвърля на частния субект собственото си законно право да извършва транспортни услуги за клиенти без обособен характер, което е предоставено първоначално на държавата съгласно Закон № 1822/39.
(54)
Италианските органи припомниха също, че в спецификациите за концесията, издадени от министерството по искане на дружеството, ясно се посочва, че услугата се извършва изцяло на собствен риск на обслужващото дружество, с изключение на гаранция за изключителни права, съществуваща през разглеждания период. Извършването на услугата не дава право на получаване на никакъв вид субсидия или компенсация. Такива концесии са с временен характер и се преразглеждат всяка година по искане на дружеството. Лицензите са предмет на различни промени от една година за следващата по отношение на маршрути, места за спиране, честота на обслужване и др. предвид конкретните искания на дружествата.
(55)
По отношение на тавана за тарифите, описан в решението за откриване и съществуващ до 2001 г., италианските органи отбелязаха, че този таван е прилаган в цяла Италия, а не само в едно конкретно географско място. Те отбелязаха още, че в съответствие с член 2, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 това е мярка на ценова политика, но не съставлява тарифно задължение, което е предмет на задължителна компенсация по смисъла на този регламент.
(56)
В допълнение, според италианските органи считано от юли 1992 г. (19), едностранните налагания на обществена услуга за междурегионален автобусен превоз дори не са позволени съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69. В член 1, параграф 5 от този регламент се позволява едностранно налагане само за градски, крайградски и регионални услуги.
(57)
Във всички случаи италианските органи отбелязаха, че дружеството Simet никога не е подало молба за преустановяване на задълженията за обществена услуга, както се изисква в член 4 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, което те смятат за предпоставка, за да твърди, че въпросните задължения са съществували. Искането на Simet от 1999 г., адресирано до министерството (20), е общо искане за компенсация за обществена услуга, която предполагаемо е наложена от концесиите, предоставени от 1987 г. нататък. Италианските органи изтъкнаха, че в това искане не се посочва кои задължения за обществена услуга трябва да се преустановят, за да се гарантира адекватна доходност на междурегионалните услуги за редовен автобусен превоз.
(58)
Следователно италианските органи направиха извода, че Simet не е доказало, че е поело отговорност за задължения за обществена услуга (както е определено в член 2, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 1191/69), и по-специално не е доказало точно наложените му задължения за обслужване или транспорт, а също и тарифни задължения. Според Италия дружеството Simet е доказало само, че е извършило различни универсални транспортни услуги въз основа на държавните концесии, предоставени от органите, отговарящи за това, по искане на дружеството. Възлагането на универсални транспортни услуги на Simet само по себе си не доказва, че Simet е поело някакво задължение за обществена услуга по смисъла на Регламент (ЕИО) № 1191/69.
(59)
Италианските органи отбелязаха също, че през по-голямата част от разглеждания период (1987-2001 г.) Simet не е осъществило съответно разделно отчитане, както се изисква в член 1, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (21). Следователно не е било възможно да се изчислят допълнителните нетни разходи в резултат от изпълнението на задълженията за обществена услуга, което означава, че условията, посочени в член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, не са изпълнени.
(60)
Накрая, италианските органи изтъкнаха, че компетентното министерство не е установило никакви размери на компенсацията предварително, както се изисква в член 13 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 тъй като не е наложило никакви задължения за обществена услуга на Simet. В настоящия случай дължимата на Simet компенсация е изчислена изключително въз основа на ex post оценка.
(61)
Италианските органи смятат, че оценка съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 до голяма степен поставя същите въпроси като оценка съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69 (включително липса на ясно определени задължения за обществена услуга, липса на обективни параметри за компенсация, установени предварително, липса на отделно счетоводство и др.). По отношение на понятието за „разумна печалба“, както е посочено в приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007, италианските органи смятат, че процентът на възвръщаемост, предложен от Simet в първоначалния доклад, е завишен за ситуация, при която компенсацията се определя ex post и се премахва рискът от непредвидени разходи/ загуби.
(62)
Италианските органи подкрепиха изцяло заключенията в доклада на малцинството, където се констатира, че размерът на компенсацията не може да се изчисли. В същото време те смятат, че докладът на мнозинството съдържа определени материални и методологични грешки. Например италианските органи изразиха съмнения за уместността на метода, основан на допускания и използван в този доклад за предварителна оценка на нетните оперативни разходи на предполагаемите задължения за обществена услуга. Те оспориха също факта, че докладът:
-
не ограничава сумата на вложения капитал до капитала за задълженията за обществена услуга, а използва целия вложен капитал за целите на изчисляване на компенсацията; т.е. капиталът, използван за други стопански дейности на дружеството, като например туристически агенции, международни услуги, наем на автобуси с водач, не се изключва от тези изчисления;
-
включва рискова премия над 100 базисни пункта при определяне на необходимата възвръщаемост на капитала; това не изглежда уместно за компенсация, изчислена ex post; и
-
не изчислява правилно лихвата, свързана с факта, че сумите на компенсацията не са плащани през годините, за които се отнасят. Експертите, назначени от Държавния съвет, са приложили законната лихва върху сумите, които са преоценени изцяло през 2012 г., а не върху първоначалните суми, както би било уместно.
5. МНЕНИЯ НА ТРЕТИ СТРАНИ
(63)
Единствената трета страна, изпратила коментари в отговор на решението за откриване, е Simet, потенциалния бенефициер от мярката, предмет на уведомлението. В мнението си Simet изразява несъгласие с предварителните позиции на Комисията в решението за откриване.
(64)
За да обоснове твърдението си, че са му наложени задължения, Simet изпрати концесиите, които са му предоставени за маршрутите, обхванати от съдебното производство. Според Simet изискванията, предвидени в тези концесии, включват, inter alia, тарифите, постоянността на маршрута, спирките, честотата и разписанието на услугата. Те включват също условията, регулиращи превоза на багаж на пътниците и безплатния пренос на обикновени писма за пощенските служби, както и на друга поща срещу заплащане на такса, посочена в разпоредбите, уреждащи този вид превоз. Тези концесии изискват също от дружеството да докладва за всички преустановявания, инциденти и промени в услугата, както и съдържат задължението да се издават билети за превоз на пътници, багаж и селскостопански пратки, като съответните документи се пазят за пет години. Освен това Simet е трябвало да получи предварително разрешение от службите към министерството за моторни превозни средства в съответната провинция по отношение на вида и характеристиките на автобусите, които да се използват за услугите, обхванати от концесиите, както и за предоставянето на други услуги.
(65)
Simet изпрати също пълните или частични, според него, откази от страна на министерството да разреши промени в елементите на услугите, които дружеството е предоставяло. За разглеждания период Simet изпрати (частични) откази по отношение на (22):
-
молби да обслужва нови спирки в допълнение към съществуващите по редовните автобусни услуги по линия Росано-Неапол (1992 г.), линия Кариати-Милано (1995 г.), линия Козенца-Флоренция (1999 г.), линии Козенца-Флоренция и Козенца-Пиза (2000 г.), както и по линия Сан Джовани-Милано (2003 г.);
-
молба за разрешение да обслужва нови редовни услуги по линията Козенца-Неапол (2000 г.).
(66)
Simet смята, че тези откази показват едностранния характер на налагането на задължения за обществена услуга от италианските органи. Simet твърди също, че органите не са позволили „оптимизирането“ на транспортните връзки чрез разширяване и диверсификация на предлагането. Всъщност транспортните връзки са били „замразени“ и следователно са останали обвързани с министерски решения, въпреки че формално са класифицирани като „стопанска дейност“.
(67)
Simet изразява несъгласие с твърдението в съображение 16 от решението за откриване, че предложените от дружеството тарифи са отразени в спецификациите за годишните концесии. Първоначално тарифите за маршрутите на дълги разстояния е трябвало да бъдат сходни с тези за пътуване с железопътен транспорт втора класа. Това се подкрепя от докладна записка на министерството от 19 декември 1988 г. (D.C. III Div 32 № 3846), в която се посочва, че като се има предвид, че много дружества с концесии за обществени автобусни услуги са подали молби за увеличаване на тарифите; като се има предвид, че наскоро не са издавани общи директиви за тарифите; в очакване на нови директиви […][регионалните служби] могат да разрешават пряко на притежателите на концесии да направят увеличение на тарифите за услугите, които извършват, за да ги приведат в съответствие с ценовото равнище на Държавните железници (Ferrovie dello Stato (FS) за пътуване с железопътен транспорт втора класа, плюс „скоростната“ надбавка, ако услугите използват магистрали [както е във въпросния случай];… очевидно е, че не следва да има увеличение на тарифите, ако горепосоченото тарифно равнище вече се прилага. Според Simet тези стъпки показват, че не е било разрешено да се определят тарифи, по-високи от тарифите на пътуване с железопътен транспорт втора класа (т.е. най-ниската тарифа на Ferrovie dello Stato). В резултат от това дружеството е възпрепятствано да извлече повече приходи от дейността си поради държавния интерес да удовлетвори основно обществени потребности и цели.
(68)
В циркулярно писмо на министерството № A/7302 от 3 юли 1992 г. се предвижда, че за въпросната година тарифата следва да се увеличи с 6,1 % за автобусните линии, които са от компетентността на държавата. Според Simet това циркулярно писмо, с което министерството разрешава увеличението на цените само за да ги приведе в съответствие с цифрите на ISTAT, потвърждава, че за дружеството не е било възможно да постави тарифи, каквито е смятало за уместни по своя инициатива. Simet също така отбелязва, че в циркулярно писмо на министерството № 3/02 от 5 април 2002 г., където се определя как следва да се преобразуват тарифите от италиански лири в евро, се посочва (в точка 2), че въпросните тарифи са „регулирани тарифи и цени“.
(69)
Накрая, в концесиите, отдадени от министерството, се посочва, че тарифата е „установена“, т.е. изрично фиксирана от администрацията. Тъй като не става въпрос просто за „разрешение“, а за „концесия“, в съответните спецификации изрично се посочва, че предоставянето на услуги се урежда от вече определените клаузи и от клаузите, които могат впоследствие да бъдат определени и че администрацията може по всяко време да отнеме концесията, а операторът няма право да отправя искания от каквото и да е естество. В точка 6 от спецификациите за всяка концесия се посочва изрично, че разписанията и тарифите трябва да са одобрените такива от службата към министерството за моторни превозни средства в съответната провинция. Simet твърди, че тъй като фиксираните тарифи правят невъзможна всякаква гъвкавост в услугите, които се предлагат на потребителите, не е можело да отговори на търсенето на пазара или на собствените си потребности по собствена преценка.
(70)
Дружеството Simet твърди, че е било възпрепятствано от прилагане на ценови политики, които обикновено са част от практиката на предприятие в съвременен, свободен и конкурентен пазар, тъй като е било задължено да прилага наложените му тарифи. От една страна, Simet подчертава, че тарифното равнище, наложено от министерството (еквивалентно на тарифите за железопътен превоз втора класа на Ferrovie dello Stato), е било толкова ниско, че дружеството не е можело да покрие разходите по извършването на автобусните услуги. От друга страна, тези мерки са позволили на държавата да предостави неоснователнo подкрепа на железопътното си дружество - Ferrovie dello Stato - тъй като притежателите на концесии за услуга за междурегионален автобусен превоз, какъвто е Simet, са били възпрепятствани от прилагане на тарифи, по-ниски от тарифите на посоченото дружество за билет втора класа със „скоростна“ добавка. Ferrovie dello Stato е поставено в по-благоприятно положение и поради факта, че на Simet и на други дружества, предоставящи сходни услуги, са отказани субсидии.
(71)
В светлината на горепосоченото Simet смята, че концесиите, отдадени от министерството, и последващите решения за отказ на исканията за промяна на маршрутите доказват, че тези концесии покриват критериите за договор за услуга по смисъла на член 14 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като предвиждат задължения по отношение на маршрути, спирки, тарифи, безплатен пренос на обикновени писма за пощенските служби, както и друга поща срещу заплащане на такса, определена в разпоредбите, уреждащи този вид превоз.
(72)
Дори ако се приеме, че Регламент (ЕИО) № 1191/69 не предвижда никакво право на компенсация за притежателите на междурегионални концесии, както твърди министерството, Simet твърди, че това ще означава, че услугата е била либерализирана и като такава администрацията не е можела да налага задължения, по-специално относно тарифите, на дружеството. Следователно Simet смята, че министерството е действало в нарушение на закона и че съгласно националния закон (т.е. член 35 от Законодателно постановление № 80/1998, приложено от Държавния съвет) се дължи компенсация за щети.
(73)
За Simet предметът на спора не е случай от вида, който се урежда от Регламент (ЕИО) № 1191/69, а спор за обезщетение. Simet отбелязва, че Решение № 1405/2010 признава правото на Simet на обезщетение съгласно член 35 от Законодателно постановление № 80/1998, за да се компенсира за щетата, причинена от неправомерните решения на министерството за отказ да премахне задълженията за обществена услуга, наложени на Simet. Тези решения, които нарушават правото на свобода на стопанска инициатива, застъпено в член 41 от Конституцията на Италия, тъй като са причинили материални загуби на дружеството при извършването на стопанската му дейност, следователно трябва да се смятат за неправомерни и като такива дават право на дружеството на възстановяване на понесените от него загуби. Държавният съвет призна, че министерството е причинило неоснователно щета на Simet, като го е задължило да изпълнява задължения за обществена услуга в нарушение на правото му да предоставя транспортна услуга по свободен и независим начин.
(74)
Ако обаче се приеме, че Регламент (ЕИО) № 1191/69, както е изменен, позволява на администрацията да наложи задължения за обществена услуга, за да удовлетвори потребностите на региона, Simet смята, че министерството е било задължено да предвиди плащане, за да компенсира тези задължения. Според Simet Регламент (ЕИО) № 1191/69 позволява да се наложат задължения за услуга „за задоволяване на транспортните нужди на един регион“ (член 1, параграф 2), а не „в един регион“.
6. МНЕНИЯ НА ИТАЛИЯ ПО МНЕНИЯТА НА ТРЕТАТА СТРАНА
(75)
В коментарите си по мненията от третата страна италианските органи отново потвърдиха позицията си, че не са съществували никакви задължения за обществена услуга по смисъла на Регламент (ЕИО) № 1191/69 и на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и че не се дължи никаква компенсация.
(76)
За да подкрепят позицията си, италианските органи обясниха още системата, която урежда извършването на услуги за редовен автобусен превоз на пътници съгласно Закон № 1822/39 (23) (закон, приложим по време на разглеждания период). Съгласно този закон регулаторната рамка за редовните услуги, които са отговорност на държавата (известни още като „обикновени редовни автобусни услуги“), е била, както следва:
i)
услугата се извършва съгласно система от концесии;
ii)
концесиите се възлагат след кандидатстване от страна на предприятията;
iii)
не се предвиждат или осъществяват процедури за подбор при възлагането на концесиите;
iv)
съгласно закона концесиите са временни или постоянни по преценка единствено на министерството, което винаги е избирало да възложи временни концесии на всички предприятия. Вследствие на това концесиите са с продължителност една година и всички предприятия (Simet включително) ежегодно кандидатстват за подновяването на концесията;
v)
концесиите дават на операторите изключителното право да извършват услугата по маршрута, посочен в спецификацията за концесията;
vi)
притежателите на концесия се разглеждат преференциално по отношение на обслужваните населени райони, въз основа на критерия „finitimità“, т.е. близост и икономическа и функционална свързаност на автобусните маршрути (членове 5 и 6 от Закон № 1822/39);
vii)
приоритет се дава и на съществуващите услуги. С други думи, поради съображения за икономическа ефективност се смята за препоръчително да се адаптират съществуващи услуги, вместо да се установяват нови;
viii)
в допълнение, когато е трябвало да се даде концесия за нови услуги, е приложен критерият за численост на населението в населения район по отношение на общата дължина на новите автобусни маршрути. За услуги с обща дължина до 500 km е смятана за необходима численост на населението от най-малко 300 000 жители. За по-дългите автобусни маршрути е прилаган пропорционален критерий (24).
(77)
Следователно, когато предприятия са подавали молба за промяна на съществуваща услуга или за възлагане на концесия за нови услуги, министерството е трябвало да основава решението си на тази правна уредба.
(78)
По отношение на цялостните или частични откази от страна на министерството да разреши промените, поискани от Simet по отношение на предоставените услуги, италианските органи отбелязаха, че те са свързани само със системата, както се урежда от Закон № 1822/39. Министерството не е можело да се съгласи да предостави нови концесии за нови услуги или да разшири обхвата на съществуващи концесии (като разреши нови спирки) в случаи, в които това би нарушило правата на други оператори на редовни услуги, както е определено в този закон. В същото време министерството е приело промените, които не противоречат на принципите, заложени в Закон № 1822/39 (25).
(79)
Въпреки че признават, че на Simet неколкократно е отказано разрешение да предостави нови услуги или да добави допълнителни спирки в съществуващите услуги, италианските органи поддържат, че твърденията на Simet и приложените документи не предоставят доказателство за официални искания за промяна на елементи в предоставяните услуги, посочени в спецификациите за съществуващата концесия, на които е даден отказ. Във всички случаи министерството никога не е отказвало искане на Simet за премахване на спирки в слабо населени райони или за промяна на разписания.
(80)
По отношение на клаузите в спецификациите за концесията за превоза на пощенски пратки, италианските органи твърдят, че Simet не е предоставило доказателство, което документира действително предоставените услуги и нетните разходи, свързани с тях. Италианските органи отбелязаха още, че Simet не е предоставило документно доказателство за това, че министерството е отхвърлило молбите му за промяна на тарифите. Освен това Simet никога не е искало разрешение за намаляване на тарифите.
(81)
По отношение на докладната записка на Министерството на транспорта от 19 декември 1988 г. (D.C. III Div 32 № 3846) и последващото циркулярно писмо на министерството № A/66 от 10 януари 1989 г. (издадено от службата за моторни превозни средства към министерството в провинция Катандзаро), съгласно италианските органи тези документи разрешават на доставчиците на редовни услуги да приведат тарифите си в съответствие с тарифите на Ferrovie dello Stato и трябва да разглеждат като част от по-широка национална транспортна и ценова политика. Същото следва да се каже и за писмото от Службата в Катандзаро № 7302 от 3 юли 1992 г. (също посочено от Simet), с което се разрешава на операторите на редовни автобусни услуги да увеличат тарифите си с до 6,1 % в съответствие с инфлацията и с цел изпълнение на циркулярно писмо № 801/92 (26). В писмото се изтъква също, че предприятията могат да извършват дейност съгласно различна тарифна схема, при условие че са подали конкретна молба за това. Италианските органи отбелязват, че Simet не е подавало такава молба. Във всички случаи, нито докладната записка на министерството от 1988 г., нито писмото на министерството от 1992 г. не представляват отхвърляне на молба на Simet за преустановяване на задължението за обществена услуга по отношение на тарифите.
(82)
Италианските органи изразяват несъгласие и с твърдението на Simet, че точка 2 от циркулярно писмо № 3/02 от 5 април 2002 г. доказва, че тарифите за редовните услуги са определяни от министерството. Чрез това циркулярно писмо само се дават указания за преобразуване на тарифите от италиански лири в евро. Фактът, че тарифите за редовен превоз на дълги разстояния са посочени като „регулирани“ тарифи, не означава, че цените не са определяни от операторите. Това по-скоро означава, че са били тарифи, определяни предварително в интерес на прозрачността и публичността за пътниците и впоследствие разрешавани от компетентните министерски служби. Тъй като услугата представлява редовна универсална услуга, елементите на предоставяната услуга, като например маршрути, автобусни спирки, разписания и тарифи, трябва да са известни предварително за разлика от случайния превоз. Според италианските органи същият принцип съществува и на равнище Европейски съюз за редовните превози, които се уреждат от Регламент (ЕО) № 1073/2009 на Европейския парламент и на Съвета (27), според който цените тарифите са неразделна част от разрешителните за редовните превози (член 6, параграф 2 от посочения регламент). В светлината на тези изисквания за предварително разписание италианските органи оспорват също тълкуването на Simet на точка № 6 от спецификациите за концесията (28), тъй като заявлението на Simet и спецификациите за концесията на министерството се посочват предварително определени разписания и тарифи за редовните превози.
(83)
По отношение на размера на исканата компенсацията Simet иска само компенсация … в границите на доказано дължимите размери. Според италианските органи изчисленията на разходите, представени от Simet във времето, са общи, тъй като обхващат цялата стопанска дейност, и също така не са обективно точни и основани на надеждни данни предвид липсата на разделно отчитане през по-голямата част от разглеждания период.
(84)
Италианските органи смятат за изобщо неотносимо това, дали въпросният случай засяга предоставянето на компенсация за обществена услуга (оттук и прякото прилагане на Регламент (ЕИО) № 1191/69), или предоставянето на обезщетение. Дори да се предположи, че Държавният съвет е искал да признае правото на Simet на обезщетение -, заключение, което според италианските органи не може да се приеме нито за дадено, нито за очевидно въз основа на прочит на Решение № 1405/2010 (29), евентуалната понесена щета може да възникне единствено от изпълнението на задължения за обществена услуга. Италианските органи настояват, че такива задължения никога не са налагани на Simet.
(85)
Накрая, италианските органи изразяват несъгласие, че компенсаторното обезщетение може да се изисква по член 41 от Конституцията на Италия. Транспортът на пътници чрез редовни междурегионални услуги за превоз не може да се смята за изцяло либерализиран само посредством пряко прилагане на член 41 от Конституцията на Италия, тъй като на първо място е предмет на система от концесии (регулирана със Закон № 1822/39 и Президентски указ № 369/94) и след това на система от разрешителни (регулирана от Президентски указ № 285/05).
7. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
7.1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(86)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(87)
За да се смята за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1, мярка за подкрепа трябва да изпълнява следните условия:
-
трябва да е предоставена от държавата или чрез държавни ресурси,
-
трябва да дава селективно предимство, като поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
-
трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията,
-
трябва да засяга търговията между държавите членки.
(88)
Комисията ще разгледа дали в настоящия случай всяко от тези условия е изпълнено.
7.1.1. Държавни ресурси и вменяване на държавата
(89)
Комисията отбелязва, че решенията на Държавния съвет изискват министерството да плати компенсация на Simet за предоставянето на услуги за междурегионален автобусен превоз през периода 1987-2003 г. по маршрути от компетентността на държавата. Ресурсите, чрез които да се плати тази компенсация, са ресурсите, с които разполага министерството, и по този начин представляват държавни ресурси. Решението да се плати тази компенсация, взето от съда, може да се вмени на държавата.
7.1.2. Селективно икономическо предимство
(90)
Комисията отбелязва на първо място, че дружеството Simet е заето с икономическа дейност, а именно превоз на пътници срещу възнаграждение. Следователно Simet следва да се смята за „предприятие“ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(91)
Предоставянето на мярката следва да се смята и за селективно, тъй като облагодетелства единствено Simet.
(92)
По отношение на предоставянето на икономическо предимство, от решението по делото Altmark следва, че компенсация, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси на предприятие в замяна на задължения за обществена услуга, наложени на него, не предоставя такова предимство на въпросното предприятие и оттук не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1, при условие че са изпълнени следните четири условия (30):
-
първо, предприятието бенефициер трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно определени;
-
второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения; и
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, равнището на необходимата компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи превозни средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(93)
По отношение на второто условие параметрите, които служат за основа за изчисляване на компенсацията, трябва да са установени предварително по обективен и прозрачен начин, за да се гарантира, че не предоставят икономическо предимство, което да постави предприятието бенефициер в по-благоприятно положение спрямо конкурентни предприятия. При все това необходимостта да се установят параметри за компенсация предварително не означава, че компенсацията трябва да се изчисли въз основа на конкретна формула. По-важно е да е ясно от началото как ще се определи компенсацията.
(94)
В настоящия случай Simet не е предоставило никакви доказателства за това, че параметрите за компенсация за предоставянето на въпросните услуги през разглеждания период са установявани предварително по обективен и прозрачен начин. По-скоро спецификациите за концесията, на които Simet разчита, за да покаже, че му е налагано задължение за обществена услуга от държавата, посочват, че извършването на услугите не дава право на дружеството на субсидия или компенсация от никакъв вид и че услугата се извършва изцяло на собствен риск на дружеството. Поради тази причина Решение № 1405/2010 на Държавния съвет е постановило компенсацията да се изчисли въз основа на надеждни данни от счетоводството на дружеството. При липсата на параметри за компенсация, установени предварително, всички такива изчисления задължително се основават само на оценки ex post на нетните разходи, възникнали при предоставянето на въпросните услуги за междурегионален редовен автобусен превоз, като изчисленията, които първоначалният доклад и докладът на мнозинството съдържат. Следователно в настоящия случай второто условие от решението Altmark не е изпълнено.
(95)
За да се изключи наличието на икономическо предимство, когато компенсация е предоставена на дадено предприятие заради наложени му задължения за обществена услуга, в решението Altmark се изисква всичките четири условия да са изпълнени и следователно няма причина Комисията да разглежда дали останалите три условия са изпълнени в настоящия случай. Съответно плащането на компенсация на Simet за предоставянето на услуги за междурегионален автобусен превоз през периода 1987-2003 г. наистина предоставя на това предприятие селективно икономическо предимство.
7.1.3. Нарушение на конкуренцията и ефект върху търговията между държавите членки
(96)
По отношение на тези два критерия е необходимо да се провери дали мярката, предмет на уведомлението, вероятно ще наруши конкуренцията в степен, че да засегне търговията между държавите членки.
(97)
Както се споменава в решението Altmark (31), от 1995 г. нататък някои държави членки са отворили определени транспортни пазари за конкуренция от предприятия, установени в други държави членки, и така няколко предприятия вече предлагат своите услуги за градски, крайградски и регионален транспорт в държави членки, различни от държавата на произход. Тази тенденция е особено изявена при услугите за междурегионален редовен превоз, каквито са извършваните от Simet услуги. Съответно следва да се смята, че всяка компенсация, предоставена на Simet, вероятно ще наруши конкуренцията за предоставянето на услуги за междурегионален автобусен превоз и вероятно ще засегне търговията между държавите членки в степен, че да окаже отрицателно влияние върху възможността на транспортните предприятия, установени в други държави членки, да предлагат услугите си в Италия, и да засили пазарната позиция на Simet.
(98)
Комисията отбелязва също, че Simet извършва дейности на други пазари, като например международни услуги за пътуване, туристически услуги и услуги за отдаване под наем на автобуси и по този начин е в очевидна конкуренция с други дружества в Съюза на тези пазари. Всяка компенсация, предоставена на Simet, задължително ще наруши конкуренцията и ще засегне търговията между държавите членки и на тези пазари.
(99)
Съответно Комисията е на мнение, че мярката, предмет на уведомлението, вероятно ще наруши конкуренцията и ще засегне търговията между държавите членки.
7.1.4. Заключение
(100)
В светлината на горепосоченото Комисията констатира, че мярката, предмет на уведомлението, съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
7.2. ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ЗАДЪЛЖЕНИЕТО ЗА УВЕДОМЛЕНИЕ СЪГЛАСНО РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 1191/69
(101)
Съгласно доводите на Държавния съвет Simet е получило правото на компенсация за предоставянето на въпросните транспортни услуги в момента на извършване на тези услуги. За да е валиден този довод, плащанията на компенсация е трябвало да бъдат освободени от задължителната процедура за уведомление по силата на член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69. В противен случай компенсацията, за която не е постъпило уведомление, ще бъде неправомерна, тъй като би противоречала на разпоредбите за държавна помощ в Договора.
(102)
Това е, защото съгласно член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 компенсацията, изплатена в съответствие с посочения регламент, не подлежи на процедурата по предварително уведомление, залегнала в член 108, параграф 3 от Договора, и по този начин не подлежи на предварително уведомление. От решението по делото Combus следва, че понятието за компенсация за обществена услуга по смисъла на тази разпоредба трябва да се тълкува в много тесен смисъл (32). Освобождаването от уведомление, предвидено в член 17, параграф 2, обхваща само компенсация за задължения за обществена услуга, наложена едностранно на дадено предприятие, по силата на член 2 от посочения регламент, която е изчислена с помощта на метода, описан в членове 10-13 от посочения регламент (общата процедура за компенсация), а не за поръчка за обществена услуга, както е определено в член 14. Компенсацията, изплатена по силата на договор за обществена услуга, както е посочено в член 14 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, представлява държавна помощ и за нея трябва да се изпрати уведомление до Комисията преди да влезе в действие. Неспазването на това ще има за резултат компенсацията да бъде сметната за неправомерно приведена в действие помощ.
(103)
Следователно въпросът дали член 17, параграф 2 действително освобождава италианските органи от предварително уведомление в настоящия случай зависи, първо, от това дали италианските органи са наложили едностранно задължение за обществена услуга на Simet и, второ, от това дали компенсацията, изплатена по силата на това задължение, е в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1191/69. Комисията ще разгледа двата въпроса последователно.
7.2.1. Дали италианските органи са наложили едностранно задължение за обществена услуга на Simet?
(104)
Според Simet (33) заключението за едностранно налагане на задължение за обществена услуга върху него може да бъде направено въз основа на спецификациите по отношение на елементите на услугите, които ще се предоставят, както е посочено в спецификациите за концесията, издадени за всеки междурегионален редовен автобусен маршрут, налагането на тарифи от министерството и отказите на министерството да приеме промени в съществуващите услуги или да даде концесии за нови услуги.
(105)
При все това въз основа на информацията, която Комисията е получила, тя смята, че дружеството Simet не е доказало убедително, че италианските органи са му наложили едностранно задължение за обществена услуга.
(106)
Първо, инициативата на Simet да поиска подновяване на спецификациите за концесия за всичките шестнадесет години през разглеждания период не може да бъде съвместена с едностранно налагане на задължение за обществена услуга. Целта на тези спецификации е била да се предостави на Simet изключителното право да извършва съответните услуги през разглеждания период. Въпреки че във всяка от тези спецификации е предвидено, че извършването на услугата не подлежи на компенсация и че услугата се извършва изцяло на собствен риск на дружеството, Simet неколкократно е искало продължаване на тези права.
(107)
Второ, фактът, че в тези спецификации се предвиждат тарифите, маршрутите и честотата и времето на услугите, не означава задължително, че на Simet са наложени едностранно задължения за обществена услуга в резултат от концесиите. По-скоро, като се има предвид, че предоставяните услуги са били редовни превози, е било необходимо в спецификациите за концесията, предоставящи на Simet изключителното право да извършва тези услуги, да се предвидят предварително елементите на услугите, които ще се предоставят. Не беше представено никакво доказателство за официални искания за промяна на тези елементи, последвани от откази на Министерството. Simet също така не представи доказателства, че тези елементи са наложени едностранно от италианските органи на Simet, а не са били предложени от оператора в замяна на изключителното право да предоставя услугите и впоследствие разрешени от Министерството.
(108)
Трето, по отношение на предполагаемото задължение за превоз на пощенски пратки, Simet не успя да представи никакви доказателства относно действително предоставени услуги и нетните разходи, свързани с тях. Simet също така не представи доказателства, че някога е оспорвало клаузите в спецификациите на концесията по отношение на превоза на пощенски пратки. Това може да означава или, че предоставянето на тези услуги не е било срещу търговските интереси на дружеството, или, че то е смятало предоставянето на тези услуги за справедливо заплащане за изключителното право да извършва междурегионални транспортни услуги.
(109)
Четвърто, по отношение на тарифите, които Simet може да иска от пътниците за предоставяната от него услуга, въпреки че италианските органи признават, че до 2001 г. действително е имало национални разпоредби, определящи общите принципи за ценообразуване в услугите за автобусен превоз като част от по-широка национална транспортна и ценова (34) политика, операторите са можели да подадат конкретни молби за прилагане на различна тарифа. Това е ясно обяснено в писмото на министерството, на което се позовава Simet (35). Комисията отбелязва обаче, че Simet не е представило никакви доказателства, че някога е подавало такава молба до италианските органи, нито, че молби за промяна на тарифите през периода 1987-2003 г. някога са получавали отказ от министерството.
(110)
Противно на твърдението на Simet, фактът, че тарифите за редовен превоз на дълги разстояния са били „одобрени“ от службата за моторни превозни средства към министерството в провинцията (36) и позоваването на „регулирани“ тарифи в циркулярно писмо № 3/02 от 5 април 2002 г. (37) не означават, че тези тарифи не са били определени първоначално от операторите. По-скоро използването на тези термини означава, че тарифите са били определени предварително в интереса на прозрачността и публичността за пътниците и след това са били разрешени от компетентните служби на Министерството.
(111)
Във всички случаи такива мерки не представляват „тарифно задължение“ по смисъла на член 2, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, което би било предмет на общата процедура за компенсация. Последното е ограничено до задължения, наложени на транспортни предприятия да прилагат, в частност за определени категории пътници, за определени категории стоки или по определени линии, тарифи, определени или одобрени от държавен орган, които противоречат на търговските интереси на предприятието и които са резултат от налагането на, или отказа да бъдат модифицирани, специални тарифни условия. Определенията на тарифни задължения не се прилагат за задължения, произтичащи от общи мерки на ценова политика, прилагана към икономиката като цяло или за мерки, предприети по отношение на транспортни тарифи и условия като цяло с оглед на организацията на транспортния пазар или на част от него.
(112)
Накрая, по отношение на отказите на министерството, представени от Simet, Комисията отбелязва, че това са искания за разширяване и не се отнасят до промени в начина на предоставяне на съществуващи услуги. Разширяването на услуги не винаги е било възможно поради начина, по който се регулира извършването на редовен превоз на пътници съгласно Закон № 1822/39. Концесиите за предоставяне на нови услуги или за разширяване на обхвата на съществуващи услуги могат да се дават само дотолкова, доколкото не нарушават правата на други оператори на редовни услуги, така че отказите за започване на нови услуги или разширяване на съществуващи услуги са били в резултат от балансиране на интересите на различни икономически оператори, а не последствие от налагане на задължения за обществена услуга, както твърди Simet.
(113)
Следователно Simet не доказа, че италианските органи са му наложили едностранно задължение за обществена услуга.
7.2.2. Дали изплатената по силата на това задължение компенсация е в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1191/69?
(114)
Във всеки случай, дори ако се докаже, че съществува едностранно налагане на задължения за обществена услуга под някаква форма, за да бъде освободена компенсацията за тези услуги от предварително уведомление съгласно член 17, параграф 2 от посочения регламент, тя пак ще трябва да е в съответствие с общата процедура за компенсация (Раздел IV) от Регламент (ЕИО) № 1191/69. Комисията не смята, че това е така.
(115)
Първо, Комисията отбелязва, че в член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 се предвижда, inter alia, че в случай на задължение за експлоатиране или за превоз размерът на компенсацията е равен на разликата между намаляването на финансовата тежест и намаляването на приходите на предприятието, ако цялото или част от въпросното задължение е било преустановено за разглеждания период от време. Комисията отбелязва също, че както постанови Съда в решението по делото Antrop, изискването в тази разпоредба не е изпълнено, когато „не е възможно въз основа на сигурни данни [от счетоводството на дружеството] да се установи разликата между разходите, свързани с частта от дейността [му] в зоната, която е обект на съответните концесии и съответната печалба и следователно не е възможно да се изчисли допълнителният разход, произтичащ от изпълнението на задълженията за обществена услуга от [това предприятие]“ (38).
(116)
Освен това, считано от 1 юли 1992 г., Регламент (ЕИО) № 1191/69 по силата на член 1, параграф 5, буква а) от него изисква от транспортно предприятие осъществяващо не само услуги, предмет на задължения за обществени услуги, но и занимаващо се с други дейности, обществените услуги да бъдат осъществявани като специални отделения, където: i) отчетите за дейността, отнасящи се до всяка от тези дейности, са отделни и частта от съответстващите им активи се използва в съответствие с действащите счетоводни правила, и ii) разходите са балансирани от приходите от дейността и плащанията от публични органи, без всякаква възможност за прехвърляне от един в друг сектор на дейността на предприятието.
(117)
В настоящия случай Simet е пропуснало да прилага съответно разделно отчитане за различните услуги, предоставяни от него, до 2002 г. и надеждността на сметките за разходи по отношение на разделното отчитане за 2002 г. и 2003 г. може да бъде поставена под въпрос, тъй като няма доказателства, че тези сметки за разходи са използвани от ръководните органи на дружеството за упражняване на контрол на неговите дейности. Следователно няма съответствие с член 10.
(118)
Второ, Simet не доказа, че икономическите неизгоди … са определени, като се вземат под внимание последствията от задължението за дейността на предприятието като цяло (член 5, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1191/69), нито е спазено изискването да се определи размерът на компенсацията предварително (член 13 от този регламент), както е описано в раздел 7.1.2.
(119)
Накрая, периодът за компенсация на мярката, предмет на уведомлението, обхваща периода 1987-2003 г. При все това общата процедура за компенсация, е прилагана за услуги за междурегионален автобусен превоз само до 1992 г. и впоследствие е ограничена до пътническите градски, крайградски или регионални транспортни услуги от Регламент (ЕИО) № 1893/91 (39) на Съвета. Определението на „регионални услуги“, посочено в Регламент (ЕИО) № 1191/69 (транспортни услуги, осъществявани за задоволяване на транспортните нужди на един регион) не може да се разшири, за да обхваща всички транспортни услуги, удовлетворяващи нуждите на населението на даден регион, и следователно не може да обхваща и междурегионалните маршрути. Това е така, защото подобно широко тълкуване би направило регламента до голяма степен неефективен, тъй като държавите членки във всички случаи можеха да изключат прилагането му за предприятия, чиито дейности се ограничават единствено до „извършване на градски, крайградски или регионални услуги“ (40).
(120)
Следователно Комисията установява, че компенсацията, предмет на уведомлението, не е в съответствие с общата процедура за компенсация, предвидена в Регламент (ЕИО) № 1191/69.
7.2.3. Заключение за освобождаването от уведомление
(121)
В светлината на гореизложеното Комисията стига до заключението, че компенсацията, която Държавният съвет смята за дължима на Simet за предоставянето на услуги за междурегионален автобусен превоз през периода 1987-2003 г., не е освободена от задължителното предварително уведомление въз основа на член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.
7.3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(122)
Тъй като не беше доказано, че плащанията на компенсация са освободени от предварително уведомление по силата на член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, ще трябва да се разгледа съвместимостта на тези плащания с вътрешния пазар, тъй като те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, както е обяснено в раздел 7.1. по-горе.
(123)
Комисията смята, че разглеждането на съвместимостта на мярката, предмет на уведомлението, следва да се извърши съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007, който влезе в сила на 3 декември 2009 г. и отмени Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като това е законодателството в сила в момента, в който се взема настоящото решение (41). В това отношение тя отбелязва, че компенсацията за Simet, постановена от Държавния съвет, още не е изплатена, така че датата, на която последствията от планираната помощ ще се появят, е същата като датата, на която Комисията взема решението относно съвместимостта на помощта с вътрешния пазар (42). Освен това стои въпросът дали правото на тази компенсация е дадено окончателно на Simet преди Решение № 1405/2010, взето от Държавния съвет на 9 март 2010 г., което де факто задължава италианската държава да осъществи плащанията за това предприятие. Както е обяснено в съображение (94) по-горе, в спецификациите за концесията, на които Simet разчита, за да докаже, че му е наложено задължение за обществена услуга, се предвижда, че извършването на услугите не дава на дружеството право на каквато и да е субсидия или компенсация и че извършването на тези услуга е изцяло на собствен риск на дружеството. Накрая, следва да се подчертае, че размерът на компенсацията, платима на Simet, още не е решен от Държавния съвет.
(124)
Регламент (ЕО) № 1370/2007 урежда възлагането на обществени поръчки за услуги, както е описано в член 2, буква и) от него, в областта на обществения транспорт на пътници чрез автомобилен или железопътен превоз. Съгласно член 9, параграф 1 от този регламент компенсацията за обществени услуги за извършването на услуги за пътнически превоз … която се изплаща в съответствие с настоящия регламент, е съвместима с [вътрешния] пазар. Тази компенсация е освободена от изискването за предварително нотифициране, установено в член [108, параграф 3] от Договора.
(125)
Поради причините, изложени по-долу, Комисията смята, че компенсацията, предмет на уведомлението, не е в съответствие с условията в Регламент (ЕО) № 1370/2007 и следователно не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 9, параграф 1 от посочения регламент.
(126)
По-специално Комисията отбелязва, че дори и спецификациите за концесията да изпълняват изискванията съгласно член 2, буква и) от Регламент (ЕО) № 1370/2007 за определението на обществена поръчка за услуги, не всички разпоредби в член 4 от посочения регламент, с който се установяват задължителното съдържание на обществени поръчки за услуги и общи правила, са изпълнени. Например в член 4, параграф 1, буква б) се изисква параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, да се установяват предварително, по обективен и прозрачен начин, така че да се предотврати свръхкомпенсиране, докато в член 4, параграф 1, буква в) и член 4, параграф 2 се определят механизмите за разпределение на разходите и приходите. Както е обяснено във връзка с разглеждането от страна на Комисията на втория критерий в решението по делото Altmark в раздел 7.1.2, в спецификациите за въпросната концесия се предвижда, че извършването на услугите не дава на Simet право на каквато и да е субсидия или компенсация и че услугите се извършват изцяло на собствен риск на дружеството. Такова изключване на компенсация задължително води до заключението, че параметрите за компенсация не са били установени предварително, следователно няма съответствие с член 4 от регламент.
(127)
Освен това в член 6, параграф 1 се предвижда, че в случай на пряко възложени обществени поръчки за услуги компенсацията трябва да е в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и разпоредбите, заложени в приложението, за да се гарантира, че компенсацията не надхвърля необходимото за изпълнение на задължението за обществена поръчка. В посоченото приложение се изисква, inter alia, разделно отчитане (точка 5) и се посочва как следва да се определи максималният размер на компенсацията.
(128)
Както е отбелязано в съображение (115) по-горе, през по-голямата част от периода, предмет на уведомлението (1987-2001 г.), Simet не прилага съответно разделно отчитане, а надеждността на сметките за разходите за 2002 г. и 2003 г. също може да се постави под въпрос. Следователно не е възможно да се докаже, че независимо каква компенсация в крайна сметка бъде постановена, тя не надвишава сумата, съответстваща на нетния финансов ефект, който се равнява на сбора от последиците - положителни или отрицателни - от изпълнението на задължението за обществени услуги върху приходите и разходите на оператора на обществени услуги (точка 2 от приложението).
(129)
Освен това, при липсата на предварително определени параметри за компенсация, всяко разпределение на разходите трябва задължително да се извърши ex post въз основа на произволни допускания, както е направено в първоначалния доклад и в доклада на мнозинството. Комисията обаче не може да приеме допускането в доклада на мнозинството, че всяка предоставена от дружеството услуга следва задължително да представлява една и съща пропорция от приходите и разходите през дадена година. Освен това, тъй като изчисление ex post задължително ще доведе до пълна компенсация на разходите, понесени при предоставянето на услугата, Комисията смята, че процент на възвръщаемост на капитала, който надвишава съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, както е приложено в първоначалния доклад и в доклада на мнозинството, по принцип не би се смятал за подходящ за изчисляване на разумната печалба.
(130)
Следователно Комисията смята, че компенсацията, постановена от Държавния съвет, която не е предвидена в спецификациите за концесията, няма да бъде изплатена в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и следователно мярката, предмет на уведомлението, е несъвместима с вътрешния пазар.
(131)
Накрая, по отношение на твърдението на Simet, че Решение № 1405/2010 на Държавния съвет не се отнася за предоставяне на компенсация за обществена услуга въз основа на приложимия регламент на Съвета, а представлява предоставяне на обезщетение, свързано с нарушение на Регламент (ЕИО) № 1191/69, произтичащо от предполагаемо едностранно налагане на задължения за обществена услуга съгласно членове 1, параграф 3 и 1, параграф 5 от посочения регламент, Комисията отбелязва, че въпреки че постановителната част на Решение № 1405/2010 не съдържа никакво позоваване на Регламент (ЕИО) № 1191/69, посоченото решение наистина се позовава на правото на Simet да получава суми като компенсация по силата на членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, което трябва да се определи от администрацията въз основа на надеждни данни (43). Освен това в Решение № 1405/2010 самият Държавен съвет отхвърли иска на Simet за обезщетение, което според него обхваща остатъчните загуби, които не са обхванати от компенсацията, която ще се предостави, и иска му за неоснователно обогатяване, тъй като основният иск за компенсация въз основа на Регламент (ЕИО) № 1191/69 вече е бил приет (44). Така в точка 3.3. от решението на Държавния съвет се посочва, че: В настоящия момент не могат да се приемат никакви искове за обезщетение, отправени от жалбоподателя, тъй като едва след като администрацията е определила гореспоменатата сума, ще бъде известно дали съществува оставаща щета, която не се обхваща от оценената сума и която трябва да се изчисли и докаже от съответното дружество.
(132)
Във всеки случай Комисията смята, че предоставяне на обезщетение в полза на Simet за предполагаемото едностранно налагане на задължения за обществена услуга от италианските органи, изчислено въз основа на общата процедура за компенсацията, заложена в Регламент (ЕИО) № 1191/69, ще е в нарушение на членове 107 и 108 от Договора. Това е така, защото едно такова предоставяне ще доведе до същия резултат за Simet, както и предоставяне на компенсация за обществена услуга за разглеждания период, въпреки факта, че спецификациите за концесията, уреждащи въпросната услуга, нито са освободени от предварително уведомление, нито са в съответствие с материалноправните изисквания на Регламент (ЕИО) № 1191/69 или Регламент (ЕО) № 1370/2007, както е доказано по-горе. Следователно това предоставяне ще позволи ефективно да се заобиколят нормите и условията за държавна помощ, определени от законодателя на Съюза, съгласно които компетентните органи, когато налагат или договарят задължения за обществени услуги, компенсират операторите на обществени услуги за направените разходи в замяна на изпълнението на задължения за обществени услуги. Накрая, както е посочено по-горе, в спецификациите за концесията, съгласно които Simet предоставя транспортните услуги, не е предвидено плащане на финансова компенсация. Simet се е съгласило да извърши услугите при условията, определени в тези концесии, на свой собствен риск.
(133)
Съответно Комисията не може да приеме твърдението на Simet, че Решение № 1405/2010 на Държавния съвет представлява по-скоро предоставяне на обезщетение във връзка с нарушение на Регламент (ЕИО) № 1191/69, отколкото предоставяне на компенсация за обществена услуга.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(134)
В контекста на горепосоченото Комисията счита, че мярката, предмет на уведомлението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, която е несъвместима с вътрешния пазар,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Плащанията на компенсация за Simet, за които италианските органи са изпратили уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Мярката не е освободена от предварително уведомление въз основа на член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.
Помощта не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като условията на Регламент (ЕО) № 1370/2007 не са изпълнени. Следователно помощта не може да се приведе в действие от италианските органи.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 2 октомври 2013 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2013 m. spalio 2 d.
dėl bendrovei „Simet SpA“ paskirtos kompensacijos už viešojo transporto paslaugas, teiktas nuo 1987 m. iki 2003 m. (valstybės pagalba SA.33037 (2012/C) - Italija)
(pranešta dokumentu Nr. C(2013) 6251)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/201/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2011 m. gegužės 18 d. Italijos valdžios institucijos elektroniniu pranešimu pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį pranešė Komisijai apie bendrovei „Simet SpA“ (toliau - „Simet“) paskirtą kompensaciją už 1987-2003 m. teiktas viešąsias tarpregionines keleivinio autobusų transporto paslaugas, įgyvendinant Valstybės Tarybos (it. Consiglio di Stato), Italijos vyriausiojo administracinio teismo, sprendimą (toliau - priemonė, apie kurią pranešta). Pranešimas užregistruotas numeriu SA.33037.
(2)
2011 m. liepos 12 d., 2011 m. spalio 5 d., 2012 m. vasario 20 d., 2012 m. kovo 2 d. ir 28 d. ir 2012 m. balandžio 17 d. Italijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos apie praneštą priemonę.
(3)
2012 m. gegužės 31 d. raštu Komisija pranešė Italijos valdžios institucijoms apie savo sprendimą pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (toliau - sprendimas pradėti procedūrą).
Iki numatyto termino gautos šios pastabos:
-
Italijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą 2012 m. birželio 1 d., 2012 m. rugsėjo 24 d. ir 2012 m. spalio 11 d. raštuose,
-
vienintelė suinteresuotoji trečioji šalis, pateikusi pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą, buvo bendrovė „Simet“, galima priemonės, apie kurią pranešta, gavėja. Jos pastabos gautos 2012 m. rugpjūčio 4 d., 2012 m. spalio 31 d. ir 2012 m. gruodžio 13 d.,
-
Italijos valdžios institucijų komentarai apie trečiosios suinteresuotosios šalies pastabas pateikti 2012 m. lapkričio 28 d., 2012 m. gruodžio 4 d., 2012 m. gruodžio 19 d. ir 2013 m. sausio 10 d. raštuose.
2. PRIEMONĖS APRAŠYMAS
2.1. BENDROVĖ IR TEIKIAMOS PASLAUGOS
(4)
„Simet“ yra privati bendrovė, teikianti keleivinio autobusų transporto paslaugas pagal koncesiją, kurią Italijos valstybė suteikė pagal Įstatymą Nr. 1822/39 (2). Konkrečiau, „Simet“ teikia reguliariojo susisiekimo paslaugas maršrutų tarp Kalabrijos ir kitų Italijos regionų tinkle. Be šių paslaugų, kurias teikdama ji gauna maždaug du trečdalius pajamų, „Simet“ dar teikia tarptautinio transporto, turizmo, autobusų nuomos su vairuotoju ir kitas paslaugas (3), su kuriomis susijęs likęs trečdalis visų bendrovės pajamų.
(5)
1999 m. spalio mėn. „Simet“ pirmą kartą Infrastruktūros ir transporto ministerijai (toliau - ministerija) pateikė prašymą skirti kompensaciją už viešąją paslaugą, kuria būtų atlygintos bendrovės tarpregioninio autobusų transporto paslaugos nuo 1987 m (4). Ministerija atmetė šį ir vėlesnius prašymus, teigdama, kad nebuvo „Simet“ įpareigojusi teikti minėtų viešųjų paslaugų.
(6)
Italijos valdžios institucijų teigimu, „Simet“, kaip ir kiti tarpregioninių reguliarių maršrutų operatoriai, veikė pagal laikinąsias licencijas (koncesijas), kurios būdavo kasmet atnaujinamos, paslaugas teikiančiai bendrovei pateikus prašymą. Šiomis koncesijomis paslaugas teikiančiai bendrovei būdavo suteikiama išskirtinė teisė teikti aptariamas paslaugas. Remiantis metinės koncesijos specifikacijomis, leidimu teikti paslaugas operatoriui nebūdavo suteikiama teisė į kokią nors subsidiją ar kompensaciją, o visa su paslaugos teikimu susijusi rizika ir pavojus tekdavo paslaugas teikiančiai bendrovei. Pati bendrovė siūlė ministerijos patvirtintose metinių koncesijų specifikacijose pateiktus įkainius.
(7)
Bėgant metams bendrovė pateikė daugybę prašymų pakeisti paslaugų teikimo tvarką, kurie paprastai būdavo priimami laikantis Respublikos Prezidento dekrete 369/94 numatytos procedūros (5). Respublikos Prezidento dekreto 369/94 4 ir 5 straipsniuose numatyta išsami prašymų vertinimo ir lyginamosios analizės procedūra, taikytina siekiant pradėti teikti bet kokią naują paslaugą koncesijos pagrindu.
2.2. VALSTYBĖS TARYBOS SPRENDIMAI, PRIIMTI PRIEŠ SPRENDIMĄ PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(8)
Ministerijai atsisakius skirti kompensaciją už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus nuo 1987 m., „Simet“ pateikė ieškinį administraciniam teismui, reikalaudama kompensacijos už su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų įvykdymą.
(9)
Po keleto įvairių instancijų teismų Valstybės Taryba 2010 m. kovo 9 d. sprendime Nr. 1405/2010 (toliau - Sprendimas Nr. 1405/2010) pripažino bendrovės „Simet“ teisę gauti kompensaciją už reguliariojo (daugiausiai tarpregioninio) autobusų transporto paslaugas, teiktas pagal Italijos valstybės suteiktą koncesiją. Be to, sprendime nustatyta, kad tiksli kompensacijos suma turėjo būti nustatyta remiantis patikimais bendrovės apskaitos duomenimis.
(10)
Sprendime pradėti procedūrą išsamiau paaiškinta, kad Sprendime Nr. 1405/2010 vis dėlto nebuvo tiksliai apibrėžta, kuriuo teisės aktu remiantis ir kaip buvo nustatyti su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai. 2011 m. sausio 18 d. nutartyje Nr. 2072/2011, išleistoje valdybai nesilaikius Sprendimo Nr. 1405/2010, Valstybės Taryba šiuo atžvilgiu buvo konkretesnė, teigdama, kad „ministerija ne kartą bendrovei neleido keisti maršrutų, tvarkaraščių, aptarnaujamų vietovių; be to, nustatė, kad įkainiai neturį viršyti „Valstybės geležinkelių“ (it. Ferrovie dello Stato) taikomų įkainių, o tai, pasak bendrovės, yra viešosios paslaugos teikimo požymiai“.
(11)
Nors Sprendime Nr. 1405/2010 minimas naujasis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 (6), kuris reglamentuoja kompensacijas už viešąją paslaugą, nes „juo nustatyti su kompensacijomis susiję kriterijai, panašūs į numatytuosius ankstesnėse Bendrijos nuostatose“, Valstybės Taryba įsakė atsakingoms valdžios institucijoms sumokėti kompensaciją bendrovei „Simet“ vadovaudamasi Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1191/69 6, 10 ir 11 straipsniais (7).
(12)
Prieš vykdydamos Valstybės Tarybos sprendimus (Sprendimas Nr. 1405/2010 ir Nutartis Nr. 2072/2010) ir išmokėdamos kompensaciją bendrovei „Simet“, Italijos valdžios institucijos nusprendė palaukti Komisijos vertinimo dėl priemonių, apie kurias pranešta.
2.3. PRADINĖ PRANEŠTA GALIMOS KOMPENSACIJOS UŽ SU VIEŠĄJA PASLAUGA SUSIJUSIUS ĮSIPAREIGOJIMUS SUMA
(13)
Dėl bendrovei „Simet“ mokėtinos kompensacijos už suteiktas paslaugas, Italijos valdžios institucijos pateikė Komisijai pas išorės konsultantą „Simet“ užsakytą ataskaitą (toliau - pradinė ataskaita), nepatvirtindamos joje pateiktų skaičiavimų. Pradinėje ataskaitoje kompensacijos suma apytiksliai siekė 59,4 mln. EUR (8).
(14)
Vis dėlto vėliau kompensacijos prašymai buvo dar kartą išnagrinėti, kadangi priėmus sprendimą pradėti procedūrą Valstybės Taryba paprašė nepriklausomo tinkamo kompensacijos dydžio įvertinimo. Šio vertinimo rezultatai aptarti 2.6 ir 2.7 skirsniuose.
2.4. TRUKMĖ
(15)
Nors „Simet“ reikalavo kompensacijos už paslaugas, teiktas iki 2013 m. pabaigos (9), Italijos valdžios institucijų nuomone, šiam pranešimui aktualus tik 1987-2003 m. laikotarpis, kadangi Sprendimas Nr. 1405/2010 susijęs tik su ieškiniu, pateiktu būtent dėl šio laikotarpio. Visų pirma, minėto sprendimo 3.1 punkte nurodytos kompensacijos už 1987-2003 m. laikotarpį.
2.5. NACIONALINIAME TEISME VYKSTANČIO PROCESO EIGA PRIĖMUS SPRENDIMĄ PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(16)
Italijos valdžios institucijoms atsisakius vykdyti Sprendimą Nr. 1405/2010 ir Nutartį Nr. 2072/2011, Valstybės Taryba priėmė naują Nutartį Nr. 270/2012, kuria paskyrė nepriklausomą konsultacinę tarybą, kad šioji spręstų dėl Sprendimo Nr. 1405/2010 įgyvendinimo tvarkos.
(17)
Iš pirmininko ir dviejų narių sudarytai tarybai buvo pavesta apskaičiuoti bendrovei „Simet“ pagal Sprendimą Nr. 1405/2010 mokėtiną sumą. Tuo pat metu abi ginčo šalys paskyrė savo ekspertus, kurie pateikė komentarus apie konsultacinės tarybos pirmines išvadas. Bėgant laikui tai paskatino keistis pareiškimais, atsiliepimais ir paneigiančiais argumentais.
(18)
Konsultacinė taryba savo darbą baigė 2012 m. rugpjūčio mėn. Taryba nepriėjo prie vieningos išvados, tačiau pateikė Valstybės Tarybai dvi atskiras ataskaitas:
-
2012 m. rugpjūčio 29 d. pateikta mažumos ataskaita, pasirašyta Valstybės Tarybos paskirto konsultacinės tarybos pirmininko, kurioje padaryta išvada, jog nepakanka turimų duomenų, kad būtų galima nustatyti „Simet“ mokėtiną kompensaciją, todėl negalima skirti jokios kompensacijos,
-
2012 m. rugpjūčio 20 d. pateikta daugumos ataskaita, pasirašyta dviejų iš trijų Valstybės Tarybos paskirtų konsultantų, kurioje šie padarė išvadą, kad „Simet“ mokėtina kompensacija siekia 22 049 796 EUR.
(19)
Kadangi Komisija dar vis nebaigė su valstybės pagalba susijusios procedūros, Valstybės Taryba dar nepriėmė galutinio sprendimo dėl „Simet“ mokėtinos kompensacijos sumos.
2.6. MAŽUMOS ATASKAITA
(20)
Mažumos ataskaitoje pabrėžiami šie punktai:
-
patikimų duomenų trūkumas, siekiant apskaičiuoti kompensaciją (kurių reikalauta Nutartyje Nr. 2072/2011 ir Sprendime Nr. 1405/2010),
-
neatskirta apskaitos sistema, numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1191/69, kuri yra būtina sąlyga, kad būtų galima skirti kompensaciją (siekiant, kad šioji nebūtų per didelė),
-
negalėjimas apskaitos atskyrimo sistemos pakeisti kitomis apskaitos sistemomis, kadangi dar neįrodyta, jog šios leidžia tiksliai nustatyti visus sąnaudų ir pajamų veiksnius,
-
dėl analitinės apskaitos duomenų (turimų tik už dvejus metus, t. y. 2002 m. ir 2003 m.): prie balansų pridėtuose dokumentuose (aiškinamuosiuose raštuose ir finansinėse ataskaitose) visai nesiremiama tokiais duomenimis. Tai reiškia, kad bendrovės valdymo organai nenaudojo analitinės apskaitos įmonės veiklai kontroliuoti,
-
iš anksto nustatytų parametrų kompensacijai apskaičiuoti nebuvimas,
-
bendrovės nenurodyti tikslūs, konkretūs ir neabejotini su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai (atsižvelgiant į Europos Sąjungos teisės aktuose išskirtus tipus) atskiriems maršrutams,
-
nenurodytas „ekonominis nuostolis“, kylantis iš minėtų įsipareigojimų,
-
„Simet“ nepateikti patirtos žalos įrodymai, kuriuos ji buvo įpareigota pateikti per procesus, lėmusius Sprendimą Nr. 1405/2010.
(21)
Atsižvelgiant į šiuos trūkumus, mažumos ataskaitoje daroma išvada, jog nėra patikimų duomenų, kad būtų galima apskaičiuoti Sprendime Nr. 1405/2010 numatytą kompensaciją, todėl negalima nurodyti jokios sumos.
2.7. DAUGUMOS ATASKAITA
(22)
Daugumos ataskaitoje, siekiant apskaičiuoti „Simet“ priskirtiną kompensaciją, naudojama ši metodologija:
2.7.1. Kompensacijos dalis, pagrįsta veiklos sąnaudų ir pajamų skirtumu
2.7.1.1. Pajamų skaičiavimo metodas
(23)
1987-1992 m. ir 2002-2003 m. pajamas iš reguliaraus transporto paslaugos ekspertai ėmė tiesiai iš finansinių ataskaitų. 1993-2001 m. pajamoms apskaičiuoti ekspertai naudojo „Simet“ pajamų dokumentus, kadangi šio laikotarpio finansinėse ataskaitose nepateikta informacijos apie pajamas iš šios paslaugos (10). Remiantis šiais skaičiavimais nustatyta, kad 1987-2003 m. pajamos siekė 57 213 440 EUR.
2.7.1.2. Autobusų transporto paslaugų sąnaudų skaičiavimo metodas
(24)
Kadangi 1987-1992 m. netaikyta analitinė apskaita, ekspertai išskyrė reguliaraus tarpregioninio transporto paslaugos sąnaudas remdamiesi iš tų pačių paslaugų tuo pačiu laikotarpiu gautų įplaukų procentu. Bendrąją sąnaudų sumą ekspertai paėmė iš kiekvienų metų balanso. Todėl norėdami apskaičiuoti tik veiklos sąnaudas atėmė iš bendrųjų sąnaudų visas ne veiklos sąnaudas, t. y. palūkanas, finansinius įsipareigojimus, nuostolius perleidžiant aktyvus, nuostolius ir įvairias sąnaudas, tiesioginius nuostolius ir galutinius likučius. Galiausia, reguliaraus tarpregioninio transporto paslaugai priskirtinos veiklos sąnaudos buvo nustatytos remiantis iš tų pačių reguliaraus transporto paslaugų gautų pajamų procentu.
(25)
1993-2001 m. „Simet“ pakeitė duomenų teikimą metiniuose balansuose (11). Todėl šių metų bendrą veiklos sąnaudų vertę konsultantai apskaičiavo aritmetiškai sudėdami šiuose metinio bendrovės balanso su gamybos sąnaudomis susijusiuose straipsniuose pateiktus skaičius: antrinės žaliavos ir komplektavimo gaminiai, paslaugos, naudojimasis trečiųjų asmenų turtu, amortizacija ir nusidėvėjimas, pirminių, antrinių žaliavų ir komplektavimo gaminių pakitimas ir kitos veiklos sąnaudos. Reguliaraus transporto paslaugoms priskirtinos sąnaudos buvo nustatytos remiantis iš tų pačių reguliaraus transporto paslaugų gautų pajamų procentu (kaip ir už 1987-1992 m.). Nors 2000 m. ir 2001 m. taikyta analitinė apskaita, aptariami dokumentai nebuvo išsamūs, todėl nuspręsta naudoti tą patį metodą, pagal kurį nustatytos reguliaraus transporto paslaugų sąnaudos ankstesniais metais.
(26)
2002 m. ir 2003 m. vesta analitinė apskaita. Todėl konsultantai suskirstė sąnaudas pagal šias kategorijas: i) su kilometražu susijusios sąnaudos; ii) tiesiogiai reguliaraus transporto paslaugoms priskirtinos sąnaudos; iii) sąnaudos, priskirtinos atsižvelgiant į apyvartą.
-
Pirmoji sąnaudų kategorija apima išlaidas, susijusias su kuru, variklio tepalu, padangomis, atsarginėmis dalimis, išorės darbais, transporto priemonių plovimu, kelių mokesčiais, privaloma automobilių technine priežiūra, nuoma ir veiklos amortizacija. Kiekvienas šių sąnaudų tipas buvo padalintas iš bendro nuvažiuotų kilometrų skaičiaus, tuomet kilometro įkainis buvo padaugintas iš teikiant reguliaraus susisiekimo paslaugas nuvažiuotų kilometrų skaičiaus.
-
Antroji sąnaudų kategorija apima sąnaudas, kurios, remiantis analitine apskaita, yra tiesiogiai priskirtinos tarpregioninio reguliaraus susisiekimo paslaugoms. Jos apima tiesioginį užimtumą, atliekų šalinimą, komisinius įsipareigojimus, kitus įsipareigojimus, stovėjimo išlaidas, trečiųjų asmenų transporto priemonių nuomą reguliaraus susisiekimo paslaugoms teikti, pirkinius, susijusius su autobuse teikiamomis paslaugomis, keliaujančio personalo išlaidų kompensavimą.
-
Trečioji kategorija apima „netiesiogines sąnaudas“, į kurias patenka netiesioginės darbo sąnaudos, fiksuotosios sąnaudos, autobusų draudimas, transporto priemonių turto mokestis, patalpų nuoma. Šios sąnaudos buvo paskirstytos remiantis iš tų pačių reguliaraus transporto paslaugų gautų pajamų procentu.
(27)
Sudėjus taip apskaičiuotas sumas už kiekvieną minėtą laikotarpį, nustatyta, kad 1987-2003 m. bendrosios reguliaraus transporto sąnaudos siekė 59 510 413 EUR.
(28)
Atėmus šias sąnaudas iš pajamų, gautų iš reguliarių paslaugų, mažumos ataskaitoje apskaičiuota veiklos nuostolių už 1987-2003 m. suma lygi 2 296 973 EUR.
2.7.2. Kompensacijos dalis, susidariusi dėl būtinybės užtikrinti panaudoto kapitalo grąžą:
(29)
Konsultantai apskaičiavo kiekvienais nagrinėjamais finansiniais metais panaudoto kapitalo dydį sudėdami šiuos veiksnius:
-
nuosavą kapitalą (E), kurio vertė, paimta iš metinio balanso, atsižvelgiant į įstatinį kapitalą,
-
skolintąjį kapitalą (D). Konsultantai skolintuoju kapitalu laikė tik finansinę skolą, t. y. skolas bankams ir kitiems finansuotojams.
(30)
Panaudoto kapitalo grąžos rodiklis nustatytas pagal šią vidutinės svertinės kapitalo kainos (WACC) formulę:
Šioje formulėje:
Re
=
numatytas nuosavo kapitalo grąžos rodiklis;
Rd
=
skolos kaina; E = įmonės nuosavas kapitalas;
D
=
įmonės skola; ;
E/V
=
finansavimo iš nuosavo kapitalo procentas;
D/V
=
finansavimo iš skolos procentas;
Tc
=
bendrovėms taikomas pelno mokesčio tarifas
(31)
Numatyta nuosavo kapitalo grąža apskaičiuota naudojant finansinio turto vertinimo modelį, kuris apibrėžia rizikos ir numatytos grąžos santykį:
Where:
rf
=
Risk free rate
βa
=
Bata of the security
=
Expected market return
(32)
Kaip nerizikinga norma (rf) taikyta 10 m. trukmės Vyriausybės obligacijų palūkanų norma, nustatyta remiantis nacionaliniais statistikos duomenimis.
(33)
Konsultantai priėjo prie išvados, kad tais metais, už kuriuos turėjo būti skirta kompensacija, investuotojai, kurie, užuot investavę į nerizikingus Italijos rinkos vertybinius popierius, investavo į akcijas (12), prašydavo vidutiniškai 5,8 % rizikos priedo (rm-rf).
(34)
„Simet“ kapitalo akcijų beta rodiklis (13) apskaičiuotas remiantis beta koeficiento, neįskaitant finansinio sverto (angl. unlevered), rodikliu (14), kuris lygus 0,39, autobusų paslaugoms ir transporto sektoriui (15). Vėliau ši beta vertė būdavo pritaikoma prie finansinės struktūros, kurią bendrovė pranešdavo kiekvienais metais:
(35)
1987-1994 m. Italijos bendrovėms taikytas pelno mokesčio tarifas buvo 36 %, 1995-2000 m. - 37 %, o 2001-2002 m. - 36 %.
(36)
Konsultantų teigimu, panaudoto kapitalo grąža nurodo kompensacijos sumą, kurią „Simet“ turi gauti be mokesčių. Kadangi kompensacijai bus taikomas mokestis, ji turi būti pritaikyta tokiu būdu:
(37)
Remdamiesi šia formule konsultantai apskaičiavo, kad „Simet“ priskirtina panaudoto kapitalo grąža siekia 5 948 150 EUR.
(38)
Todėl ekspertų apskaičiuota bendroji kompensacijos suma be palūkanų yra lygi 8 245 124 EUR (kompensacija už veiklos nuostolius ir panaudoto kapitalo grąžą).
2.7.3. Palūkanų skaičiavimas
(39)
Kadangi anksčiau apskaičiuotos kompensacijos sumos nebuvo sumokėtos tais metais, kuriais turėjo būti gautos, konsultantai padidino šias sumas laikydamiesi šios tvarkos:
-
pradinės apskaičiuotos sumos buvo iš naujo įvertintos remiantis iki 2012 m. liepos mėn. ISTAT (Nacionalinio statistikos instituto) teiktu vartotojų kainų indeksu,
-
paskui pagal šį principą apskaičiuotoms sumoms taikytos pagal įstatymą numatytos palūkanos.
(40)
Tokiu būdu bendra konsultacinės tarybos nustatyta kompensacijos suma sudarė 22 049 796 EUR.
2.7.4. Kitos daugumos ataskaitoje pateiktos pastabos
(41)
Daugumos ataskaitoje išreikšta nuomonė, kad Valstybės Tarybos paskirta kompensacija nesusijusi su tiesioginiu Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 taikymu, t. y. tiesiogiai nors ir atgaline data paskirta kompensacija pagal šį reglamentą. Priešingai, joje teigiama, kad Valstybės Taryba siūlė taikyti minėtame reglamente įtvirtintus kriterijus, susijusius su bendra kompensavimo tvarka, siekiant nustatyti žalą, kurią patyrė „Simet“ neteisėtai, laikui bėgant, padidinus jos su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus.
(42)
Be to, daugumos ataskaitoje pastebima, kad tais atvejais, kai Komisija netaikydavo Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 kompensacijoms už viešąją paslaugą vertinti, dažnai patvirtindavo šias kompensacijas analogiškai taikydama Europos Sąjungos teisės aktus valstybės pagalbai su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų forma. Remiantis pagrindiniu kriterijumi, kuriuo vadovavosi Komisija, kompensacijos suma neturėjo viršyti vykdant tuos įsipareigojimus patirtoms sąnaudoms padengti būtinos sumos. Dėl galimos per didelės kompensacijos šiuo atveju daugumos ataskaitoje teigiama, kad atsižvelgiant į tai, jog praeityje faktiškai patirtos bendrovės sąnaudos teikiant reikalaujamas reguliarias paslaugas apskaičiuotos vadovaujantis ex post principu, skaičiavimuose negali būti jokių netikslumų, galimų prognostinio pobūdžio vertinime, kai kompensacija nustatoma vadovaujantis principu ex ante. Todėl nekyla klausimų ir dėl per didelės kompensacijos.
(43)
Taip pat daugumos ataskaitoje primenama, kad nebuvo taikyta apskaitos atskyrimo sistema ir teigiama, kad apskaitos atskyrimas taikomas tose įmonėse, kurios gauna kompensaciją už viešosios paslaugos teikimą, kad šios lėšos nebūtų netinkamai panaudotos kitai įmonės veiklai. Tačiau kadangi šiuo atveju „Simet“ nebuvo pervesti valstybiniai ištekliai kaip kompensacija už viešosios paslaugos teikimą, apskaitos atskyrimas neturėtų būti priežastis atsisakyti mokėti Valstybės Tarybos paskirtą kompensaciją.
(44)
Taip pat daugumos ataskaitoje pastebima, kad 2002 m. ir 2003 m., kai buvo taikyta analitinė apskaita, veiklos nuostoliai iš esmės buvo tokie patys kaip ir remiantis ankstesniais metais naudota metodologija, kai reguliarių tarpregioninio transporto paslaugų sąnaudos buvo paskirstytos remiantis pajamų, gautų iš tų pačių paslaugų, procentu (skaičiai skyrėsi tik 2,6 %). Todėl konsultantai laikosi nuomonės, kad tai, jog ankstesniu laikotarpiu nebuvo taikyta analitinė apskaita, neturi jokios praktinio pobūdžio reikšmės skiriant kompensacijas.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA PROCEDŪRA
(45)
Sprendimas pradėti procedūrą rodo, kad Komisija turėjo daug abejonių dėl priemonės, apie kurią pranešta, suderinamumo su vidaus rinka.
(46)
Pirmiausia, Komisija turėjo abejonių dėl galimybės nepriskirti priemonės, apie kurią pranešta, prie pagalbos, visų pirma, atsižvelgiantį keturias sąlygas, kurias nustatė Europos Sąjungos Teisingumo Teismas Altmark sprendime (16).
(47)
Antra, Komisija iškėlė klausimą dėl taikytinų teisės aktų. Kadangi Valstybės Tarybos nurodyta kompensacija buvo susijusi su viešąja paslauga susijusiais įsipareigojimais, kurie bendrovei „Simet“ buvo patvirtintai nustatyti 1987-2003 m., bet dar neapmokėti, iškilo klausimas, ar nagrinėjamu atveju galima taikyti Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69 ar Reglamentą (EB) Nr. 1370/2007.
(48)
Komisija laikėsi nuomonės, kad nagrinėjamu atveju Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69 būtų galima taikyti, jeigu būtų įmanoma įrodyti, kad Italijos valdžios institucijos iš tikrųjų vienašališkai nustatė bendrovei „Simet“ su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, o pasiūlyta kompensacija atitiko visus tame reglamente nustatytus reikalavimus. Iš tikrųjų remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 17 straipsnio 2 dalimi, kompensacijoms už įmonei vienašališkai nustatytus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, vadovaujantis šio reglamento nuostatomis, netaikoma išankstinio pranešimo Komisijai procedūra. Tačiau jeigu būtų įrodyta, kad netenkinama nė viena iš dviejų sąlygų, reikėtų įvertinti priemonės, apie kurią pranešta, suderinamumą remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1370/2007.
(49)
Trečia, darant prielaidą, kad Valstybės Tarybos paskirtą kompensaciją iš tikrųjų lėmė vienašališkai nustatyti su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai, Komisija, remdamasi turima informacija, abejoja, kad kompensacija atitinka Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 nuostatas. Be to, Komisija abejoja, ar dera taikyti Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 numatytą bendrą kompensavimo tvarką, taikytiną ne anksčiau kaip 1992 m. vienašališkai nustatytiems su viešąja paslauga susijusiems įsipareigojimams, atsižvelgiant į tai, kad nuo 1992 m. liepos mėn. tarpregioninių autobusų paslaugoms neturėtų būti galima taikyti vienašališkai nustatytų su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų (17).
(50)
Ketvirta, jeigu papildomi tyrimai patvirtintų, kad, remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1191/69, netenkinta bent viena sąlyga, atleidžianti nuo įpareigojimo pranešti, ir reikia atlikti vertinimą remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1370/2007, Komisija abejotų, ar nagrinėjamu atveju laikytasi šio reglamento sąlygų.
(51)
Bet kokiu atveju, neatsižvelgiant į taikytą teisinį pagrindą, Komisija abejoja, kad nėra Valstybės Tarybos paskirtos kompensacijos perviršio galimybės. Komisija nustatė, kad bent jau iki 2000 m. (18) bendrovė „Simet“ nebuvo veiksmingai atskyrusi apskaitos, ir suabejojo dėl galimybės tiksliai ex post nustatyti išlaidas, susijusias su reguliarių maršrutų paslaugomis, kartu prieštaraudama ir dėl numatytos nuosavo kapitalo grąžos, panaudotos skaičiuojant kompensaciją, tinkamumo.
4. ITALIJOS PASTABOS
(52)
Atsiųstuose dokumentuose Italijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad priemonė, apie kurią pranešta, yra valstybės pagalba remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi, visų pirma, todėl, kad netenkina visų Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendime Altmark įtvirtintų sąlygų. Be to, Italijos valdžios institucijų nuomone, Valstybės Tarybos paskirta kompensacija neatitiko nė Reglamento (EEB) Nr. 1191/69, nė Reglamento (EB) Nr. 1370/2007.
(53)
Italijos valdžios institucijos pabrėžė, kad nagrinėjamu laikotarpiu su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai, susiję su tarpregioninio autobusų transporto paslaugomis, nebuvo nustatomi nė vienašališkai, nė sudarant sutartį. Teisinę priemonę, kuri reguliuoja viešųjų valdžios institucijų ir privačių įmonių, teikiančių keleivių vežimo paslaugas, santykius sudaro daugybė vienašalių koncesijos potvarkių, kuriais remdamasi viešoji valdžios institucija perduodavo privačiai įmonei įstatymuose nustatytą savo teisę teikti transporto paslaugas bendrai vartotojų visumai, kuri galiojant Įstatymui Nr. 1822/39 pagal Italijos teisės sistemą buvo iš pradžių priskirta valstybei.
(54)
Italijos valdžios institucijos taip pat pastebėjo, kad koncesijos specifikacijoje, kurią ministerija išdavė bendrovės prašymu, aiškiai nurodyta, kad visą riziką ir pavojus, susijusius su paslaugos teikimu, prisiima pastarąją teikianti įmonė, išskyrus išskirtinių teisių garantiją, kuri taikyta nagrinėjamu laikotarpiu. Leidimas teikti paslaugą nesuteikė teisės į kokią nors subsidiją ar kompensaciją. Šios koncesijos būdavo laikinos ir įmonės prašymu kasmet galėdavo būti atnaujintos. Kiekvienais metais licencijoms taikyta daugybė pakeitimų, susijusių su maršrutais, sustojimais, išvykimų skaičiumi ir kt., atsižvelgiant į konkrečius bendrovių prašymus.
(55)
Dėl sprendime pradėti procedūrą minimų didžiausių tarifų, galiojusių iki 2001 m., Italijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį, kad jie taikyti ne tik tam tikroje geografinėje vietovėje, bet visoje Italijos teritorijoje. Italijos valdžios institucijos taip pat pastebi, kad remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 2 straipsnio 5 dalimi, tai buvo kainų politikos priemonė, tačiau ji nebuvo įsipareigojimas dėl tarifų, kuriam, remiantis reglamentu, taikytina privaloma kompensacija.
(56)
Be to, pasak Italijos valdžios institucijų, nuo 1992 m. liepos mėn. (19), net nebuvo leidžiama vienašališkai nustatyti viešosios paslaugos tarpregioninėms autobusų paslaugoms remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69. Minėto reglamento 1 straipsnio 5 dalyje vienašališki nustatymai leidžiami tik miesto, priemiesčio ir regiono paslaugoms.
(57)
Bet kokiu atveju, Italijos valdžios institucijos atkreipė dėmesį, kad bendrovė „Simet“ niekada nepateikė Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 4 straipsnyje numatyto prašymo panaikinti su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, kuris laikytinas išankstine sąlyga, kuria remiantis galima tvirtinti, kad aptariami įsipareigojimai buvo nustatyti. 1999 m. bendrovės „Simet“ ministerijai pateiktame prašyme (20) bendrai prašyta kompensacijos už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, kurie buvo, kaip tvirtinta, nustatyti suteikiant koncesijas 1987 ir vėlesniems metams. Italijos valdžios institucijos atkreipė dėmesį, kad šiame prašyme nenurodyta, kurie su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai turėtų būti panaikinti, kad būtų užtikrintas tinkamas tarpregioninių reguliarių paslaugų pelningumas.
(58)
Todėl Italijos valdžios institucijos padarė išvadą, kad bendrovė „Simet“ neįrodė prisiėmusi su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų (remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 2 straipsnio 2 dalimi) ir, visų pirma, neįrodė, kokie įsipareigojimai dėl darbo organizavimo, vežimo ir tarifų, jai buvo konkrečiai ir tiksliai taikyti. Italijos valdžios institucijų nuomone, bendrovė „Simet“ įrodė tik tai, kad teikė skirtingas visuotines susisiekimo paslaugas pagal valstybės koncesijas, kurias įmonės prašymu išdavė kompetentingos valdžios institucijos. Tai, kad visuotinės susisiekimo paslaugos buvo patikėtos bendrovei „Simet“ savaime neįrodo, kad pastaroji prisiėmė kokį nors su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69.
(59)
Be to, Italijos valdžios institucijos pastebi, kad didžiąją dalį nagrinėjamo laikotarpio (1987-2001 m.) „Simet“ netaikė Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 1 straipsnio 5 dalyje numatytos veiksmingos apskaitos atskyrimo sistemos (21). Dėl to neįmanoma apskaičiuoti grynųjų pridėtinių sąnaudų, susidariusių dėl su viešąja paslauga susijusio įsipareigojimo vykdymo. Todėl Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 10 straipsnyje nustatytos sąlygos nėra tenkinamos.
(60)
Galiausia, Italijos valdžios institucijos pastebi, kad kompetentinga ministerija iš anksto nenustatė jokios Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 13 straipsnyje numatytos kompensacijos sumos, nes bendrovei „Simet“ nesuteikė jokio su viešąja paslauga susijusio įpareigojimo. Nagrinėjamu atveju bendrovei „Simet“ mokėtina kompensacija apskaičiuota remiantis tik ex post vertinimu.
(61)
Italijos valdžios institucijų teigimu, atlikus vertinimą, remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1370/2007, kiltų iš esmės tie patys klausimai (aiškiai neapibrėžti su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai, iš anksto neapibrėžti objektyvūs kriterijai, kuriais remiantis būtų galima apskaičiuoti kompensaciją, netaikyta apskaitos atskyrimo sistema ir kt.), kurie kyla atlikus vertinimą, remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69. Dėl Reglamento (EB) Nr. 1370/2007 priede nustatyto „pagrįsto pelno“ sampratos, Italijos valdžios institucijos laiko per dideliu bendrovės „Simet“ pradinėje ataskaitoje pasiūlytą grąžos rodiklį, atsižvelgiant į tai, kad kompensacija nustatoma ex post ir nėra nenumatytų išlaidų ir (arba) nuostolių rizikos.
(62)
Italijos valdžios institucijos pritarė mažumos ataskaitoje pateiktoms išvadoms, kuriose išreikšta nuomonė, kad nebuvo įmanoma apskaičiuoti kompensacijos dydžio. Taip pat Italijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad daugumos ataskaitoje yra techninių ir metodologinių klaidų. Visų pirma, Italijos valdžios institucijos abejoja, ar tinkamas prielaida paremtas metodas, kuris naudotas šioje ataskaitoje apskaičiuojant grynąsias veiklos sąnaudas, patirtas dėl tariamų su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų, taip pat Italijos valdžios institucijos prieštarauja tam, kad ataskaitoje:
-
skaičiuojant kompensaciją, panaudoto kapitalo suma apima ne tik kapitalą, priskirtiną su viešąja paslauga susijusiems įsipareigojimams, bet apima visą panaudotą kapitalą. Kitaip tariant, atliekant šiuos skaičiavimus buvo įtrauktas ir kapitalas, naudotas kitų rūšių įmonės veiklai, pavyzdžiui, kelionių agentūroms, tarptautinėms paslaugoms, autobusų su vairuotoju nuomai,
-
nustatant numatomą kapitalo grąžą, numatytas rizikos priedas viršija 100 bazinių punktų. Tai neatrodo tinkama, atsižvelgiant į tai, kad kompensacija skaičiuojama ex post,
-
palūkanos skaičiuojamos netinkamai, nes neatsižvelgiama į tai, kad kompensacijos sumos nebuvo sumokėtos už tuos metus, kuriems buvo paskirtos. Visų pirma, Valstybės Tarybos paskirti konsultantai taikė įstatymuose nustatytas palūkanas, apskaičiuotas ne nuo pradinių sumų, kaip būtų derėję, o nuo sumų, kurios buvo visiškai naujai įvertintos 2012 m.
5. TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(63)
Vienintelė trečioji šalis, pateikusi pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą, buvo bendrovė „Simet“, galimas priemonės, apie kurią pranešta, gavėjas. Savo pareiškimuose bendrovė „Simet“ nesutinka su pirmine Komisijos pozicija, išreikšta sprendime pradėti procedūrą.
(64)
Siekdama paremti savo tvirtinimą, kad įsipareigojimai jai buvo nustatyti, bendrovė „Simet“ pateikė jai išduotas maršrutų, kurie nagrinėti per teismo procesą, koncesijas. Pasak bendrovės „Simet“, šiose koncesijose įtvirtintuose reikalavimuose numatytos nuostatos, susijusios su tarifais, įpareigojimais dėl maršruto, sustojimais, maršrutų dažniu ir tvarkaraščiu, bei sąlygos, kurios reguliuoja keleivių bagažo vežimą, nemokamą įprastų laiškų vežimą pašto užsakymu ir kitas pašto paslaugas už užmokestį, kurie numatyti tokio pobūdžio vežimą reglamentuojančiose nuostatose. Be to, koncesijose numatyta, kad bendrovė turi pranešti apie bet kokį teikiamų paslaugų nutraukimą, avariją ar jų teikimo pakeitimus, taip pat jose nustatytas įpareigojimas duoti bilietus vežant keleivius, bagažą ar žemės ūkio siuntas ir saugoti atitinkamus registrus penkerius metus. Taip pat bendrovė „Simet“ privalėjo gauti išankstinius ministerijos Nacionalinio transporto priemonių registravimo biuro provincijų skyrių leidimus, susijusius su autobusų, naudotinų koncesijose nurodytoms ir kitoms paslaugoms teikti, tipu ir savybėmis.
(65)
Be to, bendrovė „Simet“ pateikė raštus, kuriais jos manymu, ministerija visiškai arba dalinai atmetė jos prašymus pakeisti vykdytų paslaugų teikimo tvarką. Visų pirma, dėl nagrinėjamo laikotarpio bendrovė „Simet“ pateikė tokius (dalinius) atmetimus, susijusius su (22):
-
prašymais šalia esamų įtraukti naujus sustojimus vykdomų reguliarių maršrutų atkarpose: Rosanas-Neapolis (1992 m.), Karjatis-Milanas (1995 m.), Kozenca-Florencija (1999 m.), Kozenca-Florencija ir Kozenca-Piza (2000 m.) ir San Džovanis-Milanas (2003),
-
prašymu leisti teikti naujas reguliarias paslaugas atkarpoje Kozenca-Neapolis (2000 m.).
(66)
Bendrovė „Simet“ laikosi nuomonės, kad šie atmetimai įrodo, jog Italijos valdžios institucijos vienašališkai nustatė su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Be to, bendrovė „Simet“ teigia, kad valdžios institucijos neleido optimizuoti susisiekimo paslaugų, jas plečiant ir įvairinant. Bendrovės aptarnaujamos atkarpos buvo „užšaldytos“ ir, nors oficialiai priskirtos „verslo veiklai“, liko priklausomos nuo ministerijos sprendimų.
(67)
Bendrovė „Simet“ nesutinka su sprendimo pradėti procedūrą 16 punkte pateiktu tvirtinimu, esą metinės koncesijos specifikacijoje pateikti tarifai yra tokie, kokius siūlė bendrovė. Esą iš pradžių reguliarių ilgųjų maršrutų paslaugų tarifai turėjo būti tokie patys kaip ir geležinkelių transporto antrosios klasės tarifai, kaip be kita ko nurodyta ir 1988 m. gruodžio 19 d. ministerijos atmintinėje (D.C. III Div 32 Nr. 3846): „atsižvelgiant į tai, kad daug bendrovių, turinčių koncesijas vykdyti valstybinės kompetencijos reguliarias autobusų transporto paslaugas, pateikė prašymus padidinti tarifus; atsižvelgiant į tai, kad pastaruoju laikotarpiu nebebuvo leidžiamos bendrojo pobūdžio nuostatos dėl tarifų; belaukiant naujų direktyvų […] nustatoma, kad [regioniniai skyriai] tiesiogiai leistų koncesininkams padidinti vykdomų reguliarių autobusų maršrutų tarifus iki įstaigos „Valstybės geležinkeliai“ II-ajai klasei taikomų tarifų, pridedant priemoką už greituosius maršrutus, jeigu šie vykdomi autostrada [kaip yra šiuo atveju]; […] be abejonės, tarifų nebus galima didinti tiems autobusų maršrutams, kuriems minėtas tarifas jau taikomas“. Pasak bendrovės „Simet“, šios ištraukos rodo, kad jai nebuvo leidžiama nustatyti tarifų, kurie būtų didesni negu įstaigos „Valstybės geležinkeliai“ antrajai klasei taikomi tarifai (t. y. pats žemiausias „Valstybės geležinkelių“ taikomas tarifas). Tokiu būdu bendrovei buvo sukliudyta gauti iš savo veiklos didesnį pelną, kadangi valstybė iš esmės siekė tenkinti kolektyvinius poreikius ir tikslus.
(68)
1992 m. liepos 3 d. ministerijos aplinkraštyje, užregistruotame Nr. A/7302, nurodyta, kad tais metais valstybinės kompetencijos autobusų maršrutams tarifus leista padidinti 6,1 %. Pasak bendrovės „Simet“, aplinkraštis, kuriuo ministerija leidžia padidinti tarifus tik todėl, kad jie būtų pritaikyti prie ISTAT (Nacionalinio statistikos instituto) nustatomų pragyvenimo išlaidų pokyčių, patvirtina tai, kad bendrovė neturi galimybės savarankiškai taikyti tarifų, kuriuos laiko tinkamais. Be to, bendrovė „Simet“ atkreipia dėmesį, kad 2002 m. balandžio 5 d. aplinkraščio Nr. 3/02 2 punkte ministerija, pateikdama nurodymus dėl tarifų keitimo iš lirų į eurus tvarkos, patvirtino, kad nagrinėjami tarifai yra „reglamentuojami“ tarifai ir įkainiai.
(69)
Galiausia, ministerijos išduotos koncesijos rodo, kad tarifas yra „nustatytas“, t. y. jį remiantis įstatymais nustato valdyba. Kadangi tai yra „koncesija“, o ne šiaip „leidimas“ atitinkamose specifikacijose tiksliai nurodyta, kad ją „reguliuoja išlygos, nustatytos šiose [specifikacijose], bei išlygos, kurios gali būti vėliau nustatytos“, o „valdyba turi įgaliojimą bet kuriuo metu atšaukti koncesiją, veiklos vykdytojui negalint dėl to reikšti jokių pretenzijų“. Visų specifikacijų 6 punkte aiškiai nurodyta, kad tvarkaraščių grafikus ir tarifus tvirtina ministerijos Nacionalinio transporto priemonių registravimo biuro provincijų skyriai. Bendrovė „Simet“ tvirtina negalėjusi tenkinti nė rinkos poreikių, nė savo poreikių tokiu būdu, kurį laikė tinkamu, kadangi nustatyti tarifai neleido vartotojams siūlomų paslaugų teikti lanksčiai.
(70)
Dėl įpareigojimo taikyti jai nustatytus įkainius bendrovė „Simet“ teigia negalėjusi vykdyti tokios kainų politikos, kurią įprastai būtų vykdžiusi įmonė, veikianti modernioje, laisvoje ir konkurencingoje rinkoje. Viena vertus, bendrovė „Simet“ atkreipė dėmesį į tai, kad ministerijos nustatytų tarifų lygis (atitinkantis įstaigos „Valstybės geležinkeliai“ antrajai klasei taikomus tarifus) buvo toks žemas, kad bendrovė negalėjo padengti reguliarių autobusų paslaugų veiklos sąnaudų. Kita vertus, šiomis priemonėmis valstybė suteikė nepagrįstą paramą „Valstybės geležinkeliams“, kadangi tarpregioninių reguliarių autobusų paslaugų koncesininkams, tokiems kaip „Simet“, buvo uždrausta taikyti žemesnius tarifus negu minėtos bendrovės tarifai, taikyti antros klasės bilietams pridedant priemoką už greituosius maršrutus. Be to, „Valstybės geležinkeliai“ gavo papildomą pranašumą dėl to, kad bendrovė „Simet“ ir kitos panašias paslaugas teikiančios bendrovės negalėjo gauti subsidijų.
(71)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, bendrovė „Simet“ laikosi nuomonės, kad ministerijos išduotos koncesijos ir vėlesni sprendimai atmetant prašymus pakeisti maršrutus rodo, jog šios koncesijos atitinka Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 14 straipsnyje nustatytus paslaugos sutarties kriterijus, kadangi jose nustatomi įsipareigojimai, susiję su maršrutais, sustojimais, tarifais, nemokamu įprastų laiškų vežimu pašto užsakymu ir kitomis pašto paslaugomis už užmokestį, kurie numatyti tokio pobūdžio vežimą reguliuojančiose nuostatose.
(72)
NET ir darant prielaidą, kad Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 nenumatyta, kaip teigia ministerija, jokia tarpregioninių paslaugų koncesininkų teisė į kompensaciją, bendrovė „Simet“ teigia, kad tai reiškia, jog paslauga buvo liberalizuota, todėl valdyba negalėjo nustatyti įmonei jokių įpareigojimų, visų pirma, tarifų atžvilgiu. Dėl to bendrovė „Simet“ laikosi nuomonės, kad ministerija pažeidė įstatymą ir, remiantis nacionaliniais teisės aktais (Valstybės Tarybos taikyto įstatymų galią turinčio dekreto Nr. 80/1998 35 straipsniu), turi atlyginti žalą.
(73)
Bendrovės „Simet“ teigimu, tai ne įprastas Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69 reguliuojamas atvejis, o veikiau ginčas dėl nuostolių atlyginimo. „Simet“ pastebi, kad Sprendime Nr. 1405/2010 pripažinta jos teisė į nuostolių atlyginimą, remiantis Įstatymų galią turinčio dekreto Nr. 80/1998 35 straipsniu, kompensuojant žalą, patirtą dėl neteisėtų ministerijos potvarkių, kuriais ši atsisakė panaikinti „Simet“ turimus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Kadangi šie potvarkiai, pažeidžiantys Italijos Konstitucijos 41 straipsniu saugomą įmonės teisę į laisvę, daro įmonės veiklai turtinę žalą, jie turėjo būti laikomi neteisėtais ir kaip tokie turėjo suteikti teisę iš tikrųjų atlyginti patirtą žalą. Valstybės Taryba pripažino, kad ministerija bendrovei „Simet“ padarė neteisėtą žalą, nustatydama jai su viešąja paslauga susijusį įpareigojimą, pažeidžiant jos teisę visiškai laisvai ir savarankiškai teikti susisiekimo paslaugas.
(74)
Vis dėlto jeigu būtų laikoma, kad pakeistas Reglamentas (EEB) Nr. 1191/69 leidžia valdybai nustatyti su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, siekiant patenkinti regiono poreikius, „Simet“ laikosi nuomonės, kad ministerija turėtų numatyti šiuos įsipareigojimus kompensuojantį atlygį. Iš tikrųjų, pasak „Simet“, Reglamentas (EEB) Nr. 1191/69 leidžia nustatyti su paslauga susijusius įsipareigojimus „siekiant patenkinti regiono transporto poreikius“ (1 straipsnio 2 dalis), o ne „regione“.
6. ITALIJOS KOMENTARAI DĖL TREČIOSIOS ŠALIES PASTABŲ
(75)
Komentuodamos trečiosios šalies pastabas Italijos valdžios institucijos patvirtino savo poziciją, teigdamos, kad nėra joki su viešąja paslauga susijusio įsipareigojimo nė remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69, nė Reglamentu (EB) Nr. 1370/2007, todėl nereikia mokėti jokios kompensacijos.
(76)
Siekdamos paremti savo poziciją, Italijos valdžios institucijos dar paaiškino, kaip veikia sistema, reguliuojanti reguliaraus keleivinio autobusų transporto paslaugas, remiantis Įstatymu Nr. 1822/39 (23) (įstatymas taikytinas nagrinėjamam laikotarpiui). Pagal šį įstatymą reguliariosioms valstybinės kompetencijos paslaugoms (žinomoms ir kaip „įprastiniai autobusų maršrutai“) taikytos šios taisyklės:
i)
paslauga vykdyta gavus koncesiją;
ii)
koncesija buvo išduodama įmonės prašymu;
iii)
skiriant koncesijas nebuvo numatytos nė vykdomos atrankinės procedūros;
iv)
vadovaujantis įstatymais koncesija galėjo būti laikina arba galutinė; tai visiškai priklausė nuo ministerijos, kuri be jokio skirstymo visada teikdavo laikiną koncesiją visoms įmonėms. Todėl koncesijų trukmė buvo vieneri metai, o įmonės (įskaitant „Simet“) kasmet iš naujo pateikdavo prašymą, kad koncesija būtų atnaujinta;
v)
koncesija suteikdavo išskirtinę teisę į koncesijos specifikacijoje nurodytą maršrutą;
vi)
koncesininkai turėjo privalumų, susijusių su aptarnaujamomis transporto zonomis, kurios būdavo apibrėžtos laikantis vadinamojo „gretumo“ principo, t. y. maršrutų artumo ir ekonominių bei finansinių tarpusavio sąsajų glaudumo principų (Įstatymo Nr. 1822/39 5 ir 6 straipsniai);
vii)
be to, taikytas pirmenybės esamoms paslaugoms kriterijus, t. y. taupumo sumetimais laikyta, kad viešasis interesas labiau saugomas veikiau keičiant esamas paslaugas nei kuriant naujas;
viii)
be to, naujų paslaugų koncesijoms taikytas tam tikro vartotojų skaičiaus įlaipinimo zonoje kriterijus, atsižvelgiant į naujai steigiamos paslaugos maršrutą. Laikyta, kad tam tikroje zonoje būtinas ne mažesnis kaip 300 000 gyventojų skaičius paslaugoms, kurių maršrutas yra ne ilgesnis kaip 500 km, o ilgesnių atstumų paslaugoms naudotas proporcingumo kriterijus (24).
(77)
Iš to, kas išdėstyta, išplaukia, kad ministerija, svarstydama įmonių pateiktus prašymus pakeisti esamą paslaugą arba suteikti naujų paslaugų koncesiją, turėjo atsižvelgti į minėtas taisykles.
(78)
Dėl to, kad ministerija visiškai ar dalinai atmetė prašymus pakeisti „Simet“ teiktų paslaugų vykdymo tvarką, Italijos valdžios institucijos pastebėjo, kad tai susiję tik su Įstatymu Nr. 1822/39 reglamentuojama sistema. Visų pirma, remiantis šiuo įstatymu, ministerija negalėjo išduoti naujų koncesijų naujoms paslaugoms nė praplėsti esamų paslaugų apimties (patvirtindama naujus sustojimus) tais atvejais, kai toks elgesys būtų turėjęs pasekmių kitiems reguliaraus transporto operatoriams. Be to, ministerija patvirtino pakeitimus, kurie neprieštaravo Įstatyme Nr. 1822/39 įtvirtintiems principams (25).
(79)
Nors ir pripažindamos, kad bendrovei „Simet“ ne kartą nebuvo suteiktas leidimas teikti naujas paslaugas ar prie esamų sustojimų pridėti naujus, Italijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad „Simet“ pareiškimai ir pridėti dokumentai neįrodo, kad buvo pateikti ir vėliau atmesti oficialūs prašymai pakeisti turimos koncesijos specifikacijoje nustatytas teikiamų paslaugų savybes. Bet kokiu atveju, ministerija niekada neatmetė „Simet“ prašymų pašalinti sustojimus mažai gyvenamose vietovėse ar pakeisti tvarkaraščius.
(80)
Dėl koncesijos specifikacijos išlygų, susijusių su pašto siuntų vežimu, Italijos valdžios institucijų teigimu, „Simet“ nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių faktiškai suteiktas paslaugas ir patirtas grynąsias išlaidas. Be to, Italijos valdžios institucijos atkreipė dėmesį, kad „Simet“ SpA nėra pateikusi jokio dokumento, kuris įrodytų, jog ministerija „Simet“ nesuteikė galimybės pakeisti tarifus. Be kita ko patikslinama, kad „Simet“ niekada neprašė leidimo sumažinti tarifus.
(81)
Dėl 1988 m. gruodžio 19 d. ministerijos atmintinės (D.C. III Div 32 Nr. 3846) ir vėlesnio 1989 m. sausio 10 d. ministerijos aplinkraščio Nr. A/66 (kurį išleido ministerijos Nacionalinio transporto priemonių registravimo biuro Katancaro provincijos skyrius) Italijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad šie dokumentai leido reguliarių paslaugų operatoriams pritaikyti savo tarifus prie „Valstybės geležinkelių“ taikomų tarifų, kurie dėl šios priežasties turėjo būti vertinti atsižvelgiant į bendresnę nacionalinę transporto ir kainų politiką. Tą patį reiktų pasakyti ir apie 1992 m. liepos 3 d. Katancaro provincijos skyriaus raštą Nr. 7302 (į kurį daro nuorodą „Simet“), kuriuo reguliarių autobusų paslaugų operatoriams leista 6,1 % padidinti tarifus, kad įgyvendinant aplinkraštį Nr. 801/92 (26) šie būtų pritaikyti atsižvelgiant į infliaciją. Rašte informuojama, kad įmonės gali taikyti kitokią tarifų schemą su sąlyga, kad pateiks specialų prašymą. Italijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį, kad „Simet“ niekada nepateikė jokio susijusio prašymo. Bet kokiu atveju, nei 1988 m. ministerijos atmintinės, nei 1992 m. ministerijos rašto negalima laikyti „Simet“ prašymo panaikinti viešosios paslaugos įpareigojimą tarifų atžvilgiu atmetimu.
(82)
Be to, Italijos valdžios institucijos nesutinka su „Simet“ teiginiais, t. y. kad 2002 m. balandžio 5 d. aplinkraščio Nr. 3/02 2 punktas įrodo, jog reguliarių paslaugų tarifus nustatė ministerija. Šiame aplinkraštyje apsiribojama pateikti nurodymus dėl tarifų keitimo iš lirų į eurus tvarkos. Tai, kad ilgųjų maršrutų reguliarių paslaugų tarifai buvo „reglamentuoti“ nereiškia, kad jų nenustatė operatoriai. Priešingai tai reiškia, kad tarifai buvo nustatyti iš anksto ir vėliau patvirtinti kompetentingų ministerijos tarnybų, siekiant skaidrumo bei viešumo ir užtikrinant keleivių teises. Kadangi kalba eina apie reguliarias susisiekimo paslaugas, skirtas bendrai vartotojų visumai, kitaip negu nereguliarių paslaugų atveju, teikiamų paslaugų tvarka, pavyzdžiui, maršrutai, sustojimai, tvarkaraščiai ir tarifai turi būti žinomi iš anksto. Italijos valdžios institucijų teigimu, tas pats principas taikomas Europos Sąjungos lygmeniu reguliarioms paslaugoms, kurias reglamentuoja Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/2009 (27), kuriuo remiantis tarifų nustatymas yra neatsiejama leidimų teikti reguliarias paslaugas dalis (šio reglamento 6 straipsnio 2 dalis). Pagrįsdamos šį išankstinio nustatymo įpareigojimą Italijos valdžios institucijos taip pat prieštarauja bendrovės„Simet“ pateiktai koncesijos specifikacijų 6 punkto interpretacijai (28), teigdamos, kad iš anksto buvo nustatyti (įmonės pateiktame prašyme ir ministerijos išduotoje koncesijoje) tiek pagal koncesiją suteiktų reguliarių paslaugų tvarkaraščiai, tiek įkainiai.
(83)
Dėl prašomos kompensacijos sumos, „Simet“ teigia reikalaujanti tik „kompensacijos […] neviršijančios jai mokėtinų sumų ribos“. Pasak Italijos valdžios institucijų, bendrovės „Simet“ periodiškai teikti sąnaudų skaičiavimai yra nekonkretūs, kadangi apima visą komercinę veiklą, ir objektyviai vertinant neteisingi, kadangi nesiremia patikimais duomenimis, atsižvelgiant į tai, kad didžiąją nagrinėjamo laikotarpio dalį netaikyta apskaitos atskyrimo sistema.
(84)
Italijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad visiškai nesvarbu, ar nagrinėjamas atvejis susijęs su kompensacija, skiriama už viešąją paslaugą (t. y. tiesiogiai taikant Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69), ar su nuostolių atlyginimu. NET darant prielaidą, kad Valstybės Taryba norėjo pripažinti „Simet“ teisę į nuostolių atlyginimą, nors tokia išvada, pasak Italijos valdžios institucijų, skaitant Sprendimą Nr. 1405/2010 (29) akivaizdžiai ir neginčijamai nesiperša, bet kokia patirta žala galėjo kilti tik vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Italijos valdžios institucijos pakartotinai tvirtina, kad šie įsipareigojimai bendrovei „Simet“ nebuvo nustatyti.
(85)
Galiausia, Italijos valdžios institucijos nesutinka su galimybe skirti žalos atlyginimą, remiantis Italijos Konstitucijos 41 straipsniu. Keleivių vežimo, teikiant tarpregionines reguliarias paslaugas, negalima laikyti visiškai liberalizuotu paprastai ir tiesiogiai taikant Konstitucijos 41 straipsnį, kadangi tokiam vežimui, visų pirma, taikoma koncesijų sistema (reglamentuota Įstatymu Nr. 1822/39 ir Respublikos Prezidento dekretu Nr. 369/94) ir patvirtinimų sistema (reglamentuota Įstatymų galią turinčiu dekretu Nr. 285/05).
7. PAGALBOS VERTINIMAS
7.1. PAGALBOS BUVIMAS
(86)
Remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(87)
Remiantis 107 straipsnio 1 dalimi, priemonė yra pagalba, jeigu atitinka visas šias sąlygas:
-
pranašumas suteiktas valstybės arba iš jos valstybinių išteklių,
-
priemonė suteikia atrankųjį pranašumą, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą,
-
priemonė iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti,
-
daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(88)
Komisija įvertins, ar šiuo atveju, laikytasi visų šių sąlygų.
7.1.1. Valstybiniai ištekliai ir priskyrimas valstybei
(89)
Komisija pastebi, kad Valstybės Tarybos sprendimuose ministerijai nurodyta sumokėti kompensaciją bendrovei „Simet“ už tarpregioninio transporto paslaugas, teiktas 1987-2003 m. valstybinės kompetencijos maršrutais. Ištekliais kompensacijai mokėti disponuoja ministerija, todėl jie priskirtini valstybiniams ištekliams. Teismo priimtas sprendimas mokėti kompensaciją priskirtinas valstybei.
7.1.2. Atrankusis ekonominis pranašumas
(90)
Visų pirma, Komisija pastebi, kad „Simet“ užsiima ekonomine veikla, konkrečiai keleivių vežimu už atlygį. Todėl „Simet“ turi būti laikoma „įmone“ remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi.
(91)
Be to, paskirta priemonė turėtų būti laikoma atrankiąja, kadangi suteikia pranašumą tik jos gavėjai „Simet“.
(92)
Dėl suteikto atrankiojo ekonominio pranašumo iš sprendimo Altmark išplaukia, kad valstybės ar iš jos valstybinių išteklių suteikta kompensacija, tiesiogiai skirta įmonėms už paslaugas, suteiktas vykdant viešosios paslaugos įsipareigojimus, nesuteikia šioms įmonėms pranašumo, todėl nėra valstybės pagalba, remiantis 107 straipsnio 1 dalimi, jeigu tenkinami šie keturi kriterijai (30):
-
visų pirma, kompensaciją gaunanti įmonė turi būti iš tikrųjų įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o pastarieji turi būti aiškiai apibrėžti,
-
antra, parametrai, kuriais remiantis skaičiuojama kompensacija, turi būti apibrėžti iš anksto, objektyviai ir skaidriai,
-
trečia, kompensacija neturi viršyti būtinosios sumos, reikalingos visiškai ar iš dalies padengti vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus patirtas sąnaudas, atsižvelgus į susijusias pajamas ir pagrįstą pelno maržą, gautą už minėtų įsipareigojimų įvykdymą,
-
ketvirta, jeigu įmonė, įpareigota vykdyti su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimų, pasirinkta ne viešojo konkurso būdu, būtinosios kompensacijos lygį privalu nustatyti remiantis veiksmingai valdomos vidutinės įmonės, tinkamai apsirūpinusios transporto priemonėmis, kad galėtų patenkinti viešosios paslaugos poreikius, sąnaudų, kurias būtų patyrusi vykdydama minėtus įsipareigojimus, analize, atsižvelgus į susijusias pajamas ir pagrįstą pelno maržą, gautą už minėtų įsipareigojimų įvykdymą.
(93)
Dėl antrosios sąlygos, kuria remiantis kompensacijos skaičiavimo parametrai turi būti apibrėžti iš anksto, objektyviai ir skaidriai, siekiant užtikrinti, kad nebūtų suteiktas ekonominis pranašumas, palaikantis kompensaciją gaunančią įmonę, nukenčiant konkurencinėms įmonėms. Vis dėlto tai, kad būtina iš anksto nustatyti kompensacijos parametrus, nereiškia, jog ji turi būti apskaičiuota remiantis konkrečia formule. Veikiau yra svarbu, kad nuo pat pradžių būtų aišku, kokiu būdu nustatoma kompensacija.
(94)
Nagrinėjamu atveju „Simet“ nepateikė jokio įrodymo, kuris įrodytų, jog nagrinėjamų aptariamu laikotarpiu teiktų paslaugų kompensacijos parametrai buvo nustatyti iš anksto, objektyviai ir skaidriai. Koncesijos specifikacijose, kuriomis remiasi „Simet“, siekdama įrodyti turėjusi su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, veikiau patikslinta, kad teikiama paslauga operatoriui nesuteikia teisės į kokią nors subsidiją ar kompensaciją ir, kad laikoma, jog visą su paslaugos teikimu susijusią riziką ir pavojų prisiima ją teikianti įmonė. Būtent dėl šios priežasties Valstybės Tarybos sprendime 1405/2010 nurodyta, kad kompensaciją privalu skaičiuoti remiantis patikimais duomenimis iš bendrovės apskaitos. Kadangi kompensacijos parametrai iš anksto nebuvo nustatyti, bet kokie tokie skaičiavimai, kaip pateikti pradinėje ir daugumos ataskaitose, neišvengiamai remiasi tik grynųjų sąnaudų, kurios patirtos teikiant aptariamas tarpregionines reguliariąsias paslaugas, ex post skaičiavimais. Todėl nagrinėjamu atveju netenkinama antroji sprendimo Altmark sąlyga.
(95)
Kadangi sprendime Altmark nustatyta, jog kompensacija turi atitikti visas keturias sąlygas, kad nesusidarytų ekonominis pranašumas, kai kompensacija suteikiama įmonei atsižvelgiant į jai nustatytus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Komisija neturi pagrindo vertinti, ar nagrinėjamu atveju laikytasi kitų trijų sąlygų. Todėl kompensacija bendrovei „Simet“ už autobusų transporto tarpregioninių paslaugų teikimą 1987-2003 m. suteikia šiai įmonei atrankųjį ekonominį pranašumą.
7.1.3. Konkurencijos iškraipymas ir poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai
(96)
Dėl šių dviejų kriterijų reikia patikrinti, ar pranešta priemonė gali taip iškraipyti konkurenciją, kad darytų poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(97)
Sprendime Altmark (31) nurodyta, kad nuo 1995 m. ne viena valstybė narė atvėrė kai kurias miesto, priemiesčio ar regiono transporto rinkas kitų valstybių narių įmonių konkurencijai ir, kad yra ne vienas pavyzdys, kai kurios nors valstybės narės transporto įmonės vykdo veiklą kitoje valstybėje narėje. Ši tendencija ypač aiškiai pastebima autobusų reguliarių tarpregioninių paslaugų sektoriuje, kuriame veikia ir „Simet“. Todėl bet kokia kompensacija, suteikta bendrovei „Simet“, laikytina iškraipančia konkurenciją autobusų transporto tarpregioninių paslaugų srityje ir darančia tokią įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai, kad gali būti neigiamai paveiktos kitose valstybėse narėse įsikūrusių transporto įmonių galimybės teikti savo paslaugas Italijoje, tokiu būdu sustiprinant „Simet“ pozicijas rinkoje.
(98)
Taip pat Komisija pastebi, kad „Simet“ veikia ir kitose rinkose, pavyzdžiui, tarptautinių kelionių paslaugų, turistinių paslaugų ir autobusų nuomos paslaugų rinkose, todėl konkuruoja su kitomis Europos Sąjungos bendrovėmis, kurios vykdo veiklą šiose rinkose. Bet kokia kompensacija, suteikta „Simet“, neišvengiamai iškraipytų konkurenciją ir darytų poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai šiose rinkose.
(99)
Todėl, Komisijos nuomone, pranešta priemonė iškraipo konkurenciją ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
7.1.4. Išvada
(100)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad pranešta priemonė yra pagalba remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi.
7.2. ATLEIDIMAS NUO ĮPAREIGOJIMO PRANEŠTI REMIANTIS REGLAMENTU (EEB) NR. 1191/69
(101)
Remiantis Valstybės Tarybos samprotavimais, „Simet“ įgijo teisę į kompensaciją už nagrinėjamų transporto paslaugų teikimą tuo metu, kai teikė šias paslaugas. Toks samprotavimas reiškia, kad, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 17 straipsnio 2 dalimi, kompensacijos mokėjimams netaikoma privalomojo pranešimo procedūra; priešingu atveju, nepranešus apie kompensaciją, pastaroji būtų neteisėta, nes prieštarautų Sutarties nuostatoms dėl valstybės pagalbos.
(102)
Taip yra todėl, kad remiantis minėto reglamento 17 straipsnio 2 dalimi kompensacijoms, kurioms taikomas šis reglamentas, netaikoma Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyta išankstinio informavimo procedūra, o kartu ir išankstinio pranešimo reikalavimas. Sprendime Combus nustatyta, kad „kompensacijos už viešosios paslaugos įsipareigojimus“ samprata, remiantis minėta nuostata, turi būti aiškinama labai siaurai (32). Pagal 17 straipsnio 2 dalį pranešimo procedūra netaikoma tik kompensacijai už vienašališkai įmonei nustatytus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, remiantis to paties reglamento 2 straipsniu, kuri turi būti apskaičiuota naudojant to paties reglamento 10-13 straipsniuose aprašytą metodą (bendra kompensavimo tvarka); šis atleidimas netaikomas 14 straipsnyje apibrėžtoms viešosios paslaugos sutartims. Apie, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 14 straipsnyje apibrėžta viešosios paslaugos sutartimi, mokamą kompensaciją, kuri yra valstybės pagalba, Komisijai turi būti pranešta prieš įgyvendinant pagalbą. Nepranešus tokia kompensacija bus laikoma neteisėtai įgyvendinta pagalba.
(103)
Siekiant nustatyti, ar nagrinėjamu atveju Italijos valdžios institucijos iš tikrųjų buvo atleistos nuo išankstinio pranešimo įpareigojimo, remiantis 17 straipsnio 2 dalimi, visų pirma, būtina nustatyti, ar Italijos valdžios institucijos iš tikrųjų vienašališkai bendrovei „Simet“ nustatė su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą ir, antra, ar už šiuos paslaugos įsipareigojimus pripažinta kompensacija atitinka Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69. Toliau Komisija nagrinės šiuos du klausimus.
7.2.1. Ar Italijos valdžios institucijos vienašališkai nustatė bendrovei „Simet“ su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą?
(104)
Pasak „Simet“ (33), tai, kad jai vienašališkai buvo nustatytas su viešąja paslauga susijęs įsipareigojimas, galima suprasti iš specifinių paslaugų teikimo sąlygų, numatytų koncesijos specifikacijose, kurios išduotos kiekvienam konkrečiam tarpregioniniam reguliariam maršrutui, iš ministerijos nustatytų tarifų ir iš josios atmestų prašymų leisti pakeisti esamas paslaugas arba teikti naujas paslaugas.
(105)
Vis dėlto remdamasi jai pateikta informacija Komisija konstatuoja, kad „Simet“ įtikinamai neįrodė, jog Italijos valdžios institucijos jai vienašališkai nustatė su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą.
(106)
Visų pirma, „Simet“ iniciatyva visu nagrinėjamu laikotarpiu, kasmet 16 metų, teikti prašymai atnaujinti koncesijos specifikacijas niekaip nedera su vienašališku su viešąja paslauga susijusio įsipareigojimo nustatymu. Šių specifikacijų tikslas buvo bendrovei „Simet“ suteikti išskirtinę teisę teikti aptariamas paslaugas nagrinėjamu laikotarpiu. Nepaisant to, kad kiekvienoje specifikacijoje nurodyta, jog veiklai netaikytinos kompensacijos ir, kad ji vykdoma vykdančiai įmonei prisiimant visą riziką ir pavojų, „Simet“ pakartotinai prašė pratęsti šias teises.
(107)
Antra, tai, kad specifikacijose nustatyti paslaugos tarifai, maršrutai ar jų dažnis ir tvarkaraščiai, nebūtinai reiškia, jog, kaip koncesijų pasekmė, bendrovei „Simet“ buvo nustatyti vienašališki su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai. Priešingai atsižvelgiant į tai, kad teiktos reguliariosios susisiekimo paslaugos, buvo būtina, kad koncesijos specifikacijose, kurios suteikė „Simet“ išskirtinę teisę teikti minėtas paslaugas, būtų iš anksto numatyta teiktinų paslaugų tvarka. Nepateikta ir jokių įrodymų, patvirtinančių, kad teikti oficialūs prašymai pakeisti minėtas paslaugų savybes, kuriuos ministerija esą atmetė, taip pat „Simet“ nepateikė įrodymų, patvirtinančių, kad minėta paslaugų teikimo tvarka buvo ne pasiūlyta operatoriaus už išskirtinę teisę teikti paslaugas ir vėliau patvirtinta ministerijos, o vienašališkai jai nustatyta Italijos valdžios institucijų.
(108)
Trečia, dėl tariamo įpareigojimo vežti pašto siuntas „Simet“ nepateikė jokio įrodymo, susijusio su faktiškai suteiktomis paslaugomis ir dėl to patirtomis grynosiomis sąnaudomis, taip pat ji nepateikė jokio įrodymo, kad kada nors prieštaravo koncesijos specifikacijų išlygoms dėl pašto siuntų vežimo. Tai galėtų reikšti, kad šių paslaugų teikimas atitiko komercinius bendrovės interesus arba, kad ji laikė šias paslaugas sąžiningu atlygiu už išskirtinę teisę teikti tarpregioninio transporto paslaugas.
(109)
Ketvirta, dėl tarifų, kuriuos „Simet“ galėjo taikyti teiktoms keleivinio transporto paslaugoms, nors Italijos valdžios institucijos pripažįsta, kad iki 2001 m. iš tikrųjų galiojo nacionalinės nuostatos, kuriose nustatytos bendrosios autobusų transporto įkainių sistemos gairės, atsižvelgiant į bendresnę nacionalinę transporto ir kainų politiką (34), vis dėlto atkreipia dėmesį, jog operatoriai galėjo pateikti specialų prašymą, kad būtų taikomas kitoks tarifas. Tai aiškiai rodo ministerijos raštas, kuriuo remiasi „Simet“ (35). Tačiau Komisija pastebi, kad „Simet“ nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, jog teikė tokio pobūdžio prašymus Italijos valdžios institucijoms nė įrodymų, kad ministerija kada nors atmetė prašymus pakeisti tarifus 1987-2003 m.
(110)
Prieštaraujant „Simet“ teiginiui, tai, kad ilgųjų maršrutų reguliarių paslaugų tarifai buvo „patvirtinti“ Nacionalinio transporto priemonių registravimo biuro prie Susisiekimo ministerijos provincijos skyriaus (36), ir tai, kad 2002 m. balandžio 5 d. aplinkraštyje Nr. 3/02 (37) minimi „reglamentuoti“ tarifai, nereiškia, kad šių tarifų iš pradžių nenustatė operatoriai. Veikiau šių terminų vartojimas paprasčiausiai reiškia, kad tarifai buvo nustatyti iš anksto ir vėliau patvirtinti kompetentingų ministerijos tarnybų, siekiant skaidrumo bei viešumo ir užtikrinant keleivių teises.
(111)
Bet kokiu atveju tokio pobūdžio priemonės, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 2 straipsnio 5 dalimi, nėra „įpareigojimas dėl tarifų“, kuriam turėtų būti taikoma bendra kompensavimo tvarka. Įsipareigojimas dėl tarifų reiškia „įsipareigojimą, nustatomą transporto įmonėms, kad jos […] taikytų viešosios valdžios institucijos nustatytus ar patvirtintus tarifus, kurie neatitinka įmonės komercinių interesų ir kurie atsiranda įvedus arba atsisakius pakeisti specialias tarifų sąlygas“. Įsipareigojimo dėl tarifų apibrėžimas netaikomas „įsipareigojimams, kylantiems iš kainų politikos bendrųjų priemonių, taikomų ekonomikai kaip visumai, arba priemonėms, kurių imamasi apskritai dėl transporto įkainių ir sąlygų, atsižvelgiant į transporto rinkos arba jos dalies organizavimą“.
(112)
Galiausia, dėl „Simet“ minimų ministerijos atmestų prašymų, Komisija pastebi, kad prašymais siekta plėstis, tad jie nebuvo susiję su esamų paslaugų teikimo tvarkos pakeitimais. Paslaugų plėtra ne visada buvo įmanoma dėl Įstatyme Nr. 1822/39 nustatyto keleivinio transporto reguliarių paslaugų teikimo reglamentavimo. Iš tikrųjų buvo galima išduoti koncesijas naujoms paslaugoms arba padidinti esamų paslaugų apimtį tik su sąlyga, kad šios koncesijos nedarys poveikio kitų reguliaraus susisiekimo operatorių teisėms. Todėl atmestas prašymas pradėti teikti naujas paslaugas arba praplėsti esamas buvo siekio suderinti skirtingų ekonominių subjektų interesus rezultatas, o ne nustatytų su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų pasekmė, kaip tvirtina „Simet“.
(113)
Todėl „Simet“ neįrodė, kad Italijos valdžios institucijos jai vienašališkai nustatė su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą.
7.2.2. Ar kompensacija, mokama už šį įsipareigojimą, atitinka Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69?
(114)
Bet kokiu atveju, net darant prielaidą, kad gali būti įrodyta, jog su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai buvo kažkokia forma nustatyti vienašališkai, kompensacija už šias paslaugas vis tiek turėtų atitikti Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 nustatytą bendrą kompensavimo tvarką (IV skirsnis), kad jai negaliotų išankstinio pranešimo įpareigojimas, remiantis to paties reglamento 17 straipsnio 2 dalimi. Komisija nemano, kad ši sąlyga yra susidariusi.
(115)
Visų pirma, Komisija atkreipia dėmesį, kad Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 10 straipsnyje, be kita ko, nustatyta, kad kompensacijos dydis, susijęs su įsipareigojimu organizuoti darbą arba vežti, turi būti lygus skirtumui tarp finansinių išlaidų sumažėjimo ir įmonės pajamų sumažėjimo, jeigu visas minėtas įsipareigojimas arba atitinkama jo dalis būtų panaikinti tam tikram laikotarpiui. Be to, Komisija pastebi, kad remiantis Teisingumo Teismo sprendimu Antrop, minėtos nuostatos reikalavimai nepatenkinami, jeigu „neįmanoma nustatyti, remiantis patikimais [bendrovės] apskaitos duomenimis, skirtumo tarp išlaidų, priskirtinų [jos] veiklos daliai zonose, kur [ji] atitinkamai naudojasi koncesija, ir atitinkamų pajamų, ir todėl negalima apskaičiuoti sąnaudų, kurios atsiranda [šiai įmonei] įgyvendinant su viešąja paslauga susijusius įpareigojimus“ (38).
(116)
Be to, nuo 1992 m. liepos 1 d. Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 1 straipsnio 5 dalies a punkte numatyta, kad, jeigu transporto įmonė ne tik teikia paslaugas pagal su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, bet taip pat užsiima ir kita veikla, viešosios paslaugos privalo būti vykdomos: i) tvarkant buhalterinę apskaitą kiekvienai veiklai atskirai ir nustatant proporcingą turto dalį, susijusią su kiekviena veikla, naudojantis galiojančiomis buhalterinės apskaitos taisyklėmis, ir ii) padengiant išlaidas veiklos pajamomis ir mokėjimais iš valdžios institucijų, be jokios pervedimų galimybės iš vieno kurio arba į kitą įmonės veiklos padalinį.
(117)
Nagrinėjamu atveju „Simet“ netaikė veiksmingos apskaitos atskyrimo sistemos skirtingoms paslaugoms, kurias teikė iki 2002 m. Be to, galima abejoti ir dėl 2002 m. ir 2003 m., taikant apskaitos atskyrimo sistemą, vykdytos analitinės apskaitos galiojimo, atsižvelgiant į tai, kad nėra įrodyta, jog bendrovės valdymo organai naudojo šią analitinę apskaitą savo veiklai kontroliuoti. Todėl nesilaikyta 10 straipsnio nuostatų.
(118)
Antra, „Simet“ neįrodė, kad „Ekonominiai nuostoliai […] nustatyti bendrai atsižvelgiant į įsipareigojimo padarinius įmonės veiklai“ (Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 5 straipsnio 1 dalis); be to, 7.1.2 skirsnis rodo, kad nebuvo laikytasi ir reikalavimo, kuriuo numatyta iš anksto nustatyti kompensacijos dydį (reglamento 13 straipsnis).
(119)
Galiausia, kompensacijos už priemonę, apie kurią pranešta, laikotarpis tęsiasi nuo 1987 m. iki 2003 m. Tačiau bendra kompensavimo tvarka autobusų tarpregioninėms paslaugoms taikyta tik iki 1992 m. liepos mėn., vėliau taikant ją tik „miesto, priemiesčių ir regiono keleivinio transporto paslaugoms“, remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1893/91 (39). Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 pateikto „vežimo regione“ apibrėžimo („transporto paslaugos, kurios teikiamos, kad būtų patenkinti regiono transporto poreikiai“) negalima praplėsti taip, kad jis apimtų visas transporto paslaugas, kurios teikiamos, kad būtų patenkinti regiono gyventojų poreikiai, įtraukiant į jį ir tarpregioninius maršrutus. Iš tikrųjų dėl tokios plačios interpretacijos reglamentas būtų tapęs gan neveiksmingu, nes valstybės narės būtų galėjusios jo netaikyti įmonėms, kurių veikla apsiribojo tik „miesto, priemiesčių ir regiono keleivinio transporto paslaugoms“ (40).
(120)
Todėl Komisija konstatuoja, kad kompensacija, apie kurią pranešta, neatitinka Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 nustatytos bendros kompensavimo tvarkos.
7.2.3. Išvada dėl atleidimo nuo įpareigojimo pranešti
(121)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad, Valstybės Tarybos nuomone, bendrovei „Simet“ mokėtinai kompensacijai už autobusų transporto tarpregioninių paslaugų teikimą 1987-2003 m. negaliojo atleidimas nuo išankstinio informavimo procedūros, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 17 straipsnio 2 dalimi.
7.3. PAGALBOS SUDERINAMUMAS
(122)
Kadangi neįrodyta, jog mokėjimams kompensacijos forma galiojo atleidimas nuo išankstinio informavimo procedūros, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 17 straipsnio 2 dalimi, reikia įvertinti jų suderinamumą su vidaus rinka, atsižvelgiant į tai, kad, kaip nurodyta 7.1 skirsnyje, jie laikomi valstybės pagalba pagal SESV107 straipsnio 1 dalį.
(123)
Komisija laikosi nuomonės, kad praneštos priemonės suderinamumas turi būti išnagrinėtas remiantis 2009 m. gruodžio 3 d. įsigaliojusiu Reglamentu (EB) Nr. 1370/2007, panaikinusiu Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69, kadangi būtent šis teisės aktas galioja priimant šį sprendimą (41). Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi, kad Valstybės Tarybos bendrovei „Simet“ suteikta kompensacija dar neišmokėta, todėl numatytos pagalbos įsigaliojimo data sutampa su Komisijos sprendimo dėl šios pagalbos suderinamumo su vidaus rinka priėmimo diena (42). Be to, kelia abejonių tai, kad neatšaukiama teisė į šią kompensaciją bendrovei „Simet“ suteikta prieš priimant 2010 m. kovo 9 d. Valstybės Tarybos sprendimą Nr. 1405/2010, kuriuo Italijos valstybė iš tikrųjų įpareigota atlikti įmonei minėtus mokėjimus. 94 punkte paaiškinta, kad koncesijos specifikacijose, kuriomis „Simet“ remiasi siekdama įrodyti turėtą su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, nurodyta, kad teikiama paslauga nesuteikė operatoriui teisės į kokią nors subsidiją ar kompensaciją ir, kad laikoma, jog paslauga vykdoma ją vykdančiai įmonei prisiimant visą riziką ir pavojų. Galiausia, būtina pabrėžti, kad Valstybės Taryba dar nenustatė bendrovei „Simet“ mokėtinos kompensacijos dydžio.
(124)
Reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 reguliuoja 2 straipsnio i punkte apibrėžtų viešųjų paslaugų sutarčių koncesiją keleivinio geležinkelių ir kelių transporto sektoriuje. Remiantis šio reglamento 9 straipsnio 1 dalimi „Pagal šį reglamentą išmokėtos kompensacijos už […] transporto viešųjų paslaugų teikimą […] laikomos suderinamomis su [vidaus] rinka. Tokioms kompensacijoms netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas išankstinio pranešimo reikalavimas“.
(125)
Dėl toliau pateiktų priežasčių Komisija laikosi nuomonės, kad kompensacija, apie kurią pranešta, neatitinka Reglamente (EB) Nr. 1370/2007 nustatytų sąlygų. Todėl Komisija negali jos skelbti suderinama su vidaus rinka, remiantis šio reglamento 9 straipsnio 1 dalimi.
(126)
Visų pirma, Komisija pastebi, kad nors koncesijos specifikacijos atitinka Reglamento (EB) Nr. 1370/2007 2 straipsnio i punkte nustatytus reikalavimus, susijusius su viešųjų paslaugų sutarties apibrėžimu, vis dėlto nesilaikyta kai kurių šio reglamento 4 straipsnyje numatytų nuostatų, kuriomis nustatomas privalomas viešųjų paslaugų sutarčių turinys ir bendrosios taisyklės. Pavyzdžiui, 4 straipsnio 1 dalies b punkte numatyta, kad parametrai, kuriais remiantis skaičiuojama kompensacija, turi būti apibrėžti iš anksto, objektyviai ir skaidriai, siekiant išvengti per didelės kompensacijos, o 4 straipsnio 1 dalies c punkte ir 4 straipsnio 2 dalyje apibrėžta išlaidų ir pajamų skirstymo tvarka. Komisijos 7.1.2 skirsnyje atlikta sprendimo Altmark antrojo kriterijaus analizė rodo, kad nagrinėjamose koncesijos specifikacijose buvo nurodyta, kad teikiama paslauga operatoriui nesuteikia teisės į kokią nors subsidiją ar kompensaciją ir, kad laikoma, jog visą riziką ir pavojų prisiima veiklą vykdanti įmonė. Tai, kad atmesta kompensacijos galimybė neišvengiamai reiškia, kad kompensacijos parametrai nebuvo iš anksto nustatyti, todėl kompensacija neatitinka reglamento 4 straipsnio.
(127)
Be to, 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad tuo atveju, kai viešųjų paslaugų sutartys sudaromos tiesiogiai, kompensacija turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 1370/2007 ir jo priedo nuostatas, siekiant užtikrinti, kad kompensacija neviršytų viešosios paslaugos įpareigojimo įvykdymui būtinos sumos. Be kita ko, minėtame priede reikalaujama, kad būtų taikoma apskaitos atskyrimo sistema (5 punktas), ir patikslinama didžiausios kompensacijos sumos nustatymo tvarka.
(128)
115 punkte pabrėžta, kad didžiąją laikotarpio (1987-2001 m.), apie kurį turi būti pranešta, dalį „Simet“ netaikė veiksmingos apskaitos atskyrimo sistemos, be to, galima abejoti ir dėl analitinės apskaitos galiojimo. Todėl neįmanoma įrodyti, kad galiausiai suteikus bet kokio dydžio kompensaciją, nebus viršyta suma, atitinkanti grynąjį finansinį rezultatą, lygų viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymo teigiamo ar neigiamo poveikio viešųjų paslaugų operatoriaus pajamoms ir sąnaudoms sumą (priedo 2 punktas).
(129)
Be to, kadangi iš anksto nenustatyti kompensacijos parametrai, bet koks išlaidų paskirstymas turi būti neišvengiamai atliekamas taikant ex post principą, remiantis nepagrįstomis prielaidomis kaip, pavyzdžiui, pradinėje ir daugumos ataskaitose. Vis dėlto Komisija negali sutikti su daugumos ataskaitos prielaidomis, pagal kurias kiekviena įmonės teikta paslauga turėtų neišvengiamai atitikti tą pačią išlaidų ir pajamų proporciją tam tikrais metais. Be to, atsižvelgdama į tai, kad taikant skaičiavimą ex post teikiant paslaugą patirtos išlaidos be abejonės bus visiškai kompensuotos, Komisija laikosi nuomonės, kad pradinėje ir daugumos ataskaitose naudotas nuosavo kapitalo grąžos rodiklis, viršijantis atitinkamą apsikeitimo sandorių normą 100 bazinių punktų, bendrai nėra laikomas tinkama orientacine norma, skaičiuojant pagrįstą pelną.
(130)
Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad koncesijos specifikacijose nenumatytos kompensacijos, kurią patvirtino Valstybės Taryba, išmokėjimas neatitiks Reglamento (EB) Nr. 1370/2007, todėl pranešta priemonė yra nesuderinama su vidaus rinka.
(131)
Galiausia, dėl „Simet“ teiginių, kad Valstybės Tarybos sprendimas Nr. 1405/2010 susijęs ne su kompensacija už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, remiantis taikytinu Tarybos reglamentu, o su nuostolių atlyginimu dėl Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 pažeidimo, atsiradusių tariamai neteisėtai vienašališkai nustačius su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, remiantis minėto reglamento 1 straipsnio 3 ir 5 dalimis, Komisija pastebi, kad Sprendime Nr. 1405/2010 nėra jokios susijusios nuorodos į Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69, tačiau nurodoma „Simet“ teisė, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 6, 10 ir 11 straipsniais, gauti kompensaciją, kurią turi nustatyti valdyba, remdamasi patikimais duomenimis (43). Be to, Sprendime Nr. 1405/2010 pati Valstybės Taryba atmetė „Simet“ ieškinį dėl nuostolių atlyginimo, kurį manė esant skirtą padengti nuostoliams, kurių nepadengs nustatyta kompensacija, ir ieškinį dėl neteisėto praturtėjimo, atsižvelgiant į tai, kad priėmė pagrindinį kompensacijos prašymą pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1191/69 (44). Todėl sprendimo 3.3 punkte Valstybė Taryba teigia: „Bet kokia apeliantės pareikšta nuostolių atlyginimo pretenzija šiuo metu negali būti priimta, kadangi tik valdybai nustačius minėtą kompensaciją, galės paaiškėti žala, kurios nustatyta kompensacijos suma nepadengia ir kurią turės išvesti ir įrodyti suinteresuotoji šalis“.
(132)
Bet kokiu atveju, Komisija laikosi nuomonės, kad atlyginus bendrovei „Simet“ nuostolius už tariamai neteisėtai vienašališkai Italijos valdžios institucijų nustatytus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, apskaičiuojant juos Reglamente (EEB) Nr. 1191/69 nustatyta bendros kompensacijos tvarka, būtų pažeisti Sutarties 107 ir 108 straipsniai. Atlyginti bendrovei „Simet“ nuostolius tai tas pats, kas suteikti kompensaciją už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus nagrinėjamu laikotarpiu, nepaisant to, kad koncesijos specifikacijoms, kurios reglamentuoja aptariamas paslaugas, taikomas išankstinio pranešimo reikalavimas ir jos neatitinka, kaip pirmiau įrodyta, esminių Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 ir Reglamento (EB) Nr. 1370/2007 nuostatų. Nuostolių atlyginimas iš tikrųjų leistų apeiti Europos Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatytas valstybės pagalbos taisykles ir sąlygas, kuriomis kompetentingos valdžios institucijos, nustatydamos su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus ar sudarydamos viešųjų paslaugų sutartis, kompensuoja atitinkamų operatorių išlaidas, patirtas vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Galiausia, kaip pirmiau nurodyta, koncesijos specifikacijose, kuriomis vadovaudamasi „Simet“ teikė transporto paslaugas, nenumatyta jokia finansinė kompensacija. „Simet“ sutiko teikti paslaugas tokiomis sąlygomis, kokios nustatytos koncesijose, prisiimdama visą riziką.
(133)
Todėl Komisija negali pritarti „Simet“ argumentams, kuriais remiantis Valstybės Tarybos sprendimas Nr. 1405/2010 veikiau susijęs su nuostolių atlyginimu dėl Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 pažeidimo nei su kompensacija už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus.
8. IŠVADA
(134)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad priemonė, apie kurią pranešta, yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Kompensacija bendrovei „Simet“, apie kurią pranešė Italijos valdžios institucijos, yra valstybės pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį. Šiai priemonei taikomas išankstinio pranešimo reikalavimas, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 17 straipsnio 2 dalimi.
Ši valstybės pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka, kadangi nesilaikyta Reglamento (EB) Nr. 1370/2007 nustatytų sąlygų. Todėl Italijos valdžios institucijos negali įgyvendinti šios pagalbos.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2013 m. spalio 2 d.