РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2013 година
относно Държавна помощ № SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), предоставена от Словашката република на Frucona Košice a.s.
(нотифицирано под номер C(2013) 6261)
(само текстът на словашки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/342/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби и като взе предвид техните мнения (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
1. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД КОМИСИЯТА
(1)
С писмо от 15 октомври 2004 г., заведено на 25 октомври 2004 г., Комисията получи жалба относно държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена неправомерно на Frucona Košice, a. s.. Жалбоподателят изпрати допълнителна информация на 3 февруари 2005 г. Среща с него се състоя на 24 май 2005 г.
(2)
Въз основа на информацията, предоставена от жалбоподателя, Комисията изиска с писмо от 6 декември 2004 г. от Словакия да я информира относно оспорваната мярка. С писмо от 4 януари 2005 г., заведено на 17 януари 2005 г., Словакия информира Комисията за вероятно незаконна помощ, отпусната на „Frucona Košice“ a.s. в контекста на споразумение с кредитори, и поиска от нея да одобри въпросната помощ като оздравителна програма за предприятие във финансови затруднения. С писмо от 24 януари 2005 г., заведено на 28 януари 2005 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация. С писмо от 9 февруари 2005 г. Комисията изиска допълнителна информация, която ѝ бе предоставена в писмо от 4 март 2005 г., заведено на 10 март 2005 г. На 12 май 2005 г. се състоя среща със словашките власти.
(3)
С писмо от 5 юли 2005 г. Комисията извести Словакия за решението си да образува производство по реда на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с помощта.
(4)
Решението на Комисията да образува производство беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мярката.
(5)
Словашките власти представиха наблюденията си в писмо от 10 октомври 2005 г., заведено на 17 октомври 2005 г. С писмо от 24 октомври 2005 г., заведено на 25 октомври, Комисията получи мнението от една от заинтересованите страни (бенефициера). То беше препратено на Словакия, за да ѝ се даде възможност да реагира; мнението на Словакия беше получено с писмо от 16 декември 2005 г., заведено на 20 декември 2005 г. На 28 март 2006 г. се състоя среща с бенефициера, на която му бе предоставена възможност да изложи позицията си. С писмо от 5 Май 2006 г., заведено на 8 Май 2006 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация.
(6)
На 7 юни 2006 г. Комисията прие решение, с което се разпорежда възстановяване на помощта (4). След тази дата в хода на контактите със словашките власти относно изпълнението на това решение Комисията беше уведомена за резултата от националното съдебно производство, свързано с размера на дълга, който да бъде записан в споразумението с кредиторите. Тази информация следва да бъде взета предвид в настоящото решение.
2. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД ОБЩИЯ СЪД
(7)
На 12 януари 2007 г.„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението пред Общия съд на Европейския съюз, като оспори inter alia класифицирането на опрощаването на дълг като държавна помощ, твърдейки, че е в съответствие с принципа на частния кредитор в пазарни условия. С решение от 7 декември 2010 г. (дело T-11/07) Общият съд отхвърли аргументите на жалбоподателя и потвърди решението на Комисията с основанието, че фалитът би бил по-изгоден за държавата отколкото споразумението с кредиторите.
3. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД СЪДА
(8)
„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението на Общия съд пред Съда, твърдейки по-конкретно, че в решението на Общия съд не е направена правилна оценка на прилагането от Комисията на теста на частния кредитор и недопустимо е направен опит обосновката на съда да се замени с тази на Комисията по отношение на теста на частния кредитор (дело C-73/11 P).
(9)
На 24 януари 2013 г. Съдът отмени решението на Общия съд. Съдът заключи, че Комисията е допуснала явна грешка при преценката, като не е взела предвид продължителността на процедурата за фалит в преценката си на теста на частния кредитор или ако е взела предвид този фактор, не е изложила достатъчно основания за своето решение. Делото е върнато в Общия съд за решение относно твърденията на дружеството във връзка с процедурата по принудително събиране на данъците, по която все още не е било постановено решение.
4. ОТМЯНА
(10)
С оглед на решението на Съда, Комисията счита за уместно да отмени първоначалното решение от 7 юни 2006 г. и да го замени с настоящото решение с цел да се коригират установените от Съда недостатъци.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. ДРУЖЕСТВОТО
(11)
Бенефициер на финансовата помощ е „Frucona Košice“ a. s., дружество, което се занимава с производство на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки, плодови и зеленчукови консерви и оцет. След като загубва своя лиценз, бенефициерът спира производството на спирт и спиртни напитки. Независимо от това той продължава да е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки. Предприятието се намира в регион, който отговаря на условията за предоставяне на регионална помощ по реда на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(12)
По време на разглежданите събития бенефициерът е имал около 200 души персонал. В бележките си по решението за откриване на официално производство дружеството предостави на Комисията данни за оборота си (включително акцизни сборове и ДДС), които са изведени в таблицата по-долу.
Таблица 1
Оборот в различни производствени сфери, включително акцизни сборове и ДДС [SKK]
2002
2003
2004
Оцет
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Производство на плодове и зеленчуци
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Зеле
2 878 340
503 030
201 310
Газирани безалкохолни напитки
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Негазирани безалкохолни напитки
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Сокове - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Спирт
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Сайдер
1 495 640
106 360
0
Сироп
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Други продукти/услуги
59 476 000
99 635 000
63 680 000
ОБЩО
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Тези данни се различават значително от данните, предоставени на Комисията от словашките власти и посочени в решението за образуване на официално производство (6). В отговора си на бележките на бенефициера след откриването на официалното производство словашките власти не оспорват точността на посочените по-горе данни. Според словашките власти бенефициерът отговаря на критериите за средно по размер предприятие.
2. ПРИЛОЖИМО НАЦИОНАЛНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
(14)
Оспорваната мярка е опростено данъчно задължение от данъчна служба Košice IV по силата на споразумение с кредитори. Този процес е уреден в Закон № 328/91 за фалитите и споразуменията с кредитори („Закон за фалитите“).
(15)
Споразумението с кредитори е процес, осъществяван под надзора на съда, който подобно на фалита, има за цел уреждане на финансовото състояние на предприятия длъжници (7). По реда на процедура за фалит предприятието престава да съществува и или активите му се продават на нов собственик, или предприятието се ликвидира. За разлика от нея, в процедурата по споразумение предприятието длъжник продължава да търгува без промяна на собствеността.
(16)
Процедурата по споразумение се стартира от предприятието длъжник. Целта е да се постигне споразумение с кредиторите, по силата на което предприятието длъжник изплаща част от дълга си, а останалата част му се опрощава. Споразумението следва да се одобри от упражняващия надзор съд.
(17)
Кредиторите, чиито вземания са обезпечени, например чрез ипотека, действат като отделни кредитори. За да се приеме предложението за споразумение, всички отделни кредитори трябва да гласуват за него, докато при останалите кредитори е достатъчно и квалифицирано мнозинство. С други думи, отделните кредитори гласуват индивидуално и имат право на вето по предложението.
(18)
Отделните кредитори имат привилегировано положение и при производството по обявяване във фалит. Претенциите на отделните кредитори могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит и всички средства от продажбата на обезпечените активи при процедурата по фалит са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Ако претенциите на отделните кредитори не могат да се покрият от тази продажба, оставащата за изплащане сума се включва във втората група заедно с претенциите на останалите кредитори. Кредиторите от втората група се обезщетяват на pro rata принцип.
(19)
По реда на Закона за фалитите предприятието, подаващо заявление за споразумение с кредитори, е задължено да представи на осъществяващия надзора съд списък от мерки за преструктурирането си и за непрекъснатото финансиране на дейността си след споразумението.
(20)
По реда на Закон 511/92 за администрирането на данъците и таксите и за изменения в системата на местните финансови органи („Закон за данъчната администрация“) предприятията могат да поискат от данъчните власти отсрочване на плащането на данъците. Върху отсрочената сума се начислява лихва, а самото задължение се обезпечава.
(21)
Законът за данъчната администрация регулира и принудителното събиране на данъците, чиято цел е да се удовлетворят данъчните вземания на държавата чрез продажба на недвижимо имущество, движими активи или на предприятието като цяло.
3. ФАКТИТЕ
(22)
В периода между ноември 2002 г. и ноември 2003 г. бенефициерът се е възползвал от възможността, предоставена му по разпоредбите на Закона за данъчната администрация, да отсрочи задължението си да плаща акцизни сборове върху спирт (8). Общият размер на разсрочените данъчни задължения възлиза на 477 015 759 SKK (12,6 милиона EUR). Преди да одобри отсрочването на тези задължения, спазвайки разпоредбите на закона, данъчният орган е обезпечил всяко едно от вземанията си с активи на бенефициера. Словашките власти посочват, че стойността на обезпеченията по счетоводството на бенефициера е възлизала на 397 476 726 SKK (10,5 милиона EUR). От своя страна бенефициерът твърди, че стойността на обезпеченията по експертна оценка от края на 2003 г. е била 193 940 000 SKK (5 милиона EUR). Това, според бенефициера, е стойността на активите, включени в обезпечението (движими и недвижими активи и вземания), изчислена по така наречени цени на експерти.
(23)
Считано от 1 януари 2004 г., изменения в Закона за данъчна администрация ограничават правото да се изиска отсрочено плащане на данъчни задължения само до един път годишно. Бенефициерът използва тази възможност за акцизните сборове от декември 2003 г., дължими през януари 2004 г. Затова пък не е в състояние да изплати и няма право да отложи изплащането на акцизните сборове от януари 2004 г., дължими на 25 февруари 2004 г. В резултат на това, бенефициерът се превръща в предприятие длъжник по смисъла на Закона за фалитите. В резултат на това бенефициерът губи лиценза си за производство и преработка на спирт.
(24)
На 8 март 2004 г. бенефициерът подава искова молба до компетентния окръжен съд за споразумение с кредиторите. След като установява, че всички необходими законови изисквания са спазени, на 29 април 2004 г. окръжният съд взема решение да даде ход на процедурата. На заседанието от 9 юли 2004 г. кредиторите гласуват в полза на споразумението, предложено от бенефициера. На 14 юли 2004 г. споразумението е одобрено с решение на осъществяващия надзора окръжен съд.
(25)
През август 2004 г. данъчният орган подава жалба срещу решението на окръжния съд. Със свое решение от 25 октомври 2004 г. Върховният съд отхвърля жалбата и потвърждава решението на окръжния съд, което влиза в сила от 23 юли 2004 г. Впоследствие прокуратурата обжалва отново решението на окръжния съд по реда на извънредна процедура по обжалване.
(26)
Кредиторите, включително данъчния орган, се договарят с бенефициера за следните мерки: бенефициерът изплаща 35 % от дълга в рамките на един месец от датата на влизане в сила на споразумението, а кредиторите му опрощават останалите 65 %. Следователно всички кредитори са третирани еднакво. Таблицата по-долу дава конкретните суми за всеки кредитор.
Таблица 2
Задължения на бенефициера преди и след процедурата по споразумение [SKK]
Кредитор
Дълг преди
споразумението
Дълг след
споразумението (9)
Опростена сума
Публичен
Данъчен орган
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Частен
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
ОБЩО
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Включеният в процедурата по споразумение иск на данъчните органи е на стойност 640 793 831 SKK (16,86 милиона EUR) и включва основно неизплатени акцизни сборове за периода май 2003 г. - март 2004 г., дължим ДДС за периода януари-април 2004 г. и начислените глоби и лихви. Данъчният орган опрощава сума, възлизаща на 416 515 990 SKK (11 милиона EUR). Споразумението гарантира на данъчните органи 244 277 841 SKK (5,86 милиона EUR).
(28)
В процедурата по споразумение данъчният орган действа като отделен кредитор и, като такъв, гласува отделно. По този начин, за да може споразумението да влезе в сила, данъчният орган е трябвало да гласува в негова полза. Привилегированото положение на данъчния орган се дължи на факта, че някои от вземанията му са обезпечени във връзка с отсрочката за плащане на данъчни задължения от бенефициера през 2002 г. и 2003 г. (вж. подточка 17). Всички останали кредитори са гласували в полза на предложеното споразумение. Техните вземания са били обикновени необезпечени търговски вземания.
(29)
В предложението си за споразумение, според изискванията на Закона за фалитите, бенефициерът описва мерки по преструктурирането си, отнасящи се до производството и дистрибуцията, както и работната ръка (включително съкращения).
(30)
В областта на организацията и работната ръка, бенефициерът предлага следните мерки: създаване на обща производствена група за всички производствени дейности, преструктуриране на транспортния отдел чрез отстраняване на най-амортизираните превозни средства и преструктуриране на търговските дейности. Тези мерки се придружават от съкращаване на 50 души работна ръка през периода март-май 2004 г. През същия период други 50 души следва да работят за 60 % от заплащането си.
(31)
В областта на производството и технологиите бенефициерът обявява, че тъй като предприятието е изгубило лиценза си за производство на спирт, съответните производствени мощности ще се отдават под наем от април 2004 г. Бенефициерът планира да намали или прекрати производството на някои непечеливши безалкохолни напитки и декларира, че въвеждането на всеки нов продукт в тази сфера ще бъде предхождано от анализ на рентабилността на производството.
(32)
Бенефициерът споменава и следните мерки: преструктуриране на разходите в резултат на по-ниските производствени разходи след прекратяване на производството на спирт и съкращаване на транспортния парк на предприятието, както и продажбата на старо оборудване за вторични суровини.
(33)
Освен това бенефициерът планира да продаде административна сграда, магазин и почивна база, като споменава и възможността да продаде или отдаде под наем подразделението си за производство на оцет. В наблюденията си по решението за образуване на производство словашките власти потвърждават, че продажбата на административната сграда, магазина и почивната база, не са се състояли.
(34)
Бенефициерът планира интензивна продажба на готова продукция от складовете си (11).
(35)
Според предложението бенефициерът ще финансира споразумението със свои средства (продажба на стокова наличност) в размер на 110 милиона SKK и чрез външно финансиране под формата на кредит от търговска банка в размер на 100 милиона SKK. Според представената от бенефициера информация в отговор на откриването на производство оставащият дълг е изплатен с приходи от нова емисия акции (21 милиона SKK; 0,56 милиона EUR), приходи от продажба на стокова наличност (110 милиона SKK; 2.9 милиона EUR) и текущ кредит по доставка от „Old Herold“ s.r.o. (100 милиона SKK; 2,6 милиона EUR). Падежът на фактурите за „Old Herold“ s.r.o. е 40 дни, което според бенефициера е дълъг период от време предвид нестабилното му финансово положение. Удълженият падеж дава възможност на бенефициера да натрупа необходимите средства в брой.
(36)
След образуване на производството словашките власти информираха Комисията, че по споразумението с кредиторите на 17 декември 2004 г. на данъчния орган са изплатени 224 277 841 SKK. Словашките органи потвърдиха, че са спрели прилагането на споразумението за опрощаване на дълг, докато продължава производството на Европейската комисия.
(37)
В рамките на контактите във връзка с изпълнението на решението на Комисията, което постановява възстановяване на помощта, словашките органи информираха Комисията за резултата от посочената в подточка 25 извънредна процедура по обжалване: със свое решение от 27 април 2006 г. Върховният съд на Словашката република частично отменя решението на компетентния окръжен съд от 14 юли 2004 г., потвърждаващо споразумението с кредиторите на основание, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. Върховният съд отхвърли жалбата по отношение на останалата част. Със свое решение от 18 август 2006 г. компетентният окръжен съд изпълни решението на Върховния съд от 27 април 2006 г., като посочва, че коригираната сума, дължима на данъчния орган, възлиза на 640 369 341,4 милиона SKK (35 % от които представляват 224 129 269,1 милиона SKK).
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОБРАЗУВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВО ПО РЕДА НА ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(38)
В решението си да открие производство Комисията изрази съмнения за държавна помощ под формата на спорното опрощаване. По-точно, тя счита, че поведението на данъчния орган по време на процедурата по споразумение не издържа на теста за частен кредитор в пазарни условия. В частност, Комисията установи, че данъчният орган е в различно правно положение спрямо другите кредитори, тъй като е с обезпечени вземания и е можел да даде ход на принудително събиране на данъци. Комисията се съмнява дали процедурата по споразумение е довела до възможно най-добрия за държавата изход в сравнение с процедурата за фалит или процедурата по принудително събиране на данъци.
(39)
Освен това Комисията изрази съмнения за съвместимостта на оспорваната помощ с вътрешния пазар. На първо място повдигна съмнения дали помощта може да се счита за съвместима с оздравителна програма, както претендират словашките власти. Оздравителната програма може да се изразява само в парична помощ под формата на гаранции по заеми или кредити. Оспорваната мярка обаче е опрощаване на дълг, което съответства на неподлежащи на връщане безвъзмездни средства. Освен това, мярката не е предприета с цел бенефициерът да представи план за преструктуриране или план за ликвидация, или да изплати изцяло помощта в срок от шест месеца от разрешението за оздравителната програма.
(40)
Освен това Комисията разгледа съвместимостта на оспорваната мярка с помощ за преструктуриране и изрази съмнения относно спазването на две от основните изисквания: наличие на план за преструктуриране, който да гарантира дългосрочна жизненост в рамките на разумни срокове и ограничаване на помощта до необходимия минимум.
IV. БЕЛЕЖКИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(41)
Наред с фактите, описани в Част II по-горе, бенефициерът предостави и следната информация.
(42)
Бенефициерът изтъква, че причина за финансовите му трудности в началото на 2004 г. са промените в Закона за данъчната администрация, които са ограничили правото му за отсрочване на плащането на данъчни задължения до веднъж годишно. Това е била важна промяна за бенефициера, който, по негови думи, е разчитал на същия механизъм в предходни години.
(43)
Относно делото по същество, бенефициерът първо е представил мнение, че Комисията не е компетентна да разглежда оспорваната мярка, тъй като мярката е влязла в сила преди датата на присъединяване и не е прилагана след присъединяването. Твърденията, че мярката е влязла в сила преди присъединяването, се основават на факта, че на процедурата по споразумение е даден ход на 8 март 2004 г., както посочва бенефициерът, а съдът я одобрява на 29 април 2004 г., т.е. преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз. Освен това се упоменава, че данъчните органи са дали съгласието си в рамките на преговорите, предхождащи даването на ход на процедурата по споразумение. През декември 2003 г. се е провела среща с представители на Данъчна дирекция на Словашката република, а на 3 февруари 2004 г. местният данъчен орган изпраща на бенефициера писмо, в което, както се твърди, е потвърдена възможността за пристъпване към споразумение.
(44)
Бенефициерът също посочва, че дори Комисията да продължава да твърди, че е компетентна по случая, оспорваната мярка не представлява държавна помощ, тъй като е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия.
(45)
Бенефициерът твърди на първо място, че сравнението на процедурата по споразумение с процедурата по принудително събиране на данъци е подвеждащо, тъй като даването на ход на първата изключва или суспендира втората. Следователно принудителното събиране на данъчни задължения не е било опция за данъчния орган. Освен това, според бенефициера, ако той не е бил предложил ход на процедура по споразумение, след няколко седмици или месеци е щял да бъде задължен по силата на законодателството за фалит да стартира процедура за фалит или процедура за споразумение с кредитори.
(46)
На второ място бенефициерът изтъква, че решението на държавата да избегне обявяването му във фалит и вместо това да прибегне до споразумение отговаря на теста за частен кредитор в пазарни условия. Като доказателство бенефициерът представя становища от двама одитори и един синдик, че данъчните органи биха получили повече и биха го получили по-бързо по реда на процедурата за споразумение, отколкото по процедурата за фалит. Освен това бенефициерът представя допълнителни материали и статистически данни, според които процедурата за фалит в Словакия продължава средно между три и седем години и носи съвсем ограничени средства от продажбата на активи (12).
(47)
Бенефициерът обосновава анализа си основно на доклад на одиторското предприятие „EKORDA“, с дата от 7 юли 2004 г., с който, както се твърди, данъчният орган е разполагал преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. Няма доказателства, обаче, представени в полза на последното твърдение.
(48)
Според доклада на „EKORDA“, приходите от продажба на активи при фалит биха възлизали в най-добрия случай на 204 милиона SKK (5,3 милиона EUR), а след приспадане на различни такси, възлизащи на 45 милиона SKK - само на 159 милиона SKK (4,2 милиона EUR). Бенефициерът е коригирал сумата на таксите за приспадане (на 36 милиона SKK) и е получил стойност от 168 милиона SKK (4,4 милиона EUR). Дори данъчният орган, в качеството си на единствен отделен кредитор и най-голям кредитор, да получи повечето от тези средства, те пак ще са по-малко, отколкото е получил след споразумението.
(49)
За да получи тези резултати, „EKORDA“ използва за основа счетоводната стойност към 31 март 2004 г. на недвижимите активи, стоковата наличност, паричните средства в брой и краткосрочните вземания след корекция, като отразява тяхната невъзстановимост и ниска стойност. Одиторът „EKORDA“ е коригирал номиналната стойност на активите на бенефициера по т.нар. процент при ликвидация на всеки един актив при продажба в случай на фалит (45 % от недвижимите активи, 20 % от стоковата наличност и краткосрочните вземания и 100 % от паричните средства в брой).
(50)
„EKORDA“ изтъква бъдещите данъчни приходи от дейността на бенефициера (13), развитието на заетостта в региона и на хранителната промишленост в Словакия като много важни фактори в полза на това бенефициерът да продължи да упражнява стопанска дейност.
(51)
Бенефициерът посочва още два доклада. Одиторът, госпожа Марта Кохова, заключава, че максималният приход от продажбата на активите, които обаче не са оценени, би възлизал на 100 милиона SKK (2,6 милиона EUR), от които след приспадане на таксите от 22 милиона SKK биха останали само 78 милиона SKK (2 милиона EUR). Госпожа Холовачова, синдик, е цитирана като автор на изказването, че по нейно мнение процедурата за споразумение е по-изгодна за кредиторите, отколкото фалита. Едно от съображенията е, че кредиторът има интерес длъжникът му да продължи дейността си (бъдещи приходи от търговия или от данъци).
(52)
На трето място следва да се имат предвид дългосрочни съображения като например бъдещите данъчни постъпления. Твърди се, че принципът на правния прецедент, изключващ социално-политическото значение от теста за частен кредитор в пазарни условия, не може да се приложи за случаи, когато публичен орган отчита бъдещи данъчни приходи (14). Според бенефициера положението на публичния орган в неговия случай е сходно с това на кредитор в пазарни условия, който има интерес от оцеляване на клиента му. След това бенефициерът се позовава на съдебната практика във връзка с принципа на частния инвеститор в пазарни условия.
(53)
Бенефициерът заключава, че тестът за частен кредитор в пазарни условия е издържан и оспорваната мярка не представлява държавна помощ.
(54)
Ако обаче Комисията заключи друго, бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е съвместима с помощ за преструктуриране. Бенефициерът твърди, че още преди постигането на споразумение данъчният орган е проверил възможността представения от бенефициера бизнесплан да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието. Според бенефициера отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение, в случай на оценка ex post от страна на Комисията, тъй като към днешна дата Комисията може да се увери, че бенефициерът действително е стопански активен. Същевременно обаче бенефициерът счита, че в случай на оценка ex ante е необходим подробен план за преструктуриране. След това той накратко описва предприетите мерки по преструктуриране: увеличение на собствения капитал, съкращения и продажба на стокова наличност. Бенефициерът счита, че прекратяването на производството на спирт и спиртни напитки и отдаването под наем на производствените активи на предприятието „Old Herold“ s.r.o. представляват мерки по преструктуриране. Макар първоначално спирането на производството да се е наложило поради загуба на лиценз, бенефициерът не е кандидатствал за нов лиценз след споразумението.
(55)
Според бенефициера е спазено и изискването приносът му към преструктурирането на предприятието да е значителен.
(56)
Накрая, бенефициерът напомня, че факта, че е стопански активен в подпомаган регион, където е един от най-значимите работодатели, следва да се отчита при прилагане на насоките за помощ при преструктуриране.
V. БЕЛЕЖКИ ОТ СТРАНА НА СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА
(57)
В отговора си относно стартирането на разследването словашките власти предоставят някои бележки по фактическата страна, които вече са цитирани в част II по-горе.
(58)
Словашките власти потвърдиха, че в момента на гласуване на споразумението данъчният орган не е отчел аспекта на държавна помощ. Данъчният орган не е разглеждал споразумението като форма на държавна помощ и затова от бенефициера не е изискано да представи план за преструктуриране, който е различен от бизнесплана, представян в съда по законодателството за несъстоятелност. б
(59)
В отговор на бележките, представени от бенефициера, словашките власти предоставиха следните бележки.
(60)
Словашките власти не намират за уместни в настоящия случай бележките на бенефициера по средната продължителност на процедурата за фалит и средната възвръщаемост от продажбата на активи при процедура за обявяване във фалит. Според тях като се отчита малкият брой кредитори и наличието на активи с положителна стойност при ликвидация, която надхвърля сумата, изплатена на държавата по споразумението, процедурата за фалит би приключила в по-кратък от средния за страната срок и приходите за данъчните органи биха били по-високи, отколкото при споразумението. На 21 юни 2004 г. местните данъчни органи са извършили проверка в предприятието и са установили, че към 17 юни 2004 г. бенефициерът е разполагал със суми в брой в размер на 161,3 милиона SKK, вземания в размер на 62,8 милиона SKK, складова наличност спирт и спиртни напитки на стойност от 84 милиона SKK и недвижими активи със счетоводна стойност 200 милиона SKK.
(61)
Словашките власти считат, че принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна възможност за данъчните органи. Те потвърждават, че данъчните органи са имали възможност да дадат ход на тази процедура преди сключването на споразумение, както биха постъпили, ако съдът бе отказал да потвърди споразумението (тъй като данъчните органи, в качеството си на отделен кредитор, не би трябвало да гласуват в негова полза).
(62)
Словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че финансовите му затруднения се дължат на промените в Закона за данъчната администрация. Според словашките власти финансовите затруднения на бенефициера се дължат на финансовата му стратегия да използва средствата от косвени данъци, за да осъществява стопанската си дейност, докато това, което бенефициерът е трябвало да прави е просто да събира данъците от клиентите си и да ги превежда в държавния бюджет.
(63)
Словашките власти не са съгласни, че срещата в Данъчна дирекция през декември 2003 г. е доказателство за предварителното съгласие за споразумение от страна на данъчните органи. Те прилагат писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция до подчинените ѝ данъчни органи, в което се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата. В това писмо се цитира друго по-общо писмо от 15 януари 2004 г. от Министерството на финансите до Данъчната дирекция, в което министерството иска от дирекцията да гарантира, че няма да се приемат предложения за споразумения с кредитори, които биха задължили данъчните органи да опрощават данъчни задължения. Освен това словашките власти тълкуват писмото от 3 февруари 2004 г., цитирано от бенефициера (виж подточка 43), като изрично несъгласие с предложението за споразумение при 35 %.
(64)
Словашките власти потвърждават, че бенефициерът не е плащал навреме акцизи от януари 2001 до март 2004 г. и редовно е отсрочвал данъчните си задължения.
(65)
Според словашките власти значителните разлики в оценките на двата одиторски доклада (виж подточки 48 и 51) пораждат съмнения за достоверността и на двата. В частност, властите изразяват съмнение за определения от „EKORDA“ процент при ликвидация на краткотрайни активи. Той следва да е по-висок от 20 %.
(66)
В заключение, според словашките власти бенефициерът не е съставил надежден план за преструктуриране и мерките, предложени в контекста на процедурата за споразумение, не могат да се приемат като мерки по преструктуриране.
VI. ОЦЕНКА
1. КОМПЕТЕНТНОСТ НА КОМИСИЯТА
(67)
Тъй като част от разглежданите събития по настоящия случай датират от времето преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз на 1 май 2004 г., първата задача на Комисията бе да определи дали е компетентна за действие по спорната мярка.
(68)
Мерки, влезли в сила преди присъединяването, които не се прилагат след него, не могат да са предмет на разследване от Комисията нито по реда на процедурата за временен механизъм, уредена в приложение IV, точка 3 от Договора за присъединяване, нито по процедурите по член 108 от ДФЕС. Нито Договорът за присъединяване, нито Договорът за функционирането на Европейския съюз задължават или оправомощават Комисията да разглежда подобни мерки.
(69)
Затова пък мерки, влезли в сила след присъединяването, ясно попадат в компетентността на Комисията. За да се определи точно моментът на влизане в сила на една мярка, съответстващият критерий е правно обвързващият акт, с който компетентен национален орган отпуска помощ (15).
(70)
Бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е влязла в сила преди присъединяването и не се е прилагала след това (вж. подточка 43).
(71)
Комисията не може да приеме аргументите, изтъкнати от бенефициера. Предложението да се даде ход на процедура по споразумение, не е на органа, предоставящ безвъзмездната помощ, а действие на бенефициера. Решението на съда да даде ход на процедура по споразумение също така не е действие на органа, предоставящ безвъзмездната помощ. Това решение само е позволило на бенефициера и на неговите кредитори да продължат преговорите по споразумението, но категорично не представлява предоставяне на безвъзмездна помощ. Няма представено доказателство, че на срещата през декември 2003 г. Данъчна дирекция е изразила съгласието си с оспорваната мярка. Напротив, словашките власти отричат наличие на предварително споразумение. В писмото от 3 февруари 2004 г. изрично и ясно се отказва предложението за споразумение на ниво от 35 %.
(72)
Решението на компетентния орган да опрости част от вземанията си е взето на 9 юли 2004 г., когато данъчният орган е приел предложението за споразумение на бенефициера.
(73)
Съответно отпада въпросът дали мярката се прилага след присъединяването.
(74)
На тези основания Комисията счита, че е компетентна да оцени оспорваната мярка по реда на член 108 от ДФЕС.
2. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(75)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя за несъвместима с вътрешния пазар всяка помощ, отпусната от държава членка или с държавни средства под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши условията за конкуренция, като облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държави членки.
(76)
Опрощаване на задължение към държавен орган, какъвто са данъчните органи, представлява форма на разполагане с държавни средства. Тъй като мярката е в полза само на едно предприятие, тя е селективна.
(77)
До събитията, довели до откриване на процедура по неплатежоспособност, бенефициерът е работил в условията на пазара на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки и консервирани плодове и зеленчуци. През 2003 г. бенефициерът е бил третият по големина производител на спирт и спиртни напитки в Словакия. След загубата на лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки през март 2004 г. бенефициерът е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки, произведени от друго предприятие - „Old Herold“ s.r.o., което работи с производствени мощности, наети от бенефициера. Във всички пазарни сегменти, в които бенефициерът е бил активен преди споразумението и е активен в момента, се осъществява търговия между държавите членки.
(78)
В решението си да започне официална процедура по разследване, Комисията изказва съмнения за това, че мярката нарушава или заплашва да наруши условията на конкуренция, като предоставя на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия. С други думи Комисията се съмнява, че държавата е действала като частен кредитор в пазарни условия за бенефициера.
(79)
Установено е, че споразумението с кредиторите съдържа едни и същи условия за частни кредитори и за данъчните органи (публичен кредитор). 35 % от задълженията е трябвало да бъдат изплатени на кредиторите в рамките на определен срок, което бенефициерът всъщност е направил. Останалите 65 % от задълженията са опростени.
(80)
Позицията на данъчните органи, обаче, като кредитор в този случай е необичайно силна и не може да се отъждествява с тази на типичен кредитор при процедура за фалит. Правното и икономическо положение на данъчните органи преди споразумението с кредиторите е било по-добро от това на частните кредитори. Не само че с над 99 % от всички претенции, заявени в процедурата за фалит, данъчните органи са очевидно доминиращият кредитор с решаващо значение, но и, което е по-важно, са отделен кредитор. Техните претенции могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата за фалит чрез постъпленията от продажбата на обезпечените активи: както се посочва в подточка 18 по-горе, тези постъпления са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Следователно, налага се да се проучи в подробности, дали данъчните органи са използвали всички средства, с които са разполагали, за да получат изплащане на вземанията си във възможно най-голяма степен, както би постъпил частен кредитор в пазарни условия.
(81)
Условията, обаче, на които трябва да отговаря една мярка, за да попадне в обхвата на понятието „помощ“ по смисъла на член 107 ДФЕС, не са изпълнени, ако предприятието получател е могло да получи същото предимство като предимството, което му е предоставено посредством държавните средства, при обстоятелства, съответстващи на нормалните пазарни условия (16). Тази преценка се извършва по принцип с прилагането на критерия за частния кредитор. Когато публичен кредитор предоставя облекчения на условията за плащане по отношение на свои вземания от предприятие, подобни облекчения на условията за плащане представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато предприятието получател, предвид значението на така предоставеното икономическо предимство, явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор, който се намира в положение, възможно най-близко до това на публичния кредитор, и който търси възможност да получи плащане на дължимите му суми от длъжник във финансови затруднения (17).
(82)
Приложимостта на критерия за частния оператор на пазара зависи в крайна сметка от това дали съответната държава членка предоставя икономическо предимство на предприятие като действа в качество, различно от качеството ѝ на носител на публична власт. От това следва, че ако държавата членка се позовава в хода на административната процедура на посочения критерий, в случай на съмнение тя трябва да докаже недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че приетата мярка произтича от действията ѝ в качеството на частен оператор на пазара. Тези доказателства трябва ясно да сочат, че съответната държава членка е взела решение за действие предварително или едновременно с предоставянето на икономическото предимство. В това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, сравними с тези, каквито би извършил разумен частен оператор на пазара, който се намира във възможно най-близко положение до положението на държавата членка. При все това обаче, икономически оценки, направени след предоставяне на посоченото предимство, установяване впоследствие на реалната рентабилност на направената от съответната държава членка инвестиция или по-късни обосновки на избора на действително възприетия способ не са достатъчни (18).
(83)
Накратко Словашката република посочва, че според нея мярката представлява държавна помощ. Тя признава, че при приемане на споразумението въпросът за държавна помощ просто не е бил разглеждан и е поискала оспорваната мярка да се третира като помощ за преструктуриране. Следователно се оказва, че в този случай не са спазени изискванията на цитираната по-горе съдебна практика и оспорваната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(84)
Бенефициерът е този, който твърди, че мерките не представляват помощ, и представя документите, описани по-горе, в частност и два доклада от одитори.
(85)
Въз основа на представената информация от бенефициера и от държавните органи на Словашката република Комисията установи следната фактическа страна за финансовото състояние на бенефициера през въпросната година от значение за провеждане на теста за частен кредитор в пазарни условия. Комисията не може да провери в счетоводството на бенефициера данните, предоставени от него към 31 март 2004 г., както и тези, предоставени от словашките власти към 17 юни 2004 г. Въпреки това Комисията не намира основание за съмнение в достоверността на тези цифри.
Таблица 3
Финансово състояние на бенефициера през 2003-2004 г. [милиони SKK]
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Дълготрайни активи (24)
208
205
204
200
200
Стокова наличност
119
209
176
84
52
Парични средства в брой
3
50
94
161
27
Краткосрочни търговски вземания
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Комисията ще проучи първо доказателствата, представени от бенефициера, в подкрепа на това, че процедурата за фалит ще остави на данъчните органи по-малко, отколкото процедурата по споразумение (раздел 2.1). След това Комисията ще проучи положението във връзка с принудителното събиране на данъци (раздел 2.2). Накрая Комисията ще проучи другите доказателства, представени от словашките органи и от бенефициера (раздел 2.3).
(87)
Както се посочва в подточка 37, размерът на задължението, което следва да бъде включено в споразумението, е намален вследствие на извънредната процедура по обжалване.Същевременно обаче следва да се отбележи, че това решение е постановено няколко години след решението за сключване на споразумение. За целите на теста за частен кредитор в пазарни условия, наличната информация по времето, когато хипотетичен кредитор би преценявал кои са най-подходящите действия, продължава да бъде стандартът, спрямо който се измерва поведението на публичния кредитор. Поради тази причина направеният по-долу анализ използва цифрите от споразумението, сключено на 23 юли 2004 г.
2.1. Сравнение на процедурите за споразумение и за фалит
(88)
За да се определи дали на бенефициера е предоставено предимство, Комисията трябва да направи обща преценка, като вземе предвид всяко доказателство, имащо отношение към случая, което ѝ позволява да определи дали предприятието бенефициер явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор (27). С други думи тя трябва да проучи дали за данъчния орган е било по-добре да приеме предложените в споразуменията условия или е било по-изгодно да се образува производство за фалит.
(89)
Комисията не приема доклада на „EKORDA“ за надежден източник при сравняване на предложението за споразумение с евентуална процедура за фалит. В това отношение словашките власти са съгласни с Комисията.
(90)
В самото начало Комисията отбелязва, че в доклада си от 7 юли 2004 г. (само два дни преди срещата на кредиторите) „EKORDA“ е използвала при изчисленията си състоянието на активите на бенефициера към 31 март 2004 г. От таблица 3 става ясно, че след 31 март 2004 г. стойностите на различните активи се променят изключително много. В частност, продадена е голяма част от стоковата наличност, което е довело до нарастване на паричните средства в брой. Тези промени са от голямо значение при прилагане на процентите при ликвидация, които варират от 20 % за складова наличност и краткосрочни вземания до 100 % за парични средства в брой. Ако приемем, че процентите при ликвидация, изведени от „EKORDA“, са точни (което Комисията оспорва поради изложените по-долу причини) и приложим същата методология като „EKORDA“, таблицата по-долу показва как биха изглеждали резултатите от изчисленията на „EKORDA“, ако се вземат стойностите от 28 април 2004 г. и 17 юни 2004 г., т.е. все така преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г.
Таблица 4
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит [милиони SKK]
Състояние към:
31.3.2004 г.
28.4.2004 г.
17.6.2004 г.
Процент при ликвидация [%]
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
45
205
92
204
92
200
90
Стокова наличност
20
209
42
176
35
84
17
Краткосрочни търговски вземания
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Парични средства в брой
100
50
50
94
94
161
161
Общо
204
238
275
(91)
Следва да се отбележи, че представеният на съда бизнесплан от бенефициера предвижда, че продажбата на стокова наличност за сумата от 110 милиона SKK е планирана за периода март-май 2004 г. Следователно „EKORDA“ следва да е била наясно, че структурата на активите на бенефициера ще претърпи значителни промени след 31 март 2004 г., но не е отчела това по никакъв начин.
(92)
Ако счетоводната стойност на активите на бенефициера от 28 април 2004 г. е била взета предвид, щеше да се установи, че приходите от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ще са по-високи от разчета в доклада (238 милиона SKK или 6,3 милиона EUR вместо 204 милиона SKK или 5,3 милиона EUR). Анализът на цифрите от юни 2004 г. би позволил да се направи заключението, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ((275 милиона SKK; 7,2 милиона EUR) биха били по-високи от предложеното в споразумението, както и че данъчните органи следва да упражнят правото си на вето и да отхвърлят предложението, като по този начин се прекрати споразумението. И отново, Комисията посочва, че горните резултати са получени посредством допусканията и методологията на „EKORDA“.
(93)
Комисията, обаче, не може да приеме използваната от „EKORDA“ методология и не счита допусканията на бенефициера за надеждни. Това заключение е в тон със съмненията на словашките власти, описани в подточки 60 и 65.
(94)
Като начало, „EKORDA“ не пояснява никъде в доклада си как е определила трите процента при ликвидация. Целта на процентите при ликвидация е да се изчисли остатъчната стойност на активите, продадени при производство по ликвидация, като се отчита естеството на продажбата, напр. активите са продадени поотделно, при ограничения във времето и др. Следователно се допуска, че стойността на активите чрез продажба при ликвидация обикновено е по-ниска от счетоводната стойност в зависимост от вида на активите. Процентът при ликвидация е процентният дял от стойността на активите при ликвидация спрямо счетоводната стойност.
(95)
Освен това, процентът при ликвидация на дълготрайните активи, а именно 45 %, също изглежда твърде малък. Според бенефициера стойността на заложените в полза на данъчните органи активи е възлизала на 194 милиона SKK (31). Тази стойност, според бенефициера, отразява цената, изчислена от независими експерт-оценители в края на 2003 г. - началото на 2004 г. От гледна точка на Комисията подобна „оценка на експерт-оценител“ следва да отразява общата стойност на въпросния актив, т.е. цената, на която може да бъде продаден на пазара в определено време. Следва да се припомни, че експертната стойност на тези активи е изчислена с цел да се установи тяхната стойност като гаранция за словашките власти срещу отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. От доклада на „EKORDA“ не става ясно защо приходите от продажбата на дълготрайни активи при фалит биха възлизали само на 45 % от счетоводната им стойност от 205 милиона SKK, докато самият бенефициер оценява въпросните активи много по-високо.
(96)
В отговор на аргумента на бенефициера, че би било трудно да се намери купувач, тъй като повечето от заложените машини се използват изключително в производството на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки или консервени продукти, Комисията има следните две забележки. Първата е, че според нея, така наречената „оценка на експерт-оценител“ на заложеното недвижимо имущество е 105 милиона SKK, което само по себе си е повече от прогнозираните от „EKORDA“ приходи (92 милиона SKK). Втората е, че сегашното развитие на предприятието показва, че някои от тези производствени активи бързо са намерили потребител в лицето на „Old Herold“ s.r.o. В действителност, след като бенефициерът е изгубил лиценза си за производство на спирт и спиртни продукти, неговите производствени активи са отдадени под наем на „Old Herold“. Следователно се оказва, че е имало незабавен интерес от конкурент към въпросните производствени активи.
(97)
Що се отнася до стоковата наличност, словашките власти считат, че процентът при ликвидация следва да е по-висок от 20 %.
(98)
През 2004 г. бенефициерът е успял да получи 110 милиона SKK от продажбата на складова наличност (виж подточка 35), т.е. повече от 50 % от счетоводната стойност на складовата наличност, на която „EKORDA“ основава оценката си. Това е сериозен знак, че процентът при ликвидация от 20 % е силно занижен. Промените в счетоводния баланс за 2004 г. относно стойността на складовата наличност поддържат това заключение. Освен това самият бенефициер оценява в бизнесплана си приходите от продажбата на стокова наличност през периода март-май 2004 г. на 110 милиона SKK (виж подточка 35). В „EKORDA“ не са се съобразили с тази оценка. Накрая, самата стопанска дейност на бенефициера подсказва, че стоковата наличност включва крайни продукти или полуготови продукти, които могат лесно да бъдат реализирани пред дистрибутори или потребители, което е в подкрепа на използването на по-висок процент при ликвидация.
(99)
Комисията счита, че процентът при ликвидация на стокова наличност следва да е 52 %. Тази цифра се основава на разчета на бенефициера за приходите, които би получил от продажбата на стокова наличност за целите на финансиране на споразумението (т.е. 110 милиона SKK). Отчитайки счетоводната стойност по това време (209 милиона SKK), единственият възможен процент при ликвидация на стокова наличност е най-малко 52 % (52 % от 209 милиона прави 110 милиона SKK).
(100)
Относно краткосрочните вземания, в „EKORDA“ са използвали двойно коригиране. Първо са коригирани спрямо счетоводната си стойност с 59 % (счетоводната стойност е 166 милиона SKK, а стойността, използвана в изчисленията на „EKORDA“, е 98 милиона SKK), а след това е използван и ниския процент при ликвидация от 20 %. Тази методология може да се постави под въпрос. Коригирането на счетоводната стойност на вземания може да бъде приемливо с цел отразяване на действителната им стойност в определен период от време. От „EKORDA“, обаче, нямат никакво обяснение защо приемат, че приходите при фалит/ликвидация биха били само една пета (20 милиона SKK) от сумата, която самият бенефициер счита, че може да получи от длъжниците си (98 милиона SKK).
(101)
Счетоводната стойност на краткосрочните вземания въз основа на цифрите от март 2004 г. (166 милиона SKK) е била коригирана на 98 милиона SKK от „EKORDA“, заради несъбираеми или нискокачествени вземания. Освен това, обаче, в „EKORDA“ прилагат процент при ликвидация от едва 20 % към коригираната счетоводна стойност. Ако 59-те % на „EKORDA“ за коригиране на счетоводната стойност на краткосрочните вземания се приложат към счетоводната стойност въз основа на цифрите от юни 2004 г. (63 милиона SKK), резултатът е 37 милиона SKK. Съгласно предоставената от словашките власти информация, обаче, са налице подлежащи на принудително изпълнение вземания от 63 милиона SKK. Поради тази причина е съмнително дали всъщност коригирането на тяхната счетоводна стойност е необходимо.
(102)
Във всеки случай няма очевидна причина, поради която ликвидационната стойност да е дори по-ниска от коригираната стойност. Поради това Комисията счита, че очакваните приходи от краткосрочните вземания със сигурност не са по-малки от коригираната стойност от 37 милиона SKK.
(103)
Предвид горното, Комисията направи корекции в разчетите на „EKORDA“ и извърши нова оценка, като използва цифрите от юни 2004 г. Тази оценка ясно показва, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит биха били много по-високи от прогнозираните в доклада на „EKORDA“. Таблицата по-долу представя обобщение на цифрите.
Таблица 5
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит
Стойности на „EKORDA“ в съпоставка с коригираните стойности на Комисията (в милиони SKK)
EKORDA
(31.3.2004 г.)
Корекция
(17.6.2004 г.)
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
205
92
200
194 (32)
Стокова наличност
209
42
84
43 (33)
Краткосрочни търговски вземания
98 (34)
20
63
37 (35)
Парични средства в брой
50
50
161
161
Общо
562
204
508
435
(104)
Разходите при процедура за фалит, съгласно бележките на бенефициера в решението за откриване, следва да представляват 18 % от очакваната стойност на постъпленията от продажбата на активите на бенефициера в тази процедура. Това, според бенефициера, е подходящ процент предвид доклада на Световната банка от 2004 г. (36). Следователно, при прилагане на този процент спрямо коригираната от Комисията стойност на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера, разходите за процедурата за фалит биха възлезли на 78,3 милиона SKK. Когато тази сума се приспадне от коригираните приходи от продажбата на активите на бенефициера, резултатът е по-висок от сумата, получена от данъчните органи по споразумението (435 милиона 78,3 милиона = 356,7 милиона; сумата, договорена по споразумението, възлиза на 224,3 милиона SKK).
(105)
Както се посочва в таблица 5, вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера са 435 милиона SKK. Като се има предвид, че данъчните органи биха получили почти 100 % от приходите от продажбата (37), и дори да се допуснат разходи във връзка с фалита в размер до 18 % от тези постъпления съгласно твърдението на бенефициера, данъчните органи все пак биха получили 132,4 милиона SKK повече отколкото по споразумението.
(106)
Освен това, при прилагане на много ниските проценти при ликвидация на „EKORDA“ спрямо стойността на активите на бенефициера към юни 2004 г., вероятните приходи от продажбата на тези активи (след приспадане на разходите от 18 % във връзка с процедурата за фалит) биха били 225,5 милиона SKK, което е повече от сумата, договорена от данъчния орган по споразумението (38).
(107)
Накрая следва да се отбележи, че словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че данъчните органи са разполагали с доклада на „EKORDA“ преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г. и по този начин са могли да го използват като база за своето решение. Данъчните органи, обаче, наистина са разполагали с резултатите от своя собствена проверка от юни 2004 г., които показват, че „Frucona“ е притежавала значителни активи, както се посочва в таблица 3. Въз основа на тези данни в писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция на Словашката република до подчинените ѝ данъчни органи, се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата.
(108)
Представените от бенефициера доклади на останалите експерти не отговарят на стандартите, необходими да се докаже, че е изпълнен критерият за частния кредитор. По-конкретно, в никой от докладите не се посочва базата (която в някои от случаите е изключително ниска), използвана за установяване на процентите при ликвидация. Освен това, може да се отбележи, че по отношение на доклада на госпожа Кохова, чиито заключения се различават съществено от тези на „EKORDA“, не е ясна целта на този доклад, нито обхванатият период, нито допусканията, на които се основава. Докладът на синдика, госпожа Холовачова, посочва само, че по принцип процедурата по споразумение е по-изгодна за кредиторите отколкото процедурата за фалит. Следователно, информацията в тези два доклада не може да се използва нито за да подкрепи, нито за да отхвърли твърдението на бенефициера, че е издържан тестът за частен кредитор в пазарни условия.
(109)
В допълнение на това, що се отнася до аргументите във връзка с продължителността на процедурата за фалит, обстоятелствата на този случай трябва да бъдат взети предвид при разглеждането на евентуалните последствия от продължителността на процедурата за фалит върху процеса на вземане на решение от страна на хипотетичен частен кредитор.
(110)
Фактът, че държавата е в привилегировано положение спрямо останалите кредитори поради факта, че нейните вземания са обезпечени с дълготрайни активи на бенефициера, е друг важен аспект в този случай. По делото HAMSA съдът потвърди, че статутът на обезпечен кредитор е факторът, който следва да бъде взет предвид при прилагане на критерия за частния кредитор (39). В съответствие с параграф 31, алинея 1, буква е) от Закона за фалитите, претенциите на отделен кредитор могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит от продажбата на обезпечените активи. Следователно, по отношение на заложените в полза на данъчните органи активи продължителността на процедурата по фалит като цяло е без значение според Комисията, тъй като тези претенции биха могли да бъдат удовлетворени независимо от хода на тази процедура.
(111)
По-конкретно, дори да вземат определената от бенефициера стойност на обезпечените активи, данъчните органи биха получили удовлетворение на ранен етап посредством продажбата на обезпеченията в размер на най-малко 194 милиона SKK или 86 % от предложената в споразумението с кредиторите сума. Само ако е съществувала някаква възможност да не получат пълния размер по споразумението, данъчните органи е трябвало да обмислят дали си заслужава да изчакат края на процедурата за фалит. Освен това, при окончателното разпределение данъчните органи биха получили около 99 % от приходите от продажбата на останалите активи (185 милиона SKK при най-лошия сценарий, т.е. прилагане на процентите при ликвидация, определени от „EKORDA“; виж таблица 4). На данъчните органи би следвало да е било ясно, че възстановените вземания в резултат на това биха били доста над сумата, която се предлага по споразумението, и че само за малка част от тази сума в сравнение със сумата по споразумението би се наложило изчакване.
(112)
Следователно може да се направи заключението, че информацията относно продължителността на процедурата за фалит в Словакия нямаше да повлияе съществено на решението на хипотетичен частен кредитор.
(113)
Освен това във всеки случай при приемането на споразумението бенефициерът е имал: i) много малък брой кредитори и ii) активи, чиято ликвидационна стойност е по-висока от сумата, договорена с държавата по споразумението (както е показано в таблица 5, вероятните приходи от продажбата само на необезпечени активи са 241 милиона SKK).
(114)
Броят на кредиторите, участващи в споразумението, е малък - само пет. От тези петима кредитори четирима са частни и техният дял от общите вземания е едва 0,6 % (3 797 608 SKK от 644 166 949 SKK), както е показано в таблица 2. Следователно държавата е най-големият кредитор с 99,4 % от общите вземания. Подобни обстоятелства биха намалили значително риска от несъгласие между кредиторите и от последващо производство и следователно биха довели до съкращаване на продължителността на процедурата за фалит.
(115)
Що се отнася до аргумента на бенефициера, въз основа на доклада на Световната банка за условията за бизнес, наречен „Осъществяване на бизнес през 2004 г.“, в който се твърди, че процедурата за фалит в Словакия продължава средно 4,8 години, следва да се отбележи, че в доклада се цитира общият показател „закриване на предприятие“, който измерва общото време на процедурата за фалит, както и правомощията на съда при процедура за фалит. Тази продължителност не е непременно същата като средната продължителност на процедурата за фалит. Самите власти в Словакия изразиха становището, че предвид обстоятелствата на този случай, продължителността на процедурата за фалит би била по-кратка от средната (виж подточка 60). Тази оценка от страна на словашките власти е особено уместна предвид факта, че въпросната процедура ще се проведе съгласно правото и практиката в сферата на фалитите в Словакия. Освен това, самото словашко правителство е кредитор на бенефициера.
(116)
В допълнение, продължителността на процедурата за фалит в представените от бенефициера доклади варира значително от две до над шест години (40). Ето защо оценките на продължителността на процедурата за фалит в Словакия, които бенефициерът е представил на Комисията, са обобщени и не отчитат спецификите на въпросния случай. Някои от тях са приблизителни и до известна степен не съответстват една на друга.
(117)
Що се отнася до конкретния пример със словашкото дружество в същия сектор като бенефициер, чиято процедура за фалит е продължила над пет години, следва да се отбележи, че бенефициерът не е успял да покаже по какъв начин този пример е свързан с този случай и по-специално дали дружеството е било в същото или в много сходно правно и материално положение като бенефициера (41). Предвид факта, че бенефициерът е имал един голям кредитор с привилегирован статут - държавата, и редица активи със значителна стойност, процедурата за фалит в случая с бенефициера би могла да приключи сравнително бързо и по този начин да бъде предпочетена от най-големия кредитор - държавата.
(118)
На последно място, дори да допуснем, че процедурата за фалит би продължила от четири до пет години, както твърди бенефициерът, разликата между сумите, които вероятно ще бъдат възстановени, и сумите, договорени при споразумението, е толкова голяма, че продължителността на тази процедура не би играла важна роля при решението на частен кредитор дали да приеме споразумението или не. Предвид сконтовия процент от 5.14 % (42), текущата стойност на бъдещите парични потоци в размер на 356,7 милиона SKK дори след пет години е 277,6 милиона SKK, т.e. доста над договорената при споразумението сума. При такива условия процедурата за фалит би трябвало да отнеме над 9 години, за да може текущата стойност да бъде по-ниска от сумата, договорена при споразумението. Толкова дълга ликвидационна процедура не би била счетена за вероятна в този случай от никой частен оператор на пазара. Освен това, текущата стойност на общата сума, която следва да бъде възстановена, би нараснала допълнително, ако се вземе предвид фактът, че вероятно значителна част от задължението е щяла да бъде погасена по-рано чрез продажбата на обезпечените активи (вж. подточка 111111).
(119)
Въз основа на наличните доказателства може да се стигне до заключението, че частен кредитор не би сключил споразумение при условията, договорени от данъчните органи в този случай. Предвид факта, че данъчните органи могат да бъдат удовлетворени като отделен кредитор във всеки един момент в хода на процедурата за фалит и освен това да получат над 99 % от приходите, разпределени между останалите кредитори (поради размера на иска им в сравнение с останалите кредитори), може да се заключи, че почти целият размер на приходите, получени при процедурата за фалит, ще бъде за данъчните органи и, както беше посочено по-горе, би бил повече от сумата, договорена при споразумението между кредиторите.
2.2. Сравнение между споразумение с кредиторите и принудително събиране на данъци
(120)
За разлика от частните кредитори, данъчният орган е разполагал с възможност да даде ход, по своя инициатива, на процедура по принудително събиране на данъчни задължения, като пристъпи към разпродажба на недвижимите имоти, машините или предприятието като цяло. По смисъла на цитираната в подточка 82 по-горе съдебна практика няма доказателства в подкрепа на факта, че данъчният орган е обмислил този вариант и е стигнал до заключението, че той не би бил толкова изгоден колкото сключването на споразумение.
(121)
Във всеки случай, Комисията счита за неуместен аргумента на бенефициера, че процедурата по споразумение предпазва предприятието от принудително събиране на данъчни задължения. Както потвърждават словашките власти, принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна опция за данъчните органи, било преди да се даде ход на процедурата по споразумение, било след ветото на данъчния орган на предложеното споразумение. Следователно, при прилагане на теста за частен кредитор в пазарни условия тази възможност следва да се отчете. Бенефициерът не сравнява предложеното споразумение с възможния резултат при принудително събиране на данъци.
(122)
Комисията използва за основа на своя анализ данните, предоставени от бенефициера и от словашките власти. В този контекст следва да се отбележи, че словашките власти са потвърдили, че залогът в полза на данъчните органи възлиза на 397 милиона SKK, както е посочено в решението за даване на ход на официалната процедура по разследване. Тази стойност е изведена от счетоводството на бенефициера. От своя страна, бенефициерът твърди, че стойността на заложените активи по „оценка на експерт-оценител“ възлиза на 194 милиона SKK (виж подточка 22). За Комисията не е задължително да установи коя от посочените стойности е вярна, но тя може да направи следните заключения.
(123)
Първо, залогът компенсира отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. Ако стойността на активите на бенефициера наистина възлиза само на половината от залога, както излиза от предоставеното от бенефициера експертно становище, то тогава обезпечението, изисквано от държавата за това отсрочване, е недостатъчно. При това положение, допуснатото от данъчните органи отсрочване на плащането на данъчни задължения между ноември 2002 г. и ноември 2003 г., възлизащо общо на 477 милиона SKK, по всяка вероятност не е издържало теста за частен кредитор в пазарни условия. За целите на разясняване на настоящия случай, за Комисията не се налага да определя дали тези мерки не представляват държавна помощ. Може само да се отбележи, че ако по-ранните отсрочени плащания представляват държавна помощ, не може да се счита, че е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия, когато тези отсрочени суми са опростени (частично) на по-късен етап.
(124)
Второ, дори предоставените от бенефициера по-ниски стойности да бъдат приложени при изчисляване на приходите от процедура по принудително събиране на данъци, частният кредитор в пазарни условия би предпочел тази процедура пред процедурата по споразумение, ако е имал възможност.
(125)
При процедура по принудително събиране на данъци данъчните органи имат право да продадат направо активите на длъжника (вземания и други краткотрайни активи, движими и недвижими активи). В момента, когато данъчните органи гласуват в полза на споразумението, бенефициерът разполага със стокова наличност на стойност 43 милиона SKK, изискуеми вземания на стойност минимум 37 милиона SKK и парични средства в брой - 161 милиона SKK (виж подточка 5). Следва да се отбележи, че само стойността на тези краткотрайни активи (241 милиона SKK; 6,3 милиона EUR) (43) надвишава приходите, предложени по споразумението (224,3 милиона SKK; 5,93 милиона EUR). Освен тях, бенефициерът е разполагал с други активи, чиято стойност е била минимум 194 милиона SKK.
(126)
Освен това при процедурата по принудително събиране на данъци няма да се плащат административни такси, както би било при фалит. Това е процедура, на която данъчните органи дават ход и която управляват, така че може да се очаква, че ще приключи бързо.
(127)
Поради това Комисията заключи, че процедурата по принудително събиране на данъци би довела до по-висок приход отколкото споразумението.
2.3. Допълнителни доказателства
(128)
Комисията взема под внимание писмото, предоставено от словашките власти, изпратено от директора на Данъчна дирекция до подчинения му директор на въпросната данъчна служба (виж подточка 63). Писмото ясно показва, че Данъчна дирекция (която е влязла преди това в пряк контакт с бенефициера) се противопоставя на споразумението и изрично дава указания на местния данъчен орган да не гласува за споразумението. Посочената причина в писмото е, че предложеното споразумение е „неизгодно“ за държавата.
(129)
Словашките власти също така показаха, че в началото на 2004 г. Министерството на финансите е издало ясни инструкции към данъчните органи да не приемат предложения, включващи опрощаване на данъчни задължения, респективно вземания (44). Този избор е свързан с изменението на Закона за данъчната администрация от 1 януари 2004 г., за да се укрепи дисциплината при събиране на данъчните задължения.
(130)
Освен това следва да се отбележи, че самият данъчен орган е подал жалба срещу споразумението още на 2 август 2004 г., т.е. по-малко от месец след договаряне на споразумението.
(131)
Бенефициерът твърди, че данъчните органи са оповестили съгласието си за споразумение още преди бенефициерът да даде ход на процедурата. Комисията счита, че представените от бенефициера доказателства сочат тъкмо противното. В писмо от 3 февруари 2004 г. до бенефициера директорът на данъчния орган пише, че макар по принцип да не се противопоставя на процедурата по споразумение, не е съгласен с предложението на бенефициера за споразумение, при което се изплащат само 35 % от данъчните задължения.
(132)
Въз основа на това доказателство, Комисията не може да заключи нищо друго, освен че словашките власти са против споразумението, предложено от бенефициера, и са били против него преди даване ход на процедурата по споразумение на 8 март 2004 г., преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. и след като съдът е одобрил споразумението.
(133)
Бенефициерът твърди, че следва да се отчитат дългосрочни последици, като например продължаване на данъчните приходи за държавата (виж подточка 52).
(134)
Първо трябва да се отбележи, че тестът за частен кредитор в пазарни условия се различава от теста за частен инвеститор в пазарни условия. Докато частният инвеститор в пазарни условия е в състояние да реши дали да влезе в отношения с определено предприятие и ще се ръководи при вземане на това решение от дългосрочни стратегически цели, за да получи подходяща възвръщаемост на инвестицията си (45), то „частният кредитор в пазарни условия“, оказал се в отношения с неплатежоспособно предприятие по реда на търговското или гражданско право, ще се стреми да получи суми, които длъжникът вече му дължи (46), при възможно най-изгодни условия относно изплащания размер и времева рамка. Следователно мотивацията на хипотетичния частен кредитор в пазарни условия и частен инвеститор в пазарни условия ще е различна. Затова и по принципа на правния прецедент са определени два отделни теста за тези две ситуации.
(135)
На второ място, по използваната аналогия с кредитора - доставчик е важно да се отбележи, че по природа неговите вземания и вземанията на държавата се различават фундаментално. Тъй като отношенията на доставчик с неплатежоспособно предприятие са изключително договорни, той може да претърпи действителни загуби от изгубения стопански контрагент. Ако неплатежоспособното предприятие се ликвидира или продаде, доставчикът ще трябва да търси нов клиент или да се договаря с новия собственик. Рискът се увеличава, когато доставчикът е в голяма зависимост от неплатежоспособното предприятие. Такъв кредитор със сигурност трябва да прецени бъдещето. За разлика от него, отношенията на държавата с неплатежоспособни предприятия се основават на гражданското право и следователно не зависят от волята на едната или другата страна. За всеки един нов собственик, влязъл във владение на активите на ликвидирано предприятие, данъчните задължения възникват автоматично, както и плащането им. Освен това държавата никога не зависи само от един единствен данъкоплатец. Накрая, най-важното е, че държавата не се ръководи от гарантиране на печалба при събиране на вземанията и не действа на търговски принцип и с търговски съображения. Затова цитираната аналогия не е добре обоснована.
(136)
Комисията заключава, че положението на държавата в настоящия случай не може да се сравнява с положението на хипотетичен частен инвеститор в пазарни условия или с това на хипотетичен зависим от пазарните условия кредитор. Във всеки случай загубата на бъдещи данъчни приходи не може да бъде отчитана при прилагане принципа на частния кредитор в пазарни условия (47).
(137)
На последно място, от прегледа на данъчните задължения, представени от бенефициера, се вижда, че голямата част данъци, изплатени от бенефициера след 1995 г., са косвени данъци (акцизни сборове и ДДС). Тъй като тези данъци се плащат от крайния потребител, ликвидацията на бенефициера не би оказала никакво влияние върху събирането им, тъй като потребителите ще продължават да купуват обложените продукти (в този случай основно спирт и спиртни напитки) от други производители. Следователно аргументът на бенефициера за отчитане на значителни бъдещи данъчни загуби не е убедителен.
(138)
Комисията заключава, че никое от другите доказателства, представени от бенефициера, не показва, че то би повлияло на поведението на хипотетичния частен кредитор. Следователно, нищо в този раздел не променя оценката на Комисията по отношение на поведението, което се разглежда в раздел 2.1 или раздел 2.2.
2.4. Заключение
(139)
Въз основа на изложените доказателства Комисията заключава, че в този случай не са изпълнени изискванията на теста за частен кредитор в пазарни условия, както и че държавата е предоставила на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия.
(140)
На тези основания Комисията счита, че опрощаването на задълженията, договорено от местните данъчни органи съгласно споразумението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА: ДЕРОГАЦИЯ ПО РЕДА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(141)
Основната цел на мярката държавна помощ е да се помогне на предприятие в затруднение. В такъв случай, ако са спазени съответните условия, се допуска кандидатстване за дерогация по реда на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който допуска разрешаване на помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(142)
С оглед стопанските дейности, включени в портфейла на бенефициера, Комисията прецени дали в този случай се прилагат специалните правила за селско стопанство. Като отчита информацията за оборота на бенефициера, предоставена от словашките власти, в решението си да даде ход на официална процедура по разследване Комисията заключи, че повечето продукти на бенефициера не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС и следователно за тях се прилагат общите норми за държавна помощ.
(143)
В бележките си по решението за ход на производство бенефициерът оспорва данните за оборотите му, предоставени предварително от словашките власти (виж таблица 1), но не оспорва решението на Комисията да обоснове оценката си на общите норми за държавна помощ. Без да се впуска в определение дали посочените данни от бенефициера са точни (48), Комисията провери, дали заключенията ѝ, изложени по-горе, са обосновани в светлината на така предоставените данни. Комисията заключи, че голямата част от оборота на бенефициера се дължи на продукти, които не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС. Следователно за него се отнасят общите норми за държавна помощ, а не конкретните за отделен отрасъл.
(144)
Оздравителните програми и помощта за преструктуриране са регламентирани в насоките на Комисията за държавна помощ за оздравяване или преструктуриране на предприятия в затруднение (49) („нови насоки“), заменящи предходния текст, приет през 1999 г. (50) („насоки от 1999 г.“).
(145)
Преходните разпоредби на новите насоки предвиждат, че те се прилагат при оценка на всяка една помощ за оздравяване или преструктуриране, отпусната без разрешение от Комисията (незаконна помощ), когато част или цялата помощ е отпусната след 1 октомври 2004 г., датата на публикуване на новите насоки в Официален вестник на Европейския съюз (точка 104, първа алинея). Когато обаче въпросната помощ е отпусната незаконно преди 1 октомври 2004 г., разследването ще се провежда на основание прилаганите препоръки към датата на отпускане на помощта (точка 104, втора алинея).
(146)
Одобрението на споразумението от страна на данъчния орган е с дата 9 юли 2004 г. и е влязло в сила на 23 юли 2004 г. Това означава, че незаконната помощ е отпусната преди 1 октомври 2004 г. Следователно за тази помощ се прилагат насоките от 1999 г., които са били приложими към датата на отпускане на помощта.
(147)
Бенефициерът е средно предприятие по смисъла на Регламент на Комисията (ЕО) № 70/2001 относно прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавна помощ за малки и средни предприятия (51).
3.1. Допустимост на предприятието
(148)
По реда на точка 5, буква в) от насоките от 1999 г., едно предприятие се приема, че е в затруднение, когато отговаря на критериите на вътрешното държавно законодателство за подлагане на процедура по колективна несъстоятелност.
(149)
Бенефициерът е страна по процедура за споразумение, която се прилага за предприятия в неплатежоспособност, според определението в Закона за фалитите. Следователно има право на оздравителна програма или помощ за преструктуриране.
3.2. Оздравителна програма
(150)
Оспорваната мярка бе първоначално описана от словашките власти като оздравителна програма. В съответствие с насоките от 1999 г. Комисията изрази съмнения за съвместимостта на тази помощ с оздравителна програма на основание заключенията от Част III по-горе.
(151)
Нито словашките власти, нито бенефициерът предоставиха коментари по тези съмнения. В това отношение на Комисията не бяха предоставени нови факти.
(152)
Тъй като цитираните съмнения не са били разсеяни, Комисията заключава, че тази помощ не отговаря на оздравителна програма по смисъла на насоките от 1999 г.
3.3. Помощ за преструктуриране
(153)
На основания, изложени в Част III, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тази помощ с помощ за преструктуриране по смисъла на насоките от 1999 г.
(154)
Комисията отбелязва, че словашките власти, които имат задължението докажат съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар, не са представили нови факти в подкрепа на това заключение. Комисията разгледа внимателно бележките, предоставени от бенефициера.
3.3.1. Възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план
(155)
Според насоките от 1999 г. отпускането на помощ за преструктуриране се обвързва и зависи от изпълнението на постижим и последователен план за преструктуриране с цел възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план. Държавата членка се обвързва с този план, който задължително се одобрява от Комисията. Когато предприятие не приложи този план, действията му се разглеждат като злоупотреба с помощ.
(156)
По същество, планът за преструктуриране се изготвя така, че да позволи на бенефициера да възстанови жизнеността си в дългосрочен план за разумен срок от време и въз основа на реалистични допускания за бъдещите му работни условия. Планът описва условията, при които са възникнали затрудненията на бенефициера, и подходящите мерки за справяне с тези трудности. Операциите по преструктуриране не могат да се ограничават само до финансова помощ, предназначена да компенсира лоши кредити и минали загуби, без да обръща внимание на причините за затрудненията.
(157)
За предприятия, работещи в подпомагани райони, и за малки и средни предприятия насоките от 1999 г. уреждат по-гъвкаво спазване на условията по разрешаване на помощ, особено по отношение на прилагането на компенсиращи мерки и съдържанието на мониторинговите доклади. Независимо от това, тези предприятия не се освобождават от изискването да съставят план за преструктуриране, нито държавата членка - от задължението да постави като условие за отпускане на помощ за преструктуриране изпълнението на план за преструктуриране.
(158)
След даване на ход на официалната процедура по разследване словашките органи потвърдиха, че бизнеспланът, който бенефициерът е бил задължен да състави като условие за откриване на процедура по споразумение, е разглеждан само от компетентния съд, т.е. не и от отпускащия помощ орган, като нито съдът, нито данъчните органи са следели за изпълнението на плана.
(159)
Противно на това твърдение, бенефициерът твърди, че данъчните органи са проучили в каква степен въпросният бизнесплан може да възстанови жизнеността на предприятието в дългосрочен план преди да одобрят споразумението, но не е представил никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.
(160)
Освен това бенефициерът твърди, че отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение при оценка ex post за отпусната помощ от Комисията, тъй като Комисията вече може да се увери, че бенефициерът действително е възстановил жизнеспособността си. Според бенефициера, официален план за преструктуриране може да се изисква само при оценка ex ante, за която могат да се прилагат само насоките от 1999 г.
(161)
Тази аргументация не е правилна. Насоките от 1999 г. се отнасят до оценка на съвместимостта както на законна, така и на незаконна помощ. Условието преструктуриращата помощ да е подчинена на създаване на обоснован план за преструктуриране е в сила при всяка една оценка. Комисията извършва оценката си въз основа на наличната информация към момента на отпускане на помощта.
(162)
Може да се заключи, че като отпускащ помощта орган данъчният орган не е имал възможността да оцени план за преструктуриране и да постави като условие за опрощаване на вземанията си надлежния мониторинг на този план. Оттук следва, че първото формално условие, което се прилага напълно и при оценка ex post, не е спазено.
(163)
Колкото до същността на бизнесплана, словашките власти не са предоставили информация, която да разсее съмненията на Комисията относно това, че този план представлява действителен план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г.
(164)
Комисията потвърждава заключението си, че е взела решение да открие официална процедура по разследване. Представеният бизнесплан е само план, констатиращ острия проблем на бенефициера с нарастващите му данъчни задължения към държавата. Планът не анализира изобщо обстоятелствата, довели до трудностите на бенефициера, нито финансовото състояние на предприятието по това време и финансовото му бъдеще. Тъй като този анализ отсъства, бенефициерът не предлага никакви конкретни стъпки срещу отделните причини за затрудненията. Единствената подробно описана мярка засяга предложеното финансово преструктуриране чрез споразумението с кредиторите.
(165)
В плана не се упоменава увеличението на собствения капитал на бенефициера, което пък е цитирано от бенефициера като една от мерките по преструктуриране. Нищо в документите не показва, че увеличаването на капитала чрез „Hydree Slovakia“ може да се приеме като мярка, гарантираща, че в дългосрочен план бенефициерът повече няма да прибегне до стратегията си да финансира производството си със средства от неизплатени ДДС и акцизни сборове, което отново да доведе до същите трудности. Словашките власти също потвърждават, че увеличаването на капитала по никакъв начин не намалява риска от повторение на същите финансови трудности. Съмненията стават още по-основателни предвид факта, че увеличението на капитала възлиза общо на 21 милиона SKK, докато преструктурираният дълг е бил 644 милиона SKK.
(166)
Увеличаването на капитала не е доказателство, че пазарът възприема бенефициера като икономически субект, възстановил жизнеспособността си в дългосрочен план. Комисията отбелязва, че независимо от положените усилия, бенефициерът не е получил кредит от частна банка.
(167)
Освен това Комисията отбелязва, че отдаването под наем на производствени мощности на конкурент на бенефициера - „Old Herold“ s.r.o., е ясно мотивирано от факта, че бенефициерът е загубил лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки, а не от факта, че това производство е губещо и следователно трябва да се преструктурира. Вярно е, че бенефициерът е имал право да подаде заявление за нов лиценз след финализиране на споразумението, но не го е направил. В същото време обаче, Комисията отбелязва, че бенефициерът продължава да продава продукцията, произведена от „Old Herold“, които използват мощностите и търговската марка на бенефициера, като дори планира да увеличи тези продажби, както е декларирано в счетоводния отчет за периода 29 април - 30 декември 2004 г. Следователно отдаването под наем на тези производствени активи не може да се счита за мярка по преструктуриране, тъй като според всички налични данни не е имало необходимост от преструктуриране на тази част от производството.
(168)
Колкото до останалите мерки, предложени в бизнесплана, съмненията на Комисията си остават в сила. Това са мерки, които се предприемат в нормалния ход на стопанските операции, а не са мерки за рационализиране (напр. продажбата на старо оборудване или превозни средства). Двете предложени структурни мерки (прекратяване на производството на непечеливши безалкохолни продукти и продажба на недвижима собственост) са описани много общо и без конкретно упоменаване на продукти или срокове. Словашките власти потвърждават, че към 10 октомври 2005 г. обявените за продажба недвижими имоти (административна сграда, магазин и почивна станция) не са продадени, т.е. тази планирана мярка не е изпълнена, както е заявено.
(169)
Комбинацията от отсъствие на официален план за преструктуриране и истински анализ на трудностите, мерките за отстраняване на тези трудности и пазарните условия и възможности, водят Комисията до заключението, че представеният от бенефициера бизнесплан не е истински план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г. (52). Следователно, съмненията на Комисията, че бенефициерът е способен да възстанови жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план, остават в сила.
3.3.2. Стриктно ограничаване на помощта до възможния минимум
(170)
Макар заключението на Комисията, че при отсъствието на действителен план за преструктуриране съмненията за жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план остават в сила, да е достатъчно да се заключи, че въпросната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията ще анализира също така и другия основен критерий от насоките от 1999 г., а именно помощта да е стриктно ограничена до възможния минимум.
(171)
По смисъла на точка 40 от насоките от 1999 г. размерът и интензитетът на помощта са стриктно ограничени до необходимия за преструктурирането минимум, като се отчитат наличните финансови средства на бенефициера. Очакванията са бенефициерът да има значителен принос за преструктурирането, като използва свои средства.
(172)
Разходите по преструктуриране възлизат на общия размер на преструктурирания по споразумението дълг. Бенефициерът е изплатил 35 % от тази сума.
(173)
Словашките власти не дават допълнителни разяснения в отговор на изразените от Комисията съмнения по въпроса. Бенефициерът разяснява как е изплатил оставащия дълг след приемане на споразумението (виж подточки 30-35). Според него собственият му принос възлиза на 231 милиона SKK (6,1 милиона EUR).
(174)
Първо, наличните средства на бенефициера превишават размера на остатъчния след споразумението дълг. Това означава, че помощта не е стриктно ограничена до необходимия минимум.
(175)
По-важното е обаче, че Комисията счита, че предоставеният от „Old Herold“ кредит не може, по смисъла на насоките от 1999 г., да се счита за личен принос на бенефициера. Вземанията представляват постоянен източник за финансиране дейността на предприятието. Това са краткосрочни кредити, които трябва да се изплащат. Само когато доставчиците се ангажират с падеж на плащането по-късно от нормалното, може да се твърди, че предприятието разполага с допълнителни средства за преструктуриране и това отсрочване представлява сигнал, че пазарът вярва във възстановяването на жизнеспособността на предприятието.
(176)
Бенефициерът по никакъв начин не е доказал, че отсрочването на плащането от „Old Herold“ е значително по-дълго от нормалната практика между бенефициера и доставчиците му. Падеж за плащане от 40 дни изглежда стандартна практика, особено като се има предвид, че се прилага за бенефициера след споразумението. По този начин бенефициерът вече не е имал финансови трудности. Самата цел на споразумението е да позволи на бенефициера да се справи с финансовите си проблеми.
(177)
Следователно Комисията заключава, че удълженият падеж на плащане не може да се тълкува като принос към преструктурирането от външни източници.
(178)
Като се приспадне така отсроченото плащане, личният принос на бенефициера по смисъла на насоките от 1999 г. възлиза на 131 милиона SKK (3,4 милиона EUR), което съответства на 20 % от стойността на разходите за преструктуриране.
(179)
Насоките от 1999 г. не указват праг, над който приносът на бенефициера се счита за значителен.
(180)
Като отчита натрупаната практика на Комисията в прилагане на насоките от 1999 г., както и промяната в политиката на Комисията да въведе праг в тази област в насоките от 2004 г. (53), Комисията счита, че принос от 20 % е по-скоро малък. Подобен принос е приемлив по насоките от 1999 г. само ако са изпълнени всички останали условия за одобрение на помощ. Освен това Комисията следва да взема предвид такива критерии като това дали предприятието работи в подпомаган район, в каква степен източниците на финансиране отразяват доверието на пазара, а не само на самия бенефициер и акционерите му, относно дългосрочната жизнеспособност на предприятието или други особености на случая.
(181)
В светлината на изложението, направено по-горе, Комисията не приема, че в настоящия случай приносът на бенефициера е значим. В заключение, съмненията на Комисията дали приносът на бенефициера е значим и дали помощта е стриктно ограничена до необходимия минимум остават в сила.
3.4. Съвместимост на помощта: заключение
(182)
В заключение Комисията счита, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар като оздравителна програма или помощ за преструктуриране. Освен това никоя дерогация от ДФЕС не е приложима в този случай.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Комисията счита, че Словашката република незаконно е опростила данъчни задължения на „Frucona Košice“ a.s., като е нарушила член 108, параграф 3 от ДФЕС. Тази помощ е несъвместима с вътрешния пазар и с която и да е дерогация от ДФЕС.
(184)
Макар прилагането на решението за опрощаване от данъчните органи да е суспендирано в очакване на решението по настоящото производство, Комисията счита, че предимството за бенефициера е създадено в момента, когато данъчните органи са решили да опростят част от вземанията си и по този начин са предоставили помощта на разположение на бенефициера. Този момент във времето е влизането в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г. Предимството на бенефициера пред конкурентите му е във факта, че данъчните органи не са наложили принудително изпълнение на данъчните си вземания.
(185)
За да се възстанови положението ex ante, държавната помощ следва да бъде възстановена. Предвид факта, че предимството е предоставено в момента на влизане в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г., размерът на помощта, която следва да бъде възстановена, е пълният размер на опростената сума съгласно това споразумение.
(186)
Върховният съд на Словашката република обаче е постановил, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. В резултат на това общият дълг по споразумението е намален с тази сума, а задълженията към данъчните органи, включени в споразумението съгласно корекциите, възлизат на 640 369 341 SKK.
(187)
Просрочените задължения за пътен данък, за които междувременно се е считало, че са опростени, са изплатени напълно на 2 август 2006 г. Това плащане следва да бъде взето предвид при изчислението на размера на помощта и лихвите по нея, които следва да бъдат възстановени,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Решение 2007/254/ЕО се отменя.
Член 2
Държавната помощ, отпусната от Словашката република на „Frucona Košice“ a.s. и възлизаща на 416 515 990 SKK, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Словашката република предприема всички необходими мерки по възстановяване от бенефициера на неправомерно отпуснатата помощ, посочена в член 2, като взема предвид факта, че на 2 август 2006 г. по сметката на местните данъчни органи са изплатени просрочени задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK.
2. Възстановяването влиза в сила незабавно и съобразно процедурата на националното законодателство, при условие че то гарантира незабавно и ефективно изпълнение на решението.
3. Сумата за възстановяване включва лихва за целия период от датата, когато е предоставена на разположение на „Frucona Košice“ a.s., до действителното ѝ възстановяване.
4. Лихвения процент се изчислява по реда на разпоредбите на глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. относно прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (54). Лихвеният процент се изчислява с натрупване за целия период, упоменат в параграф 3.
Член 4
В срок от два месеца от нотификацията на настоящото решение Словашката република информира Комисията за приетите мерки по прилагането му. Тя предоставя тази информация като използва въпросника от приложението към настоящото решение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Словашката република.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2013 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2013 m. spalio 16 d.
dėl valstybės pagalbos Nr. SA.18211 (C 25/05) (ex NN 21/05), kurią Slovakijos Respublika suteikė Frucona Košice, a.s.
(pranešta dokumentu Nr. C(2013) 6261)
(Tik tekstas slovakų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/342/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
paprašiusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabų pagal minėtus straipsnius ir atsižvelgdama į šias pastabas (2),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
1. PROCEDŪRA KOMISIJOJE
(1)
2004 m. spalio 15 d. raštu, užregistruotu 2004 m. spalio 25 d., Komisijai buvo pateiktas skundas dėl įtariamos neteisėtos valstybės pagalbos, skirtos įmonei Frucona Košice, a.s. Skundo pateikėjas atsiuntė papildomą informaciją 2005 m. vasario 3 d. Susitikimas su skundo pateikėju įvyko 2005 m. gegužės 24 d.
(2)
Komisija, remdamasi skundo pateikėjo informacija, 2004 m. gruodžio 6 d. raštiškai paprašė, kad Slovakija ją informuotų apie ginčijamą priemonę. Slovakija atsakė 2005 m. sausio 4 d. raštu, užregistruotu 2005 m. sausio 17 d., kuriame informavo Komisiją apie galimai neteisėtą pagalbą, skirtą Frucona Košice, a.s. pagal susitarimą su kreditoriais, ir paprašė Komisiją šią pagalbą patvirtinti kaip sanavimo pagalbą finansinius sunkumus patiriančiai įmonei. Slovakija pateikė papildomą informaciją 2005 m. sausio 24 d. raštu, užregistruotu 2005 m. sausio 28 d. Komisija raštiškai paprašė papildomos informacijos 2005 m. vasario 9 d. Slovakija atsakė 2005 m. kovo 4 d. raštu, užregistruotu 2005 m. kovo 10 d. Susitikimas su Slovakijos valdžios institucijų atstovais įvyko 2005 m. gegužės 12 d.
(3)
2005 m. liepos 5 d. raštu Komisija informavo Slovakiją, kad priėmė sprendimą dėl šios pagalbos pradėti procedūrą pagal SESV sutarties 108 straipsnio 2 dalį.
(4)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl šios priemonės.
(5)
Slovakijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas 2005 m. spalio 10 d. raštu, užregistruotu 2005 m. spalio 17 d. Komisija gavo pastabas iš vienos suinteresuotosios šalies (pagalbos gavėjos) 2005 m. spalio 24 d. raštu, užregistruotu 2005 m. spalio 25 d. Šias pastabas Komisija persiuntė Slovakijai, suteikdama jai galimybę į jas atsakyti; Slovakija pateikė pastabas 2005 m. gruodžio 16 d. raštu, užregistruotu 2005 m. gruodžio 20 d. Susitikimas su pagalbos gavėja, per kurį ji turėjo galimybę paaiškinti pateiktą informaciją, įvyko 2006 m. kovo 28 d. Slovakija pateikė papildomą informaciją 2006 m. gegužės 5 d. raštu, užregistruotu 2006 m. gegužės 8 d.
(6)
2006 m. birželio 7 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriame nurodė išieškoti tą pagalbą (4). Nuo tos dienos Komisija bendravo su Slovakijos valdžios institucijomis to sprendimo vykdymo klausimais ir buvo informuota apie nacionalinio teismo šioje byloje priimtą sprendimą dėl susitarime su kreditoriais įrašytinos skolos sumos. Į šią informaciją šiame sprendime reikėtų atsižvelgti.
2. BYLOS NAGRINĖJIMAS BENDRAJAME TEISME
(7)
2007 m. sausio 12 d.Frucona Košice, a.s. sprendimą apskundė Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, be kitų dalykų, prieštaraudama tam, kad skolos nurašymas yra klasifikuojamas kaip valstybės pagalba, ir tvirtindama, kad tas nurašymas atitiko rinkos ekonomikos kreditoriaus principą. 2010 m. gruodžio 7 d. sprendimu (Byla T-11/07) Bendrasis Teismas atmetė ieškovo argumentus ir patvirtino Komisijos sprendimą remdamasis tuo, kad bankrotas valstybei būtų buvęs naudingesnis už susitarimą su kreditoriais.
3. BYLOS NAGRINĖJIMAS TEISINGUMO TEISME
(8)
Frucona Košice a.s. Bendrojo Teismo sprendimą apskundė Teisingumo Teismui, visų pirma tvirtindama, kad Bendrasis Teismas neteisingai vertino tai, kaip Komisija taiko privataus kreditoriaus kriterijų, ir vietoj Komisijos argumentų stengėsi pateikti savus argumentus dėl privataus kreditoriaus kriterijaus, o tai yra nepriimtina (Byla C-73/11 P).
(9)
2013 m. sausio 24 d. Teisingumo Teismas atmetė Bendrojo Teismo sprendimą. Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes savo vertinime pagal privataus kreditoriaus kriterijų neatsižvelgė į bankroto procedūros trukmę arba, jei į tą veiksnį atsižvelgė, nepakankamai motyvavo savo sprendimą. Byla grąžinta Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl įmonės paaiškinimo dėl mokesčių išieškojimo procedūros, dėl kurio savo sprendimo jis dar nepriėmė.
4. PANAIKINIMAS
(10)
Todėl remdamasi Teisingumo Teismo sprendimu Komisija mano, jog siekiant ištaisyti Teisingumo Teismo nurodytus trūkumus, yra tikslinga panaikinti pirmąjį, 2006 m. birželio 7 d., sprendimą ir vietoj jo priimti šį.
II. IŠSAMUS PAGALBOS APRAŠYMAS
1. ĮMONĖ
(11)
Finansinės pagalbos gavėja yra įmonė Frucona Košice, a.s., kuri gamino spiritą ir alkoholinius gėrimus, nealkoholinius gėrimus, konservuotus vaisius ir daržoves bei actą. Praradusi licenciją pagalbos gavėja nebegamina spirito ir alkoholinių gėrimų. Tačiau gavėja tęsė veiklą spirito ir alkoholinių gėrimų didmeninės prekybos rinkoje. Įmonė yra regione, kuris atitinka regioninės pagalbos skyrimo pagal SESV sutarties 107 straipsnio 3 dalies a punktą reikalavimus.
(12)
Atitinkamų įvykių metu pagalbą gavusioje įmonėje dirbo apie 200 žmonių. Teikdama pastabas dėl sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, įmonė Komisijai pateikė savo apyvartos duomenis (įskaitant akcizo mokestį ir PVM); šie duomenys pateikti šioje lentelėje.
1 lentelė
Apyvarta įvairiuose gamybos segmentuose, įskaitant akcizo mokestį ir PVM (SKK)
2002
2003
2004
Actas
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Vaisių ir daržovių gamyba
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Kopūstai
2 878 340
503 030
201 310
Gazuoti nealkoholiniai gėrimai
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Negazuoti nealkoholiniai gėrimai
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Sultys (100 %)
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Alkoholiniai gėrimai
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Sidras
1 495 640
106 360
0
Sirupas
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Kiti gaminiai (paslaugos)
59 476 000
99 635 000
63 680 000
IŠ VISO
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Šie duomenys labai skiriasi nuo duomenų, kuriuos Komisija gavo iš Slovakijos valdžios institucijų ir nurodė sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą (6). Atsakydamos į pradėjus oficialią tyrimo procedūrą gautas pagalbos gavėjos pastabas Slovakijos valdžios institucijos neprieštaravo dėl pirmiau pateiktų duomenų tikslumo. Pasak Slovakijos valdžios institucijų, pagalbos gavėja atitinka vidutinės įmonės kriterijus.
2. TAIKYTINI NACIONALINĖS TEISĖS AKTAI
(14)
Ginčijama priemonė - Košice IV mokesčių inspekcijos atliktas mokestinės skolos nurašymas pagal susitarimą su kreditoriais. Šią procedūrą reglamentuoja Bankroto ir susitarimų aktas Nr. 328/91 (toliau - Bankroto aktas).
(15)
Susitarimas su kreditoriais yra teismo prižiūrima procedūra, kuri kaip ir bankrotas, yra skirta nemokių įmonių finansinei padėčiai ištaisyti (7). Pagal bankroto procedūrą įmonė nustoja egzistuoti, o jos turtas arba parduodamas naujam savininkui, arba įmonė yra likviduojama. Pagal susitarimo procedūrą, priešingai, įsiskolinusi įmonė tęsia savo veiklą, o jos nuosavybė nepasikeičia.
(16)
Susitarimo procedūrą inicijuoja įsiskolinusi įmonė. Jos tikslas - įsiskolinusios įmonės ir jos kreditorių susitarimas, pagal kurį įsiskolinusi įmonė dalį skolos grąžina kreditoriams, o likusi skolos dalis nurašoma. Susitarimą turi patvirtinti prižiūrintysis teismas.
(17)
Kreditoriai, kurių gautinos sumos yra užtikrintos, pavyzdžiui, hipoteka, veikia kaip atskiri kreditoriai. Tam, kad susitarimo pasiūlymui būtų pritarta, visi atskiri kreditoriai turi balsuoti už jį vieningai, o kitiems kreditoriams pakanka kvalifikuotos balsų daugumos. Kitaip tariant, atskiri kreditoriai balsuoja atskirai ir turi teisę vetuoti pasiūlymą.
(18)
Atskirų kreditorių padėtis yra privilegijuota ir per bankroto procedūrą. Atskirų kreditorių reikalavimus per bankroto procedūrą galima patenkinti bet kuriuo metu, o visos lėšos, gautos per bankroto procedūrą pardavus suvaržytą turtą, būna išimtinai skiriamos atskirų kreditorių reikalavimams patenkinti. Jeigu iš tokio pardavimo gautų lėšų nepakanka atskirų kreditorių reikalavimams padengti, likusioji jų dalis pridedama prie antros, likusių kreditorių, reikalavimų grupės. Antrosios grupės kreditorių reikalavimai patenkinami proporcingai.
(19)
Pagal Bankroto aktą susitarimo su kreditoriais prašanti įmonė turi prižiūrinčiajam teismui pateikti įmonės reorganizavimo ir veiklos finansavimo po susitarimo priemonių sąrašą.
(20)
Pagal Aktą Nr. 511/92 dėl mokesčių ir įmokų administravimo ir vietos finansų institucijų sistemos pakeitimo (toliau - mokesčių administravimo aktas) įmonė gali prašyti mokesčių institucijų atidėti mokesčių mokėjimą. Nuo atidėtosios sumos skaičiuojamos palūkanos, o atidėtoji skola turi būti užtikrinta.
(21)
Mokesčių administravimo aktu taip pat reglamentuojamas mokesčių išieškojimas, kurio tikslas - išieškoti valstybės gautinas sumas parduodant nekilnojamąjį turtą, kilnojamąjį turtą arba pačią įmonę.
3. FAKTAI
(22)
Nuo 2002 m. lapkričio mėn. iki 2003 m. lapkričio mėn. pagalbos gavėja pasinaudojo Mokesčių administravimo akte numatyta galimybe atidėti įsipareigojimą mokėti spirito akcizo mokestį (8). Atidėtoji skola iš viso sudarė 477 015 759 SKK (12,6 mln. EUR). Prieš sutikdama atidėti šiuos mokėjimus, kaip yra numatyta teisės aktuose, mokesčių inspekcija pasiekė, kad jos gautinos sumos būtų užtikrintos pagalbos gavėjos turtu. Remdamosi pagalbos gavėjos ataskaitomis Slovakijos valdžios institucijos tvirtina, kad šio užtikrinimo vertė sudarė 397 476 726 SKK (10,5 mln. EUR). Tačiau pagalbos gavėja tvirtina, kad užtikrinimo vertė, remiantis 2003 m. pabaigoje atliktais ekspertų vertinimais, sudarė 193 940 000 SKK (5 mln. EUR). Tokia, pasak pagalbos gavėjos, yra suvaržyto turto (kilnojamasis turtas, nekilnojamasis turtas, gautinos sumos) vertė, išreikšta vadinamosiomis „ekspertų nustatytomis kainomis“.
(23)
Nuo 2004 m. sausio 1 d. pagal iš dalies pakeistą Mokesčių administravimo aktą galimybė prašyti atidėti mokesčių mokėjimą apribota iki vieno karto per metus. Pagalbos gavėja pasinaudojo šia galimybe atidėti 2003 m. gruodžio mėnesio akcizo mokestį, kurį reikėjo sumokėti 2004 m. sausio mėnesį. Tačiau 2004 m. sausio mėnesio akcizo mokesčio, kurį reikėjo sumokėti 2004 m. vasario 25 d., ji negalėjo nei sumokėti, nei atidėti. Todėl pagalbos gavėja pagal Bankroto aktą tapo įsiskolinusia įmone. Dėl to pagalbos gavėja neteko licencijos spiritui gaminti ir perdirbti.
(24)
2004 m. kovo 8 d. pagalbos gavėja kreipėsi į kompetentingą apygardos teismą dėl susitarimo. Apygardos teismas, nustatęs, kad visi reikiami teisiniai reikalavimai įvykdyti, 2004 m. balandžio 29 d. sprendimu nusprendė susitarimą inicijuoti. 2004 m. liepos 9 d. susitikime kreditoriai balsavo už pagalbos gavėjos pasiūlytą susitarimą. Susitarimas patvirtintas 2004 m. liepos 14 d. prižiūrinčiojo apygardos teismo sprendimu.
(25)
2004 m. rugpjūčio mėnesį mokesčių inspekcija pateikė skundą dėl šio patvirtinamojo teismo sprendimo. Aukščiausiasis teismas 2004 m. spalio 25 d. sprendime nurodė, kad skundas nepriimamas ir paskelbė, kad apygardos teismo sprendimas, kuriuo patvirtintas kreditorių susitarimas, yra galiojantis ir vykdytinas nuo 2004 m. liepos 23 d. Vėliau valstybės prokuroras tolesne ypatingąja apeliacine tvarka pateikė skundą dėl apygardos teismo sprendimo.
(26)
Kreditoriai, įskaitant mokesčių inspekciją, sudarė su pagalbos gavėja tokį susitarimą: 35 % skolos pagalbos gavėja grąžins per mėnesį nuo kreditorių susitarimo įsigaliojimo, likusius 65 % skolos kreditoriai nurašys. Taip visi kreditoriai buvo laikomi lygiais. Konkrečios kiekvienam kreditoriui mokėtinos sumos pateiktos šioje lentelėje.
2 lentelė
Pagalbos gavėjos skola iki ir po susitarimo [SKK]
Kreditorius
Skola iki
susitarimo
Skola po
susitarimo (9)
Nurašyta suma
Viešas
Mokesčių inspekcija
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Privatus
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
IŠ VISO
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Susitarime nurodyti mokesčių inspekcijos reikalavimai iš viso sudarė 640 793 831 SKK (16,86 mln. EUR), tai daugiausia buvo nesumokėti 2003 m. gegužės mėn.-2004 m. kovo mėn. akcizo mokesčiai, 2004 m. sausio-balandžio mėn. PVM ir priskaičiuotos baudos bei palūkanos. Mokesčių inspekcija nurašė 416 515 990 SKK (11 mln. EUR) reikalavimų. Pagal susitarimą mokesčių inspekcijai reikėjo grąžinta 244 277 841 SKK (5,86 mln. EUR).
(28)
Mokesčių inspekcija per susitarimo procedūrą veikė ir balsavo atskirai kaip atskiras kreditorius. Todėl tam, kad susitarimas būtų sudarytas, mokesčių inspekcija turėjo balsuoti už jį. Mokesčių inspekcijos padėtis buvo privilegijuota, nes kai kurios jos gautinos sumos, susijusios su pagalbos gavėjos 2002-2003 m. mokestinės skolos atidėjimu, buvo užtikrintos (žr. 17 punktą). Visi kiti kreditoriai balsavo už pasiūlytą susitarimą. Jų gautinos sumos buvo niekaip neužtikrintos įprastos gautinos sumos iš komercinės veiklos.
(29)
Savo pasiūlyme dėl susitarimo laikydamasi Bankroto akto reikalavimų pagalbos gavėja aprašė gamybos, platinimo ir darbo jėgos reorganizavimo priemones (įskaitant etatų mažinimą).
(30)
Organizaciniu ir darbo jėgos aspektais pagalbos gavėja planavo šias priemones: sukurti universalią gamybos grupę, kuri užsiimtų visa gamybos veikla; reorganizuoti transporto parką atsisakant žemiausios likutinės vertės transporto priemonių ir reorganizuoti komercinę veiklą. Kartu su šiomis priemonėmis 2004 m. kovo - gegužės mėn. turėjo būti atleista 50 darbuotojų. Dar 50 darbuotojų tuo laikotarpiu turėjo dirbti už 60 % atlygį.
(31)
Dėl gamybos ir techninių aspektų pagalbos gavėja nurodė, kad, kadangi įmonė prarado licenciją spirito gamybai, nuo 2004 m. balandžio mėnesio atitinkama gamybos įranga bus išnuomota. Pagalbos gavėja planavo sumažinti arba nutraukti nepelningų nealkoholinių gėrimų gamybą ir nurodė, kad prieš įvesdama kokį nors naują šios kategorijos produktą, pirmiausia išanalizuos jo gamybos pelningumą.
(32)
Pagalbos gavėja taip pat nurodo šias priemones: išlaidos turėtų būti restruktūrizuotos, nes nutraukus spirito gamybą sumažėjo gamybos išlaidos, atsisakyta dalies įmonės transporto priemonių, o sena įranga parduota kaip metalo laužas.
(33)
Pagalbos gavėja taip pat planavo parduoti administracinį pastatą, parduotuvę ir poilsinį pastatą bei užsiminė apie galimybę parduoti arba išnuomoti acto gamybos įrangą. Slovakijos valdžios institucijos savo pastabose dėl sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą patvirtino, kad administracinis pastatas, parduotuvė ir poilsinis pastatas neparduoti.
(34)
Pagalbos gavėja planavo intensyvų savo pagamintos produkcijos atsargų pardavimą (11).
(35)
Pagal šį pasiūlymą, pagalbos gavėja turėjo finansuoti susitarimą iš nuosavų lėšų (atsargų pardavimo) - 110 mln. SKK, ir iš išorės lėšų, t. y. komercinio banko paskolos - 100 mln. SKK. Remiantis informacija, kurią pagalbos gavėja pateikė pradėjus oficialią tyrimo procedūrą, likusi skola galiausiai buvo padengta iš lėšų, gautų išleidus naują akcijų emisiją (21 mln. SKK; 0,56 mln. EUR), pardavus atsargas (110 mln. SKK; 2,9 mln. EUR) ir iš tiekėjo, įmonės Old Herold, s.r.o., paskolos (100 mln. SKK; 2,6 mln. EUR). Old Herold, s.r.o. sąskaitų faktūrų apmokėjimo terminas buvo 40 dienų, tai pasak pagalbos gavėjos, buvo ilgas terminas, turint omenyje sunkią pagalbos gavėjos finansinę padėtį. Šis ilgesnis terminas leido pagalbos gavėjai sukaupti reikiamą pinigų sumą.
(36)
Pradėjus oficialią tyrimo procedūrą Slovakijos valdžios institucijos informavo Komisiją, kad pagal kreditorių susitarimą 224 277 841 SKK suma buvo sumokėta mokesčių inspekcijai 2004 m. gruodžio 17 d. Slovakijos valdžios institucijos patvirtino, kad sustabdė susitarime numatytą skolos nurašymą iki Europos Komisijos vykdomos procedūros pabaigos.
(37)
Slovakijos valdžios institucijos bendravo su Komisija dėl Komisijos sprendimo, kuriuo nurodyta išieškoti pagalbą, vykdymo ir informavo Komisiją apie tai, kaip baigėsi 25 punkte paminėta ypatingoji apeliacinė procedūra: 2006 m. balandžio 27 d. sprendimu Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis teismas, remdamasis tuo, kad kelių mokesčio įsiskolinimai, kuriuos sudarė 424 490 SKK, buvo klaidingai įtraukti į susitarimą, iš dalies pakeitė kompetentingo apskrities teismo 2004 m. liepos 14 d. sprendimą, kuriuo patvirtintas kreditorių susitarimas. Aukščiausiasis teismas likusią skundo dalį atmetė. 2006 m. rugpjūčio 18 d. kompetentingas apskrities teismas įvykdė 2006 m. balandžio 27 d. Aukščiausiojo teismo sprendimą, nurodydamas, kad pataisyta mokesčių inspekcijai mokėtina suma sudaro 640 369 341,4 SKK (35 % jos yra 224 129 269,1 SKK).
III. SPRENDIMAS PRADĖTI PROCEDŪRĄ PAGAL SESV 108 STRAIPSNIO 2 DALĮ
(38)
Savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija suabejojo, ar ginčijamas mokesčių nurašymas nėra valstybės pagalba. Komisija padarė išvadą, kad mokesčių inspekcijos veiksmai per susitarimo procedūrą neatitiko rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijaus. Tiksliau tariant, Komisijos nuomone mokesčių inspekcijos padėtis teisiškai skyrėsi nuo kitų kreditorių padėties, nes jos reikalavimai buvo užtikrinti, ir ji galėjo inicijuoti mokesčių išieškojimą. Komisija suabejojo, ar susitarimo procedūros rezultatai buvo naudingiausi valstybei, palyginti su bankroto procedūra arba mokesčių išieškojimu.
(39)
Komisija toliau suabejojo, ar ginčijama pagalba yra suderinama su vidaus rinka. Iš pradžių ji iškėlė abejonę, ar pagalbą galima laikyti suderinama kaip sanavimo pagalbą, taip kaip tvirtino Slovakijos valdžios institucijos. Sanavimo pagalba gali būti laikoma tik likvidumo parama, suteikiama kaip paskolų garantijos ar paskolos. Tačiau ginčijama priemonė yra skolos nurašymas, prilygstantis negrąžintinai dotacijai. Be to, priemonė suteikta nenustatant sąlygos, kad ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo sanavimo priemonės patvirtinimo pagalbos gavėja pateiktų restruktūrizavimo ar likvidavimo planą arba grąžintų visą pagalbą.
(40)
Paskui Komisija svarstė, ar ginčijama priemonė yra suderinama kaip restruktūrizavimo pagalba ir iškėlė abejonę, ar buvo įvykdytos dvi pagrindinės sąlygos: ar yra restruktūrizavimo planas, kuriuo būtų užtikrintas ilgalaikio gyvybingumo atkūrimas per protingą laikotarpį, ir ar pagalba apsiriboja būtinu minimumu.
IV. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(41)
Be II dalyje išdėstytų faktų pagalbos gavėja dar pateikė šias pastabas.
(42)
Pagalbos gavėja tvirtina, kad 2004 m. pradžioje kilę finansiniai sunkumai buvo susiję su Mokesčių administravimo akto pakeitimu, pagal kurį galimybė prašyti atidėti mokesčių mokėjimą apribota iki vieno karto per metus. Pagalbos gavėjai tai buvo svarbus pakeitimas, nes jos pačios žodžiais tariant ankstesniais metais ji šia galimybe naudojosi.
(43)
Kalbant apie šią bylą pagalbos gavėja pirmiausia nurodė, kad Komisija neturi jurisdikcijos svarstyti ginčijamą priemonę, nes priemonė buvo taikyta iki įstojimo dienos, o po šios dienos nebebuvo taikoma. Nurodyta, kad priemonė buvo taikoma iki įstojimo, nes susitarimas inicijuotas 2004 m. kovo 8 d. ir, kaip teigia pagalbos gavėja, teismo patvirtintas 2004 m. balandžio 29 d., t. y. iki Slovakijos įstojimo į Europos Sąjungą. Dar nurodyta, kad mokesčių inspekcija per derybas, vykusias iki susitarimo inicijavimo, išreiškė pritarimą siūlomam susitarimui. Susitikimas su Slovakijos Respublikos Centrine mokesčių inspekcija įvyko 2003 m. gruodžio mėnesį, o 2004 m. vasario 3 d. vietos mokesčių inspekcija nusiuntė pagalbos gavėjai raštą, kuriuo esą patvirtino galimybę tęsti susitarimo procedūrą.
(44)
Pagalbos gavėja nurodė, kad nors Komisija ir toliau mano esanti kompetentinga imtis veiksmų, ginčijama priemonė nėra valstybės pagalba, nes atitinka rinkos ekonomikos kreditoriaus principą.
(45)
Pirma, pagalbos gavėja tvirtina, kad susitarimo ir mokesčių išieškojimo galimybių lyginimas yra klaidinantis, nes pirmoji galimybė pašalina arba sustabdo antrąją. Todėl mokesčių inspekcija negalėjo pasinaudoti mokesčių išieškojimo galimybe. Be to, pagalbos gavėja tvirtina, kad jeigu ji savanoriškai nebūtų inicijavusi susitarimo, po kelių savaičių arba mėnesių ji būtų buvusi teisiškai priversta pagal nemokumą reglamentuojančius įstatymus pradėti bankroto arba susitarimo procedūrą.
(46)
Antra, pagalbos gavėja tvirtina, kad valstybės sprendimas užuot pradėjus bankrotą stengtis rasti išeitį susitariant, atitinka rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijų. Kaip įrodymą pagalbos gavėja pateikia dviejų auditorių ir vieno bankroto procedūros administratoriaus pažymas, kuriose nurodoma, kad mokesčių inspekcija sudarius susitarimą, palyginti su bankroto procedūra, laimėtų daugiau ir per trumpesnį laikotarpį. Pagalbos gavėja dar pateikia papildomos medžiagos ir statistinių duomenų, iš kurių matyti, kad bankroto procedūra Slovakijoje trunka vidutiniškai 3-7 metus, ir kad grąža iš turto pardavimo per ją būna labai nedidelė (12).
(47)
Pagalbos gavėja savo analizę daugiausia grindžia audito įmonės EKORDA 2004 m. liepos 7 d. ataskaita, kurią mokesčių inspekcija esą turėjo iki kreditorių balsavimo 2004 m. liepos 9 d. Tačiau gavėjas nepateikė jokių įrodymų, kad taip iš tikrųjų buvo.
(48)
Pagal EKORDA ataskaitą, lėšos, kurios būtų gautos pardavus turtą bankroto atveju, geriausiu atveju sudarytų 204 mln. SKK (5,3 mln. EUR), o atskaičius įvairius mokesčius, kurie sudarytų 45 mln. SKK, liktų tik 159 mln. SKK (4,2 mln. EUR). Pagalbos gavėja pati patikslino mokesčių, kurie būtų atskaityti, sumą (36 mln. SKK) ir apskaičiavo 168 mln. SKK (4,4 mln. EUR). Nors mokesčių inspekcija, kaip vienintelė atskira kreditorė ir stambiausia kreditorė, gautų didžiausią šių lėšų dalį, ji vis tiek būtų mažesnė už tą sumą, kurią ji gavo pagal susitarimą.
(49)
EKORDA šią išvadą padarė remdamasi 2004 m. kovo 31 d. ilgalaikio turto, akcijų, grynųjų pinigų balansine verte ir trumpalaikių gautinų sumų balansine verte, kuri buvo pakoreguota atsižvelgiant į negalėjimą jas susigrąžinti ir mažą vertę. EKORDA patikslino pagalbos gavėjos turto nominaliąją vertę pagal tai, koks būtų kiekvienos turto dalies „likvidumo koeficientas“ pardavimo per bankrotą atveju (45 % ilgalaikiam turtui, 20 % atsargoms ir trumpalaikėms gautinoms sumoms, 100 % gryniesiems pinigams).
(50)
EKORDA pažymi, kad būsimos mokestinės pajamos iš pagalbos gavėjos veiklos (13), užimtumo plėtojimas regione ir Slovakijos maisto pramonės vystymas yra labai svarbūs veiksniai, kurie lemia, kad pagalbos gavėja tęstų veiklą.
(51)
Pagalbos gavėja taip pat mini kitas dvi ataskaitas. Auditorė Marta Kochova padarė išvadą, kad pardavus turtą, daugiausia būtų gauta 100 mln. SKK (2,6 mln. EUR), o atskaičius mokesčius, 22 mln. SKK, liktų tik 78 mln. SKK (2 mln. EUR) (nors turtas nebuvo įvertintas). Nurodoma, kad bankroto procedūros administratorė Holovačova esą pažymėjo, kad, jos nuomone, susitarimas kreditoriams yra apskritai daug naudingesnis už bankrotą. Vienas iš aspektų yra tai, kad kreditorius yra suinteresuotas, kad skolininkas tęstų savo veiklą (būsimos įplaukos iš prekybos arba mokesčių).
(52)
Trečia, pagalbos gavėja teigia, kad būtina atsižvelgti į ilgalaikius veiksnius, pavyzdžiui, būsimas mokestines įplaukas. Tvirtinama, kad teismų praktika, pagal kurią atliekant vertinimą pagal rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijų, į socialinius-politinius aspektus nėra atsižvelgiama, netaikoma, kai valdžios institucija skaičiuoja būsimas mokestines pajamas (14). Pasak pagalbos gavėjos, valdžios institucijos padėtis šiuo atveju prilygsta rinkos ekonomikos kreditoriaus - kliento išlikimu suinteresuoto tiekėjo - padėčiai. Toliau pagalbos gavėja remiasi teismų praktika dėl rinkos ekonomikos investuotojo principo.
(53)
Pagalbos gavėja baigdama pažymi, kad ginčijama priemonė atitinka rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijų ir nėra valstybės pagalba.
(54)
Jeigu Komisija vis dėlto nuspręstų kitaip, pagalbos gavėja tvirtina, kad ginčijama priemonė yra suderinama kaip restruktūrizavimo pagalba. Pagalbos gavėja teigia, kad, prieš pritardama susitarimui, mokesčių inspekcija patikrino, ar pagal pagalbos gavėjos verslo planą yra įmanoma atkurti ilgalaikį gyvybingumą. Tai, kad oficialaus restruktūrizavimo plano nėra, pasak pagalbos gavėjos, nėra svarbu Komisijai atliekant ex post vertinimą, nes Komisija dabar gali faktiškai matyti, ar pagalbos gavėja tapo gyvybinga. Tačiau pagalbos gavėja mano, kad ex ante vertinimui išsamus restruktūrizavimo planas yra būtinas. Toliau ji trumpai aprašo restruktūrizavimo priemones, kurių ėmėsi: padidino nuosavą kapitalą, atleido darbuotojų, pardavė atsargas. Pagalbos gavėja mano, kad spirito ir alkoholinių gėrimų gamybos sustabdymas ir gamybos įrangos nuoma įmonei Old Herold, s.r.o. iš tikrųjų buvo viena iš restruktūrizavimo priemonių. Nors iš pradžių gamyba buvo sustabdyta dėl to, kad įmonė neteko licencijos, po susitarimo pagalbos gavėja nebeprašė išduoti naują licenciją.
(55)
Pasak pagalbos gavėjos, taip buvo įvykdytas reikalavimas svariai prisidėti prie restruktūrizavimo.
(56)
Galiausiai pagalbos gavėja teigia, kad, taikant restruktūrizavimo pagalbos gaires reikėtų atsižvelgti į tai, jog ji veikia remtiname regione ir yra viena iš stambiausių regiono darbdavių.
V. SLOVAKIJOS RESPUBLIKOS PASTABOS
(57)
Slovakijos valdžios institucijos, atsakydamos į sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, pateikė keletą pastabų dėl II dalyje išdėstytų faktų.
(58)
Slovakijos valdžios institucijos patvirtino, kad balsuodama dėl susitarimo mokesčių inspekcija neatsižvelgė į valstybės pagalbos aspektą. Mokesčių inspekcija nemanė, kad susitarimas yra tam tikra valstybės pagalbos forma, todėl nereikalavo, kad pagalbos gavėja pateiktų restruktūrizavimo planą, kuris yra kitoks negu verslo planas, teikiamas teismui pagal nemokumą reglamentuojančius teisės aktus.
(59)
Atsižvelgdamos į pagalbos gavėjos pateiktas pastabas, Slovakijos valdžios institucijos pateikė šias savo pastabas.
(60)
Slovakijos valdžios institucijos šioje byloje netaikytų pagalbos gavėjos pastabų dėl vidutinės bankroto procedūros trukmės ir vidutinės grąžos iš turto pardavimo per bankroto procedūrą. Jų nuomone, kadangi kreditorių yra nedaug ir yra turto, kurio likvidacinė vertė yra teigiama ir viršija sumą, valstybei sumokėtą pagal susitarimą, bankroto procedūra būtų buvusi užbaigta per trumpesnį negu vidutinį laikotarpį, o mokesčių inspekcija būtų atgavusi didesnę sumą įplaukų negu pagal susitarimą. Vietos mokesčių inspekcija 2004 m. birželio 21 d. atliko įmonės patikrinimą ir nustatė, kad 2004 m. birželio 17 d. pagalbos gavėja turėjo 161,3 mln. SKK grynųjų pinigų, 62,8 mln. SKK gautinų sumų, 84 mln. SKK vertės spirito ir alkoholinių gėrimų atsargų ir ilgalaikio turto, kurio balansinė vertė siekė 200 mln. SKK.
(61)
Slovakijos valdžios institucijos mano, kad mokesčių išieškojimas buvo tikrai reali alternatyva mokesčių inspekcijai. Jos patvirtina, kad mokesčių inspekcija turėjo galimybę inicijuoti šią procedūrą iki susitarimo, ką ji būtų padariusi ir tuo atveju, jeigu teismas būtų atsisakęs patvirtinti susitarimą (nes mokesčių inspekcija, kaip atskiras kreditorius, nebūtų balsavusi už jį).
(62)
Slovakijos valdžios institucijos nesutinka su pagalbos gavėjos teiginiais, kad jos finansiniai sunkumai kilo dėl Mokesčių administravimo akto pakeitimo. Pasak Slovakijos valdžios institucijų, finansiniai sunkumai pagalbos gavėjai kilo dėl finansinės strategijos, pagal kurią pagalbos gavėja netiesioginius mokesčius naudojo savo verslui vykdyti, nors turėjo tik surinkti mokesčius iš savo klientų ir pervesti juos į valstybės biudžetą.
(63)
Slovakijos valdžios institucijos nesutinka, kad 2003 m. gruodžio mėn. įvykęs susitikimas su Centrine mokesčių inspekcija yra preliminaraus Centrinės mokesčių inspekcijos pritarimo susitarimui įrodymas. Jos pateikė 2004 m. liepos 6 d. Centrinės mokesčių inspekcijos raštą, kuriame ši nurodė, jog mokesčių inspekcija neturėtų pritarti pagalbos gavėjos siūlomam susitarimui, nes jis yra nepalankus valstybei. Šiame rašte yra nuoroda į kitą, bendresnio pobūdžio, raštą, kurį 2004 m. sausio 15 d. finansų ministras atsiuntė Centrinei mokesčių inspekcijai prašydamas užtikrinti, kad susitarimų su kreditoriais pasiūlymams, pagal kuriuos mokesčių inspekcijos nurašytų gautinas mokesčių sumas, nebūtų pritariama. Be to, Slovakijos valdžios institucijų nuomone, pagalbos gavėjos nurodytame 2004 m. vasario 3 d. rašte (žr. 43 punktą) aiškiai prieštaraujama susitarimui dėl 35 %.
(64)
Slovakijos valdžios institucijos teigia, kad pagalbos gavėja 2001 m. sausio mėn.-2004 m. kovo mėn. laiku nesumokėjo akcizo mokesčių, jos įsipareigojimas mokėti mokesčius buvo nuolat atidedamas.
(65)
Pasak Slovakijos valdžios institucijų, dviejuose pateiktuose auditorių įvertinimuose (žr. 48 ir 51 punktus) yra esminių skirtumų, todėl kyla abejonių dėl šių įvertinimų patikimumo. Valdžios institucijoms visų pirma abejonių kelia likvidumo koeficientas, kurį EKORDA priskyrė trumpalaikiam turtui. Šis koeficientas turėtų būti didesnis negu 20 %.
(66)
Galiausiai, pasak Slovakijos valdžios institucijų, pagalbos gavėja neparengė gyvybingo restruktūrizavimo plano, o susitarime siūlomų priemonių negalima laikyti restruktūrizavimo priemonėmis.
VI. ĮVERTINIMAS
1. KOMISIJOS KOMPETENCIJA
(67)
Kadangi kai kurie iš aptariamų dalykų vyko prieš Slovakijos įstojimą į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d., Komisija visų pirma turi nustatyti, ar yra kompetentinga imtis veiksmų dėl ginčijamos priemonės.
(68)
Priemonių, kurios buvo įgyvendintos iki stojimo ir kurios nėra taikomos po įstojimo, Komisija negali tirti nei pagal Stojimo sutarties IV priedo 3 punkte apibrėžtą laikinojo mechanizmo procedūrą, nei pagal SESV 108 straipsnyje nustatytą procedūrą. Nei pagal Stojimo sutartį, nei pagal Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo iš Komisijos nėra reikalaujama ir ji nėra įgaliojama tikrinti šias priemones.
(69)
Tačiau priemonės, įgyvendintos po įstojimo, aiškiai priklauso Komisijos kompetencijos sričiai. Momentui, kada buvo įgyvendinta konkreti priemonė, nustatyti tinkamas kriterijus yra teisiškai susaistantis aktas, kuriuo kompetentinga nacionalinė valdžios institucija įsipareigoja suteikti pagalbą (15).
(70)
Pagalbos gavėja tvirtino, kad ginčijamos priemonės buvo įgyvendintos iki įstojimo, o po jo nebuvo taikomos (žr. 43 punktą).
(71)
Komisija negali priimti pagalbos gavėjos pateiktų argumentų. Pasiūlymas pradėti susitarimo procedūrą yra ne pagalbą teikiančios valdžios institucijos, bet pagalbos gavėjos veiksmas. Teismo sprendimas pradėti susitarimo procedūrą taip pat nėra pagalbą teikiančios valdžios institucijos veiksmas. Šiuo sprendimu pagalbos gavėjai ir jos kreditoriams tik leista vesti derybas dėl susitarimo, ir šis sprendimas tikrai nereiškė pagalbos suteikimo fakto. Nėra įrodymų, kad Slovakijos Respublikos Centrinė mokesčių inspekcija ginčijamai priemonei per 2003 m. gruodžio mėn. vykusį susitikimą būtų pritarusi. Priešingai, Slovakijos valdžios institucijos paneigė davusios bet kokį preliminarų sutikimą. 2004 m. vasario 3 d. rašte aiškiai atsisakoma priimti susitarimo dėl 35 % pasiūlymą.
(72)
Kompetentingos valdžios institucijos sprendimas nurašyti dalį savo reikalavimų priimtas 2004 m. liepos 9 d., kai mokesčių inspekcija pritarė pagalbos gavėjos pasiūlytam susitarimui.
(73)
Taigi abejonių, ar priemonė yra taikoma po įstojimo, nebekyla.
(74)
Todėl Komisija daro išvadą, kad ji yra kompetentinga vertinti ginčijamą priemonę pagal SESV sutarties 108 straipsnį.
2. VALSTYBĖS PAGALBOS PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ BUVIMAS
(75)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje yra nustatyta, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(76)
Valdžios institucijos, pvz., mokesčių inspekcijos, atliekamas skolos nurašymas yra tam tikra valstybinių išteklių naudojimo forma. Kadangi priemone naudojasi viena konkreti įmonė, ši priemonė yra atrankinė.
(77)
Iki įvykių, dėl kurių buvo pradėta nemokumo procedūra, pagalbos gavėja veikė spirito, alkoholinių gėrimų, nealkoholinių gėrimų ir konservuotų vaisių bei daržovių gamybos rinkoje. 2003 m. pagalbos gavėja Slovakijoje užėmė trečią vietą tarp spirito ir alkoholinių gėrimų gamintojų. Nuo 2004 m. kovo mėnesio, praradusi spirito ir alkoholinių gėrimų gamybos licenciją, pagalbos gavėja veikė kito gamintojo - įmonės Old Herold, s.r.o. - gaminamo spirito ir alkoholinių gėrimų didmeninės prekybos srityje; tam buvo naudojama pagalbos gavėjos gamybos įranga, kurią Old Herold, s.r.o. nuomoja. Visose srityse, kuriose pagalbos gavėja veikė iki susitarimo ir veikia šiuo metu, vyksta valstybių narių tarpusavio prekyba.
(78)
Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija išreiškė abejones, ar priemonė neiškraipo konkurencijos arba ar negali jos iškraipyti, suteikdama pagalbos gavėjai pranašumą, kurio ši rinkoje įprastu atveju nebūtų galėjusi įgyti. Kitaip tariant, Komisija suabejojo, ar valstybė pagalbos gavėjos atžvilgiu pasielgė kaip rinkos ekonomikos kreditorius.
(79)
Nustatyta, kad kreditorių susitarime ir privatiems kreditoriams, ir mokesčių inspekcijai (viešam kreditoriui) nustatytos vienodos skolos grąžinimo sąlygos. 35 % skolos turėjo būti grąžinta kreditoriams iki nustatytos datos; pagalbos gavėja faktiškai taip ir padarė. Likusieji 65 % turėjo būti nurašyti.
(80)
Tačiau mokesčių inspekcijos, kaip kreditoriaus, padėtis šiuo atveju buvo neįprastai tvirta, ir jos negalima prilyginti įprasto kreditoriaus padėčiai bankroto byloje. Iki kreditorių susitarimo mokesčių inspekcijos teisinė ir ekonominė padėtis buvo palankesnė už privačių kreditorių. Mokesčių inspekcija, kuriai tenka daugiau kaip 99 % visų bankroto byloje užregistruotų reikalavimų, yra ne tik dominuojanti ir svarbiausia kreditorė, bet ir, dar svarbiau, atskira kreditorė. Todėl jos reikalavimai galėjo būti patenkinti bet kuriuo bankroto procedūros metu iš lėšų, gautų pardavus suvaržytą turtą: kaip paaiškinta pirmiau 18 punkte, šios lėšos būtų naudojamos išimtinai atskiro kreditoriaus reikalavimams patenkinti. Todėl reikia išsamiai išnagrinėti, ar mokesčių inspekcija pasinaudojo visomis įmanomomis priemonėmis, kad susigrąžintų kuo didesnę gautinų sumų dalį, taip, kaip būtų daręs rinkos ekonomikos kreditorius.
(81)
Sąlygos, kurias priemonė privalo atitikti tam, kad būtų laikoma pagalba pagal SESV 107 straipsnį, nėra patenkinamos, jeigu įmonė gavėja tam tikromis aplinkybėmis, atitinkančiomis įprastas rinkos sąlygas, galėjo įgyti tokį patį pranašumą, kokį įgijo naudodamasi valstybės ištekliais (16). Šis vertinimas iš esmės atliekamas taikant privataus rinkos kreditoriaus kriterijų. Kai viešas kreditorius dėl skolos, kurią jam turi sumokėti įmonė, suteikia mokėjimo priemonių, tokios mokėjimo priemonės pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį yra valstybės pagalba, jeigu atsižvelgiant į jomis suteikiamo ekonominio pranašumo svarbą, įmonė gavėja iš privataus kreditoriaus, kurio padėtis yra labai panaši į viešo kreditoriaus padėtį ir kuris siekia susigrąžinti jam finansinių sunkumų patiriančio skolininko mokėtinas sumas, panašių priemonių tikrai nebūtų gavusi (17).
(82)
Privataus rinkos dalyvio kriterijaus taikymas galiausiai priklauso nuo to, ar atitinkama valstybė narė įmonei suteikė ekonominį pranašumą veikdama kitaip nei per valdžios institucijas. Vadinasi, jeigu valstybė narė per administracinę procedūrą remiasi šiuo kriterijumi, iškilus abejonėms ji privalo vienareikšmiai ir remdamasi objektyviais ir patikrinamais įrodymais įrodyti, kad įgyvendintą priemonę valstybė taikė kaip privatus rinkos dalyvis. Iš tų įrodymų turi aiškiai matytis, kad atitinkama valstybė narė priėmė sprendimą veikti taip, kaip ji veikė, iki to arba tuo pat metu, kai savo veiksmais suteikė ekonominį pranašumą. Šiuo požiūriu gali prireikti pateikti įrodymus, iš kurių būtų matyti, kad sprendimas buvo grindžiamas ekonominiais vertinimais, lygiaverčiais tiems, kuriuos tomis aplinkybėmis ir būdamas panašioje padėtyje į valstybės narės padėtį būtų atlikęs racionalus privatus rinkos dalyvis. Tačiau ekonominių vertinimų po to, kai pranašumas jau suteiktas, arba retrospektyviai nustatyto fakto, kad valstybės narės pasirinktas būdas faktiškai buvo naudingas, ar vėlesnio faktiškai pasirinktų veiksmų pagrindimo nepakanka (18).
(83)
Trumpai tariant, Slovakijos Respublika teigia, kad, jos manymu, priemonė yra valstybės pagalba. Ji pripažįsta, kad sudarant susitarimą valstybės pagalbos klausimas net nebuvo svarstomas ir paprašė, kad ginčijama priemonė būtų laikoma sanavimo pagalba. Todėl aišku, kad paminėtos teismų praktikos reikalavimų šioje byloje nebuvo laikomasi ir kad ginčijama priemonė pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį yra valstybės pagalba.
(84)
Būtent pagalbos gavėja tvirtino, kad priemonė nėra pagalba ir pateikė pirmiau minėtus dokumentus, visų pirma dviejų auditorių ataskaitas.
(85)
Remdamasi pagalbos gavėjos ir Slovakijos valdžios institucijų pateikta informacija Komisija nustatė šiuos rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijaus taikymui svarbius faktus apie pagalbos gavėjos finansinę padėtį atitinkamais metais. Pagalbos gavėjos pateiktų 2004 m. kovo 31 d. duomenų ir Slovakijos valdžios institucijų pateiktų 2004 m. birželio 17 d. duomenų remdamasi pagalbos gavėjos ataskaitomis Komisija patikrinti negali. Tačiau Komisija neturi pagrindo abejoti šiais duomenimis.
3 lentelė
Pagalbos gavėjos finansinė padėtis 2003-2004 m. [mln. SKK]
2003 12 31 (19)
2004 3 31 (20)
2004 4 28 (21)
2004 6 17 (22)
2004 12 31 (23)
Ilgalaikis turtas (24)
208
205
204
200
200
Atsargos
119
209
176
84
52
Grynieji pinigai
3
50
94
161
27
Trumpalaikės komercinės gautinos sumos
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Iš pradžių Komisija išnagrinės pagalbos gavėjos pateiktus duomenis argumentams, jog bankroto procedūra mokesčių inspekcijai būtų buvusi mažiau naudinga negu susitarimo procedūra (2.1 skyrius) pagrįsti. Paskui Komisija išnagrinės padėtį mokesčių išieškojimo atveju (2.2 skyrius). Galiausiai Komisija išnagrinės kitus Slovakijos valdžios institucijų ir pagalbos gavėjos pateiktus įrodymus (2.3 skyrius).
(87)
Kaip paaiškinta 37 punkte, skolos suma, kurią ketinta įtraukti į susitarimą, išnagrinėjus ypatingąja apeliacine tvarka pateiktą skundą buvo sumažinta. Tačiau reikėtų pažymėti, kad šis sprendimas priimtas praėjus keleriems metams nuo sprendimo sudaryti susitarimą priėmimo. Taikant rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijų ir vertinant viešo kreditoriaus elgesį vis dėlto reikia remtis ta informacija, kuri turėta tuo metu, kai hipotetinis kreditorius būtų vertinęs, kokią galimybę geriausia pasirinkti. Todėl toliau pateiktoje analizėje remiamasi 2004 m. liepos 23 d. susitarime nurodytais skaičiais.
2.1. Susitarimo su kreditoriais ir bankroto procedūros palyginimas
(88)
Norėdama įvertinti, ar pagalbos gavėjai realiai buvo suteiktas pranašumas, Komisija, atsižvelgdama į visus bylai svarbius įrodymus, privalo atlikti bendrą vertinimą, kuriuo remdamasi galėtų nustatyti, ar įmonė gavėja tikrai nebūtų gavusi panašių priemonių iš privataus kreditoriaus (27). Kitaip tariant, ji turi išnagrinėti, ar mokesčių inspekcijai buvo geriau priimti susitarimu siūlomas sąlygas, ar būtų buvę naudingiau pradėti bankroto procedūrą.
(89)
Komisija mano, kad EKORDA ataskaita nėra patikimas pagrindas, kuriuo būtų galima remtis pasiūlytam susitarimui ir hipotetinei bankroto procedūrai palyginti. Slovakijos valdžios institucijos dėl šio aspekto sutinka su Komisija.
(90)
Iš pat pradžių Komisija pažymi, kad savo 2004 m. liepos 7 d. ataskaitoje (likus vos dviem dienoms iki kreditorių susitikimo) EKORDA savo skaičiavimams naudojo pagalbos gavėjos turto padėties 2004 m. kovo 31 d. duomenis. Iš 3 lentelėje pateiktų duomenų matyti, kad įvairaus turto dydis po 2004 m. kovo 31 d. gerokai pakito. Visų pirma, buvo parduota nemaža atsargų dalis, todėl padidėjo grynųjų pinigų suma. Šie pokyčiai yra labai svarbūs, taikant likvidumo koeficientus, kurie svyruoja nuo 20 % atsargoms ir trumpalaikėms gautinoms sumoms iki 100 % gryniesiems pinigams. Iš tiesų net jei EKORDA įvertinti likvidumo koeficientai būtų buvę teisingi (Komisija su tuo nesutinka dėl toliau išdėstytų priežasčių) ir būtų remtasi EKORDA metodika, iš šios lentelės matyti, kaip skirtųsi ECORDA skaičiavimų rezultatai, jeigu skaičiavimai būtų buvę atliekami remiantis 2004 m. balandžio 28 d. ir 2004 m. birželio 17 d. duomenimis, t. y. vis dar tais duomenimis, kurie buvo turimi iki kreditorių 2004 m. liepos 9 d. susitikimo.
4 lentelė
Galimų pajamų palyginimas pardavus pagalbos gavėjos turtą per bankroto procedūrą [mln. SKK]
Padėtis
2004 3 31
2004 4 28
2004 6 17
Likvidumo koeficientas [%]
Balansinė vertė
Įplaukos
Balansinė vertė
Įplaukos
Balansinė vertė
Įplaukos
Ilgalaikis turtas
45
205
92
204
92
200
90
Atsargos
20
209
42
176
35
84
17
Trumpalaikės gautinos sumos
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Grynieji pinigai
100
50
50
94
94
161
161
Iš viso
204
238
275
(91)
Reikėtų pažymėti, kad verslo plane, kurį pagalbos gavėja pateikė teismui, 2004 m. kovo-gegužės mėn. buvo numatyta parduoti atsargų už 110 mln. SKK. Todėl ECORDA žinojo, kad pagalbos gavėjos turtas po 2004 m. kovo 31 d. gerokai pakis, bet į tai neatsižvelgė.
(92)
Jeigu būtų buvę atsižvelgta į 2004 m. balandžio 28 d. balansinę pagalbos gavėjos turto vertę, būtų buvę prieita prie išvados, kad tikėtinos įplaukos iš pagalbos gavėjos turto pardavimo per bankroto procedūrą būtų buvę didesnės, negu apskaičiuota ataskaitoje (238 mln. SKK arba 6,3 mln. EUR, o ne 204 mln. SKK arba 5,3 mln. EUR). Remiantis 2004 m. birželio mėn. duomenimis grindžiama analize būtų buvę galima padaryti aiškią išvadą, kad tikėtinos įplaukos iš pagalbos gavėjos turto pardavimo per bankroto procedūrą (275 mln. SKK; 7,2 mln. EUR) būtų buvę didesnės, negu buvo pasiūlyta pagal susitarimą, ir kad mokesčių inspekcija turėtų pasinaudoti veto teise bei atmesti pasiūlymą, o tai reikštų, kad susitarimas nutraukiamas. Beje, Komisija norėtų pažymėti, kad šios išvados buvo padarytos taikant EKORDA prielaidas ir metodiką.
(93)
Tačiau Komisija negali sutikti su EKORDA taikyta metodika ir nemano, kad pagalbos gavėjos prielaidos yra patikimos. Šią išvadą sustiprina Slovakijos valdžios institucijų išreikštos abejonės, išdėstytos 60 ir 65 punktuose.
(94)
Visų pirma, savo ataskaitoje EKORDA nepaaiškina, kaip nustatė tris likvidumo koeficientus. Likvidumo koeficientai taikomi norint apskaičiuoti likutinę turto, parduodamo per likvidavimo procedūrą, vertę, atsižvelgiant į pardavimo pobūdį, pvz., ar turtas parduodamas atskirai, ar yra laiko apribojimų ir t. t. Todėl daroma prielaida, kad per likvidavimo procedūrą parduodamo turto vertė dažniausiai būna mažesnė už balansinę vertę, bet tai priklauso nuo turto rūšies. Turto vertės, gautos per likvidavimo procedūrą, procentinė dalis, palyginti su balansine verte, yra likvidumo koeficientas.
(95)
Be to, ilgalaikio turto 45 % likvidumo koeficientas atrodo pernelyg žemas. Pasak pačios pagalbos gavėjos, mokesčių inspekcijos naudai įkeisto jos turto vertė sudaro 194 mln. SKK (31). Ši vertė, pasak pagalbos gavėjos, yra išreikšta nepriklausomų ekspertų nustatytomis 2003 m. pabaigos-2004 m. pradžios kainomis. Komisijos nuomone tokio pobūdžio „ekspertų nustatytos kainos“ paprastai turėtų atspindėti bendrą turto vertę rodiklis, t. y. už kokią kainą turtas būtų parduotas tam tikru momentu. Derėtų priminti, kad ekspertų nustatyta šio turto kaina reikalinga tam, kad būtų patvirtinta turto, kaip Slovakijos valdžios institucijoms skirtos atidėtųjų mokesčių skolos užtikrinimo priemonės vertė, kaip to reikalaujama Mokesčių administravimo akte. EKORDA nepateikia jokių paaiškinimų, kodėl įplaukos pardavus ilgalaikį turtą per bankroto procedūrą sudarytų tik 45 % jo balansinės vertės, kuri siekė 205 mln. SKK, o pati pagalbos gavėja vertina šį turtą daug didesne suma.
(96)
Dėl pagalbos gavėjos argumentų, kad būtų sudėtinga rasti pirkėją, nes didesnė įkeistos įrangos dalis yra skirta tik spirito ir alkoholinių gėrimų, taip pat nealkoholinių gėrimų ir konservuotų produktų gamybai, Komisija gali pateikti šias dvi pastabas. Pirma, ekspertų nustatyta įkeisto nekilnojamojo turto kaina yra 105 mln. SKK, jau savaime didesnė už EKORDA įvertintą bendrą įplaukų sumą (92 mln. SKK). Antra, iš faktinių įvykių įmonėje matyti, kad kai kuriai gamybos įrangai greitai atsirado naujas naudotojas - Old Herold, s.r.o. Tikrai, kai pagalbos gavėja neteko spirito ir alkoholinių gėrimų gamybos licencijos, ji gamybos įrangą išnuomojo Old Herold. Todėl galima daryti išvadą, kad konkurentas tikrai domėjosi šia gamybos įranga.
(97)
Kai dėl atsargų, tai Slovakijos valdžios institucijos pačios mano, kad atsargų likvidumo koeficientas turėtų būti didesnis negu 20 %.
(98)
Pagalbos gavėjai pardavus savo atsargas 2004 m. pavyko gauti 110 mln. SKK (žr. 35 punktą), t. y. daugiau kaip 50 % atsargų balansinės vertės, kuria EKORDA grindė savo vertinimą. Tai ryškus požymis, kad 20 % likvidumo koeficientas yra per žemas. 2004 m. atsargų pokytis balanse patvirtina šią išvadą. Be to, pagalbos gavėja savo verslo plane pati numatė gauti 110 mln. SKK iš atsargų pardavimo 2004 m. kovo-gegužės mėn. (žr. 35 punktą). EKORDA nepaisė šių skaičiavimų. Galiausiai, atsižvelgiant į pagalbos gavėjos veiklos pobūdį, galima daryti prielaidą, kad atsargas sudarė pagaminti arba pusiau baigti gaminti produktai, kuriuos buvo galima parduoti tiesiogiai platintojams arba vartotojams, - tuo dar kartą patvirtinama, kad reikėjo taikyti didesnį likvidumo koeficientą.
(99)
Komisija mano, kad atsargų likvidumo koeficientas turėtų būti 52 %. Šis skaičius paremtas pagalbos gavėjos vertinimu, kokią sumą ji gautų susitarimui finansuoti pardavusi atsargas (t. y. 110 mln. SKK). Todėl atsižvelgiant į tuo metu buvusią balansinę vertę (209 mln. SKK) vienintelis galimas atsargų likvidumo koeficientas turėjo būti ne mažesnis kaip 52 % (52 % 209 mln. sumos yra 110 mln.).
(100)
Trumpalaikes gautinas sumas EKORDA dukart koregavo. Iš pradžių ji pakoregavo jų balansinę vertę pritaikiusi 59 % koeficientą (balansinė vertė sudarė 166 mln. SKK, o vertė, kurią EKORDA panaudojo savo skaičiavimuose buvo 98 mln. SKK), be to dar taikė mažą (20 %) likvidumo koeficientą. Tokia metodika kelia abejonių. Gautinų sumų balansinę vertę galima perskaičiuoti, siekiant atspindėti jų faktinę vertę tam tikru metu. Tačiau EKORDA nepaaiškina, kodėl įplaukos bankroto (likvidavimo) atveju sudarytų tik penktadalį (20 mln. SKK) to, ką pati pagalbos gavėja manė galinti gauti iš savo skolininkų (98 mln. SKK).
(101)
Trumpalaikių gautinių sumų 2004 m. kovo mėn. balansinę vertę (166 mln. SKK) EKORDA perskaičiavo iki 98 mln. SKK, kad jos atspindėtų negalimas susigrąžinti arba žemos kokybės gautinas sumas. Tačiau EKORDA perskaičiuotai balansinei vertei dar pritaikė vos 20 % likvidumo koeficientą. Jeigu EKORDA 59 % koeficientas trumpalaikių gautinų sumų balansinei vertei perskaičiuoti būtų taikytas imant 2004 m. birželio mėn. balansinės vertės duomenis (63 mln. SKK), gautas rezultatas sudarytų 37 mln. SKK. Tačiau remiantis Slovakijos valdžios institucijų pateikta informacija buvo galima susigrąžinti 63 mln. SKK. Todėl kyla abejonių, ar tikrai reikia perskaičiuoti balansinę vertę.
(102)
Bet kuriuo atveju nėra jokios akivaizdžios priežasties, dėl kurios likvidacinė vertė turėtų būti mažesnė netgi už perskaičiuotas vertes. Todėl Komisija mano, kad numatomos įplaukos iš trumpalaikių gautinų sumų tikrai yra ne mažesnės negu perskaičiuota 37 mln. SKK suma.
(103)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija perskaičiavo EKORDA įverčius ir parengė naują vertinimą naudodama 2004 m. birželio mėn. skaičius. Iš šio vertinimo aiškiai matyti, kad tikėtinos įplaukos iš pagalbos gavėjos turto pardavimo per bankroto procedūrą būtų buvę daug didesnės už EKORDA ataskaitoje prognozuojamas įplaukas. Šie skaičiai nurodomi toliau pateikiamoje lentelėje.
5 lentelė
Tikėtinų įplaukų iš pagalbos gavėjos turto pardavimo per bankroto procedūrą palyginimas
EKORDA skaičiai palyginami su Komisijos pataisytais skaičiais (mln. SKK)
EKORDA
(2004 3 31)
Pataisyta
(2004 6 17)
Balansinė vertė
Įplaukos
Balansinė vertė
Įplaukos
Ilgalaikis turtas
205
92
200
194 (32)
Atsargos
209
42
84
43 (33)
Trumpalaikės gautinos sumos
98 (34)
20
63
37 (35)
Grynieji pinigai
50
50
161
161
Iš viso
562
204
508
435
(104)
Remiantis pagalbos gavėjos pastabomis dėl sprendimo, kuriuo pradėta procedūra, išlaidos bankroto procedūros atveju sudarytų 18 % numatytos įplaukų iš pagalbos gavėjos turto pardavimo per tą procedūrą sumos. Tai pasak pagalbos gavėjos yra tikėtina dalis, atsižvelgiant į 2004 m. Pasaulio banko ataskaitą (36). Todėl imant šią procentinę dalį nuo Komisijos pataisytos tikėtinų įplaukų iš pagalbos gavėjos turto pardavimo sumos, bankroto procedūros išlaidos sudarytų 78,3 mln. SKK. Šią sumą atėmus iš pataisytos įplaukų iš pagalbos gavėjos turto pardavimo sumos, gautas rezultatas yra didesnis negu mokesčių inspekcijos pagal susitarimą gauta suma (435 mln. - 78,3 mln. = 356,7 mln.; pagal susitarimą sutarta sumokėti 224,3 mln. SKK).
(105)
Kaip nurodyta 5 lentelėje, tikėtinos įplaukos iš pagalbos gavėjos turto pardavimo sudarė 435 mln. SKK. Atsižvelgiant į tai, kad mokesčių inspekcija būtų gavusi beveik 100 % įplaukų iš pardavimo (37) ir net jei bankroto išlaidos sudarytų iki 18 % šių įplaukų, kaip nurodo pagalbos gavėja, mokesčių inspekcija vis tiek būtų gavusi 132,4 mln. SKK daugiau negu pagal susitarimą.
(106)
Be to, net ir tada, jei pagalbos gavėjos turto vertei 2004 m. birželio mėn. duomenimis būtų taikomi labai maži EKORDA nurodyti likvidumo koeficientai, tikėtinos įplaukos iš šio turto pardavimo (atėmus bankroto procedūros išlaidas - 18 %) sudarytų 225,5 mln. SKK, o ši suma yra didesnė už sumą, su kuria mokesčių inspekcija sutiko pagal susitarimą (38).
(107)
Galiausiai reikėtų pažymėti, kad Slovakijos valdžios institucijos nesutiko su pagalbos gavėja, kad mokesčių inspekcija turėjo EKORDA ataskaitą prieš 2004 m. liepos 9 d. vykusį kreditorių susitikimą ir galėjo ja remtis priimdama sprendimą. Tačiau mokesčių inspekcija turėjo savo pačios 2004 m. birželio mėn. atlikto patikrinimo rezultatus, iš kurių matyti, kad Frucona, kaip nurodyta 3 lentelėje, turėjo nemažai turto. Remdamasi tais duomenimis Centrinė mokesčių inspekcija 2004 m. liepos 6 d. raštu vietos mokesčių inspekcijai nurodė, kad vietos mokesčių inspekcija neturėtų pritarti pagalbos gavėjos pasiūlytam susitarimui, nes jis valstybei nepalankus.
(108)
Pagalbos gavėjos pateiktos kitų ekspertų ataskaitos neatitiko nustatytų reikalavimų, kad jomis būtų galima įrodyti, jog rinkos kreditoriaus kriterijus patenkintas. Visų pirma, nei vienoje ataskaitoje nenurodoma, kokiu pagrindu buvo nustatyti kartais išimtinai žemi likvidumo koeficientai. Dėl Kochovos ataskaitos, kurios išvados labai skiriasi nuo EKORDA išvadų, dar galima pažymėti, jog nėra aišku, kokiu tikslu, už kokį laikotarpį ta ataskaita buvo parengta ir kokiomis prielaidomis ji buvo grindžiama. Bankroto administratorės Holovačovos ataskaitoje tik apibendrintai tvirtinama, kad kreditoriams susitarimas yra naudingesnis negu bankroto procedūra. Todėl šiose dviejose ataskaitose pateikta informacija negalima remtis nei patvirtinant, nei atmetant pagalbos gavėjos tvirtinimą, kad rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijus patenkintas.
(109)
Vertinant argumentus dėl bankroto procedūros trukmės ir svarstant, kokį poveikį tikėtina bankroto procedūros trukmė galėjo daryti hipotetinio privataus kreditoriaus priimamiems sprendimams, reikia atsižvelgti į šios bylos aplinkybes.
(110)
Tai, kad valstybės padėtis palyginti su kitais kreditoriai buvo privilegijuota, nes skola jau buvo užtikrinta pagalbos gavėjos ilgalaikiu turtu, yra dar vienas svarbus šios bylos aspektas. HAMSA byloje Teisingumo Teismas patvirtino, kad užtikrinto kreditoriaus statusas yra svarbus veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti taikant privataus kreditoriaus kriterijų (39). Pagal Bankroto akto 31 skyriaus 1 dalies e punktą atskiro kreditoriaus reikalavimus galima patenkinti bet kuriuo bankroto procedūros metu po turto, kuriuo jie užtikrinti, pardavimo. Todėl Komisijos nuomone, mokesčių inspekcijai įkeisto turto požiūriu bankroto procedūros trukmė iš esmės yra nesvarbi, nes šiuos reikalavimus būtų buvę galima patenkinti nepaisant procedūros eigos.
(111)
Visų pirma, net jei būtų imama pagalbos gavėjos nurodyta suvaržyto turto vertė, pardavus tokį turtą, mokesčių inspekcija būtų netrukus galėjusi atgauti ne mažiau kaip 194 mln. SKK arba 86 % kreditorių susitarime nurodytos sumos. Tik tada, jeigu būtų kokia nors tikimybė neatgauti visos pagal susitarimą sutartos sumos, mokesčių inspekcija būtų turėjusi svarstyti, ar verta laukti bankroto procedūros pabaigos. Dar daugiau, po galutinio paskirstymo kreditoriams mokesčių inspekcija būtų gavusi apie 99 % įplaukų iš likusio turto pardavimo (185 mln. SKK blogiausiu atveju, tai yra, jei būtų taikomi EKORDA likvidumo koeficientai, žr. 4 lentelę). Mokesčių inspekcijai turėjo būti aišku, kad susigrąžinta skolos suma būtų buvusi daug didesnė už tą, kuri pasiūlyta pagal susitarimą, ir kad tik nedidelės tos bendros sumos dalies būtų reikėję laukti ilgiau negu susitarimo atveju.
(112)
Todėl galima daryti išvadą, kad informacija apie bankroto trukmę Slovakijoje nebūtų niekaip reikšmingai paveikusi hipotetinio privataus kreditoriaus sprendimo.
(113)
Be to, bet kuriuo atveju susitarimo metu pagalbos gavėja turėjo: i) labai nedaug kreditorių ir ii) turto, kurio likvidacinė vertė buvo didesnė už sumą, dėl kurios valstybė sutiko pagal susitarimą (kaip parodyta 5 lentelėje tikėtinos įplaukos vien tik iš nesuvaržyto turto pardavimo sudarė 241 mln. SKK).
(114)
Kreditorių, kurie sudarė susitarimą, buvo nedaug, tik penki. Iš jų keturi buvo privatūs ir kaip parodyta 2 lentelėje bendra skola jiems sudarė tik 0,6 % (3 797 608 SKK iš 644 166 949 SKK). Todėl valstybė buvo didžiausias kreditorius, jai teko 99,4 % visų reikalavimų. Dėl tokių aplinkybių rizika, kad kreditoriams nepavyktų susitarti ir dėl to tektų pradėti teisminius ginčus, labai sumažėtų, todėl bankroto procedūra turėtų būti trumpesnė.
(115)
Dėl pagalbos gavėjos argumento, kurį ši pateikė remdamasis Pasaulio banko ataskaita „Doing business 2004 m.“, kurioje teigiama, kad bankroto procedūra Slovakijoje trunka apie 4,8 metus, reikėtų pažymėti, kad ataskaitoje minimas bendras įmonės veiklos nutraukimo rodiklis, kuriuo žymimas visas laikotarpis, apima ir bankroto procedūrą, ir teismo įgaliojimus per bankroto procedūrą. Ši trukmė yra ne visai tas pat, kas vidutinė bankroto procedūros trukmė. Slovakijos valdžios institucijos pačios pareiškė nuomonę, kad, atsižvelgiant į šios bylos aplinkybes, bankroto procedūra būtų trumpesnė už vidutinę (žr. 60 punktą). Šis Slovakijos valdžios institucijų vertinimas yra ypač svarbus atsižvelgiant į tai, kad aptariamos procedūros vyktų pagal Slovakijos bankroto teisę ir praktiką. Be to, Slovakijos Vyriausybė pati buvo pagalbos gavėjos kreditorė.
(116)
Be to, pagalbos gavėjos pateiktose ataskaitose nurodyta labai skirtinga bankroto procedūros trukmė: nuo dvejų iki daugiau kaip šešerių metų (40). Todėl bankroto procedūros trukmės Slovakijoje įvertinimas, kurį pagalbos gavėja pateikė Komisijai, buvo bendro pobūdžio, jame neatsižvelgta į šios bylos ypatumus. Kai kurie vertinimai buvo apytiksliai ir tam tikrais aspektais vieni kitiems prieštaravo.
(117)
Dėl konkretaus pavyzdžio, kad Slovakijos įmonės, veikiančios tame pačiame sektoriuje kaip pagalbos gavėja, bankroto procedūra truko ilgiau kaip penkerius metus, reikėtų pažymėti, kad pagalbos gavėja nesugebėjo parodyti, kaip tas pavyzdys yra susijęs su šia byla ir, ypač, ar tos įmonės padėtis teisiniu ir faktiniu požiūriais buvo tokia pati arba labai panaši į pagalbos gavėjos (41). Atsižvelgiant į tai, kad pagalbos gavėja turėjo vieną stambų privilegijuotoje padėtyje esantį kreditorių - valstybę ir nemažos vertės turto, pagalbos gavėjos bankroto procedūrą būtų buvę galima įvykdyti daug operatyviau, todėl tokia galimybė būtų buvusi naudingesnė didžiausiam kreditoriui, valstybei.
(118)
Galiausiai net remiantis prielaida, kad, kaip tvirtina pagalbos gavėja, bankroto procedūra būtų trukusi ketverius- penkerius metus, skirtumas tarp sumų, kurios greičiausiai būtų buvę atgautos, ir sumų, sutartų pagal susitarimą, buvo toks didelis, kad šios procedūros trukmė nebūtų turėjusi didelės reikšmės privačiam kreditoriui priimant sprendimą, ar sudaryti susitarimą. Jeigu diskonto norma yra 5,14 % (42), būsimų pinigų srautų, kuriuos sudaro 356,7 mln. SKK, dabartinė vertė net ir po penkerių metų būtų 277,6 mln. SKK, t. y. daug didesnė negu pagal susitarimą. Tokiomis sąlygomis bankroto procedūra būtų turėjusi tęstis ilgiau kaip 9 metus tam, kad dabartinė vertė būtų mažesnė už pagal susitarimą sulygtą sumą. Joks privatus rinkos dalyvis nebūtų sutikęs, jog šiuo atveju likvidavimo procedūra galėtų būti tokia ilga. Be to, bendros susigrąžintinos sumos dabartinė vertė būtų dar didesnė, jeigu būtų atsižvelgta į tai, kad didelė skolos dalis greičiausiai būtų buvusi grąžinta anksčiau, pardavus suvaržytą turtą (žr. 111111 punktą).
(119)
Remiantis turimais įrodymais galima daryti išvadą, kad privatus kreditorius nebūtų sudaręs susitarimo tokiomis sąlygomis, dėl kurių šioje byloje sutiko mokesčių inspekcija; kadangi mokesčių inspekcijos kaip atskiro kreditoriaus reikalavimus būtų galima patenkinti bet kuriuo bankroto procedūros metu ir todėl, kad dėl savo reikalavimų dydžio palyginti su kitų kreditorių reikalavimais, ji gautų daugiau kaip 99 % likusiems kreditoriams paskirstomų įplaukų, galima daryti išvadą, kad beveik visos per bankroto procedūrą gautos įplaukos atitektų mokesčių inspekcijai ir, kaip paaiškinta pirmiau, būtų didesnės už sumą, sulygtą pagal kreditorių susitarimą.
2.2. Susitarimo su kreditoriais ir mokesčių išieškojimo palyginimas
(120)
Mokesčių inspekcija, kitaip negu privatūs kreditoriai, turėjo teisę savo iniciatyva pradėti mokesčių išieškojimą parduodama nekilnojamąjį turtą, įrenginius arba pačią įmonę. Įrodymų, tokių, kaip nurodyta 82 punkte minimoje teismų praktikoje, kad mokesčių inspekcija būtų svarsčiusi šią galimybę ir padariusi išvadą, kad ją pasirinkti yra ne taip naudinga kaip priimti susitarimą, nėra.
(121)
Bet kuriuo atveju, Komisijos manymu pagalbos gavėjos argumentas, kad susitarimo procedūra apsaugo įmonę nuo mokesčių išieškojimo, neturi reikšmės. Kaip patvirtino Slovakijos valdžios institucijos, mokesčių išieškojimas buvo viena iš galimybių, kuria mokesčių inspekcija galėjo pasinaudoti iki susitarimo procedūros inicijavimo arba mokesčių inspekcijai vetavus pasiūlytą susitarimą. Todėl taikant rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijų, šią galimybę reikia apsvarstyti. Pagalbos gavėja nelygina pasiūlyto susitarimo su galimais mokesčių išieškojimo rezultatais.
(122)
Savo analizėje Komisija remiasi ir pagalbos gavėjos, ir Slovakijos valdžios institucijų pateiktais duomenimis. Čia reikėtų pažymėti, kad Slovakijos valdžios institucijos patvirtino, jog, kaip buvo minėta sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą, mokesčių inspekcijos naudai įkeisto turto vertė sudarė 397 mln. SKK. Nurodyta, kad tokia vertė paimta iš pagalbos gavėjos ataskaitų. Savo ruožtu pagalbos gavėja tvirtina, kad pagal „ekspertų nustatytas kainas“ įkeisto turto vertė yra 194 mln. SKK (žr. 22 punktą). Nors Komisija neturi nustatinėti, kurie duomenys yra teisingi, ji vis dėlto gali padaryti šias išvadas.
(123)
Pirma, įkeitimu buvo užtikrinta pagalbos gavėjos atidėtųjų mokesčių skola, kaip to reikalaujama pagal Mokesčių administravimo aktą. Jeigu pagalbos gavėjos turto vertė iš tiesų buvo lygi tik pusei įkeitimo vertės, kaip tvirtinama pagalbos gavėjos pateiktoje eksperto nuomonėje, tai reiškia, kad valstybė pareikalavo nepakankamo atidėtųjų mokesčių užtikrinimo. Todėl atsižvelgiant į šias aplinkybes, tai, kad mokesčių inspekcija 2002 m. lapkričio mėn.-2003 m. lapkričio mėn. leido atidėti iš viso 477 mln. SKK mokesčių mokėjimą, greičiausiai neatitiko rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijaus. Nagrinėdama šią bylą Komisijai nebūtina nustatyti, ar šios priemonės buvo valstybės pagalba. Tačiau, jeigu ankstesni mokesčių atidėjimai buvo valstybės pagalba, rinkos ekonomikos kreditoriaus principu nebegalima remtis, kai atidėtosios sumos vėliau (iš dalies) nurašomos.
(124)
Antra, net ir tada, jei įplaukoms, kurios būtų gautos išieškojus mokesčius, apskaičiuoti būtų remiamasi mažesniais pagalbos gavėjos nurodytais skaičiais, rinkos ekonomikos kreditorius, jeigu būtų turėjęs tokią galimybę, pirmenybę būtų teikęs mokesčių išieškojimui, o ne susitarimui.
(125)
Per mokesčių išieškojimo procedūrą mokesčių inspekcija gali tiesiogiai parduoti skolininko turtą (gautinas sumas ir kitą trumpalaikį turtą, kilnojamąjį, nekilnojamąjį turtą). Tuo metu, kai mokesčių inspekcija balsavo už susitarimą, pagalbos gavėjos atsargų vertė siekė 43 mln. SKK, galimos išieškoti gautinos sumos - 37 mln. SKK, grynieji pinigai - 161 mln. SKK (žr. 5 lentelę). Pažymima, kad vien trumpalaikio turto vertė (241 mln. SKK; 6,3 mln. EUR) (43) viršytų susitarime nurodytas įplaukas (224,3 mln. SKK; 5,93 mln. EUR). Be to, pagalbos gavėja turėjo ir kito, mažiausiai 194 mln. SKK vertės, turto.
(126)
Be to, išieškant mokesčius, kitaip negu per bankroto procedūrą, nereikėtų mokėti administracinių mokesčių. Šią procedūrą inicijuoja ir kontroliuoja mokesčių inspekcija, taigi taip pat galima daryti prielaidą, kad ji vyktų operatyviai.
(127)
Todėl Komisija padarė išvadą, kad išieškant mokesčius iš pagalbos gavėjos turto būtų buvusi susigrąžinta didesnė suma negu pagal susitarimą.
2.3. Kiti įrodymai
(128)
Komisija atkreipia dėmesį į Slovakijos valdžios institucijų pateiktą raštą - Centrinės mokesčių inspekcijos direktoriaus raštą jam pavaldžios atitinkamos mokesčių inspekcijos direktoriui (žr. 63 punktą). Iš šio rašto aiškiai matyti, kad Centrinė mokesčių inspekcija (kuri anksčiau tiesiogiai bendravo su pagalbos gavėja) paprieštaravo pasiūlytam susitarimui ir aiškiai nurodė, jog vietos mokesčių inspekcija neturėtų balsuoti už susitarimą. Rašte nurodyta priežastis - siūlomas susitarimas „nenaudingas“ valstybei.
(129)
Slovakijos valdžios institucijos taip pat nurodė, kad 2004 m. pradžioje Finansų ministerija mokesčių inspekcijoms pateikė aiškius politinius nurodymus, kad mokesčių inspekcijos neturėtų pritarti jokiems susitarimams, kuriuose yra siūloma nurašyti mokesčių inspekcijų gautinas sumas (44). Šie nurodymai buvo išplatinti, nes, siekiant griežtinti mokesčių surinkimo tvarką, nuo 2004 m. sausio 1 d. buvo iš dalies keičiamas Mokesčių administravimo aktas.
(130)
Dar reikėtų pažymėti, kad pati mokesčių inspekcija dar 2004 m. rugpjūčio 2 d., t. y. nepraėjus nė mėnesiui po pritarimo susitarimui, apskundė šį susitarimą.
(131)
Pagalbos gavėja nurodė, kad mokesčių inspekcija parodė pritarianti susitarimui dar prieš pagalbos gavėjai pradedant šią procedūrą. Komisija mano, kad pagalbos gavėjos pateikti įrodymai liudija visiškai priešingai. 2004 m. vasario 3 d. rašte pagalbos gavėjai mokesčių inspekcijos vadovas rašo, kad nors iš esmės jis nėra prieš susitarimo procedūrą, jis nesutinka su pagalbos gavėjos siūlymu susitarti dėl 35 % skolos grąžinimo.
(132)
Remiantis šiais įrodymais Komisijai nelieka nieko kita, kaip tik padaryti išvadą, kad Slovakijos valdžios institucijos nepritarė pagalbos gavėjos pasiūlytam susitarimui, ir jam nepritarė dar iki susitarimo procedūros inicijavimo 2004 m. kovo 8 d., iki kreditorių balsavimo 2004 m. liepos 9 d. ir po to, kai teismas patvirtino susitarimą.
(133)
Pagalbos gavėja teigė, kad turėtų būti atsižvelgiama į ilgalaikes pasekmes, pavyzdžiui, valstybės mokestinių pajamų tęstinumą (žr. 52 punktą).
(134)
Pirma, reiškia pabrėžti, kad rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijus skiriasi nuo rinkos ekonomikos investuotojo kriterijaus. Rinkos ekonomikos investuotojas pats gali spręsti, ar jam užmegzti ryšius su atitinkama įmone, ir vadovaujasi ilgalaikėmis, strateginėmis atitinkamos savo investicijų grąžos perspektyvomis (45); „rinkos ekonomikos kreditorius“, kuris jau yra susaistytas ryšiu su nemokia įmone pagal komercinę arba viešąją teisę, sieks susigrąžinti jam mokėtinas sumas (46) kuo palankesnėmis sąlygomis ir per kuo palankesnį laikotarpį. Todėl hipotetinio rinkos ekonomikos kreditoriaus ir hipotetinio rinkos ekonomikos investuotojo motyvacija yra skirtinga. Dėl to teismų sprendimuose apibrėžti skirtingi šiems dviem atvejams skirti kriterijai.
(135)
Antra, pagal analogiją su kreditoriumi - tiekėju, svarbu pažymėti, kad jo gautinų sumų pobūdis ir valstybės gautinų sumų pobūdis iš esmės skiriasi. Kadangi tiekėjo santykiai su nemokia įmone yra išimtinai sutartiniai, tiekėjas gali faktiškai nukentėti dėl to, kad praras verslo partnerį. Jeigu nemoki įmonė būtų likviduojama arba parduodama, tiekėjas turėtų surasti naują klientą arba sudaryti sutartį su nauju savininku. Rizika yra didesnė, jeigu jis labai priklauso nuo nemokios įmonės. Toks kreditorius iš tiesų pagalvos apie ateitį. Valstybės ryšiai su nemokia įmone, priešingai, grindžiami viešąja teise, todėl nepriklauso nuo šalių valios. Kiekvienas naujas savininkas, perėmęs likviduojamos įmonės turtą, savaime įgytų prievolę mokėti mokesčius. Be to, valstybė niekada nebūna priklausoma nuo vieno mokesčių mokėtojo. Pagaliau svarbiausia yra tai, kad rinkdama mokesčius valstybė nesiekia pelno, veikia nekomerciniu būdu ir neturi komercinių tikslų. Todėl minėta analogija nėra pakankamai pagrįsta.
(136)
Komisija daro išvadą, kad valstybės padėtis šiuo atveju negali būti lyginama su hipotetinio rinkos ekonomikos investuotojo padėtimi arba hipotetinio priklausomo rinkos ekonomikos kreditoriaus padėtimi. Bet kuriuo atveju taikant rinkos ekonomikos kreditoriaus principą, negalima atsižvelgti į mokesčių praradimą ateityje (47).
(137)
Galiausiai, peržiūrėjus pagalbos gavėjos pateiktus sumokėtų mokesčių duomenis pažymėtina, kad didžiausią pagalbos gavėjos sumokėtų mokesčių dalį nuo 1995 m. sudarė netiesioginiai mokesčiai (akcizo mokesčiai ir PVM). Kadangi šiuos mokesčius sumoka galutiniai vartotojai, pagalbos gavėjos likvidavimas neturėtų įtakos jų surinkimui, nes vartotojai toliau pirktų apmokestinamus produktus (šiuo atveju daugiausiai spiritą ir alkoholinius gėrimus) iš kitų gamintojų. Todėl pagalbos gavėjos argumentas dėl mokesčių praradimo ateityje yra nepagrįstas.
(138)
Komisija daro išvadą, kad jokie kiti pagalbos gavėjos pateikti įrodymai nepatvirtina, kad hipotetinio privataus kreditoriaus elgesys būtų buvęs veikiamas. Todėl joks šiame skyriuje aptartas dalykas nekeičia Komisijos atlikto ir 2.1 arba 2.2 skyriuose išdėstyto to elgesio vertinimo.
2.4. Išvada
(139)
Remdamasi pirmiau išdėstytais įrodymais, Komisija daro išvadą, kad šiuo atveju rinkos ekonomikos kreditoriaus kriterijus netenkinamas ir kad valstybė suteikė pagalbos gavėjai pranašumą, kurio ši nebūtų galėjusi įgyti rinkos sąlygomis.
(140)
Todėl Komisija daro išvadą, kad skolos nurašymas, su kuriuo pagal susitarimą sutiko vietos mokesčių inspekcija, yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
3. PAGALBOS SUDERINAMUMAS. NUKRYPTI LEIDŽIANTI NUOSTATA PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALĮ
(141)
Pagrindinis priemonės tikslas yra padėti sunkumų patiriančiai įmonei. Tokiais atvejais, jei įvykdomos atitinkamos sąlygos, galima taikyti SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte numatytą išimtį, kuria leidžiama suteikti valstybės pagalbą tam tikrų ekonominės veiklos rūšių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.
(142)
Atsižvelgdama į pagalbos gavėjos produktų portfelį, Komisija vertino, ar šiuo atveju galima taikyti specialias žemės ūkio sektoriui taikomas taisykles. Remdamasi Slovakijos valdžios institucijų pateikta informacija apie pagalbos gavėjos apyvartą, Komisija savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą priėjo prie išvados, kad didžiausia dalis pagalbos gavėjos gaminamos produkcijos nėra gaminiai, apibrėžti SESV I priede, todėl yra taikomos bendrosios valstybės pagalbos taisyklės.
(143)
Pagalbos gavėja, pareikšdama savo pastabas dėl Komisijos sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, užginčijo apyvartos duomenis, kuriuos prieš tai pateikė Slovakijos valdžios institucijos (žr. 1 lentelę), tačiau neginčijo Komisijos sprendimo savo vertinimą grįsti bendromis valstybės pagalbos taisyklėmis. Komisija nesiekė nustatyti, ar pagalbos gavėjos pateikti skaičiai yra tikslūs (48) ir tik tikrino, ar jos pirmiau padarytos išvados nesikeistų turint naujus duomenis. Komisija padarė išvadą, kad didžiausią pagalbos gavėjos apyvartos dalį sudaro gaminiai, nepatenkantys į EB sutarties I priedo taikymo sritį. Todėl turi būti taikomos ne konkretaus sektoriaus, o bendros valstybės pagalbos taisyklės.
(144)
Sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą sunkumus patiriančioms įmonėms šiuo metu reglamentuoja Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (49), („naujos gairės“), priimtos vietoj anksčiau galiojusios 1999 m. priimtos redakcijos (50) („1999 m. gairės“).
(145)
Pagal naujų gairių pereinamojo laikotarpio nuostatas, naujos gairės bus taikomos sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbai, suteiktai be Komisijos leidimo (neteisėta pagalba), vertinti, jei jos dalis arba visa pagalba buvo suteikta po 2004 m. spalio 1 d., po naujų gairių paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (104 punkto pirma pastraipa). Tačiau jeigu pagalba buvo neteisėtai suteikta iki 2004 m. spalio 1 d., analizė bus atliekama remiantis gairėmis, kurios buvo taikomos tuo metu, kai pagalba buvo teikiama (104 punkto antra pastraipa).
(146)
Mokesčių inspekcija susitarimą patvirtino 2004 m. liepos 9 d., jis įsigaliojo 2004 m. liepos 23 d. Taigi pagalba buvo neteisėtai suteikta iki 2004 m. spalio 1 d. Todėl taikomos 1999 m. gairės, kurios galiojo tuo metu, kai buvo suteikta pagalba.
(147)
Pagal Komisijos reglamentą (EB) Nr. 70/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo valstybės pagalbai mažoms ir vidutinėms įmonėms (51) pagalbos gavėja yra vidutinė įmonė.
3.1. Įmonės tinkamumas gauti pagalbą
(148)
Pagal 1999 m. gairių 5 dalies c punktą įmonė yra laikoma sunkumus patiriančia įmone, kai įmonė atitinka jos vidaus teisės aktuose nustatytus kriterijus, pagal kuriuos jai turi būti pradėta bankroto procedūra.
(149)
Dėl pagalbos gavėjos vyko susitarimo procedūra, kurią pagal Bankroto akte pateiktą apibrėžtį galima taikyti tik nemokioms įmonėms. Todėl pagalbos gavėja yra tinkama įmonė sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbai gauti.
3.2. Sanavimo pagalba
(150)
Ginčijamą priemonę Slovakijos valdžios institucijos iš pradžių apibūdino kaip sanavimo pagalbą. Pagal 1999 m. gaires Komisija, remdamasi III dalyje išdėstytais pagrindais, išreiškė abejones, ar pagalba yra suderinama kaip sanavimo pagalba.
(151)
Nei Slovakijos valdžios institucijos, nei pagalbos gavėja nepateikė jokių pastabų dėl šių abejonių. Komisijai dėl šio aspekto nebuvo pateikta jokių naujų faktų.
(152)
Kadangi paminėtos abejonės nebuvo išsklaidytos, Komisija daro išvadą, kad pagalba pagal 1999 m. gaires nėra suderinama kaip sanavimo pagalba.
3.3. Restruktūrizavimo pagalba
(153)
Pagal 1999 m. gaires Komisija, remdamasi III dalyje išdėstytais pagrindais, išreiškė abejones, ar pagalba yra suderinama kaip restruktūrizavimo pagalba.
(154)
Komisija pažymi, kad Slovakijos valdžios institucijos, kurioms tenka pareiga įrodyti, kad valstybės pagalba yra suderinama su vidaus rinka, nepateikė jokių naujų faktų šiai išvadai patvirtinti. Komisija deramai atsižvelgė į pagalbos gavėjos pateiktas pastabas.
3.3.1 Ilgalaikio gyvybingumo sugrąžinimas
(155)
Pagal 1999 m. gaires restruktūrizavimo pagalba turi būti siejama su realaus ir darnaus restruktūrizavimo plano įgyvendinimu siekiant atkurti ilgalaikį įmonės gyvybingumą ir skiriama tik jeigu toks planas įgyvendinamas. Valstybė narė įsipareigoja šį planą įgyvendinti; Komisija tam turi pritarti. Jei įmonė plano nevykdo, tai laikoma pagalbos išeikvojimu.
(156)
Iš esmės restruktūrizavimo planas turi suteikti pagalbos gavėjai galimybę atkurti ilgalaikį gyvybingumą per pagrįstą laikotarpį ir remiantis realistiškomis prielaidomis dėl veiklos sąlygų ateityje. Plane reikėtų apibūdinti aplinkybes, dėl kurių pagalbos gavėja patiria sunkumus, ir nurodyti atitinkamas priemones šiems sunkumams spręsti. Restruktūrizavimas negali apsiriboti finansine pagalba skoloms ir anksčiau patirtiems nuostoliams padengti, nešalinant šių sunkumų priežasčių.
(157)
1999 m. gairėse nurodoma, kad išduodant leidimą pagalbai įmonėms, esančioms remiamose teritorijose, taip pat mažosioms ir vidutinėms įmonėms, gali būti taikomos ne tokios griežtos sąlygos dėl kompensacinių priemonių įgyvendinimo ir stebėsenos ataskaitų turinio. Tačiau tai neatleidžia šių įmonių nuo reikalavimo parengti restruktūrizavimo planą, o valstybių narių - nuo prievolės skirti restruktūrizavimo pagalbą tik tada, jeigu yra įgyvendinamas restruktūrizavimo planas.
(158)
Prasidėjus oficialiai tyrimo procedūrai, Slovakijos valdžios institucijos patvirtino, kad verslo planą, kurį pagalbos gavėja turėjo parengti tam, kad būtų galima pradėti susitarimo procedūrą, išnagrinėjo tik kompetentingas teismas, t. y. ne pagalbą skirianti institucija, ir kad nei teismas, nei mokesčių inspekcija nevykdė plano įgyvendinimo stebėsenos.
(159)
Priešingai šiam patvirtinimui pagalbos gavėja nurodė, kad mokesčių inspekcija prieš patvirtindama susitarimą išnagrinėjo, ar pagal verslo planą bus galima atkurti ilgalaikį gyvybingumą, tačiau to nepagrindė jokiais įrodymais.
(160)
Pagalbos gavėja taip pat tvirtino, jog tai, kad nėra restruktūrizavimo plano, nėra svarbu, kai Komisija atlieka pagalbos ex post vertinimą, nes Komisija gali įvertinti, ar pagalbos gavėja faktiškai tapo gyvybinga. Pasak pagalbos gavėjos, pateikti oficialų restruktūrizavimo planą gali būti reikalaujama tik tada, kai atliekamas ex ante vertinimas, kuriam galima taikyti tik 1999 m. gaires.
(161)
Tokie argumentai neteisingi. 1999 m. gairės taikomos vertinant ir pagalbos, apie kurią pranešta, ir neteisėtos pagalbos, suderinamumą. Kaskart, kai atliekamas vertinimas, galioja sąlyga, kad restruktūrizavimo pagalba turi būti teikiama tik jei yra parengtas gyvybingas restruktūrizavimo planas. Komisija turi atlikti įvertinimą remdamasi ta informacija, kuri buvo turima tuo metu, kai pagalba buvo suteikta.
(162)
Galima daryti išvadą, kad mokesčių inspekcija, kaip pagalbą suteikianti institucija, neturėjo galimybės restruktūrizavimo plano įvertinti ir savo gautinas sumas nurašyti su sąlyga, kad toks planas bus įgyvendinamas su derama priežiūra. Todėl prmoji oficiali sąlyga, kuri taip pat yra visa apimtimi taikoma ex post vertinimui, neįvykdyta.
(163)
Slovakijos valdžios institucijos nepateikė jokios informacijos dėl verslo plano turinio, kuria būtų išsklaidžiusios Komisijos abejones dėl to, ar pateiktas planas iš tiesų buvo toks restruktūrizavimo planas, kokio reikalaujama pagal 1999 m. gaires.
(164)
Komisijai nelieka nieko kita kaip tik pasilikti prie išvados, kurią padarė priimdama sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą. Pateiktame verslo plane yra tik sprendžiama svarbiausia pagalbos gavėjos problema - auganti skola valstybei. Plane niekaip nėra analizuojamos nei aplinkybės, dėl kurių pagalbos gavėja patiria sunkumus, nei įmonės to meto finansinė padėtis, nei jos finansinės perspektyvos. Kadangi tokios analizės nėra, pagalbos gavėja nepasiūlė atitinkamų priemonių, kaip pašalinti konkrečias priežastis, dėl kurių kilo sunkumų. Vienintelė išsamiai aprašyta priemonė yra siūlomas finansinis restruktūrizavimas susitariant su kreditoriais.
(165)
Plane visiškai nepaminėtas pagalbos gavėjos nuosavo kapitalo padidinimas, kurį pagalbos gavėja nurodė kaip vieną iš restruktūrizavimo priemonių. Jokiais šio dokumento duomeninis nėra patvirtinama, kad Hydree Slovakia kapitalo padidinimas turėtų būti laikomas priemone, užtikrinančia, kad pagalbos gavėja ilgalaikiu laikotarpiu nekartos savo strategijos finansuoti gamybą nesumokant PVM ir akcizo mokesčių, nes būtent tai galiausiai lėmė jos sunkumus. Slovakijos valdžios institucijos pačios patvirtino, kad kapitalo padidinimas jokiais būdais nesumažino finansinių problemų pasikartojimo rizikos. Šios abejonės dar labiau sustiprėja atsižvelgiant į tai, kad kapitalo padidinimas iš viso sudarė 21 mln. SKK, o restruktūrizuojama skola buvo 644 mln. SKK.
(166)
Kapitalo padidinimas savaime neįrodo, jog rinkoje tikima pagalbos gavėjos ilgalaikio gyvybingumo atkūrimu. Komisija pažymi, kad pagalbos gavėja, nepaisant jos aktyvių pastangų, nesugebėjo gauti privataus banko paskolos.
(167)
Be to, gamybos įrangos nuoma pagalbos gavėjos konkurentui, Old Herold s.r.o., buvo akivaizdžiai būtina dėl to, kad pagalbos gavėja prarado licenciją spirito ir alkoholinių gėrimų gamybai, o ne dėl to, kad minėta gamyba buvo nuostolinga ir ją reikėjo restruktūrizuoti. Tiesa, po susitarimo įgyvendinimo pagalbos gavėja galėjo prašyti išduoti naują licenciją, bet to nedarė. Vis dėlto Komisija pažymi, kad pagalbos gavėja ir toliau pardavinėja įmonės Old Herold produkciją, pagamintą naudojant pagalbos gavėjos gamybos įrangą ir pažymėtą pagalbos gavėjos prekių ženklu, ir netgi planuoja padidinti šiuos pardavimus (tai nurodyta metinėje 2004 m. balandžio 29 d.-gruodžio 30 d. ataskaitoje). Todėl šios gamybos įrangos nuoma negali būti vertinama kaip restruktūrizavimo priemonė, nes remiantis visais surinktais įrodymais, šios gamybos dalies restruktūrizuoti nereikėjo.
(168)
Kitos verslo plane pasiūlytos priemonės neišsklaidė Komisijos abejonių. Šios priemonės yra paprasta veikla, vykdoma įprastoje verslo eigoje, o ne restruktūrizavimo priemonės (senos įrangos arba transporto priemonių pardavimas). Abi pasiūlytos struktūrinės priemonės (nepelningos nealkoholinių gėrimų gamybos nutraukimas ir kai kurio nekilnojamojo turto pardavimas) buvo aprašytos labai neaiškiai, nenurodant konkrečių gaminių ir laikotarpių. Slovakijos valdžios institucijos patvirtino, kad nekilnojamasis turtas, skirtas pardavimui (administracinis pastatas, parduotuvė ir poilsinis pastatas), nebuvo parduotas iki 2005 m. spalio 10 d., t. y. kad ši planuota priemonė nebuvo įgyvendinta taip, kaip apie ją buvo pranešta.
(169)
Kadangi oficialaus restruktūrizavimo plano, realios sunkumų analizės nėra, nenustatytos priemonės šiems sunkumams spręsti ir neapibrėžtos rinkos sąlygos bei perspektyvos, Komisija daro išvadą, kad pagalbos gavėjos pateiktas verslo planas nėra toks restruktūrizavimo planas, kokio reikalaujama 1999 m. gairėse (52). Todėl Komisijos abejonės dėl pagalbos gavėjos gyvybingumo atkūrimo nebuvo išsklaidytos.
3.3.2. Griežtu minimumu apsiribojanti pagalba
(170)
Nors Komisijos išvada, jog, nesant realaus restruktūrizavimo plano, jos abejonės dėl ilgalaikio gyvybingumo neišsklaidytos, pati savaime yra pakankama padaryti išvadą, kad ši pagalba nesuderinama su bendrąja rinka, Komisija dar išnagrinės kitą svarbų kriterijų, nustatytą 1999 m. gairėse, t. y. tai, kad pagalbos suma turi apsiriboti griežtu būtinu minimumu.
(171)
Pagal 1999 m. gairių 40 punktą, pagalbos suma ir intensyvumas turi būti apriboti iki visiško minimumo, kurio reikia, kad būtų galima imtis restruktūrizavimo, atsižvelgiant į pagalbos gavėjo turimus finansinius išteklius. Tikimasi, kad pagalbos gavėja svariai prisidės prie restruktūrizavimo savo ištekliais.
(172)
Restruktūrizavimo išlaidos prilygo bendrai susitarimu restruktūrizuojamos skolos sumai. Pagalbos gavėja padengė 35 % šios sumos.
(173)
Slovakijos valdžios institucijos nepateikė tolesnių paaiškinimų dėl abejonių, kurias Komisija išreiškė dėl šio aspekto. Pagalbos gavėja paaiškino, kaip finansavo po susitarimo likusios skolos mokėjimą (žr. 30-35 punktus). Pasak pagalbos gavėjos, jos indėlį iš viso sudarė 231 mln. SKK (6,1 mln. EUR).
(174)
Pirma, pagalbos gavėjos turėti ištekliai viršijo skolos, likusios po susitarimo, sumą. Tai reiškia, kad suteikta pagalba nebuvo apribota iki būtino minimumo.
(175)
Tačiau dar svarbiau yra tai, kad Komisijos nuomone įmonės Old Herold suteiktas kreditas pagal 1999 m. gaires neatitinka pagalbos gavėjos indėlio kriterijų. Mokėtinos sumos yra nuolatinis įmonės veiklos finansavimo šaltinis. Tai yra trumpalaikės paskolos, tačiau jas reikia grąžinti. Įmonė įgyja papildomų išteklių restruktūrizavimui vykdyti tik tuo atveju, jeigu teikėjai įsipareigoja suteikti ilgesnį apmokėjimo laikotarpį, negu įprastai; toks atidėjimas yra požymis, kad rinkoje tikima įmonės gyvybingumo atkūrimu.
(176)
Pagalbos gavėja niekaip neįrodė, kad Old Herold būtų atidėjusi mokėjimą daug ilgesniam laikui negu įprasta pagal pagalbos gavėjos ir jos tiekėjų komercinę praktiką. 40 dienų apmokėjimo terminą galima laikyti įprasta praktika, ypatingai atsižvelgiant į tai, kad jis pagalbos gavėjai buvo nustatytas po susitarimo. Tada pagalbos gavėja jau nebeturėjo finansinių sunkumų. Pagrindinis susitarimo tikslas būtent ir buvo padėti pagalbos gavėjai įveikti finansinius sunkumus.
(177)
Todėl Komisija daro išvadą, kad šio ilgesnio apmokėjimo termino negalima vertinti kaip indėlio į restruktūrizavimą iš išorės šaltinių.
(178)
Be šio atidėjimo pagalbos gavėjos indėlis pagal 1999 m. gaires yra 131 mln. SKK (3,4 mln. EUR), taigi sudaro 20 % restruktūrizavimo išlaidų.
(179)
1999 m. gairėse nebuvo nustatyta jokių ribų, kada pagalbos gavėjo indėlis laikomas reikšmingu.
(180)
Atsižvelgdama į 1999 m. gairių taikymo praktiką ir į savo politikos pokyčius šiuo požiūriu - 2004 m. gairėse šios ribos yra nustatytos (53), Komisija mano, kad 20 % pagalbos gavėjos indėlis yra gana mažas. Tokį indėlį pagal 1999 m. gaires galima pripažinti tik tada, jei įvykdomos visos kitos pagalbos patvirtinimo sąlygos. Komisija tokiu atveju turėtų atsižvelgti į kitus kriterijus, pavyzdžiui, ar įmonė veikia remtinoje srityje, kiek finansavimo šaltiniai atspindi kitų rinkos dalyvių, išskyrus pačią pagalbos gavėją ir jos akcininkus, pasitikėjimą, į ilgalaikį įmonės gyvybingumą ir kitus šios bylos ypatumus.
(181)
Dėl pirmiau išdėstytų priežasčių Komisija negali sutikti, kad pagalbos gavėjos indėlis yra reikšmingas. Komisija daro išvadą, kad jos abejonės dėl to, ar pagalbos gavėjos indėlis reikšmingas ir ar pagalba apsiribojo būtinu minimumu, nebuvo išsklaidytos.
3.4. Pagalbos suderinamumas. Išvada
(182)
Komisija daro išvadą, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka nei kaip sanavimo, nei kaip restruktūrizavimo pagalba. Be to, šioje byloje netaikytinos jokios kitos SESV išdėstytos nukrypti leidžiančios nuostatos.
VII. IŠVADA
(183)
Komisija mano, kad Slovakijos Respublika neteisėtai suteikė galimybę nurašyti Frucona Košice, a.s. mokestinę skolą, tuo pažeisdamos SESV sutarties 108 straipsnio 3 dalį. Ši pagalba nesuderinama su vidaus rinka pagal jokias SESV išdėstytas nukrypti leidžiančias nuostatas.
(184)
Nepaisant to, kad mokesčių inspekcija sustabdė mokesčių nurašymą iki šios procedūros pabaigos, Komisija mano, kad pagalbos gavėjai pranašumas suteiktas tuo momentu, kai mokesčių inspekcija nusprendė nurašyti dalį savo reikalavimų ir taip suteikė pagalbos gavėjai pagalbą. Tas momentas - tai susitarimo su kreditoriais įsigaliojimas 2004 m. liepos 23 d. Pagalbos gavėjos pranašumą prieš konkurentus sudaro tai, kad mokesčių inspekcija neišieškojo savo mokestinių reikalavimų.
(185)
Norint atkurti ex ante padėtį, valstybės pagalbą reikia išieškoti. Kadangi pranašumas suteiktas kreditorių susitarimo įsigaliojimo 2004 m. liepos 23 d. momentu, išieškotina pagalbos suma yra visa tame susitarime numatyta nurašymo suma.
(186)
Tačiau Slovakijos Aukščiausiasis teismas nusprendė, kad kelių mokesčio įsiskolinimai, kuriuos sudaro 424 490 SKK, į susitarimą įtraukti klaidingai. Dėl to susitarime nurodyta pagrindinė skola buvo ta suma sumažinta ir įrašyta pataisyta 640 369 341 SKK suma.
(187)
Kelių mokesčio įsiskolinimai, kurie buvo laikyti nurašytais, buvo visiškai sumokėti 2006 m. rugpjūčio 2 d. Apskaičiuojant pagalbos sumą ir palūkanas, kurias reikia išieškoti, į šį mokėjimą reikėtų atsižvelgti.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Sprendimas 2007/254/EB panaikinamas.
2 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Slovakijos Respublika suteikė įmonei Frucona Košice, a.s., iš viso 416 515 990 SKK, yra nesuderinama su vidaus rinka.
3 straipsnis
1. Slovakijos Respublika turi imtis reikiamų priemonių, kad išieškotų iš pagalbos gavėjos 2 straipsnyje nurodytą neteisėtai jai suteiktą pagalbą, atsižvelgiant į tai, kad 424 490 SKK suma, atitinkanti kelių mokesčio įsiskolinimus, buvo sumokėta mokesčių inspekcijai 2006 m. rugpjūčio 2 d.
2. Išieškojimas turi būti įvykdytas nedelsiant, nacionalinės teisės aktuose nustatyta tvarka, jeigu pagal juos yra leidžiama sprendimą įvykdyti iš karto ir veiksmingai.
3. Į išieškotiną sumą įskaičiuojamos palūkanos už visą laikotarpį: nuo jos suteikimo įmonei Frucona Košice, a.s. iki faktinio išieškojimo datos.
4. Palūkanos apskaičiuojamos pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (54), V skyriaus nuostatas. Palūkanų norma taikoma pagrindinei sumai ir susikaupusioms palūkanoms visą 3 dalyje nurodytą laikotarpį.
4 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Slovakijos Respublika turi informuoti Komisiją, kokių priemonių ėmėsi šiam sprendimui įgyvendinti. Šią informaciją ji turi pateikti naudodamasi šio sprendimo priede pateiktu klausimynu.
5 straipsnis
Šis sprendimas yra skirtas Slovakijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2013 m. spalio 16 d.