РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 515/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за създаване на инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение № 574/2007/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на Съюза да осигури високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да бъде постигната, наред с другото, посредством съвместни мерки относно преминаването на лицата през вътрешните граници и граничен контрол на външните граници и чрез общата визова политика като част от конвергентна многослойна система, която би позволила обмен на данни и пълно познаване на ситуацията и има за цел улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция.
(2)
Съюзът се нуждае от по-съгласуван подход към вътрешните и външните аспекти на управлението на миграцията и вътрешната сигурност и следва да установи връзка между борбата срещу незаконната имиграция и подобряването на сигурността на външните граници на Съюза и по-добро сътрудничество и диалог с трети държави за целите на справянето с незаконната имиграция и насърчаване на законната миграция.
(3)
Необходимо е да се разработи интегриран подход към въпросите, поставени от миграционния натиск и заявленията за убежище, както и за управлението на външните граници на Съюза, и да се предвидят достатъчен бюджет и адекватни ресурси за справяне с извънредни ситуации, в дух на зачитане на правата на човека и солидарност между всички държави членки, като същевременно не се пренебрегват националните отговорности и се осигурява ясно разделение на задачите.
(4)
Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз („Стратегията за вътрешна сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява обща програма за справяне с тези общи предизвикателства в областта на сигурността. Съобщението на Комисията от ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие“ превръща принципите и насоките на Стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в кибернетичното пространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
(5)
Съгласно Стратегията за вътрешна сигурност свободата, сигурността и правосъдието са цели, които следва да бъдат преследвани успоредно, и с оглед постигане на свобода и правосъдие, целта за сигурност следва винаги да бъде преследвана в съответствие с принципите на Договорите, принципите на правовата държава и задълженията на Съюза в областта на основните права.
(6)
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните свободи и правата на човека и принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и връзката с външната сигурност, както и последователността и съгласуваността с целите на външната политика на Съюза, както са установени в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(7)
За да се насърчи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя функционира реално, на държавите членки е необходимо да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
(8)
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, правно не е възможно Фондът да се създаде като един финансов инструмент. Следователно Фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите („Инструментът“), създаден с настоящия регламент, както и инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи, създаден с Регламент (ЕС) № 513/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4). Тази цялостна рамка следва да се допълни с Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), към който настоящият регламент следва да препраща във връзка с правилата за програмиране, финансово управление, управление и контрол, уравняване на сметките, закриване на програми и докладване и оценка.
(9)
Новата двустълбова структура на финансиране в областта на вътрешните работи следва да допринесе за опростяване, рационализиране, консолидиране и прозрачност на финансирането в тази област. Следва да се търси взаимодействие, съгласуваност и допълване с други фондове и програми, включително и с оглед на отпускането на финансиране за общи цели. При все това обаче следва да се избягва припокриване между различните инструменти за финансиране.
(10)
Фондът следва да отразява необходимостта от по-голяма гъвкавост и опростяване, като същевременно зачита изискванията по отношение на предвидимостта и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите за постигане на общите и специфичните цели, установени в настоящия регламент.
(11)
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на Фонда. Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективен и удобен начин.
(12)
Фондът следва да взема специално предвид държавите членки, които са изправени пред несъразмерни тежести от миграционни потоци поради тяхното географско положение.
(13)
Солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза са основен елемент на общата политика за управление на външните граници.
(14)
Фондът следва да бъде израз на солидарност чрез финансова помощ за тези държави членки, които прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно външните граници, както и за онези, които се подготвят за пълно участие в Шенген, и следва да се използва от държавите членки в интерес на общата политика на Съюза за управлението на външните граници.
(15)
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Фонда, държавите членки следва да гарантират, че техните национални програми постигат специфичните цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и гарантира, че целите могат да бъдат изпълнени. Когато дадена национална програма не разглежда някоя от специфичните цели или разпределението е под минималните проценти за някои цели на националните програми, предвидени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
(16)
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента. Измерването на постигането на специфичните цели чрез общи показатели не прави изпълнението на дейностите, свързани с тези показатели, задължително.
(17)
Участието от страна на държава членка не следва да съвпада с участието ѝ във временен финансов инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането, наред с другото, на действия по новите външни граници на Съюза, свързани с прилагането на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и контрола на външните граници.
(18)
Инструментът следва да се основава на процеса за изграждане на капацитет, разработен с помощта на Фонда за външните граници за периода 2007-2013 г., създаден с Решение № 574/2007ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), и следва да го разшири така, че да се вземат предвид новите развития.
(19)
При изпълнението на задачи по външните граници и в консулствата в съответствие с достиженията на правото от Шенген относно границите и визите, държавите членки осъществяват дейности в интерес на и от името на всички останали държави членки в Шенгенското пространство, като по този начин извършват публична услуга в полза на Съюза. Инструментът следва да участва във финансирането на оперативните разходи, свързани с граничния контрол и визовата политика, и да даде възможност на държавите членки да поддържат капацитета, който е решаващ за предоставянето на тази услуга за всички. Това подпомагане се изразява в пълно възстановяване на определени разходи, свързани с целите, преследвани с Инструмента, и следва да представлява неразделна част от националните програми.
(20)
Инструментът следва да допълва и подсилва дейностите, предприемани за развитие на оперативното сътрудничество под егидата на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз („Агенцията Frontex“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (7), включително новите дейности, произтичащи от измененията, внесени с Регламент (ЕС) № 1168/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8), и по този начин допълнително да подсилва солидарността между държавите членки, които осъществяват контрола по външните граници в интерес на и от името на Шенгенското пространство като цяло. Това означава, наред с другото, че при изготвянето на своите национални програми държавите членки следва да вземат предвид аналитичните инструменти и оперативните и технически насоки, разработени от агенция Frontex, както и разработените програми за обучение, а именно общите основни учебни програми за обучение на гранична охрана, включително нейните компоненти по отношение на основните права и достъпа до международна закрила. За да се развие взаимно допълване между нейната мисия и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите, Комисията следва да се консултира с агенция Frontex относно проекти на национални програми, представени от държавите членки, и по-специално относно дейностите, финансирани в рамките на оперативното подпомагане,.
(21)
Инструментът следва да се прилага при пълно спазване на правата и принципите, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, и в съответствие с международните задължения на Съюза и без да се засяга прилагането на специфични разпоредби относно правото на убежище и международна закрила.
(22)
Еднакъв и висококачествен контрол на външните граници е от съществено значение за укрепването на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. В съответствие с общите стандарти на Съюза Инструментът следва да подкрепя мерки, свързани с управлението на външните граници, които да се изпълняват в съответствие с модела за четиристепен контрол на достъпа, който включва мерки в трети държави, сътрудничество със съседни държави, мерки за граничен контрол и мерки за контрол в областта на свободното движение с цел предотвратяване на незаконната имиграция и трансграничната престъпност в рамките на Шенгенското пространство.
(23)
Съгласно член 3 от ДЕС Инструментът следва да подкрепя дейности, които гарантират защитата на деца, изложени на опасност от понасяне на вреди на външните граници. По-специално при прилагането на действия по отношение на идентифицирането, на предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита, държавите членки, когато е възможно, следва да обръщат особено внимание на уязвимите лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
(24)
За да гарантира еднакъв и висококачествен контрол на външните граници и да се улесни законното преминаване през тях в рамките на Стратегията за вътрешната сигурност, Инструментът следва да допринася за изграждането на обща европейска система за интегрирано управление на границите. Тази система включва всички мерки, свързани с политиката, правото, системното сътрудничество, разпределението на тежестта, оценка на положението и изменящите се обстоятелства по отношение на местата, през които незаконните емигранти преминават границите, персонала, оборудването и технологиите, предприети на различни нива от компетентните органи на държавите членки, които действат в сътрудничество с агенция Frontex, с трети държави и, когато е необходимо, с други участници, по-специално Европол и Агенцията за оперативното управление на широкомащабни информационни системи, като се използват, наред с другото, четиристепенният модел за сигурност на границите и интегрираният анализ на риска на Съюза.
(25)
В съответствие с Протокол № 5 към Акта за присъединяване от 2003 г. за транзитното преминаване на хора по суша между Калининградска област и други части на Руската федерация, Инструментът следва да понесе всички допълнителни разходи, които са настъпили при изпълняването на специфичните разпоредби на достиженията на правото на Съюза, отнасящи се до такова транзитно преминаване, а именно Регламент (ЕО) № 693/2003 на Съвета (9) и Регламент (ЕО) № 694/2003 на Съвета (10). При все това, необходимостта от продължаване на финансовото подпомагане във връзка с несъбираните такси следва да зависи от действащия визов режим между Съюза и Руската федерация.
(26)
Инструментът следва да предвижда подпомагане на националните мерки и сътрудничеството между държавите членки в областта на визовата политика и други предгранични дейности, извършвани в етап, предшестващ контрола на външните граници, и следва да използва в пълна степен Визовата информационна система (ВИС). Ефикасното управление на дейностите, организирани от службите на държавите членки в трети държави, е в интерес на общата визова политика като част от многопластова система, целяща улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция в Съюза, и представлява неразделна част от общата система за интегрирано управление на границите.
(27)
Освен това, Инструментът следва да подпомага мерки на територията на държавите от Шенген, предприемани като част от разработването на обща система за интегрирано управление на границите, която да укрепи цялостното функциониране на Шенгенското пространство.
(28)
Инструментът следва да подпомага и разработването от страна на Съюза на информационни системи, основани на съществуващи и/или нови информационни системи, които да предоставят на държавите членки средства за по-ефикасно управление на движението на граждани на трети държави през границите и за гарантиране на по-добро идентифициране и проверка на пътниците, като по този начин се улеснява пътуването и се повишава сигурността на границите. За тази цел следва да се създаде програма, в съответствие със Стратегията за управление на информацията за вътрешната сигурност на ЕС, с цел да покрива разходите за разработването както на централните, така и на националните компоненти на такива системи, като осигурява техническа съгласуваност, оперативна съвместимост с други информационни системи на Съюза, икономии и плавно привеждане в действие в държавите членки. Тези информационни системи следва да бъдат съобразени с основните права, включително със защитата на личните данни.
(29)
Държавите членки следва да отделят необходимото финансиране за Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur), създадена с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), с цел да се гарантира правилното функциониране на тази система.
(30)
За да се реагира незабавно на непредвиден миграционен натиск и рискове за граничната сигурност, следва да съществува възможност за предоставяне на спешна помощ в съответствие с рамката, очертана с Регламент (ЕС) № 514 /2014.
(31)
Освен това, в интерес на засилената солидарност в Шенгенското пространство като цяло, когато бъдат установени слабости или възможни рискове, по-специално след извършена оценка по Шенген, съответната държава членка следва да предприема подходящи действия по въпроса, като използва средствата по своята национална програма по приоритети, когато е приложимо, допълвайки мерките за спешна помощ.
(32)
За да се засилят солидарността и разпределението на отговорностите държавите членки следва да бъдат насърчавани да използват част от наличните средства по националните си програми за специфични приоритети, определени от Съюза, като например закупуване на техническо оборудване, необходимо на агенция Frontex, и развитие на консулското сътрудничество в интерес на Съюза. Необходимо е да се увеличи максимално въздействието на финансирането от Съюза чрез мобилизиране, обединяване и привличане на публични и частни финансови ресурси. Следва да се гарантират най-голяма прозрачност, отчетност и демократичен контрол на иновативните финансови инструменти и механизми с участието на бюджета на Съюза.
(33)
За да се гарантира прилагането на достиженията на правото от Шенген в цялото Шенгенско пространство, по Инструмента следва да се подпомага и прилагането на Регламент (ЕС) № 1053/2013 на Съвета (12), тъй като той е средство от особено значение за улесняване на изпълнението на политиките на Съюза в пространството на свобода, сигурност и правосъдие чрез осигуряване на високо равнище на защита на външните граници и липсата на граничен контрол в рамките на Шенгенското пространство.
(34)
Като се има предвид опитът, придобит с Фонда за външните граници, и разработването на ШИС II и ВИС, се смята за целесъобразно да бъде предвидена възможност за известна гъвкавост по отношение на евентуални трансфери на ресурси между различните средства за изпълнение на целите, преследвани с Инструмента, без да се накърнява принципът за гарантиране от самото начало на критична маса и на финансова стабилност за програмите и на оперативното подпомагане за държавите членки и без да се засяга контролът от страна на Европейския парламент и на Съвета.
(35)
В същия дух, обхватът на действията и таванът на средствата, които остават на разположение на Съюза („действия на Съюза“), следва да бъдат увеличени, за да се повиши капацитета на Съюза за провеждане през дадена бюджетна година на многобройни дейности за управлението на външните граници и общата визова политика в интерес на Съюза като цяло, когато и доколкото има необходимост. Такива действия на Съюза включват проучвания и пилотни проекти за по-нататъшно развитие на политиката за управлението на външните граници и общата визова политика и нейното прилагане, обучението на гранични служители за защитата на правата на човека, мерки или договорености в трети държави за справяне с миграционния натиск от тези държави в интерес на оптимално управление на миграционните потоци към Съюза и ефикасна организация на свързаните с това задачи по външните граници и в консулствата.
(36)
Подпомаганите чрез Инструмента мерки в трети държави или във връзка с трети държави следва да се предприемат във взаимодействие и съгласувано с други действия извън Съюза, подпомагани чрез географските и тематичните инструменти на Съюза за външно подпомагане. По-специално, при изпълнението на такива действия следва да се търси пълна съгласуваност с принципите и общите цели на външната дейност и външната политика на Съюза по отношение на съответната държава или регион. Те не трябва да имат за цел подпомагането на действия, които са пряко насочени към развитие, и следва да допълват финансовата помощ, предоставяна по линия на инструментите за външна помощ, когато това е целесъобразно. Ще се търси също така съгласуваност с хуманитарната политика на Съюза, особено по отношение на прилагането на спешни мерки.
(37)
Финансирането от бюджета на Съюза следва да се съсредоточи върху дейности, при които интервенциите на Съюза могат да придадат допълнителна стойност в сравнение със самостоятелни действия на държавите членки. Тъй като Съюзът е в по-добра позиция от държавите членки от гледна точка на осигуряването на рамка за изразяване на солидарността на Съюза в областта на граничния контрол, визовата политика и управлението на миграционните потоци, както и на осигуряването на платформа за разработването на общи информационни системи в подкрепа на тези политики, предоставяното съгласно настоящия регламент финансово подпомагане ще допринася по-специално за укрепване на националния капацитет и капацитета на Съюза в тези области.
(38)
В настоящия регламент следва да се уреди разпределянето на основните суми между държавите членки. Основната сума за всяка държава членка следва да се изчислява въз основа на средствата, отпуснати от Фонда за външните граници за всяка държава членка в периода от 2010 до 2012 г., и като се раздели получената стойност на общия размер на бюджетните кредити, налични за споделено управление за тези три години. Изчисленията са направени в съответствие с критериите за разпределяне, установени в Решение № 574/2007/ЕО.
(39)
Комисията следва да наблюдава прилагането на Инструмента в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 514/2014 с помощта на ключови показатели за оценка на резултатите и въздействието. Показателите, включващи съответни основни параметри, следва да предоставят минималната основа за оценяване на степента, в която са постигнати целите на Инструмента.
(40)
С цел допълване или изменение на разпоредбите на настоящия регламент относно определянето на специфичните действия по националните програми, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(41)
При прилагането на настоящия регламент, включително при подготовката на делегираните актове, Комисията следва да се консултира с експерти от всички държави членки.
(42)
За да се гарантира еднакво, ефикасно и своевременно прилагане на разпоредбите относно оперативното подпомагане, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (13).
(43)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно да предвиди разпоредби относно солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза при управлението на външните граници и визовата политика, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(44)
Решение № 574/2007/ЕО следва да бъде отменено, като се спазват преходните разпоредби, предвидени в настоящия регламент.
(45)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (14), които попадат в областите, посочени в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (15).
(46)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (16), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (17).
(47)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (18), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (19).
(48)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(49)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (20); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(50)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (21); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(51)
Целесъобразно е срокът на прилагане на настоящия регламент да бъде съгласуват с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (22). За тази цел настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. С настоящия регламент се създава инструмент за финансово подпомагане за управлението на външните граници и общата визова политика („Инструментът“) като част от фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
Заедно с Регламент (ЕС) 513/2014 с настоящия регламент се създава Фондът за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
2. С настоящия регламент се определят:
а)
целите на финансовото подпомагане и допустимите действия;
б)
общата рамка за изпълнението на допустимите действия;
в)
средствата, които се отпускат по Инструмента от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., и тяхното разпределение;
г)
приложното поле и целта на различните специфични способи, чрез които се финансират разходите за управлението на външните граници и общата визова политика.
3. С настоящия регламент се предвижда прилагането на правилата, установени с Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„външни граници“ означава сухопътните граници на държавите членки, включително по реки и езера, морските граници, както и летищата, речните, морските и езерните пристанища на държавите членки, за които се прилагат разпоредбите на правото на Съюза относно пресичането на външните граници, независимо дали границите са временни или не;
б)
„общи стандарти на Съюза“ означава прилагането на оперативни мерки по общ и последователен начин, за да бъде постигнато високо и еднакво равнище на сигурност в областта на граничния контрол и визите в съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (23), Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета (25), Регламент (ЕО) № 2007/2004, Регламент (ЕО) № 1931/2006 на Европейския парламент и на Съвета (26), Шенгенския каталог относно контрола на външните граници, Практическия наръчник за граничната охрана, Наръчника относно визите, Практическото ръководство за прилагане и управление на Eurosur и всички други регламенти и насоки относно граничния контрол и визите, които следва да бъдат приети на равнището на Съюза;
в)
„временни външни граници“ означава:
i)
общата граница между държава членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, и държава членка, която съгласно Акта за присъединяването ѝ е задължена да прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на която съответното решение на Съвета, с което ѝ се разрешава да прилага изцяло посочените достижения на правото, не е влязло в сила;
ii)
общата граница между две държави членки, които съгласно съответните им актове за присъединяване са задължени да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на които съответното решение на Съвета, с което им се разрешава да прилагат изцяло посочените достижения на правото, все още не е влязло в сила;
г)
„гранично-пропускателен пункт“ означава всеки пропускателен пункт, който е разрешен от компетентните органи за преминаване на външните граници, за който е изпратена нотификация в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 562/2006;
д)
„механизъм за оценка и наблюдение на Шенген“ означава проверката на правилното прилагане на достиженията на правото от Шенген, както е предвидено в Регламент (ЕС) № 1053/2013;
е)
„извънредна ситуация“ означава ситуация, произтичаща от неотложен и извънреден натиск, при която голям или несъразмерен брой граждани на трети държави преминават или се очаква да преминат външните граници на една или повече държави членки, или всяка друга надлежно обоснована спешна ситуация, изискваща неотложни действия на външните граници;
ж)
„участък от външна граница“ означава цялата или част от външната сухоземна или морска граница на дадена държава членка, както тя е определена от националното право или от националния координационен център или друг отговорен национален орган за целите на прилагането на Регламент (ЕС) № 1052/2013 г.
Член 3
Цели
1. Общата цел на Инструмента е да допринесе за осигуряването на високо равнище на сигурност в Съюза, като същевременно се улеснява законното пътуване чрез еднакво и високо равнище на контрол на външните граници и ефективно обработване на шенгенски визи в съответствие с ангажимента на Съюза във връзка с основните свободи и правата на човека.
2. В рамките на общата цел, посочена в параграф 1, Инструментът допринася - в съответствие с приоритетите, определени в съответните стратегии, програми, оценки на заплахите и оценки на рисковете на Съюза - за постигането на следните специфични цели:
а)
подпомагане на обща визова политика с цел улесняване на законното пътуване, предоставяне на висококачествено обслужване на кандидатите за виза, осигуряване на равно третиране на гражданите на трети държави и справяне с незаконната имиграция;
б)
подпомагане на интегрираното управление на границите, включително насърчаване на допълнителна хармонизация на мерките, свързани с управлението на границите, в съответствие с общите стандарти на Съюза и чрез обмен на информация между държавите членки и между държавите членки и агенцията Frontex, за да се осигури, от една страна, еднаква и висока степен на контрол и защита на външните граници, включително чрез справяне с незаконната имиграция, и, от друга страна, безпроблемно преминаване на външните граници в съответствие с достиженията на правото от Шенген, като същевременно се гарантира достъп до международна закрила на лицата, които се нуждаят от такава, в съответствие с договорените от държавите членки задължения в областта на правата на човека, включително принципа на забраната за връщане.
Постигането на специфичните цели на Инструмента се оценява в съответствие с член 55, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 514/2014 чрез използване на общи показатели, посочени в приложение IV към настоящия регламент, и специфичните програмни показатели, включени в националните програми.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграфи 1 и 2, Инструментът допринася за постигането на следните оперативни цели:
а)
насърчаване на разработването, изпълнението и прилагането на политики с цел гарантиране на липсата на всякакъв контрол по отношение на лицата, независимо от тяхното гражданство, при преминаване на вътрешните граници, и извършване на проверки по отношение на лицата и ефикасно наблюдение на преминаването на външните граници;
б)
постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, основана на солидарност и отговорност, по-специално посредством:
i)
засилване на системите за контрол и наблюдение на външните граници и междуведомственото сътрудничество между органите на граничната охрана, митниците, миграционните органи, органите за предоставяне на убежище и правоприлагащите органи на държавите членки по външните граници, включително в морската гранична зона;
ii)
мерки в рамките на територията, свързани с управлението на външните граници, и необходимите придружаващи мерки относно сигурността на документите, управлението на самоличността и оперативната съвместимост на придобитото техническо оборудване;
iii)
всички свързани с движението на хора мерки, които също така допринасят за предотвратяването и борбата с трансграничната престъпност по външните граници, включително трафика на хора и незаконното превеждане през границата;
в)
насърчаване на развиването и изпълнението на общата политика в областта на визите и другите разрешения за краткосрочно пребиваване, както и на различни форми на консулското сътрудничество с цел осигуряване на по-добро консулско присъствие и хармонизирани практики по визови въпроси;
г)
създаване и привеждане в действие на информационни системи, тяхната комуникационна инфраструктура и оборудване, подпомагащи общата визова политика, системите за контрол и наблюдение на външните граници и спазване в пълна степен на правото в областта на защитата на личните данни;
д)
засилване на осведомеността относно ситуацията на външните граници и способностите за реагиране на държавите членки;
е)
осигуряване на ефикасното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите, включително ефективното функциониране на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
ж)
засилване на дейностите на държавите членки, допринасящи за увеличаване на сътрудничеството между държавите членки, които провеждат дейности в трети държави, във връзка с потоците от граждани на тези държави към територията на държавите членки, включително предотвратяване и справяне с незаконната имиграция, както и на сътрудничеството с трети държави в това отношение при пълна съгласуваност с целите и принципите на външната дейност и на хуманитарната политика на Съюза.
4. Действията, финансирани по Инструмента, се прилагат при пълно спазване на основните права и човешкото достойнство. По-специално действията спазват разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на Съюза за защита на данните, Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), принципа на справедливото третиране на гражданите на трети държави, правото на убежище и на международна закрила, принципа на забрана за връщане и международните задължения на Съюза и на държавите членки, произтичащи от международни инструменти, по които те са страна като например Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., допълнена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г.
По-специално, когато е възможно, при прилагането на действия държавите членки обръщат особено внимание на идентифицирането, предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита на уязвими лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
5. При изпълнението на дейностите, финансирани по Инструмента, които са свързани с наблюдението на морските граници, държавите членки обръщат специално внимание на своите задължения съгласно международното морско право за предоставяне на помощ на бедстващи лица. В тази връзка оборудването и системите, подкрепени по Инструмента, могат да се използват за справяне с издирвателни и спасителни ситуации, които могат да възникнат по време на операция за наблюдение на морските граници, като по този начин се допринася за гарантиране на опазването и спасяването на живота на мигрантите.
6. Инструментът допринася и за финансирането на техническа помощ по инициатива на държавите членки и на Комисията.
Член 4
Допустими действия
1. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена по член 9 от настоящия регламент, с Инструмента се подкрепят действия в държавите членки или действия, осъществявани от тях, и по-специално следните:
а)
инфраструктури в зоните за преминаване на граница, сгради и системи и за наблюдение между зоните за преминаване на граница и предотвратяване и справяне с неразрешеното преминаване на граници, незаконната имиграция и трансграничната престъпност, както и за гарантиране на безпрепятствен пътникопоток;
б)
оперативно оборудване, транспортни средства и комуникационни системи, необходими за ефективен и сигурен граничен контрол и откриване на хора;
в)
информационни и комуникационни системи за ефикасно управление на миграционните потоци през границите, включително инвестиции в съществуващи и бъдещи системи;
г)
инфраструктури, сгради, комуникационни и информационни системи и оперативно оборудване, необходими за обработването на заявленията за издаване на визи и за консулско сътрудничество, както и за други дейности, насочени към подобряване на качеството на обслужване на кандидати за виза;
д)
обучение за използването на оборудването и системите, посочени в букви б), в) и г), както и насърчаването на стандарти за управление на качеството и обучение на граничните служители, включително, когато е подходящо, в трети държави, по отношение на изпълнението на техните задачи, свързани с наблюдение, консултиране и контрол в съответствие с международното право в областта на правата на човека, включително на установяването на самоличността на жертвите на трафик на хора и на незаконно превеждане през границата;
е)
командироване на служители за връзка в областта на имиграцията и съветници по документи в трети държави и обмен и командироване на гранична охранители между държавите членки или между държава членка и трета държава;
ж)
проучвания, обучение, пилотни проекти и други действия за постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, както е посочено в член 3, параграф 3, включително действия, които имат за цел да се насърчи на междуведомственото сътрудничество както в държавите членки, така и между тях, както и дейности, свързани с оперативната съвместимост и хармонизацията на системите за управление на границите;
з)
проучвания, пилотни проекти и дейности за изпълнение на препоръките, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза.
2. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена в член 9 от настоящия регламент, Инструментът подкрепя действия по отношение на и в трети държави, и по-специално следното:
а)
информационни системи, средства или оборудване за обмен на информация между държавите членки и трети държави;
б)
действия, свързани с оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави, включително съвместни операции;
в)
проекти в трети държави, насочени към подобряване на системите за наблюдение с цел гарантиране на сътрудничество с Eurosur;
г)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за предоставяне ad hoc на технически и оперативни експертни познания на трети държави;
д)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за изпълнение на специфични препоръки, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза в трети държави.
Комисията и държавите членки съвместно с Европейската служба за външна дейност осигуряват координацията по отношение на действия в и по отношение на трети държави, както е предвидено в член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
3. Действията, посочени в параграф 1, буква а), не са допустими на временните външни граници.
4. Не са допустими действия, свързани с временното повторно въвеждане при изключителни обстоятелства на граничен контрол на вътрешни граници съгласно Кодекса на шенгенските граници.
5. Действията, изключителната цел или ефект на които е контролът на стоки, не са допустими.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА И РАМКА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 5
Общи средства и изпълнение
1. Общите средства за изпълнението на Инструмента се определят на 2 760 милиона евро по текущи цени.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
3. Общите средства се привеждат в действие чрез следните способи:
а)
национални програми в съответствие с член 9 и член 12;
б)
оперативно подпомагане в рамките на националните програми и при условията, предвидени в член 10;
в)
специалната транзитна схема в съответствие с член 11;
г)
действия на Съюза в съответствие с член 13;
д)
спешно подпомагане в съответствие с член 14;
е)
изпълнението на програма за създаване на информационни системи за управлението на миграционните потоци през външните граници съгласно условията, предвидени в член 15;
ж)
техническа помощ, в съответствие с член 16.
4. Отпуснатият по Инструмента бюджет за действия на Съюза, посочени в член 13 от настоящия регламент, за спешното подпомагане, посочено в член 14 от настоящия регламент, и за техническата помощ, посочена в член 16, параграф 1 от настоящия регламент, се изпълнява при пряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (27), а по целесъобразност при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за националните програми, посочени в член 9, за оперативното подпомагане, посочено в член 10, и за функционирането на специалната транзитна схема, посочена в член 11, се изпълнява при споделено управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, посочени в параграф 7 от настоящия член, се изпълнява при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Методът(ите) за изпълнение на бюджета за програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се определя(т) в подходящи законодателни актове на Съюза в зависимост от тяхното приемане.
5. Общите средства се използват, както следва:
а)
1 551 милиона евро за националните програми на държавите членки;
б)
791 милиона евро за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи за управление на миграционните потоци през външните граници, в зависимост от приемането на съответните законодателни актове на Съюза;
В случай че посочената сума не бъде отпусната или не бъде изразходвана, чрез делегиран акт в съответствие с член 17, Комисията я преразпределя за едно или повече от действията, посочени в член 6, параграф 1, букви б) и в) и буква г) от настоящия параграф. Този делегиран акт включва оценка на развитието на съответните информационни системи, включително изпълнението на бюджета и очаквания размер на неизразходваните средства. Това преразпределение може да се извърши след приемането на съответните законодателни актове или при средносрочния преглед, посочен в член 8.
в)
154 милиона евро за специалната транзитна схема;
г)
264 милиона евро за действия на Съюза, спешно подпомагане и техническа помощ по инициатива на Комисията, от които поне 30 % се използват за действия на Съюза.
6. Заедно с общите средства, предвидени за Регламент (ЕС) № 513/2014 наличните общи средства за Инструмента, определени в параграф 1, представляват финансовия пакет за Фонда и са основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (28) за Европейския парламент и Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
7. Държавите, асоциирани в прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген, участват в Инструмента в съответствие с настоящия регламент.
Сключват се договорености за финансовия принос на тези държави спрямо Инструмента и допълнителните правила, необходими за такова участие, включително разпоредби, гарантиращи защитата на финансовите интереси на Съюза и правомощието за извършване на одит от страна на Сметната палата.
Финансовият принос на тези държави се добавя към общите налични средства от бюджета на Съюза, посочени в параграф 1.
Член 6
Средства за допустими действия в държавите членки
1. На държавите членки се отпускат индикативно 1 551 милиона евро, както следва:
а)
1 276 милиона евро съгласно посоченото в приложение I;
б)
147 милиона евро въз основа на резултатите от механизма, посочен в член 7;
в)
в рамките на средносрочния преглед, посочен в член 8 и за периода, започващ от 2018 бюджетна година - 128 милиона евро, остатъкът от наличните бюджетни кредити по настоящия член или друга сума, определена съгласно параграф 4, въз основа на резултатите от анализа на риска и средносрочния преглед.
2. Всяка държава членка разпределя основните суми за националните програми, посочени в приложение I, както следва:
а)
поне 10 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква а);
б)
поне 25 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква б);
в)
поне 5 % за действия, свързани с член 9, параграф 2, букви в), г), д) и е).
Държавите членки могат да се отклоняват от тези минимални проценти, при условие че в националната програма е включена обосновка на начина, по който разпределението, с което се занижава равнището на финансиране под тези минимуми, не излага на риск постигането на съответната цел. Тази обосновка се оценява от Комисията в контекста на одобряването на националните програми, както е посочено в член 9, параграф 2.
3. Държавите членки отделят необходимото финансиране за Eurosur, с цел да се гарантира нейното добро функциониране.
4. С оглед подходящо постигане на целите на Инструмента в случай на непредвидени или нови обстоятелства и/или осигуряване на ефективното изпълнение на наличното финансиране по Инструмента, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17, за да адаптира индикативната сума, предвидена в параграф 1, буква в) от настоящия член.
5. Държавите членки, които ще се присъединят към Съюза в периода 2012-2020 г., няма да се ползват от средствата, отпуснати за национални програми по настоящия Инструмент докато се ползват от временен инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането на действия на новите външни граници за прилагане на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и осъществяването на контрол по външните граници.
Член 7
Средства за специфични действия
1. В допълнение към отпуснатите им средства, изчислени в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), държавите членки могат да получават допълнителна сума, при условие че тя е заделена като такава в националната програма и трябва да се използва за осъществяване на специфичните действия, изброени в приложение II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17 във връзка с преразглеждането на специфичните действия, изброени в приложение II, ако това е целесъобразно, включително в контекста на средносрочния преглед. Въз основа на новите специфични действия държавите членки могат да получат допълнителни суми, съгласно предвиденото в параграф 1 от настоящия член, при условие че има налични средства.
3. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуалните решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 8
Средства в рамките на средносрочния преглед
1. С оглед отпускането на посочената в член 6, параграф 1, буква в) сума, до 1 юни 2017 г. Комисията взема предвид тежестта за държавите членки при управлението на границите, включително издирвателните и спасителните дейности, които могат да възникват по време на операции по наблюдение на морските граници, и докладите за оценка, изготвяни като част от механизма за оценка и наблюдение на Шенген, и степените на заплаха по външните граници за периода 2017-2020 г., както и факторите, повлияли на сигурността по външните граници в периода 2014-2016 г. Тази сума се разпределя между държавите членки въз основа на следното претегляне за различните категории граници, като се взема предвид параграф 6 от настоящия член:
а)
45 % за външните морски граници;
б)
38 % за външните сухопътни граници;
в)
17 % за летищата.
2. За външните морски и сухопътни граници изчисляването на размера на сумата се основава на дължината на участъка от външната граница, умножена по степента на заплаха (минимална, нормална, средна, висока) за всеки граничен участък, както следва:
а)
коефициент 0,5 за минимална заплаха;
б)
коефициент 1 за нормална заплаха;
в)
коефициент 3 за средна заплаха;
г)
коефициент 5 за висока степен на заплаха.
3. За летищата разпределението се изчислява за всяка държава членка, както следва:
а)
50 % въз основа на броя на лицата, преминаващи външните граници;
б)
50 % въз основа на броя граждани на трети държави, получили отказ за влизане на външните граници.
4. В съответствие с анализа на риска в доклада на агенция Frontex и след консултация с агенцията Frontex и когато това е целесъобразно - и с други агенции на Съюза, Комисията определя равнища на заплаха за всеки участък от външна граница на държавите членки за периода 2017-2020 г. Равнищата на заплаха се основават на следните фактори:
а)
тежестта на граничното управление на външните граници;
б)
фактори, които засягат сигурността на външните граници на държавите членки в периода 2014-2016 г.;
в)
промени в политиките на Съюза, например визовите политики;
г)
възможни бъдещи тенденции в миграционните потоци и рискове от незаконни дейности, свързани с незаконно преминаване на лица през външните граници; и
д)
възможни промени в политически, икономически и социален план в трети държави, и по-специално в съседни държави.
Преди да издаде доклада си, в който определя степените на заплаха, Комисията провежда обмен на мнения с държавите членки.
5. За целите на разпределението на ресурсите съгласно параграф 1:
а)
демаркационната линия между зоните, посочени в член 1 от Регламент (ЕО) № 866/2004 (29), но не и морската граница северно от тази демаркационна линия, се взема предвид, макар да не представлява външна сухопътна граница, докато е приложим член 1 от Протокол № 10 относно Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г.;
б)
изразът „външни морски граници“ означава външната граница на териториалното море на държавите членки, както е определена в съответствие с член 4 и член 16 от Конвенцията на ООН по морско право. В случаите обаче, когато е необходимо провеждане на регулярни широкомащабни операции с оглед предотвратяване на неразрешеното преминаване на граници, този израз означава външната граница на зоните с висока степен на заплаха. Тези външни граници се определят, като се вземат под внимание съответните данни за тези операции в периода 2014-2016 г., предоставени от въпросните държави членки.
6. Освен това, след покана от Комисията в срок до 1 юни 2017 г., държавите членки могат да получат допълнителни средства, при условие че те са заделени като такива в националната програма и трябва да се използват за осъществяване на специфични действия, които ще бъдат определени, като се отчетат приоритетите на Съюза в този момент.
7. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуални решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 9
Национални програми
1. Националната програма, която трябва бъде подготвена, като се вземат предвид заключенията от диалога по въпросите на политиката, както е посочено в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, съгласно Инструмента, и Инструментът, който трябва да бъде подготвен съгласно Регламент (ЕС) № 513/2014, се предлагат на Комисията като една-единствена национална програма за Фонда и в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. В рамките на националните програми, които се разглеждат и одобряват от Комисията в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014, в рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и като се вземе предвид резултата от диалога по въпросите на политиката, посочен в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, държавите членки преследват по-специално цели от следните:
а)
доизграждане на Eurosur в съответствие с правото и насоките на Съюза;
б)
подпомагане и разширяване на съществуващия капацитет на национално равнище във визовата политика и в областта на управлението на външните граници, както и подпомагане и разширяване на мерките в областта на свободното движение, свързани с управлението на външните граници, като се държи сметка по-конкретно за новите технологии, напредъка и/или стандартите във връзка с управлението на миграционните потоци;
в)
подпомагане на по-нататъшното усъвършенстване на управлението на миграционните потоци от консулските и другите служби на държавите членки в трети държави, включително установяването на механизми за консулско сътрудничество с оглед улесняване на законното пътуване в съответствие с правото на Съюза или правото на съответната държава членка и предотвратяване на незаконната имиграция в Съюза;
г)
укрепване на интегрираното управление на границите чрез изпитване и въвеждане на нови инструменти, оперативно съвместими системи и методи на работа, които са насочени към засилване на обмена на информация в рамките на държавата членка или към подобряване на междуведомственото сътрудничество;
д)
разработване на проекти, с цел да се гарантира еднакво и високо равнище на контрол на външните граници в съответствие с общи за целия Съюз стандарти и с цел увеличаване на оперативната съвместимост на системите за управление на границите между държавите членки;
е)
подпомагане на действия след консултации с агенцията Frontex, целящи насърчаването на по-нататъшното хармонизиране на управлението на границите, и по-специално технологичния капацитет в съответствие с общи стандарти на Съюза;
ж)
обезпечаване на правилното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза в областта на граничния контрол и визите в отговор на установени слабости на равнището на Съюза, както са показани от резултатите, постигнати в рамките на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
з)
изграждане на капацитета за справяне с предстоящи предизвикателства, включително с настоящи и бъдещи заплахи и натиск по външните граници, като по-специално се вземат предвид анализите, извършени от съответни агенции на Съюза.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграф 2, държавите членки могат да подкрепят съгласно националните си програми действия в трети държави и по отношение на трети държави, включително чрез обмен на информация и оперативно сътрудничество.
4. Комисията се консултира с агенцията Frontex по проектите на национални програми, по-специално за дейностите, финансирани по линия на оперативното подпомагане, представени от държавите членки, с цел да се развие взаимното допълване между мисията на агенцията Frontex и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите.
Член 10
Оперативно подпомагане в рамките на националните програми на държавите членки
1. Всяка държава членка може да използва до 40 % от сумата, отпусната по Инструмента за националната ѝ програма, за финансиране на оперативно подпомагане за публичните органи, отговарящи за изпълнението на задачите и услугите, които представляват обществена услуга в полза на Съюза.
2. Оперативното подпомагане се предоставя, когато следните условия са изпълнени от съответната държава членка:
а)
съблюдаване на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите;
б)
съблюдаване на целите на националната програма;
в)
съответствие с общи стандарти на Съюза, с цел да се увеличи координацията между държавите членки и да се избегне дублиране, разпокъсване и неефективност на разходите в областта на граничния контрол.
3. За тази цел, преди да одобри националната програма, Комисията оценява първоначалната ситуация в държавите членки, които са изразили намерение да поискат оперативно подпомагане, като отчита по целесъобразност докладите за оценка на Шенген.
По констатациите на Комисията се извършва обмен на мнения със съответната държава членка.
След обмена на мнения приемането от Комисията на бюджетното подпомагане за националната програма на дадена държава членка може да бъде направено под условие за програмиране и изпълнение на определени действия, чиято цел е да гарантират, че предвидените в параграф 2 условия са изцяло изпълнени към момента, в който се отпуска бюджетното подпомагане.
4. Оперативното подпомагане се концентрира върху конкретни задачи и/или услуги и се съсредоточава върху целите, посочени в приложение III. То включва пълно възстановяване на разходите, направени за изпълнение на задачите и/или услугите, определени в националната програма, в рамките на финансовите ограничения, определени от програмата, и до тавана, предвиден в параграф 1.
5. Оперативното подпомагане е предмет на наблюдение и обмен на информация между Комисията и съответната държава членка по отношение на първоначалната ситуация в тази държава членка, целите и резултатите, които трябва да бъдат постигнати и индикаторите за измерване на напредъка.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане прилагането на тази разпоредба и всички други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед спазването на настоящия член от държавите членки и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
Член 11
Оперативно подпомагане за специалната транзитна схема
1. Инструментът предоставя подпомагане, за да компенсира несъбраните такси за визи, издадени за целите на транзитното преминаване, и на допълнителните разходи, направени при прилагането на режима на документа за улеснен транзит (FTD) и на документа за улеснен транзит с влак (FRTD) съгласно Регламент (ЕО) № 693/2003 и Регламент (ЕО) № 694/2003.
2. Средствата, отпуснати на Литва съгласно параграф 1, не могат да надвишават 154 милиона евро за периода 2014-2020 г. и се предоставят като допълнително специфично оперативно подпомагане за Литва.
3. За целите на параграф 1 допълнителни разходи означава разходи, които произтичат пряко от конкретните изисквания за привеждането в действие на специалната транзитна схема и които не са направени в резултат на издаването на транзитни или визи за други цели.
Следните видове допълнителни разходи са допустими за финансиране:
а)
инвестиране в инфраструктури;
б)
обучение на персонала, който работи по прилагането на специалната транзитна схема;
в)
допълнителни оперативни разходи, включително заплатите на персонала, който работи конкретно по прилагането на специалната транзитна схема.
4. Несъбраните такси, посочени в параграф 1 от настоящия член, се изчисляват въз основа на размера на визовите такси и на премахнатите визови такси, определени със Споразумението между Европейския съюз и Руската федерация относно улесняване издаването на визи за гражданите на Европейския съюз и Руската федерация (30), в границите на финансовата рамка, предвидена в параграф 2 от настоящия член.
5. Комисията и Литва правят преглед на прилагането на настоящия член в случай на промени, които имат въздействие върху съществуването и/или функционирането на специалната транзитна схема.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане относно прилагането на тази разпоредба и всички финансови и други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед съблюдаването на настоящия член от Литва и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
7. За да се гарантира безпроблемното функциониране на специалната транзитна схема Комисията може да предприеме специфични мерки за междинно плащане, с които се въвежда изключение от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 12
Програмиране в съответствие с резултатите от механизма за оценка и наблюдение на Шенген
След доклад за оценка на Шенген, приет в съответствие с Регламента (ЕС) № 1053/2013, съответната държава членка разглежда, заедно с Комисията и агенцията Frontex, вариантите за реагиране на констатациите, включително на евентуалните недостатъци, и изпълнява препоръките в рамките на националната си програма.
При необходимост държавата членка преразглежда националната си програма в съответствие с член 14, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014, за да се вземат предвид тези констатации и препоръки.
Финансирането на корективни действия се определя за приоритет. В диалог с Комисията и агенцията Frontex съответната държава членка преразпределя средства в рамките на програмата си, включително средствата, планирани за оперативно подпомагане, и/или въвежда или изменя действия с цел преодоляване на слабостите в съответствие със констатациите и препоръките, съдържащи се в доклада за оценка на Шенген.
Член 13
Действия на Съюза
1. По инициатива на Комисията Инструментът може да бъде използван за финансиране на транснационални действия или на действия, представляващи особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), които се отнасят до общите, специфичните и оперативните цели, посочени в член 3.
2. За да бъдат допустими за финансиране, действията на Съюза трябва да преследват по-специално следните цели:
а)
подпомагане на дейностите за подготовка, наблюдение, административните и техническите дейности, необходими за изпълнението на политиките в областта на външните граници и визите, включително за укрепването на управлението на Шенгенското пространство чрез разработване и прилагане на механизма за оценка, както е определено с Регламент (ЕС) № 1053/2013 с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген, по-конкретно разходите за командироване на експерти от Комисията и държавите членки, участващи в посещения на място;
б)
подобряване на познаването и разбирането на положението в държавите членки и в трети държави посредством анализ, оценка и внимателно наблюдение на политиките;
в)
подпомагане разработването на статистически инструменти, включително общи статистически инструменти, методи и общи показатели;
г)
подпомагане и наблюдение на прилагането на правото на Съюза и на целите на политиките на Съюза в държавите членки, както и оценка на ефективността и въздействието им, включително по отношение на спазването на правата на човека и основните свободи, що се отнася до обхвата на Инструмента;
д)
насърчаване на изграждането на мрежи, дейностите за взаимно обучение, установяването и разпространението на най-добри практики и новаторски подходи сред различните заинтересовани страни на европейско равнище;
е)
насърчаване на проекти, които са насочени към хармонизиране и оперативна съвместимост на мерките, свързани с управлението на границите в съответствие с общи стандарти на Съюза, с оглед на разработването на интегрирана европейска система за управление на границите;
ж)
повишаване осведомеността относно политиките и целите на Съюза сред заинтересованите страни и широката общественост, включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза;
з)
засилване на капацитета на европейските мрежи за оценка, насърчаване, подпомагане и по-нататъшно развиване на политиките и целите на Съюза;
и)
подпомагане на особено иновативни проекти за разработване на нови методи и/или технологии с потенциал за пренасяне в други държави членки, и особено на проекти, чиято цел е изпитването и утвърждаването на научноизследователски проекти;
й)
подпомагане на действия по отношение на и в трети държави съгласно посоченото в член 4, параграф 2.
3. Действията на Съюза се осъществяват в съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 14
Спешна помощ
1. Инструментът предоставя финансова помощ за справяне с неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация съгласно определението по член 2, буква е).
2. Спешната помощ се осъществява в съответствие с членове 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 15
Създаване на програма за разработване на информационни системи
Програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се изпълнява в зависимост от приемането на законодателните актове на Съюза, определящи тези информационни системи и тяхната комуникационна инфраструктура, по-специално с цел подобряване на управлението и контрола на пътникопотока по външните граници чрез засилване на проверките, като същевременно се ускори преминаването на границите за редовно пътуващите лица. По целесъобразност се търсят взаимодействия със съществуващи информационни системи с цел избягване на двойни разходи.
Разбивката на сумата, посочена в член 5, параграф 5, буква б), се извършва или в съответните законодателни актове на Съюза, или след приемането на тези законодателни актове - чрез делегиран акт в съответствие с член 17.
Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета за напредъка в разработването на тези информационни системи най-малко веднъж годишно и когато е целесъобразно.
Член 16
Техническа помощ
1. По инициатива и/или от името на Комисията чрез Инструмента може да се предоставят за Фонда до 1,7 милиона евро годишно за техническа помощ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. По инициатива на дадена държава членка чрез Инструмента може да се финансират дейности за техническа помощ в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Заделената за техническа помощ сума за периода 2014-2020 г. не надвишава 5 % от общата сума, отпусната на дадена държава членка, плюс 500 000 EUR.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 18
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета за фондове „Убежище и миграция“ и „Вътрешна сигурност“, създаден с член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 19
Приложимост на Регламент (ЕС) № 514/2014
Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014 се прилагат спрямо Инструмента.
Член 20
Отмяна
Решение № 574/2007/ЕО се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 21
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не засяга продължаването или изменянето, включително пълната или частичната отмяна на проектите и годишните програми до тяхното приключване, нито финансовата помощ, одобрена от Комисията въз основа на Решение 574/2007/ЕО или всеки друг законодателен акт, приложим за тази помощ към 31 декември 2013 г.
2. Когато приема решения за съфинансиране по Инструмента, Комисията взема предвид мерките, приети въз основа на Решение 574/2007/ЕО преди 20 май 2014 г., които имат финансово отражение през периода, обхванат от това съфинансиране.
3. Сумите, предвидени за съфинансиране, одобрени от Комисията между 1 януари 2011 г. и 31 декември 2014 г., за които документите, необходими за приключване на действията, не са били изпратени на Комисията до изтичане на крайния срок за внасяне на окончателния доклад, автоматично се отменят от Комисията до 31 декември 2017 г., което води до възстановяване на недължимо изплатените суми.
4. Сумите, свързани с действия, които са спрени заради съдебни производства или административни обжалвания, които имат суспензивно действие, не се вземат предвид при изчисляването на сумата, която подлежи на автоматична отмяна.
5. В срок до 30 юни 2015 г. държавите членки представят на Комисията доклад за оценка на резултатите и въздействието на дейностите, съфинансирани съгласно Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
6. До 31 декември 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент, на Съвета, на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите доклад за последваща оценка по силата на Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
Член 22
Преразглеждане
Въз основа на предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът преразглеждат настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Член 23
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 515/2014
2014 m. balandžio 16 d.
kuriuo kaip Vidaus saugumo fondo dalis nustatoma išorės sienų ir vizų finansinės paramos priemonė ir panaikinamas Sprendimas Nr. 574/2007/EB
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
Sąjunga turėtų siekti tikslo užtikrinti aukštą saugumo lygį laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 67 straipsnio 3 dalį, inter alia, imdamasi asmenų vykdomo vidaus sienų kirtimo ir išorės sienų patikrinimų bendrų priemonių ir vykdydama bendrą vizų politiką, kuri sudaro vienodos linkmės daugiasluoksnę sistemą, pagal kurią sukuriamos sąlygos keistis duomenimis ir užtikrinamas visapusiškas informuotumas apie padėtį ir kuri yra skirta teisėtam keliavimui palengvinti ir neteisėtos imigracijos klausimui spręsti;
(2)
Sąjunga turi laikytis nuoseklesnio požiūrio į vidaus ir išorės aspektus, susijusius su migracijos valdymu ir vidaus saugumu, ir turėtų susieti kovą su neteisėta imigracija ir Sąjungos išorės sienų saugumo gerinimą, taip pat geriau bendradarbiauti ir palaikyti dialogą su trečiosiomis šalimis siekiant spręsti neteisėtos imigracijos klausimą ir skatinti teisėtą migraciją;
(3)
būtina plėtoti integruotą požiūrį į problemas, kylančias dėl didelio migracijos ir prieglobsčio prašymų skaičiaus, ir į Sąjungos išorės sienų valdymą ir numatyti biudžetą ir tinkamus išteklius, kad būtų galima reaguoti ekstremaliųjų situacijų atvejais gerbiant žmogaus teises ir laikantis visų valstybių narių solidarumo principo, kartu atsižvelgiant į nacionalinius įsipareigojimus ir užtikrinant aiškų užduočių pasidalijimą;
(4)
2010 m. vasario mėn. Tarybos priimta Europos Sąjungos vidaus saugumo strategija (toliau - Vidaus saugumo strategija) - tai bendra darbotvarkė siekiant spręsti šias bendras saugumo problemas. 2010 m. lapkričio mėn. Komisijos paskelbtame komunikate „ES vidaus saugumo strategijos įgyvendinimas“ pagal strategijos principus ir gaires numatyti konkretūs veiksmai ir nustatyti penki strateginiai tikslai: išardyti tarptautinius nusikaltėlių tinklus, užkirsti kelią terorizmui ir išspręsti radikalizmo skatinimo ir verbavimo problemą, padidinti piliečių ir įmonių saugumą elektroninėje erdvėje, stiprinti saugumą sienų valdymo priemonėmis ir didinti Europos gebėjimą įveikti krizes ir nelaimes;
(5)
pagal Vidaus saugumo strategiją laisvė, saugumas ir teisingumas yra tikslai, kurių turėtų būti siekiama vienu metu ir, norint užtikrinti laisvę ir teisingumą, saugumo visada reikėtų siekti remiantis Sutartyse numatytais principais, teisinės valstybės principu ir Sąjungos įsipareigojimais, susijusiais su pagrindinėmis teisėmis;
(6)
pagrindiniai principai, kuriais reikėtų vadovautis įgyvendinant Vidaus saugumo strategiją, - tai valstybių narių tarpusavio solidarumas, aiškus užduočių pasidalijimas, pagarba pagrindinėms laisvėms bei žmogaus teisėms ir teisinei valstybei, didelis dėmesys pasaulinei perspektyvai ir ryšys su išorės saugumu, nuoseklumas ir suderinamumas su Sąjungos užsienio politikos tikslais, nustatytais Europos Sąjungos sutarties (toliau -ES sutartis) 21 straipsnyje;
(7)
norėdama paskatinti Vidaus saugumo strategijos įgyvendinimą ir užtikrinti, kad ji iš tiesų būtų taikoma, Sąjunga turėtų suteikti valstybėms narėms tinkamą finansinę paramą įsteigdama Vidaus saugumo fondą (toliau - fondas);
(8)
dėl SESV V antraštinės dalies teisinių ypatumų teisiškai neįmanoma fondo įsteigti kaip vienos finansinės priemonės. Todėl fondą reikėtų steigti kaip išsamią Sąjungos finansinės paramos vidaus saugumo srityje sistemą, apimančią išorės sienų ir vizų finansinės paramos priemonę (toliau - priemonė), nustatomą šiuo reglamentu, ir policijos bendradarbiavimo, nusikalstamumo prevencijos, kovos su juo ir krizių valdymo finansinės paramos priemonę, nustatomą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 513/2014 (4). Šią išsamią sistemą reikėtų papildyti remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 514/2014 (5), kuriuo šiame reglamente reikėtų remtis kalbant apie programavimo, finansų valdymo, valdymo ir kontrolės, sąskaitų patvirtinimo, programų baigimo, atskaitomybės ir vertinimo nuostatas;
(9)
nauja finansavimo vidaus reikalų srityje dviejų ramsčių struktūra turėtų padėti supaprastinti, racionalizuoti ir konsoliduoti tos srities finansavimą ir padidinti jo skaidrumą. Turėtų būti siekiama sąveikos, suderinamumo ir papildomumo su kitais fondais ir programomis, taip pat atvejais, kai skiriamas finansavimas bendriems tikslams. Visgi reikėtų vengti skirtingų finansavimo priemonių dubliavimosi;
(10)
kad būtų pasiekti šiame reglamente nustatyti bendrieji ir konkretūs tikslai, fondas turėtų atitikti didesnio lankstumo ir supaprastinimo poreikį, tačiau sykiu turėtų būti laikomasi nuspėjamumo reikalavimų ir užtikrinamas teisingas ir skaidrus išteklių paskirstymas;
(11)
pagrindiniai fondo naudojimo principai - priemonių veiksmingumas ir lėšų naudojimo kokybė. Be to, fondas turėtų būti naudojamas kuo veiksmingiau ir patogiau naudotojams;
(12)
panaudojant fondą ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas valstybėms narėms, kurios dėl savo geografinės padėties susiduria su neproporcingai didele migracijos srautų keliama našta;
(13)
pagrindinis bendros išorės sienų valdymo politikos komponentas yra valstybių narių ir Sąjungos tarpusavio solidarumas ir atsakomybės pasidalijimas;
(14)
fondu reikėtų išreikšti solidarumą teikiant finansinę paramą valstybėms narėms, taikančioms visas Šengeno išorės sienų nuostatas, ir valstybėms narėms, kurios rengiasi visateisiškai dalyvauti Šengeno sistemoje, ir juo valstybės narės turėtų naudotis siekdamos Sąjungos bendros išorės sienų valdymo politikos interesų;
(15)
valstybės narės tam, kad prisidėtų siekiant bendrojo fondo tikslo, turėtų užtikrinti, kad jų nacionalinėse programose būtų atsižvelgiama į konkrečius priemonės tikslus ir kad ištekliai tikslams pasiekti būtų paskirstyti proporcingai atsižvelgiant į problemas ir poreikius ir taip užtikrinama galimybė juos pasiekti. Jei nacionalinėje programoje nenumatyta, kaip siekti vieno iš konkrečių tikslų, arba jei skiriama mažiau lėšų nei šiame reglamente nustatyti mažiausi procentiniai jų dydžiai, atitinkama valstybė narė programoje turėtų pateikti pagrindimą;
(16)
norint įvertinti fondo pasiekimus, turėtų būti nustatyti su kiekvienu priemonės konkrečiu tikslu susiję bendri rodikliai. Dėl to, kad konkrečių tikslų įgyvendinimas vertinamas naudojant bendrus rodiklius, su tais rodikliais susijusių veiksmų įgyvendinimas netampa privalomas;
(17)
valstybės narės dalyvavimas neturėtų sutapti su jos dalyvavimu taikant laikiną finansinę Sąjungos priemonę, kuria valstybėms narėms padedama finansuoti, inter alia, veiksmus, vykdomus prie naujų Sąjungos išorės sienų, skirtus Šengeno sienų, vizų ir išorės sienų kontrolės acquis įgyvendinti;
(18)
priemonę reikėtų grįsti pajėgumų stiprinimu padedant Išorės sienų fondui 2007-2013 m. laikotarpiui, įsteigtam Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 574/2007/EB (6), ir ją reikėtų plėsti atsižvelgiant į įvykių raidą;
(19)
pagal Šengeno sienų ir vizų acquis atlikdamos užduotis prie išorės sienų ir konsulatuose, valstybės narės vykdo veiklą Šengeno erdvėje visų kitų valstybių narių labui ir jų vardu, taigi Sąjungai teikia viešąją paslaugą. Priemonė turėtų padėti remti veiklos išlaidas, susijusias su sienų kontrole ir vizų politika, ir suteikti valstybėms narėms galimybę išlaikyti pajėgumus, kurie yra itin svarbūs teikiant šią paslaugą visų labui. Tokia paramą sudaro visų konkrečių išlaidų, susijusių su tikslų pagal priemonę įgyvendinimu, padengimas, ir ji turėtų būti sudėtinė nacionalinių programų dalis;
(20)
priemonė turėtų papildyti ir sustiprinti operatyvinio bendradarbiavimo plėtojimo veiklą, vykdomą prižiūrint Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūrai, įsteigtai Reglamentu (EB) Nr. 2007/2004 (7) (toliau - agentūra FRONTEX), įskaitant naują veiklą, vykdomą atsižvelgiant į Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1168/2011 (8) atliktus pakeitimus, ir taip dar labiau padidinti valstybių narių, kontroliuojančių išorės sienas visos Šengeno erdvės labui ir jos vardu, tarpusavio solidarumą. Tai, be kita ko, reiškia, kad valstybės narės, rengdamos savo nacionalines programas, turėtų atsižvelgti į analitines priemones ir veiklos ir technines gaires, kurias parengė agentūra FRONTEX, taip pat į parengtą mokymo programą, t. y. bendrąją pagrindinę sienos apsaugos pareigūnų mokymo pagrindinių teisių ir galimybės gauti tarptautinę apsaugą srityje programą ir jos elementus. Komisija konsultuojasi su agentūra FRONTEX valstybių narių pateiktų nacionalinių programų projektų klausimais ir visų pirma veiklos, finansuojamos teikiant veiklos paramą, klausimais tam, kad būtų užtikrintas agentūros FRONTEX užduoties ir valstybių narių pareigos vykdyti išorės sienų kontrolę ir stebėjimą papildomumas ir nuoseklumas ir būtų išvengta neefektyvaus lėšų panaudojimo;
(21)
priemonę reikėtų įgyvendinti visapusiškai atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje įtvirtintas teises ir principus, laikantis Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų ir nedarant poveikio konkrečių nuostatų dėl teisės į prieglobstį ir tarptautinę apsaugą taikymui;
(22)
siekiant stiprinti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę būtina vienoda ir aukštos kokybės išorės sienų kontrolė. Vadovaujantis Sąjungos bendraisiais standartais, priemonė turėtų paremti su išorės sienų valdymu susijusias priemones, įgyvendinamas pagal keturių ramsčių prieigos kontrolės modelį, kuris apima trečiosiose šalyse taikomas priemones, bendradarbiavimą su kaimyninėmis šalimis, sienų kontrolės priemones ir kontrolės priemones, taikomas laisvo judėjimo erdvėje, kad būtų galima užkirsti kelią neteisėtai imigracijai ir tarpvalstybiniam nusikalstamumui Šengeno erdvėje;
(23)
pagal ES sutarties 3 straipsnį taikant priemonę turėtų būti remiama veikla, kuria užtikrinama vaikų, kuriems kyla pavojus prie išorės sienų, apsauga. Visų pirma, jei įmanoma, valstybės narės, vykdydamos veiksmus, ypač didelį dėmesį turėtų skirti pažeidžiamų asmenų, ypač vaikų ir nelydimų nepilnamečių, tapatybės nustatymui, skubiai jiems teikiamai pagalbai ir nukreipimui į apsaugos tarnybas;
(24)
siekiant pagal Vidaus saugumo strategiją užtikrinti vienodą, kokybišką išorės sienų kontrolę ir palengvinti teisėtą keliavimą per išorės sienas, priemonė turėtų padėti plėtoti Europos bendrą integruotą sienų valdymo sistemą. Ta sistema apima visas priemones, susijusias su politika, teise, nuolatiniu bendradarbiavimu, naštos pasidalijimu, padėties ir besikeičiančių aplinkybių, susijusių su nelegalių migrantų sienų kirtimo punktais, vertinimu, personalu, įranga ir technologija, kurių bendradarbiaudamos su agentūra FRONTEX, trečiosiomis šalimis ir prireikus kitais dalyviais, visų pirma EUROPOLU ir Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra, valstybių narių kompetentingos institucijos įvairiais lygmenimis imasi naudodamos, inter alia, keturių ramsčių sienų apsaugos modelį ir Sąjungos integruotą rizikos analizę;
(25)
remiantis 2003 m. Stojimo akto protokolu Nr. 5 dėl asmenų sausumos tranzito tarp Kaliningrado srities ir kitų Rusijos Federacijos dalių, pagal priemonę reikėtų padengti visas papildomas išlaidas, patiriamas įgyvendinant konkrečias Sąjungos acquis nuostatas, kuriomis reglamentuojamas toks tranzitas, t. y. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 693/2003 (9) ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 694/2003 (10). Tačiau spręsti, ar toliau finansuoti negautus mokesčius, reikėtų atsižvelgiant į galiojantį Sąjungos vizų režimą, taikomą Rusijos Federacijai;
(26)
pagal priemonę taip pat reikėtų remti nacionalines priemones ir valstybių narių bendradarbiavimą vizų politikos srityje bei kitą veiklą, vykdomą iki išorės sienų patikrinimų etapo, ir reikėtų visapusiškai pasinaudoti Vizų informacine sistema (VIS). Veiksmingas valstybių narių tarnybų trečiosiose šalyse vykdomos veiklos valdymas yra naudingas bendrajai vizų politikai, priklausančiai daugiasluoksnei sistemai, kurios tikslas - palengvinti teisėtą keliavimą ir spręsti neteisėtos imigracijos į Sąjungą klausimą, ir yra sudėtinė bendros integruotos sienų valdymo sistemos dalis;
(27)
pagal priemonę taip pat reikėtų remti priemones, kurių imamasi bendros integruotos sienų kontrolės sistemai plėtoti Šengeno šalių teritorijoje ir kuriomis gerinamas bendras Šengeno erdvės veikimas;
(28)
pagal priemonę reikėtų remti ir Sąjungos kuriamas IT sistemas, kurios būtų grindžiamos esamomis ir (arba) naujomis sistemomis ir kuriomis aprūpintos valstybės narės galėtų veiksmingiau valdyti trečiųjų šalių piliečių judėjimą per sienas, geriau nustatyti bei tikrinti keliautojus ir taip palengvinti keliavimą ir sustiprinti sienų saugumą. Tuo tikslu, atsižvelgiant į ES vidaus saugumo srities informacijos valdymo strategiją, reikėtų parengti programą, kurios tikslas - padengti centrinių ir nacionalinių tokių sistemų komponentų kūrimo išlaidas, užtikrinant techninę atitiktį, sąveikumą su kitomis Sąjungos IT sistemomis, lėšų taupymą ir sklandų įgyvendinimą valstybėse narėse. Taikant tas IT sistemas turėtų būti gerbiamos pagrindinės teisės ir užtikrinama asmens duomenų apsauga;
(29)
valstybės narės turėtų skirti reikalingą finansavimą Europos sienų stebėjimo sistemai (EUROSUR), sukurtai Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1052/2013 (11), kad būtų užtikrintas tinkamas šios sistemos veikimas;
(30)
kad būtų galima nedelsiant imtis veiksmų susidarius netikėtam migracijos spaudimui ir kai kyla rizika sienų apsaugai, reikėtų sudaryti sąlygas teikti pagalbai ekstremaliosios situacijos atveju pagal Reglamentą (ES) Nr. 514/2014;
(31)
be to, siekiant didesnio solidarumo visoje Šengeno erdvėje, nustačius trūkumus ar galimą riziką, visų pirma po Šengeno vertinimo, atitinkamos valstybės narės turėtų imtis reikiamų veiksmų, naudodamosi nacionalinės programos ištekliais pagal prioritetą ir prireikus imdamosi papildomų paramos ekstremaliosios situacijos atveju priemonių;
(32)
siekiant didinti valstybių narių tarpusavio solidarumą ir gerinti atsakomybės pasidalijimą, reikėtų jas skatinti dalį pagal jų nacionalines programas gautų išteklių naudoti Sąjungos nustatytiems konkretiems prioritetams įgyvendinti, kaip antai pirkti agentūrai FRONTEX reikalingą techninę įrangą ir plėtoti Sąjungai naudingą konsulatų bendradarbiavimą. Reikia kuo labiau padidinti Sąjungos finansavimo poveikį telkiant, kaupiant ir pritraukiant viešojo ir privačiojo sektorių finansinius išteklius. Turėtų būti užtikrintas kuo didesnis Sąjungos biudžeto lėšomis finansuojamų novatoriškų finansinių priemonių ir mechanizmų skaidrumas, su jais susijusi atskaitomybė ir jų demokratinė priežiūra;
(33)
siekiant užtikrinti Šengeno acquis taikymą visoje Šengeno erdvėje, pagal priemonę taip pat reikėtų remti Tarybos reglamento (ES) Nr. 1053/2013 (12) įgyvendinimą, nes tai esminė priemonė, padedanti vykdyti su laisvės, teisingumo ir saugumo erdve susijusią Sąjungos politiką užtikrinant aukšto lygio išorės sienų apsaugą ir netaikant sienų patikrinimų Šengeno erdvėje;
(34)
atsižvelgiant į Išorės sienų fondo naudojimo patirtį, taip pat SIS II ir VIS plėtotę, laikoma tikslinga sudaryti sąlygas tam tikru mastu lanksčiai atlikti galimą išteklių perkėlimą iš vienos priemone nustatytų tikslų įgyvendinimo priemonės į kitą, nepažeidžiant principo, pagal kurį iš pat pradžių reikia užtikrinti valstybėms narėms skirtų programų ir veiklos paramos kritinę masę ir finansinį stabilumą, ir nedarant poveikio Europos Parlamento ir Tarybos vykdomai kontrolei;
(35)
taip pat reikėtų didinti Sąjungos veiksmų mastą ir jai liekančių išteklių ribą (toliau - Sąjungos veiksmai), kad prireikus konkrečiais biudžetiniais metais Sąjunga geriau pajėgtų vykdyti įvairią su išorės sienų valdymu susijusią veiklą ir visai Sąjungai naudingą bendrą vizų politiką. Tokie Sąjungos veiksmai apima tyrimus ir bandomuosius projektus, kuriais remiama išorės sienų valdymas ir bendra vizų politika ir jų vykdymas, sienos apsaugos pareigūnų mokymus žmogaus teisių apsaugos srityje, taip pat trečiosioms šalims taikomas priemones ar taisykles, kurių tikslas - mažinti migracijos iš šių šalių spaudimą siekiant optimalaus migracijos į Sąjungą srautų valdymo ir veiksmingo susijusių užduočių, vykdomų prie išorės sienų ir konsulatuose, organizavimo;
(36)
trečiosiose šalyse vykdomų ir su jomis susijusių priemonių pagal priemonę reikėtų imtis jas derinant su kitais veiksmais, kurių imamasi už Sąjungos ribų pagal geografines ir temines Sąjungos išorės paramos priemones. Visų pirma, vykdant tokius veiksmus, reikėtų siekti visiško suderinamumo su Sąjungos išorės veiksmų ir užsienio politikos, susijusios su tam tikra šalimi ar regionu, principais ir bendraisiais tikslais. Tokie veiksmai neturėtų būti skirti tiesiogiai vystymąsi skatinantiems veiksmams remti ir atitinkamais atvejais turėtų papildyti pagal išorės pagalbos priemones teikiamą finansinę paramą. Taip pat reikėtų siekti suderinamumo su Sąjungos humanitarine politika, ypač kai imamasi priemonių ekstremaliosios situacijos atveju;
(37)
daugiausia lėšų iš Sąjungos biudžeto reikėtų skirti veiklai tais atvejais, kai Sąjungos masto intervencija naudingesnė už vienų valstybių narių veiksmus. Sąjunga užima geresnę nei valstybės narės poziciją Sąjungos solidarumo sienų kontrolės, vizų politikos ir migracijos srautų valdymo srityje pagrindui sudaryti ir bendrų IT sistemų, kuriomis grindžiama ta politika, kūrimo platformai sukurti, todėl pagal šį reglamentą teikiama finansinė parama padės visų pirma stiprinti nacionalinius ir Sąjungos pajėgumus tose srityse;
(38)
šiuo reglamentu turėtų būti nustatyta bazinių sumų skyrimo tvarka valstybėms narėms. Kiekvienos valstybės bazinė suma turėtų būti apskaičiuojama remiantis kiekvienai valstybei narei iš Išorės sienų fondo 2010-2012 m. skirtomis sumomis ir gautas skaičius turėtų būti padalintas iš bendros asignavimų, turimų pasidalijamojo valdymo tikslais per tuos trejus metus, sumos. Skaičiavimai buvo atlikti remiantis Sprendime Nr. 574/2007/EB nurodytais paskirstymo kriterijais;
(39)
Komisija turėtų stebėti, kaip įgyvendinama priemonė, remdamasi atitinkamomis Reglamento (ES) Nr. 514/2014 nuostatomis ir pasinaudodama pagrindiniais rezultatų ir poveikio vertinimo rodikliais. Rodikliai, įskaitant atitinkamas bazines vertes, turėtų būti minimalus pagrindas vertinti, kokiu mastu pasiekti priemonės tikslai;
(40)
siekiant papildyti ar iš dalies pakeisti šio reglamento nuostatas dėl konkrečių veiksmų nustatymo pagal nacionalines programas, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(41)
šio reglamento taikymo srityje, įskaitant deleguotųjų aktų rengimą, Komisija turėtų konsultuotis su visų valstybių narių ekspertais;
(42)
kad šio reglamento nuostatos dėl veiklos paramos būtų taikomos vienodai, veiksmingai bei laiku, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (13);
(43)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. užtikrinti valstybių narių ir Sąjungos tarpusavio solidarumą ir atsakomybės pasidalijimą valdant išorės sienas ir vykdant vizų politiką, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi ES sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(44)
atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytas pereinamojo laikotarpio nuostatas, Sprendimas Nr. 574/2007/EB turėtų būti panaikintas;
(45)
Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos pagal Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarimo dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (14), patenkančios į Tarybos sprendimo 1999/437/EB (15) 1 straipsnio A ir B punktuose nurodytą sritį;
(46)
Šveicarijos atžvilgiu šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (16), patenkančios į Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio A ir B punktuose nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2008/146/EB (17) 3 straipsniu;
(47)
Lichtenšteino atžvilgiu šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės pasirašytame protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis (18), patenkančios į Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio A ir B punktuose nurodytą sritį, minėtą sprendimą taikant kartu su Tarybos sprendimo 2011/350/ES (19) 3 straipsniu;
(48)
pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas. Kadangi šis reglamentas grindžiamas Šengeno acquis, pagal to Protokolo 4 straipsnį Danija per šešis mėnesius nuo šio reglamento patvirtinimo Taryboje nusprendžia, ar ji įgyvendins šį reglamentą savo nacionalinėje teisėje;
(49)
šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2000/365/EB (20). Todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
(50)
šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (21). Todėl Airija nedalyvauja priimant šį reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
(51)
tikslinga šio reglamento taikymo trukmę suderinti su Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (22) taikymo trukme. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Tikslas ir taikymo sritis
1. Šiuo reglamentu kaip Vidaus saugumo fondo (toliau - fondas) dalis nustatoma išorės sienų valdymo ir bendros vizų politikos finansinės paramos priemonė (toliau - priemonė).
Kartu su Reglamentu (ES) 513/2014 šiuo reglamentu laikotarpiui nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d. įsteigiamas fondas.
2. Šiuo reglamentu nustatoma:
a)
finansinės paramos tikslai ir tinkami finansuoti veiksmai;
b)
bendroji tinkamų finansuoti veiksmų įgyvendinimo sistema;
c)
pagal priemonę nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d. skiriami ištekliai ir jų paskirstymas;
d)
įvairių konkrečių priemonių, pagal kurias finansuojamos išorės sienų valdymo ir bendros vizų politikos vykdymo išlaidos, taikymo sritis ir tikslas.
3. Šiuo reglamentu numatoma taikyti Reglamente (ES) Nr. 514/2014 nustatytas taisykles.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamos šios terminų apibrėžtys:
a) išorės sienos- tai laikinos arba nuolatinės valstybių narių sausumos sienos, įskaitant upių, ežerų ir jūrų sienas, taip pat oro, upių, jūrų ir ežerų uostus, kuriems taikomos Sąjungos išorės sienų kirtimo teisės nuostatos;
b) bendrieji Sąjungos standartai- tai bendras ir nuoseklus veiklos priemonių taikymas siekiant užtikrinti aukšto lygio ir vienodą saugumą sienų kontrolės ir vizų srityje laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006 (23), Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 810/2009 (24), Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 767/2008 (25), Reglamento (EB) Nr. 2007/2004, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1931/2006 (26), Šengeno išorės sienų kontrolės katalogo, Praktinio sienos apsaugos pareigūnų vadovo, Vizų vadovo, EUROSUR vadovo ir visų kitų Sąjungos lygmeniu priimamų reglamentų ir gairių sienų kontrolės ir vizų klausimais;
c) laikinos išorės sienos-
i)
tai bendra valstybės narės, taikančios visą Šengeno acquis, ir valstybės narės, kuri privalo taikyti visą Šengeno acquis pagal savo stojimo aktą, bet kuriai dar neįsigaliojo Tarybos sprendimas, kuriuo jai leidžiama taikyti visą acquis, siena;
ii)
tai bendra dviejų valstybių narių, kurios privalo taikyti visą Šengeno acquis pagal savo stojimo aktą, bet kurioms dar neįsigaliojo Tarybos sprendimas, kuriuo joms leidžiama taikyti visą acquis, siena;
d) sienos kirtimo punktas- tai kompetentingų institucijų nustatyta išorės sienų perėjimo vieta, kaip pranešta pagal Reglamento (EB) Nr. 562/2006 34 straipsnio 2 dalį;
e) Šengeno vertinimo ir stebėjimo mechanizmas- tai tikrinimas, ar tinkamai taikomas Šengeno acquis, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 1053/2013;
f) ekstremalioji situacija- dėl netikėto ir ypač didelio spaudimo susiklosčiusi situacija, kai daug arba pernelyg daug trečiųjų šalių piliečių kerta arba gali kirsti vienos arba daugiau valstybių narių išorės sieną, arba bet kokia kita tinkamu pagrindu nustatyta ekstremalioji situacija, kai reikia skubiai imtis veiksmų prie išorės sienų;
g) išorės sienos ruožas- visa valstybės narės išorės sausumos arba jūrų siena arba jos dalis, kaip apibrėžta nacionalinėje teisėje arba kaip nustatyta nacionalinio koordinavimo centro arba bet kurios kitos atsakingos nacionalinės valdžios institucijos Reglamento (ES) Nr. 1052/2013 įgyvendinimo tikslu.
3 straipsnis
Tikslai
1. Bendrasis priemonės tikslas - padėti užtikrinti aukštą saugumo lygį Sąjungoje ir kartu palengvinti teisėtą keliavimą vykdant vienodo ir aukšto lygio išorės sienų kontrolę ir veiksmingą Šengeno vizų tvarkymą ir laikantis Sąjungos su pagrindinėmis laisvėmis ir žmogaus teisėmis susijusių įsipareigojimų.
2. Įgyvendinant 1 dalyje nurodytą bendrąjį tikslą ir atsižvelgiant į atitinkamose Sąjungos strategijose, programose, grėsmės vertinimuose ir rizikos vertinimuose nustatytus prioritetus, priemonė padeda siekti tokių konkrečių tikslų:
a)
remti bendrą vizų politiką siekiant palengvinti teisėtą keliavimą, užtikrinti aukštos kokybės paslaugas prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims, laikytis vienodo požiūrio į trečiųjų šalių piliečius ir spręsti neteisėtos imigracijos klausimą;
b)
remti integruotą sienų valdymą ir skatinti tolesnį su sienų valdymu susijusių priemonių derinimą vadovaujantis bendraisiais Sąjungos standartais ir valstybėms narėms ir agentūrai FRONTEX dalijantis informacija, siekiant užtikrinti vienodą ir aukštą kontrolės ir apsaugos prie išorės sienų lygį, be kita ko, kovojant su neteisėta imigracija, ir sklandų išorės sienų kirtimą pagal Šengeno acquis, taip pat garantuoti galimybę gauti tarptautinę apsaugą asmenims, kuriems jos reikia, atsižvelgiant į valstybių narių prisiimtus įsipareigojimus dėl žmogaus teisių ir negrąžinimo principo taikymo.
Konkrečių priemonės tikslų pasiekimas vertinamas remiantis Reglamento (ES) Nr. 514/2014 55 straipsnio 2 dalimi ir naudojant šio reglamento IV priede nustatytus bendrus rodiklius ir į nacionalines programas įtrauktus konkrečius programų rodiklius.
3. Kad 1 ir 2 dalyse nurodyti tikslai būtų įgyvendinti, priemonė padeda siekti tokių veiklos tikslų:
a)
skatinti formuoti ir įgyvendinti politiką, kuria užtikrinama, kad vidaus sienas kertantys asmenys nebūtų kontroliuojami, kad ir kokia būtų jų pilietybė, o išorės sienas kertantys asmenys būtų kontroliuojami ir būtų veiksmingai stebima, kaip kertamos išorės sienos, taip pat užtikrinti tokios politikos vykdymą;
b)
palaipsniui įdiegti integruotą išorės sienų valdymo sistemą, pagrįstą solidarumu ir atsakomybe, visų pirma tokiomis priemonėmis:
i)
gerinant pasienio kontrolės ir stebėjimo sistemas, užtikrinant glaudesnį tarpžinybinį valstybių narių sienos apsaugos pareigūnų, muitinių, migracijos, prieglobsčio ir teisėsaugos institucijų bendradarbiavimą prie išorės sienų, įskaitant jūrų sienas;
ii)
imantis su išorės sienų valdymu susijusių priemonių teritorijoje, taip pat reikiamų pagalbinių priemonių, susijusių su dokumentų saugumu, tapatybės duomenų valdymu ir įgytos techninės įrangos sąveikumo užtikrinimu;
iii)
imantis priemonių, kurios taip pat padeda užkirsti kelią su asmenų judėjimu susijusiam tarpvalstybiniam nusikalstamumui, įskaitant prekybą žmonėmis ir neteisėtą asmenų įgabenimą, prie išorės sienų ir kovoti su juo;
c)
skatinti plėtoti ir įgyvendinti bendrą vizų ir kitų leidimų trumpam apsigyventi šalyje politiką ir įvairių formų konsulatų bendradarbiavimą siekiant užtikrinti didesnį konsulinių paslaugų teikimo mastą ir labiau suvienodinti vizų išdavimo praktiką;
d)
kurti ir naudoti IT sistemas, jų ryšių infrastruktūrą bei įrangą, kuriomis remiami bendra vizų politika, pasienio kontrolė ir sienų stebėjimas prie išorės sienų ir kurias taikant visapusiškai laikomasi asmens duomenų apsaugos teisės aktų;
e)
didinti informuotumą apie padėtį prie išorės sienų ir stiprinti valstybių narių pajėgumą reaguoti;
f)
užtikrinti veiksmingą ir vienodą Sąjungos sienų ir vizų acquis, įskaitant veiksmingą Šengeno vertinimo ir stebėjimo mechanizmą, taikymą;
g)
aktyvinti valstybių narių veiksmus, kuriais stiprinamas trečiosiose šalyse veikiančių valstybių narių bendradarbiavimas, susijęs su trečiųjų šalių piliečių judėjimu į valstybių narių teritoriją ir su neteisėtos imigracijos prevencija bei kova su ja, taip pat bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis minėtoje srityje, visapusiškai atsižvelgiant į Sąjungos išorės veiksmų ir humanitarinės politikos tikslus ir principus.
4. Pagal priemonę finansuojami veiksmai vykdomi visapusiškai gerbiant pagrindines teises ir žmogaus orumą. Visų pirma imantis veiksmų turi būti laikomasi Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos nuostatų, Sąjungos duomenų apsaugos teisės aktų, Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (EŽTK, teisingo elgesio su trečiųjų šalių piliečiais principo, teisės į prieglobstį ir į tarptautinę apsaugą nuostatų, negrąžinimo principo ir Sąjungos bei valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų, susijusių su jų pasirašytais tarptautiniais dokumentais, pvz., 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvencija dėl pabėgėlių statuso, papildyta 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu.
Visų pirma, jei įmanoma, valstybės narės, vykdydamos veiksmus, ypač didelį dėmesį turi skirti pažeidžiamų asmenų, ypač vaikų ir nelydimų nepilnamečių, tapatybės nustatymui, skubiai jiems teikiamai pagalbai ir nukreipimui į apsaugos tarnybas.
5. Valstybės narės, vykdydamos pagal priemonę finansuojamus veiksmus, susijusius su jūrų sienų stebėjimu, ypatingą dėmesį turi skirti savo įsipareigojimams pagal tarptautinę jūrų teisę padėti nelaimės ištiktiems žmonėms. Todėl pagal priemonę remiama įranga ir sistemos gali būti naudojamos paieškos ir gelbėjimo operacijoms, kurių gali prireikti, vykdant jūrų sienų stebėjimą, taigi tokiu būdu būtų padedama apsaugoti ir išgelbėti migrantų gyvybes.
6. Priemonė taip pat padeda valstybių narių ir Komisijos iniciatyva finansuoti techninę pagalbą.
4 straipsnis
Tinkami finansuoti veiksmai
1. Įgyvendinant šio reglamento 3 straipsnyje nurodytus tikslus ir atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 514/2014 13 straipsnyje nustatyto politinio dialogo rezultatus, taip pat laikantis šio reglamento 9 straipsnyje nurodytų nacionalinės programos tikslų, priemone remiami valstybėse narėse arba valstybių narių vykdomi veiksmai ir visų pirma:
a)
infrastruktūra, pastatai ir sistemos, reikalingi sienos kirtimo punktuose ir sienoms nuo vieno sienos kirtimo punkto iki kito stebėti, kad būtų galima užkirsti kelią neteisėtam sienos kirtimui, neteisėtai imigracijai ir tarpvalstybiniam nusikalstamumui ir kovoti su tuo, taip pat užtikrinti sklandų keliautojų srautų judėjimą;
b)
operatyvinė įranga, transporto priemonės ir ryšių sistemos, reikalingos veiksmingai ir saugiai sienų kontrolei vykdyti ir asmenims nustatyti;
c)
sienas kertančių migrantų srautų veiksmingo valdymo IT ir ryšių sistemos, įskaitant investicijas į esamas ir būsimas sistemas;
d)
infrastruktūra, pastatai, ryšių ir IT sistemos, operatyvinė įranga, reikalinga prašymams išduoti vizą nagrinėti ir konsulatams bendradarbiauti, taip pat kiti veiksmai, kuriais siekiama gerinti prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims teikiamų paslaugų kokybę;
e)
mokymai, susiję su b, c ir d punktuose nurodytos įrangos ir sistemų naudojimu, kokybės valdymo standartų diegimas ir sienos apsaugos pareigūnų mokymai (prireikus ir trečiosiose šalyse vykdomi mokymai), susiję su jų vykdomomis stebėjimo, konsultavimo ir kontrolės užduotimis, laikantis tarptautinės žmogaus teisių teisės, įskaitant prekybos žmonėmis ir neteisėto asmenų gabenimo aukų identifikavimą;
f)
imigracijos ryšių palaikymo pareigūnų ir konsultantų dokumentų klausimais trečiosiose šalyse delegavimas, keitimasis sienos apsaugos pareigūnais tarp valstybių narių arba tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir jų delegavimas;
g)
tyrimai, mokymai, bandomieji projektai ir kiti veiksmai, kuriais palaipsniui nustatoma integruota išorės sienų valdymo sistema, kaip nurodyta 3 straipsnio 3 dalyje, įskaitant veiksmus, kuriais siekiama skatinti tarpžinybinį bendradarbiavimą valstybėse narėse arba tarp jų, ir veiksmus, susijusius su sienų valdymo sistemų sąveikumo užtikrinimu ir suderinimu;
h)
tyrimai, bandomieji projektai ir veiksmai, kuriais siekiama taikyti valstybėms narėms ir Sąjungos agentūroms vykdant operatyvinį bendradarbiavimą parengtas rekomendacijas, veiklos standartus ir sukauptą geriausiąją patirtį.
2. Siekiant šio reglamento 3 straipsnyje nurodytų tikslų ir atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 514/2014 13 straipsnyje numatyto politinio dialogo rezultatus ir šio reglamento 9 straipsnyje nurodytus nacionalinės programos tikslus, priemone remiami veiksmai, susiję su trečiosiomis šalimis ir jose vykdomi, ypač:
a)
informacinės sistemos, priemonės arba įranga, reikalinga valstybėms narėms ir trečiosioms šalims keistis informacija;
b)
veiksmai, susiję su valstybių narių ir trečiųjų šalių operatyviniu bendradarbiavimu, įskaitant bendras operacijas;
c)
projektai trečiosiose šalyse, kuriais siekiama gerinti stebėjimo sistemas siekiant užtikrinti bendradarbiavimą su EUROSUR;
d)
tyrimai, seminarai, praktiniai seminarai, konferencijos, mokymai, įranga ir bandomieji projektai, kuriais siekiama trečiosioms šalims perteikti ad hoc techninę ir operatyvinę patirtį;
e)
tyrimai, seminarai, praktiniai seminarai, konferencijos, mokymai, įranga ir bandomieji projektai, kuriais siekiama taikyti valstybėms narėms ir Sąjungos agentūroms trečiosiose šalyse vykdant operatyvinį bendradarbiavimą parengtas konkrečias rekomendacijas, veiklos standartus ir sukauptą geriausiąją patirtį.
Komisija ir valstybės narės kartu su Europos išorės veiksmų tarnyba užtikrina trečiosiose šalyse vykdomų ir su šiomis šalimis susijusių veiksmų koordinavimą, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 514/2014 3 straipsnio 5 dalyje.
3. 1 dalies a punkte nurodyti veiksmai, vykdomi prie laikinų išorės sienų, nėra tinkami finansuoti.
4. Šengeno sienų kodekse nurodyti veiksmai, susiję su laikinu sienų kontrolės atnaujinimu išimties tvarka, nėra tinkami finansuoti.
5. Veiksmai, kurių vienintelis tikslas ar rezultatas yra prekių kontrolė, nėra tinkami finansuoti.
II SKYRIUS
FINANSAVIMO IR ĮGYVENDINIMO SISTEMA
5 straipsnis
Bendri ištekliai ir įgyvendinimas
1. Priemonei įgyvendinti skiriama 2 760 mln. EUR bendrų išteklių dabartinėmis kainomis.
2. Metinius asignavimus Europos Parlamentas ir Taryba tvirtina neviršydama daugiametės finansinės programos ribų.
3. Bendri ištekliai naudojami taikant šias priemones:
a)
nacionalines programas pagal 9 ir 12 straipsnius;
b)
veiklos paramą pagal nacionalines programas ir 10 straipsnyje nustatytomis sąlygomis;
c)
specialią tranzito programą pagal 11 straipsnį;
d)
Sąjungos veiksmus pagal 13 straipsnį;
e)
paramą ekstremaliosios situacijos atveju pagal 14 straipsnį;
f)
IT sistemų kūrimo programą, pagal kurią 15 straipsnyje nustatytomis sąlygomis remiamas išorės sienas kertančių migrantų srautų valdymas;
g)
techninę pagalbą pagal 16 straipsnį.
4. Pagal priemonę paskirtas biudžetas šio reglamento 13 straipsnyje nurodytiems Sąjungos veiksmams vykdyti, šio reglamento 14 straipsnyje nurodytai paramai ekstremaliosios situacijos atveju ir šio reglamento 16 straipsnio 1 dalyje nurodytai techninei pagalbai teikti vykdomas tiesioginio valdymo būdu pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (27) 58 straipsnio 1 dalies a punktą ir, kai tinkama, netiesioginio valdymo būdu pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies c punktą.
Biudžetas, paskirtas 9 straipsnyje nurodytoms nacionalinėms programoms, 10 straipsnyje nurodytai veiklos paramai ir 11 straipsnyje nurodytai specialiai tranzito programai įgyvendinti, vykdomas pasidalijamojo valdymo būdu pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies b punktą.
Biudžetas, paskirtas šio straipsnio 7 dalyje nurodytoms šalims, sudariusioms asociacijos susitarimus dėl Šengeno acquis įgyvendinimo, taikymo ir plėtojimo, vykdomas netiesioginio valdymo būdu pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktį.
Metodas (-ai), taikomas (-i) vykdant IT sistemų, pagrįstų esamomis ir (arba) naujomis IT sistemomis, kūrimo programos biudžetą, nustatomas (-i) atitinkamuose Sąjungos teisėkūros procedūra priimamuose aktuose, kai jie priimami.
5. Bendrų išteklių naudojimas yra toks:
a)
1 551 mln. EUR - valstybių narių nacionalinėms programoms vykdyti;
b)
791 mln. EUR - IT sistemoms, kurios grindžiamos esamomis ir (arba) naujomis IT sistemomis ir pagal kurias remiamas išorės sienas kertančių migrantų srautų valdymas, kurti, jei priimami atitinkami Sąjungos teisėkūros procedūra priimami aktai.
Jei ta suma nepaskiriama arba neišleidžiama, Komisija deleguotuoju aktu, kaip numatyta 17 straipsnyje, iš perskiria šią sumą vienos ar kelių rūšių veiksmams, nurodytiems 6 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose ir šios dalies d punkte, vykdyti. Tame deleguotajame akte turi būti pateiktas atitinkamų IT sistemų raidos vertinimas, įskaitant biudžeto įgyvendinimą ir sumas, kurios, kaip numatoma, nebus panaudotos. Tos sumos gali būti perskirtos priėmus atitinkamus teisėkūros procedūra priimamus aktus arba atlikus 8 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūrą.
c)
154 mln. EUR - specialiai tranzito programai vykdyti;
d)
264 mln. EUR - Sąjungos veiksmams, paramai ekstremaliosios situacijos atveju ir techninei pagalbai Komisijos iniciatyva finansuoti ir mažiausiai 30 % šios sumos naudojama Sąjungos veiksmams finansuoti.
6. Kartu su bendrais ištekliais, nustatytais Reglamentu (ES) Nr. 513/2014, priemonei skirti bendri ištekliai, kaip nustatyta 1 dalyje, sudaro fondo finansinį paketą ir, kaip nustatyta 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (28)17 punkte, yra svarbiausia orientacinė suma Europos Parlamentui ir Tarybai kasmetinės biudžeto procedūros metu.
7. Pagal šį reglamentą taikant priemonę dalyvauja šalys, susijusios su Šengeno acquis įgyvendinimu, taikymu ir plėtojimu.
Sudaromi tų šalių finansinių įnašų į priemonę susitarimai ir nustatomos tokiam dalyvavimui būtinos papildomos taisyklės, įskaitant nuostatas, kuriomis užtikrinama Sąjungos finansinių interesų apsauga ir Audito Rūmų audito įgaliojimų vykdymas.
Tų šalių finansiniais įnašais papildomi iš Sąjungos biudžeto skiriami bendri ištekliai, nurodyti 1 dalyje.
6 straipsnis
Ištekliai tinkamiems finansuoti veiksmams valstybėse narėse
1. 1 551 mln. EUR sumos orientacinis paskirstymas valstybėms narėms:
a)
1 276 mln. EUR - kaip nurodyta I priede;
b)
147 mln. EUR - remiantis 7 straipsnyje nurodyto mechanizmo taikymo rezultatais;
c)
atlikus 8 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūrą, pagal šį straipsnį liekanti 128 mln. EUR asignavimų suma laikotarpiui nuo 2018 biudžetinių metų arba kita pagal 4 dalį nustatyta suma - remiantis rizikos analizės ir laikotarpio vidurio peržiūros rezultatais.
2. Kiekviena valstybė narė I priede nurodytas bazines sumas nacionalinėms programoms skiria taip:
a)
mažiausiai 10 % skiriama veiksmams, susijusiems su 9 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytais tikslais;
b)
mažiausiai 25 % skiriama veiksmams, susijusiems su 9 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytais tikslais;
c)
mažiausiai 5 % skiriama veiksmams, susijusiems su 9 straipsnio 2 dalies c, d, e ir f punktuose nurodytais tikslais.
Valstybės narės gali nukrypti nuo tos minimalios procentinės normos, jei į nacionalines programas įtraukia paaiškinimą, kodėl skiriant mažiau, nei ta minimali procentinė norma, lėšų netrukdoma pasiekti atitinkamą tikslą. Komisija įvertins paaiškinimą tvirtindama nacionalines programas, kaip nurodyta 9 straipsnio 2 dalyje.
3. Valstybės narės skiria būtiną finansavimą EUROSUR, siekdamos užtikrinti tinkamą jos veikimą.
4. Kad priemonėje nustatyti tikslai būtų tinkamai pasiekti nenumatytomis arba naujomis aplinkybėmis ir (arba) kad pagal priemonę skirtos lėšos būtų naudojamos veiksmingai, Komisijai pagal 17 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl šio straipsnio 1 dalies c punkte nustatytos orientacinės sumos tikslinimo.
5. Valstybės narės, įstojančios į Sąjungą 2012-2020 m., negauna pagal priemonę asignavimų nacionalinėms programoms tol, kol gauna lėšų pagal laikinąją Sąjungos priemonę, kuria valstybėms narėms padedama finansuoti veiksmus, vykdomus prie naujų išorės sienų, skirtus Šengeno sienų, vizų ir išorės sienų kontrolės acquis įgyvendinti.
7 straipsnis
Ištekliai konkretiems veiksmams
1. Be asignavimų, apskaičiuotų pagal 6 straipsnio 1 dalies a punktą, valstybės narės gali gauti papildomą sumą, jei ji numatyta nacionalinėje programoje ir bus naudojama II priede išvardytiems konkretiems veiksmams vykdyti.
2. Komisijai prireikus ir, be kita ko, atliekant laikotarpio vidurio peržiūrą, pagal 17 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl II priede išvardytų konkrečių veiksmų peržiūros. Jei pakanka išteklių, naujiems konkretiems veiksmams vykdyti valstybės narės gali gauti papildomą sumą, kaip nustatyta šio straipsnio 1 dalyje.
3. Papildomos sumos pagal šį straipsnį atitinkamoms valstybėms narėms skiriamos atskiru finansavimo sprendimu, kuriuo pagal Reglamento (ES) Nr. 514/2014 14 straipsnyje nustatytą procedūrą patvirtinama arba taisoma jų nacionalinė programa.
8 straipsnis
Ištekliai atsižvelgiant į laikotarpio vidurio peržiūrą
1. Kad būtų paskirta 6 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyta suma, iki 2017 m. birželio 1 d. Komisija atsižvelgia į valstybėms narėms tenkančią sienų valdymo naštą, įskaitant paieškos ir gelbėjimo veiklą, kurią gali prireikti vykdyti atliekant jūrų sienų stebėjimo operacijas, įvertinimo ataskaitas, parengtas taikant Šengeno vertinimo ir stebėjimo mechanizmą, ir į grėsmės prie išorės sienų 2017-2020 m. lygius, taip pat į veiksnius, dariusius poveikį saugumui prie išorės sienų 2014-2016 m. Ta suma valstybėms narėms paskirstoma pagal sienų kategorijų svarbą, atsižvelgiant į šio straipsnio 6 dalį:
a)
45 % skiriama išorės jūrų sienoms;
b)
38 % skiriama išorės sausumos sienoms;
c)
17 % skiriama oro uostams.
2. Išorės jūrų ir sausumos sienoms skirta suma kiekvienam sienos ruožui apskaičiuojama išorės sienos ruožo ilgį padauginus iš grėsmės lygio (minimalus, normalus, vidutinis, didelis):
a)
minimali grėsmė - koeficientas 0,5;
b)
normali grėsmė - koeficientas 1;
c)
vidutinė grėsmė - koeficientas 3;
d)
didelė grėsmė - koeficientas 5.
3. Kiekvienai valstybei narei oro uostams numatyti asignavimai apskaičiuojami taip:
a)
50 % remiantis išorės sienas kertančių asmenų skaičiumi;
b)
50 % remiantis trečiųjų šalių piliečių, kuriems prie išorės sienų buvo neleista atvykti, skaičiumi.
4. Atsižvelgdama į agentūros FRONTEX rizikos analizės ataskaitą ir konsultuodamasi su agentūra FRONTEX, o prireikus ir su kitomis Sąjungos agentūromis, Komisija nustato grėsmės prie valstybių narių kiekvieno išorės sienos ruožo lygius 2017-2020 m. Grėsmės lygiai grindžiami šiais veiksniais:
a)
sienų valdymo prie išorės sienų našta;
b)
veiksniais, kurie 2014-2016 m. laikotarpiu darė poveikį saugumui prie valstybių narių išorės sienų;
c)
Sąjungos politikos, pvz., vizų politikos, pokyčiais;
d)
būsima galima migracijų srautų tendencija ir rizika, kad gali būti vykdoma neteisėta veikla, susijusi su neteisėtu asmenų išorės sienos kirtimu, ir
e)
tikėtinais politiniais, ekonominiais ir socialiniais pokyčiais trečiosiose šalyse, visų pirma kaimyninėse šalyse.
Prieš paskelbdama savo ataskaitą, kurioje bus nustatyti grėsmės lygiai, Komisija pasikeičia nuomonėmis su valstybėmis narėmis.
5. Pagal 1 dalį paskirstant išteklius:
a)
atsižvelgiama į Tarybos reglamento (EB) Nr. 866/2004 (29) 1 straipsnyje nurodytą teritorijas skiriančią liniją, nors tai ir nėra išorės sausumos siena, jei taikomos 2003 m. Stojimo akto protokolo Nr. 10 dėl Kipro 1 straipsnis, tačiau neatsižvelgiama į jūrų sienos ilgį į šiaurę nuo tos linijos;
b)
sąvoka „išorės jūrų sienos“ reiškia valstybių narių teritorinės jūros išorinė ribą, kaip apibrėžta pagal Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos 4-16 straipsnius. Tačiau tais atvejais, kai siekiant užkirsti kelią neteisėtam sienos kirtimui reikia reguliariai vykdyti plataus masto operacijas, ta sąvoka reiškia didelės grėsmės teritorijos išorinę ribą. Tos išorinės ribos nustatomos atsižvelgiant į atitinkamų valstybių narių pateiktus 2014-2016 m. duomenis apie šias operacijas.
6. Be to, Komisijos paragintos ne vėliau kaip 2017 m. birželio 1 d., valstybės narės gali gauti papildomą sumą, jei ji numatyta nacionalinėje programoje ir bus naudojama konkretiems veiksmams, nustatytiems atsižvelgiant į tuomečius Sąjungos prioritetus, vykdyti.
7. Papildomos sumos pagal šį straipsnį atitinkamoms valstybėms narėms skiriamos atskiru finansavimo sprendimu, kuriuo pagal Reglamento (ES) Nr. 514/2014 14 straipsnyje nustatytą procedūrą patvirtinama arba taisoma jų nacionalinė programa.
9 straipsnis
Nacionalinės programos
1. Nacionalinė programa, kurią reikia parengti, atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 514/2014 13 straipsnyje nurodyto politinio dialogo rezultatus, pagal priemonę, ir nacionalinė programa, kurią reikia parengti pagal Reglamentą (ES) Nr. 513/2014, pateikiamos Komisijai kaip viena bendra nacionalinė fondo programa, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 514/2014 14 straipsnyje.
2. Pagal nacionalines programas, kurias, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 514/2014 14 straipsnyje, Komisija turi išnagrinėti ir patvirtinti, valstybės narės, įgyvendindamos šio reglamento 3 straipsnyje nurodytus tikslus ir atsižvelgdamos į Reglamento (ES) Nr. 514/2014 13 straipsnyje nurodyto politinio dialogo rezultatus, visų pirma siekia šių tikslų:
a)
plėtoti EUROSUR pagal Sąjungos teisę ir gaires;
b)
remti ir didinti dabartinius valstybių narių pajėgumus įgyvendinti vizų politiką, valdyti išorės sienas, taip pat remti ir didinti laisvo judėjimo erdvės priemones, susijusias su išorės sienų valdymu, turint omenyje visų pirma naujas technologijas, technologinę plėtrą ir (arba) standartus, susijusius su migracijos srautų valdymu;
c)
remti tolesnį valstybių narių konsulatų ir kitų tarnybų trečiosiose šalyse vykdomo migracijos srautų valdymo plėtojimą, be kita ko, kuriant konsulatų bendradarbiavimo mechanizmus, kad būtų galima palengvinti teisėtą keliavimą laikantis Sąjungos teisės ar atitinkamos valstybės narės teisės ir užkirsti kelią neteisėtai imigracijai į Sąjungą;
d)
sustiprinti integruotą sienų valdymą išbandant ir diegiant naujas priemones, sąveikiąsias sistemas ir darbo metodus, kurių tikslas - aktyvesnis valstybių narių keitimasis informacija ir glaudesnis tarpžinybinis bendradarbiavimas;
e)
plėtoti projektus, kuriais siekiama užtikrinti vienodą ir aukštą kontrolės prie išorės sienų lygį vadovaujantis bendrais Sąjungos standartais ir padidinti valstybių narių sienų valdymo sistemų sąveikumą;
f)
remti veiksmus, pasikonsultavus su agentūra FRONTEX, kuriais siekiama skatinti tolesnį sienų valdymo ir visų pirma technologinių pajėgumų derinimą vadovaujantis bendraisiais Sąjungos standartais;
g)
užtikrinti tinkamą ir vienodą Sąjungos sienų kontrolės bei vizų acquis taikymą, siekiant ištaisyti nustatytus trūkumus Sąjungos lygmeniu, kuriuos rodo Šengeno vertinimo ir stebėjimo mechanizmo taikymo rezultatai;
h)
stiprinti pajėgumą įveikti būsimus sunkumus, įskaitant dabartinę ir būsimą grėsmę ir spaudimą prie išorės sienų, atsižvelgiant visų pirma į atitinkamų Sąjungos agentūrų atliktą analizę.
3. Siekdamos 2 dalyje nurodytų tikslų, valstybės narės pagal savo nacionalines programas gali remti veiksmus trečiosiose šalyse ir su jomis susijusius veiksmus, bet kita ko, dalydamosi informacija ir vykdydamos operatyvinį bendradarbiavimą.
4. Komisija konsultuojasi su agentūra FRONTEX valstybių narių pateiktų nacionalinių programų projektų klausimais ir visų pirma veiklos, finansuojamos teikiant veiklos paramą, klausimais tam, kad būtų galima užtikrinti agentūros FRONTEX užduočių ir valstybių narių pareigos vykdyti išorės sienų kontrolę ir stebėjimą papildomumą ir nuoseklumą ir būtų išvengta neefektyvaus lėšų panaudojimo.
10 straipsnis
Pagal valstybių narių nacionalines programas vykdomos veiklos parama
1. Valstybė narė gali iki 40 % sumos, pagal priemonę skirtos nacionalinei programai, naudoti veiklos paramai valdžios institucijoms, atsakingoms už užduotis ir paslaugas, kurios yra Sąjungai naudinga viešoji paslauga, finansuoti.
2. Veiklos parama teikiama tuomet, jei atitinkama valstybė narė vykdo tokias sąlygas:
a)
laikosi Sąjungos sienų ir vizų acquis nuostatų;
b)
siekia nacionalinės programos tikslų;
c)
laikosi bendrųjų Sąjungos standartų, kad būtų galima pagerinti valstybių narių veiklos koordinavimą ir išvengti dubliavimosi, susiskaldymo ir neveiksmingo lėšų panaudojimo sienų kontrolės srityje.
3. Šiuo tikslu, prieš patvirtindama nacionalinę programą, Komisija vertina pradinę padėtį valstybėse narėse, kurios nurodė ketinančios prašyti veiklos paramos, ir atitinkamais atvejais atsižvelgia į Šengeno vertinimo ataskaitas.
Dėl Komisijos išvadų keičiamasi nuomonėmis su atitinkama valstybe nare.
Po apsikeitimo nuomonėmis Komisija gali kelti sąlygą, kad parama valstybės narės nacionalinės programos biudžetui bus patvirtinta, jei valstybė narė suplanuos ir įvykdys veiksmus, kuriais siekiama, kad iki paramos biudžetui suteikimo būtų įvykdytos visos 2 dalyje nustatytos sąlygos.
4. Veiklos parama daugiausia skiriama konkrečioms užduotims vykdyti ir (arba) paslaugoms teikti, ja iš esmės siekiama III priede nustatytų tikslų. Padengiamos visos išlaidos, patirtos vykdant nacionalinėje programoje nustatytas užduotis ir (arba) teikiant paslaugas, neviršijant programoje nurodytų finansinių ribų ir 1 dalyje nustatytos ribos.
5. Komisija su atitinkama valstybe nare stebi, kaip naudojama veiklos parama, ir keičiasi informacija apie pradinę padėtį toje valstybėje narėje, įgyvendintinus uždavinius bei tikslus ir pažangos vertinimo rodiklius.
6. Komisija įgyvendinimo aktais nustato atskaitomybės dėl šios nuostatos ir kitų praktinių taisyklių, dėl kurių siekdamos laikytis šio straipsnio valstybės narės turi susitarti su Komisija, taikymo procedūras. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 18 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
11 straipsnis
Veiklos parama specialiai tranzito programai vykdyti
1. Pagal priemonę teikiama parama negautiems išduotų tranzito vizų mokesčiams ir papildomoms išlaidoms, patirtoms įgyvendinant supaprastinto tranzito dokumento (STD) ir supaprastinto tranzito geležinkeliu dokumento (STGD) sistemą pagal Reglamentą (EB) Nr. 693/2003 ir Reglamentą (EB) Nr. 694/2003, kompensuoti.
2. Pagal 1 dalį Lietuvai skiriami ištekliai neturi viršyti 154 mln. EUR 2014-2020 m. laikotarpiu ir skiriami kaip papildoma speciali veiklos parama Lietuvai.
3. 1 dalyje papildomos išlaidos - tai išlaidos, kurios tiesiogiai atsiranda dėl konkrečių specialios tranzito programos vykdymo reikalavimų ir kurios nėra patiriamos dėl tranzito ar kitų vizų išdavimo.
Tinkamos finansuoti tokios papildomos išlaidos:
a)
investicijos į infrastruktūrą;
b)
specialią tranzito programą vykdančio personalo mokymo išlaidos;
c)
papildomos veiklos išlaidos, įskaitant specialią tranzito programą konkrečiai vykdančio personalo atlyginimus.
4. Šio straipsnio 1 dalyje minėti negauti mokesčiai apskaičiuojami atsižvelgiant į Europos bendrijos ir Rusijos Federacijos susitarime dėl vizų Europos Sąjungos ir Rusijos Federacijos piliečiams išdavimo tvarkos supaprastinimo (30) nustatytą vizų mokesčių dydį ir vizų mokesčių panaikinimą, neviršijant šio straipsnio 2 dalyje nurodytos ribos finansinės programos laikotarpiu.
5. Komisija ir Lietuva peržiūri šio straipsnio taikymą, jei įvyksta pokyčių, darančių poveikį specialios tranzito programos egzistavimui ir (arba) veikimui.
6. Komisija įgyvendinimo aktais nustato atskaitomybės dėl šios nuostatos ir finansinių bei kitų praktinių taisyklių, dėl kurių siekdama laikytis šio straipsnio Lietuva turi susitarti su Komisija, taikymo procedūras. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 18 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
7. Kad speciali tranzito programa būtų vykdoma sklandžiai, Komisija gali priimti tam tikras laikinąsias mokėjimo taisykles, nukrypstančias nuo Reglamento (ES) Nr. 514/2014 nuostatų.
12 straipsnis
Programavimas atsižvelgiant į Šengeno vertinimo ir stebėjimo mechanizmo taikymo rezultatus
Paskelbus Šengeno vertinimo ataskaitą, teikiamą pagal Reglamentą (ES) Nr. 1053/2013, atitinkama valstybė narė kartu su Komisija ir agentūra FRONTEX svarsto, kaip atsižvelgti į išvadas ir į bet kokius trūkumus ir laikosi rekomendacijų vykdant nacionalinę programą.
Prireikus valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 514/2014 14 straipsnio 9 dalį taiso nacionalinę programą, siekdama atsižvelgti į tas išvadas ir rekomendacijas.
Prioritetas skiriamas taisomųjų veiksmų finansavimui. Palaikydama dialogą su Komisija ir agentūra FRONTEX, atitinkama valstybė narė perskirsto programos išteklius, įskaitant veiklos paramai numatytus išteklius, ir (arba) imasi veiksmų arba keičia veiksmus, siekdama ištaisyti trūkumus atsižvelgiant į Šengeno vertinimo ataskaitoje pateiktas išvadas ir rekomendacijas.
13 straipsnis
Sąjungos veiksmai
1. Komisijos iniciatyva priemonė gali būti naudojama tarpvalstybiniams veiksmams arba Sąjungai ypatingai svarbiems veiksmams (toliau - Sąjungos veiksmai), susijusiems su 3 straipsnyje nurodytų bendrųjų, konkrečių ir veiklos tikslų įgyvendinimu, finansuoti.
2. Kad Sąjungos veiksmai būtų tinkami finansuoti, jais visų pirma siekiama tokių tikslų:
a)
remti parengiamąją, stebėjimo, administracinę ir techninę veiklą, reikalingą siekiant vykdyti išorės sienų ir vizų politiką, taip pat stiprinti Šengeno erdvės valdymą plėtojant ir diegiant vertinimo mechanizmą, nustatytą Reglamentu (ES) Nr. 1053/2013 siekiant patikrinti, kaip taikomas Šengeno acquis, Šengeno sienų kodeksas ir visų pirma naudojamos Komisijos ir valstybių narių ekspertų, dalyvaujančių organizuojant apsilankymus vietoje, komandiruotėms skirtos lėšos.
b)
gerinti padėties valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse pažinimą ir suvokimą analizuojant, vertinant ir atidžiai stebint, kaip vykdoma politika;
c)
remti statistikos priemonių, įskaitant bendrąsias statistikos priemones, metodų ir bendrų rodiklių rengimą;
d)
remti ir stebėti, kaip Sąjungos teisė ir Sąjungos politikos tikslai įgyvendinami valstybėse narėse ir vertinti jų veiksmingumą ir poveikį, įskaitant pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms požiūriu, jei tai susiję su priemonės taikymo sritimi;
e)
Europos mastu skatinti plėtoti tinklus, mokytis vieniems iš kitų, nustatyti ir tarp įvairių suinteresuotųjų subjektų platinti geriausios praktikos pavyzdžius bei naujoviškus metodus;
f)
skatinti projektus, kurių tikslas - suderinti su sienų valdymu susijusias priemones ir užtikrinti jų sąveikumą vadovaujantis bendraisiais Sąjungos standartais, siekiant sukurti integruotą Europos sienų valdymo sistemą;
g)
didinti suinteresuotųjų subjektų ir plačiosios visuomenės informuotumą apie Sąjungos politiką ir tikslus, įskaitant institucinį informavimą apie Sąjungos politinius prioritetus;
h)
gerinti Europos tinklų pajėgumą vertinti, skatinti, remti ir toliau plėtoti Sąjungos politiką ir tikslus;
i)
remti itin naujoviškus projektus, kuriais plėtojami nauji metodai ir (arba) technologijos, kurias būtų galima perkelti į kitas valstybes nares, visų pirma projektus, kuriais siekiama išbandyti ir patvirtinti mokslinių tyrimų projektus;
j)
remti veiksmus, susijusius su trečiosiomis šalimis ir vykdomus trečiosiose šalyse, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalyje.
3. Sąjungos veiksmai vykdomi pagal Reglamento (ES) Nr. 514/2014 6 straipsnį.
14 straipsnis
Parama ekstremaliosios situacijos atveju
1. Pagal priemonę finansinė parama teikiama 2 straipsnio f punkte apibrėžtos ekstremaliosios situacijos atveju, kai reikia tenkinti skubius ir specialius poreikius.
2. Parama ekstremaliosios situacijos atveju teikiama pagal Reglamento (ES) Nr. 514/2014 6 ir 7 straipsnius.
15 straipsnis
IT sistemų kūrimo programos parengimas
IT sistemų, grindžiamų esamomis ir (arba) naujomis IT sistemomis, kūrimo programa vykdoma priėmus teisėkūros procedūra priimamus Sąjungos aktus, kuriais apibrėžiamos tų IT sistemų ir jų ryšių infrastruktūra, visų pirma siekiant pagerinti išorės sienas kertančių asmenų srautų valdymą ir kontrolę, sugriežtinant patikras ir paspartinant teisėtų keliautojų sienų kirtimą. Kai įmanoma, turi būti siekiama sąveikos su esamomis IT sistemomis, kad būtų išvengtą dvigubų išlaidų.
5 straipsnio 5 dalies b punkte nurodyta suma paskirstoma atitinkamuose Sąjungos teisėkūros procedūra priimamuose aktuose arba, priėmus tuos teisėkūros procedūra priimamus aktus deleguotuoju aktu, kaip numatyta 17 straipsnyje.
Komisija bent kartą per metus ir prireikus informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie pažangą kuriant minėtas IT sistemas.
16 straipsnis
Techninė pagalba
1. Komisijos iniciatyva ir (arba) jos vardu priemonės įnašas į fondą gali siekti 1,7 mln. EUR techninei pagalbai per metus, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 513/2014 9 straipsnyje.
2. Valstybės narės iniciatyva priemonės lėšomis gali būti finansuojama techninės pagalbos veikla, vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 514/2014 20 straipsniu. Techninei pagalbai skirta suma 2014-2020 m. laikotarpiu negali viršyti 5 % visos valstybei narei skirtos sumos ir 500 000 EUR.
III SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
17 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 5 straipsnio 5 dalies b punkte, 6 straipsnio 4 dalyje, 7 straipsnio 2 dalyje ir 15 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami septynerių metų laikotarpiui nuo 2014 m. gegužės 21 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki septynerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami trejų metų laikotarpiui, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki septynerių metų laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 5 straipsnio 5 dalies b punkte, 6 straipsnio 4 dalyje, 7 straipsnio 2 dalyje ir 15 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 5 straipsnio 5 dalies b punktą, 6 straipsnio 4 dalį, 7 straipsnio 2 dalį ir 15 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
18 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda bendras Prieglobsčio, migracijos ir integracijos bei Vidaus saugumo fondo komitetas, įsteigtas pagal Reglamento (ES) Nr. 514/2014 59 straipsnio 1 dalį.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
19 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 514/2014 taikomumas
Priemonei taikomos Reglamento (ES) Nr. 514/2014 nuostatos.
20 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas Nr. 574/2007/EB panaikinamas nuo 2014 m. sausio 1 d.
21 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Šis reglamentas neturi poveikio projektų ir metinių programų tęsimui ar keitimui, įskaitant visišką ar dalinį panaikinimą, iki jų baigimo arba finansinės paramos, kurią Komisija patvirtino remdamasi Sprendimu Nr. 574/2007/EB ar bet kuriuo kitu teisės aktu, taikomu šiai paramai 2013 m. gruodžio 31 d., tęsimui ar keitimui.
2. Priimdama sprendimus dėl bendro finansavimo pagal priemonę, Komisija atsižvelgia į remiantis Sprendimu Nr. 574/2007/EB prieš 2014 m. gegužės 20 d. priimtas priemones, kurios daro finansinį poveikį bendro finansavimo laikotarpiu.
3. Nuo 2011 m. sausio 1 d. iki 2014 m. gruodžio 31 d. Komisijos patvirtintas bendram finansavimui skirtas sumas, su kuriomis susiję dokumentai, reikalingi veiksmams užbaigti, Komisijai nebuvo išsiųsti iki galutinės ataskaitos pateikimo termino, Komisija iki 2017 m. gruodžio 31 d. automatiškai panaikina, o neteisėtai išmokėtas sumas išieško.
4. Apskaičiuojant automatiškai panaikinamą sumą, į sumas, susijusias su veikla, laikinai sustabdyta dėl sustabdomąjį poveikį turinčio teismo proceso ar skundo nagrinėjimo administracine tvarka, neatsižvelgiama.
5. Nė vėliau kaip 2015 m. birželio 30 d. valstybės narės pateikia Komisijai 2011-2013 m. laikotarpiu, remiantis Sprendimu Nr. 574/2007/EB, bendrai finansuotų veiksmų rezultatų ir poveikio įvertinimo ataskaitą.
6. Ne vėliau kaip 2015 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui 2011-2013 m. laikotarpio ex post vertinimo ataskaitą pagal Sprendimą Nr. 574/2007/EB.
22 straipsnis
Peržiūra
Europos Parlamentas ir Taryba, remdamiesi Komisijos pasiūlymu, nė vėliau kaip 2020 m. birželio 30 d. peržiūri šį reglamentą.
23 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.
Priimtas Strasbūre 2014 m. balandžio 16 d.