ДИРЕКТИВА 2014/59/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Финансовата криза показа, че на равнището на Съюза до голяма степен липсват подходящи инструменти за ефективното справяне с нестабилни или проблемни кредитни институции и инвестиционни посредници (наричани по-долу „институциите“). Такива инструменти са необходими по-специално, за да се предотвратят случаите на неплатежоспособност или, ако такива все пак настъпят, последиците от тях да се сведат до минимум чрез запазване на функции със системно значение на засегнатата институция. По време на кризата тези предизвикателства бяха основната причина, която принуди държавите членки да спасяват институциите, като използват парите на данъкоплатците. Целта на установяването на надеждна рамка за възстановяване и преструктуриране е да се премахне във възможно най-голяма степен необходимостта от такива действия.
(2)
Финансовата криза имаше отражение върху цялата система, тъй като засегна достъпа до финансиране на голяма част от кредитните институции. За да се избегне неизпълнение на задълженията с последици за цялата икономика, подобна криза налага предприемането на мерки, насочени към осигуряване на достъп до финансиране при равни условия за всички кредитни институции, които са иначе платежоспособни. Тези мерки включват ликвидна подкрепа от централните банки и гаранции от държавите членки за ценните книжа, емитирани от платежоспособни кредитни институции.
(3)
Финансовите пазари на Съюза се характеризират с висока степен на интеграция и взаимосвързаност, като много институциите извършват голяма част от дейността си отвъд националните граници. Има вероятност неизпълнението на задълженията от страна на една трансгранична институция да се отрази върху стабилността на финансовите пазари в различните държави членки, в които тя извършва дейност. Неспособността на държавите членки да упражнят контрол върху проблемна институция и да я преструктурират по начин, който ефективно предотвратява по-мащабно увреждане на системата, може да намали доверието между държавите членки и доверието във вътрешния пазар в областта на финансовите услуги. Следователно стабилността на финансовите пазари е основно условие за създаването и функционирането на вътрешния пазар.
(4)
Понастоящем липсва хармонизация на процедурите за преструктуриране на институции на равнището на Съюза. Някои държави членки прилагат по отношение на институциите процедурите, приложими за други неплатежоспособни предприятия, като в някои случаи те са адаптирани към институциите. Налице са значителни съществени и процедурни различия между законите, подзаконовите актове и административните разпоредби, уреждащи несъстоятелността на институциите в държавите членки. Освен това финансовата криза показа, че обичайните производства по несъстоятелност на дружествата може да не са подходящи за институциите във всички случаи, тъй като може да не гарантират винаги достатъчно бърза намеса, непрекъснатост на критичните функции на институциите и запазване на финансовата стабилност.
(5)
Следователно е необходим режим, който да осигури на органите надежден набор от инструменти за достатъчно бърза намеса на достатъчно ранен етап по отношение на нестабилна или проблемна институция, така че да се гарантира непрекъснатост на критичните финансови и икономически функции на институцията, като същевременно се сведе до минимум въздействието от неизпълнението на задълженията на институцията върху икономиката и финансовата система. Този режим следва да гарантира, че загубите се поемат първо от акционерите, а след тях - от кредиторите, при условие че нито един кредитор не поема по-големи загуби от тези, които би поел, ако институцията беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност, в съответствие с посочения в настоящата директива принцип на справедливо третиране на кредиторите. Новите правомощия следва да позволят на органите например да запазят непрекъснатия достъпа до депозитите и платежните транзакции, при необходимост да продават рентабилни части на институцията и да разпределят загубите по честен и предвидим начин. Тези цели следва да спомогнат за предотвратяване на дестабилизацията на финансовите пазари и за свеждане до минимум на разходите за данъкоплатците.
(6)
Текущият преглед на регулаторната рамка, по-специално укрепването на капиталовите и ликвидните буфери и подобряването на инструментите за макропруденциални политики, следва да намали вероятността от бъдещи кризи и да повиши устойчивостта на институциите по отношение на икономически сътресения, независимо дали са предизвикани от смущения от системен характер или от конкретни събития за отделната институция. Не е възможно обаче да се създаде регулаторна и надзорна рамка, с която като цяло да се предотврати изпадането на тези институции в затруднения. Държавите членки съответно следва да бъдат подготвени и да разполагат с подходящи инструменти за възстановяване и преструктуриране, за да се справят със ситуации, включващи както системни кризи, така и неизпълнение на задълженията от страна на отделни институции. Подобни инструменти следва да включват механизми, които позволяват на органите да вземат ефективни мерки по отношение на институции, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни.
(7)
При упражняването на тези правомощия и при вземането на мерки следва да се отчитат обстоятелствата, при които настъпва неизпълнение на задълженията. Ако проблемът възниква при отделна институция и останалата част от финансовата система не е засегната, органите следва да могат да упражняват своите правомощия за преструктуриране, без да се опасяват прекомерно от разпространяване на проблема. От друга страна, в несигурна среда следва да се действа по-предпазливо, за да се избегне дестабилизиране на финансовите пазари.
(8)
Преструктурирането на институция, при което тя се запазва като действащо предприятие, може като крайна мярка да включва държавни инструменти за финансова стабилизация, включително временна публична собственост. Следователно е от съществено значение правомощията за преструктуриране и механизмите за финансиране на преструктурирането да бъдат структурирани по такъв начин, че данъкоплатците да бъдат бенефициери на всеки излишък, който може да произтече от реорганизацията на институция, която е стабилизирана от органите. Отговорността и поемането на риск следва да бъдат придружени от възнаграждение.
(9)
В някои държави членки вече са приети законодателни промени, които въвеждат механизми за преструктуриране на проблемни институции; други са заявили намерението си да въведат такива механизми, ако те не бъдат приети на равнището на Съюза. Възможно е липсата на общи условия, правомощия и процеси за преструктурирането на институции да представлява пречка пред безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и да възпрепятства сътрудничеството между националните органи при справяне с трансгранични групи от проблемни институции. Това е така най-вече, когато вследствие на различните подходи националните органи не упражняват контрол в една и съща степен или не разполагат с еднакви възможности за преструктуриране на кредитни институции. Това разминаване в режимите на преструктуриране може да доведе до различни разходи за финансиране на институциите във всяка държава членка и до евентуално нарушаване на условията на конкуренция между институциите. Необходими са ефективни режими на преструктуриране във всички държави членки, за да се гарантира, че свързаните с вътрешния пазар права на установяване на институциите не могат да бъдат ограничавани поради финансовия капацитет на държавата членка по произход да управлява неизпълнението на задълженията им.
(10)
Посочените пречки следва да бъдат отстранени и да бъдат приети правила, осигуряващи зачитането на разпоредбите на вътрешния пазар. За тази цел следва да се прилагат минимални общи правила за хармонизация по отношение на правилата, които уреждат преструктурирането на кредитни институции.
(11)
За да се осигури съответствие с действащото законодателство на Съюза в областта на финансовите услуги, както и финансова стабилност във възможно най-голяма степен за различните видове институции, режимът на преструктуриране следва да се прилага за институции, по отношение на които се прилагат пруденциалните изисквания, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4) и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5). Режимът следва да се прилага и по отношение на финансови холдинги и смесени финансови холдинги, предвидени в Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), както и към холдинги със смесена дейност и финансови институции, когато последните са дъщерни предприятия на институция или на финансов холдинг, смесен финансов холдинг или холдинг със смесена дейност и когато попадат в обхвата на надзора на предприятието майка на консолидирана основа. Кризата показа, че неплатежоспособността на субект, който е част от група, може да има бързо въздействие върху платежоспособността на цялата група и дори да повлияе на стабилността на цялата система. Следователно органите следва да разполагат с ефективни средства за действие по отношение на тези субекти, за да предотвратят разпространяване на проблемите и да създадат последователна схема за преструктуриране на групата като цяло, тъй като неплатежоспособността на субекта, който е част от група, може бързо да окаже въздействие върху платежоспособността на цялата група.
(12)
За да се гарантира последователност на регулаторната рамка, централните контрагенти, посочени в Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (7) и централните депозитари на ценни книжа по смисъла на бъдещия регламент на Еропейския парламент и на Съвета за подобряване на сетълмента на ценни книжа и за централните депозитари на ценни книжа (ЦДЦК) биха могли да бъдат предмет на отделна законодателна инициатива за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на тези субекти.
(13)
В настоящата директива се предвижда използването на инструменти и правомощия за преструктуриране, които могат да нарушат правата на акционерите и кредиторите. По-специално правомощията на органите за прехвърляне на акции или на всички или на част от активите на институция към частен купувач без съгласието на акционерите засяга правата на собственост на акционерите. Освен това равнопоставеното третиране на кредиторите може да бъде нарушено от правомощията за вземане на решения за това кои задължения да бъдат прехвърлени от проблемна институция, като се отчитат целите за осигуряване на непрекъснатост на услугите и избягване на неблагоприятните последици за финансовата стабилност. Поради това действие по преструктуриране следва да се предприема само когато е необходимо в обществен интерес, като всяка намеса в правата на акционерите и кредиторите, която произтича от посоченото действие, следва да бъде съвместима с Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-долу „Хартата“). По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществения интерес и да бъдат пропорционални на рисковете, които трябва да бъдат преодоляни, и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност.
(14)
Във връзка с плановете за възстановяване и преструктуриране и при използването на различните правомощия и инструменти, с които разполагат, органите следва да вземат предвид естеството на стопанската дейност, акционерната структура, правната форма, рисковия профил, размера и правния статус, както и взаимосвързаността на институцията с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите ѝ, дали е член на институционална защитна схема или други кооперативни системи за взаимна солидарност, дали извършва инвестиционни услуги или дейности, както и дали неизпълнението от нейна страна на задълженията ѝ и последващата ѝ ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да породят значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло, като гарантират, че режимът се прилага по подходящ и пропорционален начин, а административната тежест, свързана със задълженията за изготвяне на плана за възстановяване и преструктуриране, е сведена до минимум. Тъй като съдържанието и информацията, посочени в настоящата директива и в приложенито към нея, установяват минимален стандарт за институции с очевидно системно значение, за отделните институции органите могат да прилагат различни или много по-ограничени изисквания за планиране на възстановяването и преструктурирането и за предоставяне на информация, както и при по-ниска честота на актуализациите от веднъж годишно. За малка институция с ограничена взаимосвързаност и сложност, планът за възстановяване може да е ограничен до основна информация относно структурата на тази институция, предпоставки за действия по възстановяване и варианти за възстановяване. В случай че дадена институция може бъде оставена да изпадне в неплатежоспособност, планът за преструктуриране би могъл да бъде ограничен. Освен това режимът следва да се прилага така, че да не се застрашава стабилността на финансовите пазари. По-специално при ситуации, характеризиращи се с по-мащабни проблеми или дори съмнения за устойчивостта на много институции, е от основно значение органите да отчитат риска от разпространяване на проблемите, произтичащ от действията, предприети във връзка с всяка отделна институция.
(15)
С цел да се осигури необходимата бързина на действията, да се гарантира независимостта от икономическите субекти и да се избегнат конфликтите на интереси, държавите членки следва да определят публични административни органи или органи с публични административни правомощия, които да изпълняват функциите и задачите, свързани с преструктурирането по настоящата директива. Държавите членки следва да гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите ресурси. Определянето на публичните органи не следва да изключва делегиране, при което отговорността остава за орган за преструктуриране. Не е необходимо обаче да се дават предписания какъв вид орган или органи следва да бъдат определени като орган за преструктуриране. Въпреки че хармонизацията в тази област може да улесни координацията, това би представлявало съществена намеса в конституционните и административните системи на държавите членки. Може да се постигне значителна степен на координация и без да се налага такова вмешателство: всички национални органи, участващи в преструктурирането на институции, следва да имат представители в колегии за преструктуриране, които осъществяват координацията на трансгранично или европейско равнище. Следователно държавите членки следва да могат да избират кои органи да отговарят за прилагането на инструментите за преструктуриране и да упражняват правомощията, предвидени по настоящата директива. Когато държава членка определи за орган за преструктуриране органа, отговорен за пруденциалния надзор върху институции (наричан по-долу „компетентният орган“), следва да се въведат подходящи структурни механизми, за да се разделят функциите, свързани с надзора, от функциите, свързани с преструктурирането. Това разделение не следва да е пречка за достъпа на функцията, свързана с преструктурирането, до информацията, с която разполага функцията, свързана с надзора.
(16)
Предвид последиците от неизпълнение на задълженията на дадена институция за финансовата система и икономиката на държава членка, както и евентуалната нужда от използване на публични средства за разрешаването на кризата, министерствата на финансите или други съответни министерства в държавите членки следва да бъдат тясно ангажирани на ранен етап в процеса на управление и разрешаване на кризи.
(17)
Ефективното преструктуриране на институции или на субекти от групи с дейност в целия Съюз изисква компетентните органи и органите за преструктуриране да си сътрудничат в рамките на надзорните колегии и колегиите за преструктуриране на всички етапи от процеса, предвиден в настоящата директива - от изготвянето на плановете за възстановяване и преструктуриране до действителното преструктуриране на институцията. При несъгласие между националните органи относно решенията, които трябва да се вземат в съответствие с настоящата директива във връзка с институциите, Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) („ЕБО“), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (8) следва като крайна мярка да изпълнява ролята на медиатор в случаите, посочени в настоящата директива. В някои случаи настояща директива предвижда обвързваща медиация от страна на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. Тази обвързваща медиация не препятства провеждането в други случаи на необвързваща медиация в съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(18)
При преструктуриране на институции или групи, извършващи дейност на територията на Съюза, взетите решения следва да имат за цел запазване на финансовата стабилност и свеждане до минимум на икономическите и социалните последици в държавите членки, в които институцията или групата извършва дейност.
(19)
С цел ефикасно справяне с проблемните институции органите следва да разполагат с правомощието да налагат подготвителни и превантивни мерки.
(20)
Предвид разширяването на правомощията и задачите на ЕБО, предвидено в настоящата директива, Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да гарантират незабавното осигуряване на достатъчно човешки и финансови ресурси. За тази цел процедурата за изготвянето, изпълнението и контрола върху неговия бюджет, посочена в членове 63 и 64 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, следва да бъде надлежно съобразена с тези задачи. Европейският парламент и Съветът следва да гарантират съблюдаването на най-високите стандарти за ефикасност.
(21)
От изключително значение е институциите да изготвят и да актуализират редовно планове за възстановяване, съдържащи мерки, които трябва да бъдат предприети от тези институции за възстановяване на финансовото им състояние след значително влошаване. Плановете следва да бъдат подробни и да се основават на реалистични допускания, приложими при различно сложни и критични сценарии. Изискването за изготвяне на план за възстановяване обаче следва да се прилага в зависимост от значимостта по отношение на цялата система на институцията или групата и нейната взаимосвързаност, включително чрез взаимните схеми за гарантиране. Поради това изискваното съдържание следва да е съобразено с естеството на източниците на финансиране, включително взаимно гарантирано финансиране или задължения, на институцията и до каква степен тя може да разчита на реална подкрепа от групата. От институциите следва да се изисква да представят плановете си на компетентните органи за цялостна оценка, включително на това дали плановете са обстойни и дали биха могли реалистично и своевременно да възстановят икономическата жизнеспособност на институцията дори и в периоди на силни финансови сътресения.
(22)
Плановете за възстановяване следва да включват възможни мерки, които биха могли да бъдат взети от ръководството на институцията, когато са налице условията за ранна намеса.
(23)
При определянето на това дали действия на частния сектор биха могли да предотвратят неизпълнението на задълженията на дадена институция в разумен срок съответният орган следва да вземе предвид ефективността на мерките за ранна намеса, предприети в определения от компетентния орган срок. В случая на планове за възстановяване на група при изготвянето на тези планове следва да се взема предвид потенциалното въздействие на мерките за възстановяване във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
(24)
Ако дадена институция не представи подходящ план за възстановяване, компетентните органи следва да разполагат с правомощието да изискат от институцията да предприеме необходимите мерки за отстраняване на съществените слабости в плана. Това изискване може да засегне свободата на стопанска инициатива, гарантирана от член 16 от Хартата. Ограничаването на това основно право обаче е необходимо за постигането на целите за финансова стабилност. По-специално, то е необходимо, за да се подобри стопанската дейност на институциите и да се предотврати прекаленото разрастване на институциите или поемането от тяхна страна на прекалено големи рискове, без институциите да могат да разрешават проблемите и да покриват загубите си и да се възстанови капиталовата им база. Ограничението е пропорционално, тъй като допуска превантивно действие само дотолкова, доколкото е необходимо за преодоляване на слабостите и следователно е в съответствие с член 52 от Хартата.
(25)
Изготвянето на плана за преструктуриране е основна част от ефективното преструктуриране. Органите следва да разполагат с цялата необходима информация, за да определят критичните функции и да гарантират тяхната непрекъснатост. Съдържанието на плана за преструктуриране обаче следва да бъде съобразено със значението на институцията или групата за цялата система.
(26)
Тъй като институцията е най-добре запозната с начина си на функциониране и произтичащите от него проблеми, плановете за преструктуриране следва да се изготвят от органите за преструктуриране въз основа, наред с другото, на информация, предоставена от съответните институции.
(27)
За да се спази принципът на пропорционалност и да се избегне прекомерната административна тежест, в ограничен брой случаи, посочени в настоящата директива, на компетентните органи и, когато е целесъобразно, на органите за преструктуриране следва да се предостави възможност да отменят изискванията, свързани с изготвянето на планове за възстановяване и преструктуриране, след разглеждане на конкретния случай. Такива случаи включват институции, които са свързани с централен орган и които са изцяло или частично изключени от приложението на посочените в националното право пруденциални изисквания в съответствие с член 21 от Директива 2013/36/ЕС, и институции, които са част от институционална защитна схема в съответствие с член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Във всеки случай предоставянето на освобождаване следва да отговаря на условията, определени в настоящата директива.
(28)
Предвид капиталовата структура на институциите, които са свързани с централен орган, за целите на настоящата директива тези институции не следва да са задължени всяка от тях да изготвя отделен план за възстановяване или преструктуриране единствено поради факта, че централният орган, с който са свързани, е под прекия надзор на Европейската централна банка.
(29)
Въз основа на оценката на възможността за преструктуриране, направена от съответните органи, органите за преструктуриране следва да разполагат с правомощията да изискват промени в структурата и организацията на институции, пряко или непряко - чрез компетентния орган, да предприемат необходимите и пропорционални мерки за намаляване или отстраняване на съществените пречки пред прилагането на инструменти за преструктуриране и да гарантират, че съответните субекти могат да бъдат преструктурирани. Тъй като всички институции са потенциално значими за цялата система, от решаващо значение за поддържането на финансова стабилност е органите да имат възможността да преструктурират всяка институция. За да не се нарушава правото на стопанска инициатива, предвидено в член 16 от Хартата, свободата на преценка на органите следва да бъде ограничена до необходимото за опростяване на структурата и операциите на институцията, единствено за да се подобри възможността за нейното преструктуриране. Освен това всяка наложена с тези цели мярка следва да бъде съвместима с правото на Съюза. Мерките не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност и следва да бъдат обективно обосновани от обществения интерес за финансова стабилност. Освен това действието не следва да надхвърля минимума, необходим за постигането на преследваните цели. При определяне на мерките, които следва да бъдат предприети, органите за преструктуриране следва да вземат предвид предупрежденията и препоръките на Европейския съвет за системен риск, създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(30)
Предложените мерки за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране на дадена институция или група не следва да препятстват институциите да упражняват правото на установяване, предоставено им с Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(31)
В плановете за възстановяване и преструктуриране не следва да се предвижда достъп до извънредна публична финансова подкрепа или излагането на данъкоплатците на риск от загуби.
(32)
Третирането на групите за целите на плановете за възстановяване и преструктуриране, предвидено в настоящата директива, следва да се прилага за всички групи от институции, подлежащи на надзор на консолидирана основа, включително групи, чиито предприятия са свързани чрез отношения по смисъла на член 22, параграф 7 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10). В плановете за възстановяване и преструктуриране следва да се вземе предвид финансовата, техническата и бизнес структурата на съответната група. Ако се изготвят индивидуални планове за възстановяване и преструктуриране за институции, които са част от група, съответните органи следва да се стремят да постигнат във възможно най-голяма степен съгласуваност с плановете за възстановяване и преструктуриране за останалата част от групата.
(33)
Като общо правило плановете за възстановяване и преструктуриране на групата се изготвят за групата като цяло и в тях се набелязват мерки по отношение на институцията майка, както и по отношение на всички отделни дъщерни предприятия, които са част от групата. Съответните органи, действащи в рамките на колегията за преструктуриране, следва да полагат всички усилия за постигането на съвместно решение относно оценката и приемането на посочените планове. В конкретни случаи обаче, когато е изготвен отделен план за възстановяване или преструктуриране, в обхвата на плана за възстановяване на групата, оценяван от консолидиращия надзорник, или на плана за преструктуриране за групата, решение по който взема органът за преструктуриране на ниво група, не следва да се включват субектите от групата, за които отделните планове са били оценени или изготвени от съответните органи.
(34)
В случая на планове за преструктуриране на групата потенциалното въздействие на мерките по преструктуриране във всички държави членки, в които групата извършва дейност, следва изрично да се вземе предвид при изготвянето на плановете за преструктуриране на група. В изготвянето на плана следва да участват органите за преструктуриране на държавите членки, в които групата има дъщерни предприятия.
(35)
Плановете за възстановяване и преструктуриране следва, когато е целесъобразно, да включват процедури за информиране и консултиране с представители на работниците и служителите по време на процесите на възстановяване и преструктуриране. Когато е приложимо, във връзка с това следва да се спазват колективните трудови договори или други правила, предвидени от социалните партньори, както и от националното право и правото на Съюза относно участието на профсъюзите и представителите на работниците и служителите в процесите на реорганизация на дружествата.
(36)
Предвид чувствителния характер на информацията, съдържаща се в плановете за възстановяване и преструктуриране, за съдържащата се в тях поверителна информация следва да се прилагат разпоредбите за поверителност, предвидени в настоящата директива.
(37)
Компетентните органи следва да препращат плановете за възстановяване и всички промени в тях на съответните органи за преструктуриране, а те следва да препращат плановете за преструктуриране и всички промени в тях на компетентните органи, за да се гарантира, че всеки съответен орган е редовно и напълно информиран.
(38)
Понастоящем с редица разпоредби, предвидени в националното право на някои държави членки, се ограничава предоставянето на финансова подкрепа от един субект от трансгранична група за друг субект от същата група. Тези разпоредби имат за цел да защитят кредиторите и акционерите на всеки субект. Те обаче не вземат предвид взаимосвързаността на субектите от една и съща група. Затова е целесъобразно да се определят условията, при които субектите в рамките на трансгранична група от институции могат да си предоставят финансова подкрепа с цел да се осигури финансовата стабилност на групата като цяло, без да се застрашава ликвидността или платежоспособността на субекта от групата, който предоставя подкрепата. Предоставянето на финансова подкрепа между субекти от групата следва да се извършва на доброволна основа и да бъде обект на подходящи защитни механизми. Не е целесъобразно държавите членки да обвързват пряко или непряко упражняването на правото на установяване с наличието на споразумение за предоставяне на финансова подкрепа. Разпоредбите относно вътрешногруповата финансова подкрепа в настоящата директива не засягат договорно или законово установени споразумения за задължения между институциите, които защитават участващите институции чрез насрещни гаранции или равностойни договорености. Когато компетентен орган ограничава или забранява предоставянето на финансова подкрепа в рамките на групата и когато в плана за възстановяване на групата се посочва възможността за предоставяне на финансова подкрепа в рамките на групата, такава забрана или ограничение се считат за съществена промяна за целите на прегледа на плана за възстановяване.
(39)
По време на фазите на възстановяване и ранна намеса, предвидени в настоящата директива, акционерите следва да запазят пълна отговорност и да имат пълен контрол върху институцията, освен когато компетентният орган е назначил временен управител. След като институцията бъде подложена на преструктуриране, те вече не носят такава отговорност.
(40)
За запазването на финансовата стабилност е важно компетентните органи да могат да противодействат на влошаването на финансовото и икономическото положение на дадена институция, преди институцията да достигне до състояние, при което органите нямат друга възможност освен преструктурирането ѝ. За тази цел на компетентните органи следва да се предоставят правомощия за ранна намеса, включително правомощието да назначат временен управител, който да замени или да работи временно съвместно с ръководния орган и висшето ръководство на институцията. Задачата на временния управител следва да бъде да упражнява всички възложени му правомощия с цел насърчаването на решения за възстановяване на финансовото положение на институцията. Назначаването на временния управител не следва необосновано да нарушава правата на акционерите или собствениците или процедурните задължения, установени в дружественото право на Съюза или националното дружествено право, и следва да зачита международните задължения на Съюза или държавите членки в областта на защитата на инвестициите. Правомощията за ранна намеса следва да включват правомощията, които вече са предвидени в Директива 2013/36/ЕС, когато обстоятелствата са различни от ранна намеса, както и в други ситуации, смятани за необходими за възстановяването на финансовата стабилност на институцията.
(41)
Рамката за преструктуриране следва да осигури ранното започване на преструктурирането, преди финансовата институция да е изпаднала в счетоводна неплатежоспособност и преди целият капитал да бъде напълно изчерпан. Преструктурирането следва да започне, когато компетентен орган, след консултация с орган за преструктуриране, реши, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна и че алтернативни мерки съгласно настоящата директива ще предотвратят в разумни срокове неизпълнението на задължения от нейна страна. По изключение, държавите членки могат да предвидят, че освен от компетентния орган определянето на това дали институцията е проблемна или има вероятност да стане проблемна може да се извърши и от органа за преструктуриране след консултация с компетентния орган. Фактът, че дадена институция не отговаря на изискванията за лицензиране, не следва сам по себе си да оправдава започването на процедура за преструктуриране, особено ако институцията все още е или е вероятно да бъде жизнеспособна. Следва да се смята, че институцията е проблемна или има вероятност да стане проблемна, ако нарушава или има вероятност в близко бъдеще да наруши изискванията за продължаване на нейния лиценз, ако задълженията на институцията превишават или има вероятност в близко бъдеще да превишат активите ѝ, ако институцията не е в състояние или има вероятност в близко бъдеще да не бъде в състояние да плаща дълговете си на техния падеж или ако институцията се нуждае от извънредна публична финансова подкрепа, освен при конкретните обстоятелства, предвидени в настоящата директива. Нуждата от извънредно ликвидно улеснение от централната банка не следва сама по себе си да бъде обстоятелство, което доказва в достатъчна степен, че институцията не може или в близко бъдеще няма да може да плаща задълженията си на техния падеж.
Ако това улеснение е гарантирано от държава, за институцията, която се ползва от това улеснение, се прилага рамката за държавната помощ. С цел да се запази финансовата стабилност, по-специално в случай на недостиг на ликвидност в системата, държавни гаранции на предоставени от централните банки ликвидни инструменти или държавни гаранции на новоемитирани задължения с цел справяне със сериозни смущения в икономиката на държава членка не съставляват предпоставка за започване на преструктуриране, ако са изпълнени няколко условия. По-специално, мерките на държавната гаранция е необходимо да бъдат одобрени съгласно рамката за държавната помощ и не следва да са част от по-голям пакет, а използването на гаранционни мерки следва да бъде стриктно ограничено във времето. Гаранции от държавите членки на вземания от капиталови участия следва да бъдат забранени. При предоставяне на гаранция на ново емитирани задължения, различни от капиталови участия, държавата членка следва да осигури получаването на достатъчно възнаграждение за гаранцията от институцията. Освен това предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа не следва да съставлява предпоставка за започване на преструктуриране, ако като предпазна мярка държава членка придобие капиталово участие в институция, включително институция, която е публична собственост, ако тази институция спазва капиталовите изисквания. Такъв може да бъде случаят, например, когато от институцията се изисква да привлече нов капитал във връзка с резултатите от основан на различни сценарии стрес тест или на подобна проверка, извършена от органите за макропруденциален надзор, която включва изискване за поддържане на финансова стабилност в контекста на системна криза, но институцията не е в състояние самостоятелно да привлече капитал на пазарите. За дадена институция не следва да се счита, че е проблемна или че има вероятност да стане проблемна само въз основа на факта, че преди влизането в сила на настоящата директива ѝ е била предоставена извънредна публична финансова подкрепа. На последно място, достъпът до ликвидни улеснения, включително извънредно ликвидно улеснение от централните банки, може да представлява държавна помощ съгласно рамката за държавната помощ.
(42)
В случай на преструктуриране на група, извършваща трансгранична дейност, действията по преструктуриране следва да са съобразени с потенциалното въздействие на преструктурирането във всички държави членки, в които институцията или групата извършва дейност.
(43)
Органите за преструктуриране следва да упражняват правомощията си и по отношение на холдинги, когато както холдингът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, така и дъщерна институция в Съюза или в трета държава е проблемна или има вероятност да стане проблемна. Освен това, независимо че е възможно даден холдинг да не е проблемен или да няма вероятност да стане проблемен, органите за преструктуриране следва да упражняват правомощията си по отношение на холдинга, ако една или повече дъщерни институции отговарят на условията за преструктуриране или институция от трета държава отговаря на условията за преструктуриране в третата държава и когато прилагането на инструментите и правомощията за преструктуриране по отношение на холдинга е необходимо за преструктурирането на едно или повече от неговите дъщерни предприятия или за преструктурирането на групата като цяло.
(44)
Ако дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, органите за преструктуриране следва да разполагат с минимален хармонизиран набор от инструменти и правомощия за преструктуриране. Използването им следва да се ръководи от общоприложими условия, цели и общи принципи. След като органът е взел решение да постави институцията в режим на преструктуриране, обичайното производство по несъстоятелност следва да бъде изключено като възможност, освен когато е необходимо то да бъде съчетано с използването на инструментите за преструктуриране и по инициатива на органа за преструктуриране. Държавите членки следва да могат да предоставят на органите за преструктуриране допълнителни правомощия и инструменти освен предоставените им с настоящата директива. Използването на тези допълнителни инструменти и правомощия обаче следва да е в съответствие с принципите и целите на преструктурирането, предвидени в настоящата директива. По-специално, използването на тези инструменти или правомощия не следва да засяга ефективното преструктуриране на трансгранични групи.
(45)
С цел да се избегне моралният риск, всяка проблемна институция следва да може да се оттегли от пазара независимо от размера и взаимосвързаността си, без да причинява системни сривове. По принцип всяка проблемна институция следва да прекратява дейността си чрез обичайното производство по несъстоятелност. Прекратяването на дейност чрез обичайното производство по несъстоятелност обаче може да застраши финансовата стабилност, да прекъсне изпълнението на критичните функции и да повлияе върху защитата на вложителите. В такива случаи е много вероятно да съществува обществен интерес от поставянето на институцията в режим на преструктуриране и прилагането на инструментите за преструктуриране вместо използването на обичайното производство по несъстоятелност. Във връзка с това целите на преструктурирането следва да бъдат осигуряване на непрекъснатост на критичните функции, избягване на неблагоприятните последици за финансовата стабилност, защита на публичните средства чрез свеждане до минимум на зависимостта от извънредна публична финансова подкрепа за проблемни институции, както и защита на вложителите с гарантирани депозити, инвеститорите, средствата и активите на клиентите.
(46)
Ликвидацията на проблемна институция чрез обичайното производство по несъстоятелност следва винаги да се разглежда като възможност, преди да се приложат инструменти за преструктуриране. Проблемната институция следва да бъде поддържана като действащо предприятие чрез използването на инструменти за преструктуриране с използването, доколкото това е възможно, на частни средства. Това може да бъде постигнато чрез продажбата или сливането с частен купувач или чрез обезценяване на задълженията на институцията, или чрез преобразуването на дълга в капитал с цел рекапитализация.
(47)
Когато прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране следва да вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие с определени принципи, сред които принципите, че акционерите и кредиторите поемат подходящ дял от загубите, че ръководството следва по принцип да бъде сменено, че разходите за преструктуриране на институцията са сведени до минимум, както и че кредиторите от един и същи клас се третират по справедлив начин. По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществения интерес и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност. Когато използването на инструменти за преструктуриране включва предоставянето на държавна помощ, намесата следва да подлежи на оценка съгласно съответните разпоредби в областта на държавните помощи. Държавна помощ може да бъде използвана, наред с другото, ако фондовете за преструктуриране или схемите за гарантиране на депозити се използват за подпомагане на преструктурирането на проблемни институции.
(48)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране органите за преструктуриране следва да информират и да се консултират с представители на работниците и служителите, когато е целесъобразно. Когато е приложимо, във връзка с това следва изцяло да се вземат предвид колективните трудови договори или други договорености, предвидени от социалните партньори.
(49)
Ограничаването на правата на акционерите и кредиторите следва да бъде съобразено с член 52 от Хартата. Следователно инструментите за преструктуриране следва да се прилагат единствено по отношение на институции, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни, и то само когато това е необходимо за постигане на финансова стабилност в общ интерес. По-специално инструментите за преструктуриране следва да се използват, когато институцията не може да бъде ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност, тъй като това би дестабилизирало финансовата система, и когато мерките са необходими, за да се осигури бързото прехвърляне на значими за системата функции и непрекъснатостта на тези функции, както и когато няма реална вероятност за алтернативно решение с частни средства, включително увеличаване на капитала от съществуващите акционери или от трето лице, което е достатъчно за възстановяване на пълната жизнеспособност на институцията. Наред с това, при прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране следва да се вземат предвид принципът на пропорционалност и особеностите на правната форма на съответната институция.
(50)
Намесата в правата на собственост не следва да бъде прекомерна. Засегнатите акционери и кредитори не следва да понасят загуби, по-големи от тези, които биха понесли, ако институцията беше ликвидирана към момента на вземане на решението за преструктурирането ѝ. В случай на частично прехвърляне на активи на институция в режим на преструктуриране към частен купувач или към мостова банка, остатъчната част от институцията в режим на преструктуриране следва да бъде ликвидирана чрез обичайното производство по несъстоятелност. За да се защитят акционерите и кредиторите, които участват в производството по ликвидация на институцията, те следва да имат право да получат като плащане или обезщетение за техните вземания, предявени в рамките на производството по ликвидация, размер не по-малък от сумата, която по изчисления биха получили при ликвидация на цялата институция чрез обичайното производство по несъстоятелност.
(51)
С цел да се защити правото на акционерите и кредиторите следва да се предвидят ясни задължения относно оценката на активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране и, когато това се изисква съгласно настоящата директива, относно оценката на това как акционерите и кредиторите биха били третирани при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката следва да може да започне още във фазата на ранната намеса. Преди да бъде предприето каквото и да било действие по преструктуриране, следва да се извърши справедлива и реалистична оценка на активите и задълженията на институцията. Тази оценка следва да може да бъде обжалвана само заедно с решението за започване на процедура за преструктуриране. В допълнение, когато това се изисква съгласно настоящата директива, следва да се извърши последващо сравнение - след прилагането на инструментите за преструктуриране - между третирането, което акционерите и кредиторите са получили в действителност, и третирането, което биха получили при обичайно производство по несъстоятелност. Ако сравнението покаже, че акционерите и кредиторите са получили като плащане или обезщетение за своите вземания равностойността на сума, която е по-малка от сумата, която биха получили при обичайно производство по несъстоятелност, те следва да имат право да получат изплащане на разликата в третирането в случаите, когато това се изисква съгласно настоящата директива. В отличие от оценката преди действието по преструктуриране това сравнение следва да може да се оспорва отделно от решението за започване на процедура за преструктуриране. Държавите членки следва сами да определят процедурата, чрез която установената разлика да бъде изплатена на акционерите и кредиторите. Тази разлика, ако има такава, следва да се изплати от създадените съгласно настоящата директива финансови механизми.
(52)
Важно е загубите да бъдат признати, когато институцията спре да изпълнява задълженията си. Оценката на активите и задълженията на проблемните институции следва да се основава на справедливи, консервативни и реалистични допускания към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране. При извършване на оценката обаче стойността на задълженията не следва да бъде засегната от финансовото състояние на институцията. Следва да има възможност в неотложни случаи органите за преструктуриране да направят бърза оценка на активите или задълженията на проблемна институция. Тази оценка следва да бъде временна и да се прилага до извършването на независима оценка. Задължителните технически стандарти на ЕБО относно методологията за оценка следва да установяват рамка от принципи, които да се използват при извършването на такава оценка, и следва да дава възможност за различни специфични методологии, които да се прилагат от органите за преструктуриране и независимите оценители, в зависимост от случая.
(53)
Необходими са бързи и координирани действия за поддържане на доверието в пазара и свеждане до минимум на разпространяването на проблемите. Щом се установи, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна и няма реална вероятност, че алтернативно действие от страна на частния сектор или надзорните органи ще предотврати в разумни срокове неизпълнението на задълженията от страна на институцията, органите за преструктуриране не следва да отлагат предприемането на подходящи и координирани действия по преструктуриране в обществен интерес. Предвид обстоятелствата, при които може да настъпи неизпълнение на задължения от страна на институцията, и по-специално неотложния характер на ситуацията, следва да е възможно органите за преструктуриране да предприемат действие по преструктуриране, без да са задължени първо да упражнят правомощията за ранна намеса.
(54)
Когато предприемат действия по преструктуриране, органите за преструктуриране следва да отчитат и следват мерките, предвидени в плановете за преструктуриране, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
(55)
Освен в случаите, изрично посочени в настоящата директива, инструментите за преструктуриране следва да се прилагат преди вливане на публичен капитал или преди предоставянето на подобна извънредна публична финансова подкрепа за институцията. Това обаче не следва да възпрепятства използването на финансови средства от схемите за гарантиране на депозити или от фондовете за преструктуриране с цел поемане на загубите, които в противен случай биха претърпели вложителите, чиито депозити са гарантирани, или от изключените по преценка на органите кредитори. В това отношение използването на извънредна публична финансова подкрепа, фондове за преструктуриране или схеми за гарантиране на депозити за подпомагане на преструктурирането на проблемни институции следва да е съобразено със съответните разпоредби за държавната помощ.
(56)
Проблеми на финансовите пазари на Съюза, възникнали в резултат на събития, засягащи цялата система, биха могли да имат неблагоприятни последици за икономиката на Съюза и за гражданите на Съюза. Следователно инструментите за преструктуриране следва да са изготвени и да са подходящи за справянето с широк спектър от сценарии, които са непредвидими в голямата си част, като се има предвид, че би могло да има разлика между отделна институция, която е в криза, и банкова криза, която обхваща цялата система.
(57)
Когато Комисията предприема оценка на държавната помощ съгласно член 107 ДФЕС във връзка с държавните инструменти за финансова стабилизация, посочени в настоящата директива, тя следва поотделно да оцени дали държавни инструменти за финансова стабилизация, за които е уведомена, не нарушават никоя от неразривно свързаните разпоредби на правото на Съюза, включително тези, отнасящи се до изискването за минимално поемане на загубите в размер на 8 %, съдържащо се в настоящата директива, както и дали е налице крайно извънредна ситуация на системна криза, обосноваваща използването на тези инструменти съгласно настоящата директива, като при това се гарантира равнопоставеността на вътрешния пазар. В съответствие с членове 107 и 108 ДФЕС тази оценка следва да се направи, преди да се използват каквито и да било държавни инструменти за финансова стабилизация.
(58)
Прилагането на държавни инструменти за финансова стабилизация следва да бъде неутрално от данъчна гледна точка в средносрочен план.
(59)
Инструментите за преструктуриране следва да включват продажба на стопанската дейност или на акциите на институцията в режим на преструктуриране, създаване на мостова институция, обособяване на нормалните активи от обезценените или проблемните активи на проблемната институция и споделянето на загубите с акционерите и кредиторите на проблемната институция.
(60)
При използването на инструменти за преструктуриране за прехвърлянето на значими за системата услуги или жизнеспособна дейност на институцията към стабилен субект като частен купувач или мостова институция, дейността на остатъчната част от институцията следва да се прекрати в рамките на определен срок, съобразен с нуждата проблемната институция да предоставя услуги или подкрепа, за да улесни купувача или мостовата институция при извършване на дейностите или услугите, придобити чрез това прехвърляне.
(61)
Инструментът за продажба на стопанска дейност следва да позволява на органите да извършат продажба на институцията или част от дейността ѝ на един или повече купувачи без съгласието на акционерите. Когато прилагат инструмента за продажба на стопанска дейност, органите осигуряват предлагането на пазара на институцията или на част от нейната стопанска дейност в открит, прозрачен и недискриминационен процес, като се стремят да получат възможно най-висока продажна цена. Когато поради неотложни обстоятелства такъв процес е невъзможен, органите следва да предприемат мерки за отстраняване на вредните последици върху конкуренцията и вътрешния пазар.
(62)
Всички нетни постъпления от прехвърлянето на активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на институцията, която участва в производството по ликвидация. Всички нетни постъпления от прехвърлянето на акции или други инструменти за собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на собствениците на тези акции или други инструменти на собственост. Постъпленията следва да се изчисляват, като се приспаднат разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на институцията и от процеса на преструктуриране.
(63)
С цел продажбата на стопанската дейност да се осъществи своевременно и да бъде защитена финансовата стабилност оценката на купувача на квалифицирано капиталово участие следва да бъде извършена своевременно, така че да не се отлага прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност в съответствие с настоящата директива, чрез дерогация от сроковете и процедурите, предвидени в Директива 2013/36/ЕС и Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11).
(64)
Информацията относно предлагането на пазара на проблемна институция и преговорите с потенциални приобретатели преди прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност е вероятно да са от значение за цялата система. С цел да се осигури финансова стабилност е важно публичното оповестяване на такава информация, изисквано съгласно Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12), да може да се отложи, докато бъде планирано и структурирано преструктурирането на институцията, в съответствие възможностите за отлагане, допустими съгласно режима за пазарна злоупотреба.
(65)
Основна цел на мостовата институция като институция, която изцяло или частично е собственост на един или повече публични органи или която се контролира от органа за преструктуриране, е да гарантира, че основните финансови услуги продължават да се предоставят на клиентите на проблемната институция и че важните финансови дейности продължават да се изпълняват. Мостовата институция следва да функционира като жизнеспособно действащо предприятие и да бъде отново предложено на пазара, когато настъпят подходящи условия и в рамките на срока, посочен в настоящата директива, или да бъде ликвидирана, ако е нежизнеспособна.
(66)
Инструментът за обособяване на активи следва да позволява на органите да прехвърлят на отделно дружество активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране. Този инструмент следва да се използва единство в комбинация с други инструменти, за да се предотврати възникването на неоснователно конкурентно предимство за проблемната институция.
(67)
Наличието на ефективен режим на преструктуриране следва да сведе до минимум разходите на данъкоплатците за преструктуриране на проблемна институция. То следва също така да гарантира, че институции от системно значение да могат да бъдат преструктурирани, без да се застрашава финансовата стабилност. Инструментът за споделяне на загуби постига тази цел, като гарантира, че акционерите и кредиторите на проблемната институция поемат загуби в подходяща степен и покриват подходяща част от разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на институцията. Ето защо инструментът за споделяне на загуби ще даде на акционерите и кредиторите на институциите по-силен стимул да наблюдават състоянието на дадена институция при нормални обстоятелства и да се съобразяват с препоръката на Съвета за финансова стабилност законоустановените правомощия за обезценяване и преобразуване на дълг да бъдат включени в рамката за преструктуриране, като допълнителна възможност наред с другите инструменти за преструктуриране.
(68)
С цел да се гарантира, че органите за преструктуриране разполагат с необходимата гъвкавост за разпределяне на загубите между кредиторите при различни обстоятелства, е целесъобразно тези органи да имат възможност да прилагат инструмента за споделяне на загуби, както когато целта е преструктуриране на проблемната институция като действащо предприятие, ако има реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на институцията, така и когато значими за системата услуги се прехвърлят към мостова институция, а остатъчната част от институцията престава да извършва дейност и се ликвидира.
(69)
Когато инструментът за споделяне на загуби се прилага с цел възстановяване на капитала на проблемната институция, за да може тя да продължи да функционира като действащо предприятие, преструктурирането чрез споделяне на загуби следва да бъде съпътствано от смяна на ръководството, освен в случаите, когато запазването на ръководството е целесъобразно и необходимо за постигане на целите за преструктурирането, както и от последваща реорганизация на институцията и нейните дейности, така че да се отстранят причините, довели до неизпълнението на задълженията от нейна страна. Тази реорганизация следва да бъде постигната чрез прилагането на план за оздравяване на дейността. Тези планове следва да съответстват на плана за реорганизация, който институцията трябва да представи на Комисията съгласно рамката за държавната помощ, когато е приложимо. По-специално, в допълнение към мерките, насочени към възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията, планът следва да включва мерки, които ограничават помощта до ниво, съответстващо на минималното споделяне на тежестта, както и мерки, ограничаващи нарушаването на конкуренцията.
(70)
Не е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да се прилага по отношение на вземания, които са обезпечени или гарантирани по друг начин. За да се гарантира обаче, че инструментът за споделяне на загуби е ефективен и постига целите си, е желателно той да може да се прилага по отношение на възможно най-голям брой необезпечени задължения на проблемната институция. Въпреки това е целесъобразно от обхвата на приложението на инструмента за споделяне на загуби да се изключат някои видове необезпечени задължения. С цел да се защитят титулярите на гарантирани депозити инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на депозити, защитени съгласно Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13). За да се осигури непрекъснатост на критичните функции, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на определени задължения към служители на проблемната институция, нито по отношение на търговски вземания, свързани със стоки и услуги, които са критични за ежедневното функциониране на институцията. За да се запазят пенсионните права и сумите за пенсии, притежавани или дължими на пенсионни фондове и управляващи пенсионни фондове, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения на проблемната институция към пенсионна схема. Въпреки това инструментът за споделяне на загуби следва да се прилага към задължения за пенсионни плащания, които се дължат на променливо възнаграждение, които не възникват съгласно колективни трудови договори, както и към променливия компонент на възнаграждението на поемащите съществен риск служители. За да се намали рискът от разпространяване на проблемите в рамките на системата, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения, произтичащи от участие в платежни системи, с оставащ срок до падежа по-малко от седем дни или по отношение на задължения към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни.
(71)
Тъй като защитата на вложителите с гарантирани депозити е една от най-важните цели на преструктурирането, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на гарантираните депозити. Схемата за гарантиране на депозити обаче следва да допринася за финансирането на процеса на преструктуриране, като поема загубите до размера на нетните загуби, които би понесла след обезщетяване на вложителите при обичайно производство по несъстоятелност. Упражняването на правомощията за споделяне на загуби би гарантирало, че вложителите продължават да имат достъп до депозитите си в размер, съответстващ най-малко на размера на гаранцията, каквато е основната цел на създаването на схемите за гарантиране на депозити. Изключването на схемите при подобни случаи би представлявало несправедливо предимство спрямо останалите кредитори, по отношение на които органът за преструктуриране би упражнил правомощията си.
(72)
Органите за преструктуриране следва да могат да изключват напълно или частично задължения при редица обстоятелства, включително в случаите, когато не е възможно за тези задължения да бъде приложено споделяне на загубите в разумен срок, когато изключването е строго необходимо и е пропорционално за осигуряване на непрекъснатостта на критичните функции и основните стопански дейности или когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби към задълженията би причинило унищожаване на стойност в размери, които биха довели до по-големи загуби за другите кредитори, отколкото при изключването на тези задължения от споделянето на загубите. Органите за преструктуриране следва да могат да изключват напълно или частично задължения, когато това е необходимо, за да се избегне разпространяване на проблемите и финансова нестабилност, които могат да причинят сериозни смущения в икономиката на държава членка. При извършване на тези оценки органите за преструктуриране следва да вземат предвид последиците от потенциалното споделяне на загубите при задължения, произтичащи от отговарящи на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които надхвърлят размера на гаранцията съгласно Директива 2014/49/ЕС.
(73)
Когато се прилагат тези изключвания, прилаганата към други приемливи задължения степен на обезценяване или преобразуване може да бъде повишена, така че да се вземат предвид подобни изключвания, при условие че се спазва принципът за справедливо третиране на кредиторите, при което те не понасят по-големи загуби, отколкото при обичайното производство по несъстоятелност. Когато загубите не могат да бъдат прехвърлени към други кредитори, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска в институцията в режим на преструктуриране при спазване на редица строги условия, включително изискването за това загуби, възлизащи на не по-малко от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, вече да са били поети и осигуреното от фонда за преструктуриране финансиране да е ограничено до по-малката от следните две суми: 5 % от общите задължения, включително собствения капитал, или средствата, с които разполага фондът за преструктуриране, и сумата, която може да бъде набрана чрез последващи вноски в срок от три години.
(74)
В извънредни обстоятелства, когато са изключени задължения и фондът за преструктуриране е бил използван вместо тях при споделянето на загуби до разрешения максимален размер, органът за преструктуриране следва да може да потърси финансиране от алтернативни източници на финансиране.
(75)
Минималният размер на приноса за целите на поемането на загубите и рекапитализацията в размер на 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, или, когато е приложимо, 20 % от рисково претеглените активи, следва да се изчислява въз основа на оценката за целите на преструктурирането в съответствие с настоящата директива. В тези проценти не следва да се включват историческите загуби, които вече са били поети от акционерите чрез намаляване на собствения капитал преди тази оценка.
(76)
Настоящата директива не следва да включва изискване държавите членки да финансират механизми за финансиране на преструктурирането със средства от общия бюджет.
(77)
Освен когато в настоящата директива е предвидено друго, органите за преструктуриране следва да прилагат инструмента за споделяне на загуби по начин, който зачита равнопоставеното третиране на кредиторите и законоустановения ред на вземанията съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността. Загубите следва да бъдат отнасяни първо към регулаторните капиталови инструменти и разпределяни сред акционерите чрез обезсилване или прехвърляне на акции или чрез значително разсейване на капиталовото участие. Ако тези инструменти не са достатъчни, подчиненият дълг следва да бъде преобразуван или обезценен. Първостепенните задължения следва да бъдат преобразувани или обезценени, ако подчинените класове дълг са били напълно преобразувани или обезценени.
(78)
Когато има изключения за задължения, като например за платежни системи и системи за сетълмент, служители или търговски кредитори, или привилегирован ред, например за депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, те следва да се прилагат в трети държави, както и в рамките на Съюза. За да се гарантира възможността за обезценяване или преобразуване на задължения, когато е целесъобразно - в трети държави, признаването на тази възможност следва да бъде включено в договорните разпоредби, към които се прилага правото на третите държави, по-специално за задълженията с по-нисък ред в йерархията на кредиторите. Не следва да бъде изисквано наличието на такива договорни условия за задълженията, освободени от споделяне на загуби, и депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия или за случаи, в които правото на третата държава или обвързващо споразумение, сключено с тази трета държава, позволяват на органа за преструктуриране на държавата членка да упражни правомощията си за обезценяване или преобразуване.
(79)
За да се избегнат случаите, в които институциите структурират задълженията си по начин, който възпрепятства ефективното използване на инструмента за споделяне на загуби, е целесъобразно да се предвиди, че институциите трябва по всяко време да изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, изразено като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията. Органите за преструктуриране следва да могат да изискват във всеки отделен случай този процент да се състои изцяло или отчасти от собствен капитал или определен вид задължения.
(80)
Настоящата директива възприема низходящ подход за определяне на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения (МИПЗ) в рамките на група. При този подход също така се отчита, че действието по преструктуриране се прилага на нивото на отделното юридическо лице и че е задължително да е налице капацитет за поемане на загуби в юридическото лице от групата, за което възникват загубите, или това юридическо лице да има достъп до такъв капацитет. За тази цел органите за преструктуриране следва да гарантират, че капацитетът за поемане на загуби в рамките на групата се разпределя в групата в съответствие с нивото на риска в съставляващите я юридически лица. Минималното изискване за всяко дъщерно предприятие следва да се оценява отделно. Освен това органите за преструктуриране следва да гарантират, че целият капитал и всички задължения, които се включват в изчисляването на консолидираното минимално изискване, са налице в субекти, в които е вероятно да възникнат загуби, или по друг начин са налице за поемане на загубите. Настоящата директива следва да позволява преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин. МИПЗ следва да отразява стратегията за преструктуриране, която е подходяща за група, в съответствие с плана за преструктуриране. По-специално МИПЗ следва да се изисква на съответното ниво в групата, за да отразява съдържащия се в плана за преструктуриране подход на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, като се има предвид, че би могло да съществуват обстоятелства, при които ще се използва различен подход от съдържащия се в плана, например тъй като това би позволило по-ефикасно постигане на целите на преструктурирането. Във връзка с това, независимо дали дадена група е избрала подхода на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, когато това се изисква от органите за преструктуриране, всички институции и други юридически лица от групата следва постоянно да имат стабилно МИПЗ, така че да се избегне рискът от разпространение на проблемите или от масово оттегляне на вложители.
(81)
Държавите членки следва да гарантират, че инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред покриват изцяло загубите при нежизнеспособност на институцията, емитирала инструментите. Поради това към момента на установяване на липсата на жизнеспособност на институцията и преди да бъдат предприети други действия по преструктуриране от органите за преструктуриране следва да се изиска да обезценят напълно тези инструменти или да ги преобразуват в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. За тази цел моментът на установяване на липсата на жизнеспособност е моментът, в който съответният орган установява, че институцията отговаря на условията за преструктуриране, или моментът, в който органът решава, че ако тези капиталови инструменти не бъдат обезценени или преобразувани, институцията ще престане да бъде жизнеспособна. В условията, уреждащи използването на инструмента за преструктуриране, както и във всички проспекти или документи за предлагане, публикувани или предоставени във връзка с капиталовите инструменти, следва да се отбележи фактът, че инструментите ще бъдат обезценени или преобразувани от органите при обстоятелствата, посочени в настоящата директива.
(82)
С цел да се осигурят ефективни резултати от преструктурирането следва да е възможно инструментът за споделяне на загуби да се прилага преди 1 януари 2016 г.
(83)
Органите за преструктуриране следва да могат да използват само частично инструмента за споделяне на загуби, когато оценката на потенциалното въздействие върху стабилността на финансовата система в съответната държава членка и в останалата част от Съюза показва, че неговото пълно използване би противоречало на общите обществени интереси на държавата членка или на Съюза като цяло.
(84)
Органите за преструктуриране следва да разполагат с всички необходими правомощия, които да могат да бъдат упражнявани в различни комбинации при прилагането на инструментите за преструктуриране. Те следва да включват правомощията за прехвърляне на акции или активи, права или задължения на проблемна институция към друг субект, като друга институция или мостова институция, правомощия за отписване или обезсилване на акции, или обезценяване или преобразуване на задължения на проблемна институция, правомощия за смяна на ръководството и правомощия за налагане на временен мораториум върху плащането на вземания. Необходими са допълнителни правомощия, включително правомощия за задължаване на другите субекти от групата да продължат да предоставят важни услуги.
(85)
Не е необходимо да бъдат уточнявани средствата за намеса на органите за преструктуриране в проблемната институция. Органите за преструктуриране следва да имат избор между поемането на контрол чрез пряка намеса в институцията или чрез изпълнителна заповед. Те следва да вземат решение в зависимост от обстоятелствата в конкретния случай. За постигането на ефикасно сътрудничество между държавите членки засега не изглежда необходимо да се налага общ модел на намеса.
(86)
Рамката за преструктуриране следва да включва процедурни изисквания, които да гарантират, че действията по преструктуриране са правилно съобщени и - освен в ограничения брой изключения, предвидени в настоящата директива - публично оповестени. Въпреки това, предвид възможността информацията, получена от органите за преструктуриране и техните професионални съветници по време на процеса на преструктуриране, да е с чувствителен характер, за тази информация следва да се приложи ефективен режим на поверителност, преди решението за преструктуриране да бъде публично оповестено. Трябва да се вземе предвид обстоятелството, че информацията относно съдържанието и подробните елементи на плановете за възстановяване и преструктуриране и резултата от всяка оценка на тези планове може да има сериозни последици, по-специално за съответното предприятие. Трябва да се приеме, че всяка информация, предоставена по отношение на решение, преди то да бъде взето, независимо дали се отнася до това дали са изпълнени условията за преструктуриране, до използването на конкретен инструмент или до действие в хода на производството, има последици за обществените и частните интереси, засегнати от действието. Освен това информацията, че органът за преструктуриране проверява конкретна институция, може да е достатъчна за настъпването на отрицателни последици за тази институция. Поради това е необходимо да се гарантира, че са налице подходящи механизми за запазване на поверителността на такава информация, като например съдържанието и подробностите на плановете за възстановяване и преструктуриране и резултата от всяка оценка, извършена в този контекст.
(87)
Органите за преструктуриране следва да разполагат с допълнителни правомощия, за да гарантират ефективността на прехвърлянето на акции или дългови инструменти и активи, права и задължения. При зачитане на защитните механизми, предвидени в настоящата директива, тези правомощия следва да включват правомощието да отнемат правата на трети лица по отношение на прехвърлените инструменти или активи и правомощието да налагат изпълнението на договори и да осигуряват непрекъснатост на договореностите по отношение на приемателя на прехвърлените активи и акции. Въпреки това правата на служителите за прекратяване на трудов договор следва да останат незасегнати. Не следва да се засяга и правото на дадена страна да прекрати договор с институция в режим на преструктуриране или със субект от нейната група поради причини, различни от преструктурирането на проблемната институция. Органите за преструктуриране следва също така да разполагат с допълнително правомощие да задължават остатъчната част от институцията, която е в процес на ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност, да предоставя услуги, които да позволят извършването на дейност от институцията, на която са прехвърлени активите или акциите чрез прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“.
(88)
Съгласно член 47 от Хартата засегнатите лица имат право на справедлив процес и на ефективни правни средства за защита срещу предприети спрямо тях мерки. Следователно взетите от органите за преструктуриране решения следва подлежат на обжалване.
(89)
Мерките за управление на кризи, предприети от националните органи за преструктуриране, могат да изискват сложни икономически оценки и голяма свобода на преценка. Националните органи за преструктуриране притежават конкретния опит, необходим за извършването на тези оценки и за определяне на случаите на правилно използване на свободата на преценка. Поради това е важно да се гарантира, че сложните икономически оценки, направени от националните органи за преструктуриране в този контекст се използват като основа от националните съдилища, когато разглеждат съответните мерки за управление на кризи. Въпреки това, сложният характер на тези оценки не следва да пречи на националните съдилища да изследват въпроса дали доказателствата, на които се основава органът за преструктуриране, са фактически точни, надеждни и последователни, дали тези доказателства съдържат цялата необходима информация, която следва да бъде взета предвид, за да се направи оценка на сложна ситуация, както и дали те могат да подкрепят изведените от тях заключения.
(90)
Тъй като настоящата директива има за цел да уреди ситуации, характеризиращи се с изключителна неотложност, както и поради факта, че спирането на действието на решение на органите за преструктуриране може да наруши непрекъснатостта на критичните функции, е необходимо да се предвиди, че обжалването не следва да има автоматичен суспензивен ефект по отношение на оспорваното решение и че решението на органа за преструктуриране следва да подлежи на незабавно изпълнение, тъй като се приема, че спирането би било във вреда на обществения интерес.
(91)
Освен това, когато това е необходимо с цел да бъдат защитени трети лица, които добросъвестно са придобили активи, права и задължения на институцията в режим на преструктуриране в резултат от упражняването от страна на органите на правомощия за преструктуриране, и за да се гарантира стабилността на финансовите пазари, правото на обжалване не следва да засяга последващ административен акт или сделка, сключена въз основа на отмененото решение. В такива случаи обезщетенията за незаконосъобразно решение следва да се ограничат до обезщетение за понесените от засегнатите лица вреди.
(92)
Тъй като е възможно да е необходимо мерките за управление на кризи да се предприемат спешно поради сериозни рискове за финансовата стабилност в държавите членки и в Съюза, процедурата съгласно националното право, свързана с подаването на заявление за предварително съдебно одобрение на мярка за управление на кризи и разглеждането на заявлението от съда, следва да бъде бърза. Предвид изискването мярката за управление на кризи да бъде взета спешно, съдът следва да постанови решението си в срок от 24 часа и държавите членки следва да гарантират, че съответният орган може да вземе решението си незабавно, след като е получил одобрението на съда. Това не засяга правото за подаване на молба до съда за отмяна на решението, което заинтересованите лица биха могли да имат през ограничен срок след предприемането на мярката за управление на кризи от страна на органа за преструктуриране
(93)
За да се постигне ефективно преструктуриране и да се избегнат случаи на стълкновение на компетентност, е целесъобразно, когато органът за преструктуриране упражнява правомощията си за преструктуриране или прилага инструменти за преструктуриране, да не се открива или продължава обичайно производство по несъстоятелност за проблемната институция, освен по инициатива на органа за преструктуриране или с негово съгласие. Полезно и необходимо би било спиране за ограничен срок на изпълнението на определени договорни задължения, така че органът за преструктуриране да има време да приложи инструментите за преструктуриране. Това обаче не следва да се прилага за задълженията по отношение на системи, определени съгласно Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14), централните контрагенти и централните банки. Директива 98/26/ЕО намалява рисковете, свързани с участие в платежните системи и системите за сетълмент на ценни книжа, по-специално чрез намаляване на сривовете в случай на неплатежоспособност на участник в такава система. За да се гарантира, че тези защити се прилагат по подходящ начин в кризисни ситуации, като в същото време се поддържа подходящо ниво на сигурност за операторите на платежните системи и системите за ценни книжа и други участници на пазара, в настоящата директива се предвижда, че мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи следва сама по себе си да не счита за производство по несъстоятелност по смисъла на Директива 98/26/ЕО, при условие че съществените договорни задължения продължават да бъдат изпълнявани. Въпреки това, нищо в настоящата директива не засяга функционирането на система, определена съгласно Директива 98/26/ЕО, или правото върху обезпечение, гарантирано от член 9 на Директива 98/26/ЕО.
(94)
За да се гарантира, че при прехвърляне на активи и задължения към купувач от частния сектор или мостова институция органите за преструктуриране разполагат с необходимото време да определят договорите, които трябва да бъдат прехвърлени, може да е целесъобразно да се наложат пропорционални ограничения върху правата на контрагентите да приключат, ускорят или по друг начин да прекратят действието на финансови договори, преди да е извършено прехвърлянето. Такова ограничение би било необходимо, за да позволи на органите да получат реалистична представа за баланса на проблемната институция, без промени в стойността и обхвата, причинени от масово упражняване на права за прекратяване. С цел засягането на договорните права на контрагентите да се сведе до необходимия минимум, ограничаването на правата за прекратяване следва да се прилага единствено във връзка с мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, а правата на прекратяване, възникващи от друг случай на неизпълнение, включително неплащане или неизпълнение на доставка, следва да се запазят.
(95)
При прехвърляне на някои, но не всички активи, права и задължения на проблемна институция е целесъобразно да се включат защитни механизми за предотвратяване на разделяне на взаимосвързани задължения, права и договори, в зависимост от случая, за да се запазят правомерните договорености в областта на капиталовите пазари. Ограничаването на отделни практики по отношение на свързани договори следва да включва договори с един и същ контрагент, обхванати от споразумения за обезпечение, споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумения за прихващане, споразумения за приключващо нетиране и споразумения за структурирано финансиране. При прилагането на защитен механизъм органите за преструктуриране следва да прехвърлят всички свързани договори в рамките на защитена договореност или да ги оставят в остатъчния дял от проблемната институция. Тези защитни механизми следва да гарантират, че не е нарушено третирането за целите на регулаторния капитал на експозициите, обхванати от споразумение за нетиране, за целите на Директива 2013/36/ЕС.
(96)
Въпреки че фактът, че органите за преструктуриране разполагат с едни и същи инструменти и правомощия, улеснява координираните действия при неизпълнение на задължения от страна на трансгранична група, изглежда са необходими допълнителни действия за насърчаване на сътрудничеството и предотвратяване на разпокъсани национални ответни действия. При преструктуриране на субекти от група органите следва да бъдат задължени да се консултират помежду си и да си сътрудничат в рамките на колегии за преструктуриране с оглед на постигането на съгласие относно схема за преструктуриране на групата. Колегиите за преструктуриране следва да бъдат създадени около ядрото от съществуващи надзорни колегии посредством включване на органи за преструктуриране и участие на компетентните министерства, централните банки, ЕБО и, когато е целесъобразно, органите, отговарящи за схемите за гарантиране на депозити. По време на криза колегията за преструктуриране следва да представлява форум за обмен на информация и за координиране на действията по преструктуриране.
(97)
При преструктуриране на трансгранични групи следва да се постигне баланс между нуждата, от една страна, от процедури, които са съобразени с неотложния характер на ситуацията и позволяват да се вземат ефективни, справедливи и навременни решения за групата като цяло, и, от друга страна, необходимостта от защита на финансовата стабилност във всички държави членки, в които извършва дейност групата. Различните органи за преструктуриране следва да обменят мнения в колегията за преструктуриране. Действия по преструктуриране, предложени от орган за преструктуриране на ниво група, следва да бъдат подготвени и обсъдени с различните национални органи за преструктуриране в контекста на плановете за преструктуриране на групата. Колегиите за преструктуриране следва да отразяват мненията на органите за преструктуриране на всички държави членки, в които работи групата, за да се улесни, доколкото е възможно, бързото и съвместно вземане на решения. Когато органът за преструктуриране на ниво група предприема действия по преструктуриране, той следва винаги да отчита въздействието, което те ще окажат върху финансовата стабилност в държавите членки, в които извършва дейност групата. За тази цел органите за преструктуриране на държавата членка, в която е установено дъщерно предприятие, следва да имат възможността да възразят срещу решенията на органа за преструктуриране на ниво група, не само във връзка с целесъобразността на действията и мерките по преструктуриране, но и във връзка със съображения, свързани с нуждата да се защити финансовата стабилност на тази държава членка.
(98)
Колегията за преструктуриране не следва да е орган, който взема решения, а платформа за улесняване на процеса на вземане на решения от страна на националните органи. Съвместните решения следва да се вземат от съответните национални органи.
(99)
Изготвянето на схема за преструктуриране на групата следва да улесни координацията на процеса на преструктуриране, което е по-вероятно да доведе до най-добрите резултати за всички институции от групата. Органът за преструктуриране на ниво група следва да предложи схемата за преструктуриране на групата и да я представи на колегията за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране, които са изразили несъгласие със схемата или са решили да предприемат самостоятелни действия по преструктуриране, следва да изложат основанията за своето несъгласие и да съобщят тези основания, заедно с подробна информация за самостоятелното действие по преструктуриране, което възнамеряват да предприемат, на органа за преструктуриране на ниво група и на другите органи за преструктуриране, обхванати от схемата за преструктуриране на групата. Всеки национален орган, който реши да се отклони от схемата за преструктуриране на групата, следва да обърне надлежно внимание на потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в държавите членки, в която са установени останалите органи за преструктуриране, както и на потенциалните последици върху други части от групата.
(100)
Като част от схемата за преструктуриране на групата органите следва да бъдат приканени да прилагат един и същ инструмент по отношение на юридическите лица, които отговарят на условията за преструктуриране. Органите за преструктуриране на ниво група следва да разполагат с правомощието да прилагат инструмента „мостова институция“ на ниво група (което, когато е целесъобразно, може да включва мерки за споделяне на разходи) с цел стабилизиране на групата като цяло. Собствеността върху дъщерните предприятия може да бъде прехвърлена на мостовата банка с оглед на бъдеща продажба в пакет или поотделно при подходящи пазарни условия. Освен това органът за преструктуриране на ниво група следва да разполага с правомощието да прилага инструмента за споделяне на загуби по отношение на институцията майка.
(101)
Ефективното преструктуриране на институции и групи с международна дейност изисква сътрудничество между органите за преструктуриране на Съюза, на държавите членки и на трети държави. Сътрудничеството ще бъде улеснено, ако режими за преструктуриране на трети държави са основани на общите принципи и подходи, разработвани от Съвета за финансова стабилност и Г-20. За целта на ЕБО следва да бъде предоставено правомощието да изготвя и сключва необвързващи рамкови споразумения за сътрудничество с органите на трети държави в съответствие с член 33 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, а националните органи следва да могат да сключват двустранни споразумения в съответствие с рамковите споразумения на ЕБО. Разработването на тези споразумения за сътрудничество между националните органи, отговарящи за управлението на неизпълнението на задълженията от страна на глобални дружества, следва да осигури ефективното планиране, вземането на решения и координацията по отношение на международни групи. По принцип тези договорености следва да се основават на реципрочност. Националните органи за преструктуриране, участващи в европейска колегия за преструктуриране, следва да признават и осигуряват изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава при обстоятелствата, предвидени в настоящата директива.
(102)
Сътрудничеството следва да бъде както във връзка с дъщерните предприятия в Съюза или на групи от трети държави, така и по отношение на клоновете на институции от Съюза или от трети държави. Дъщерните предприятия на групи от трети държави са предприятия, установени в Съюза, и следователно за тях изцяло се прилага правото на Съюза, включително инструментите за преструктуриране, предвидени в настоящата директива. Необходимо е обаче държавите членки да запазят правото да предприемат мерки по отношение на клонове на институции, чието главно управление е в трета държава, когато признаването и прилагането на свързаните с клона процедури за преструктуриране на третата държава биха застрашили финансовата стабилност на Съюза или когато вложителите от Съюза не биха получили равнопоставено третиране в сравнение с вложителите от третата държава. При тези обстоятелства, както и в останалите случаи, посочени в настоящата директива, държавите членки следва да имат право, след консултация с националните органи за преструктуриране, да откажат да признаят процедурите за преструктуриране на третата държава по отношение на клонове в Съюза на нейни институции.
(103)
Съществуват обстоятелства, при които ефективността на приложените инструменти за преструктуриране може да зависи от наличието на краткосрочно финансиране за дадена институция или мостова институция, от предоставянето на гаранции на потенциални купувачи или предоставянето на капитал на мостовата институция. Независимо от ролята на централните банки за осигуряването на ликвидност за финансовата система дори по време на сътресения, е важно държавите членки да създадат механизми за финансиране, за да не се налага националните бюджети да покриват разходите за тези цели. Средствата за стабилизиране на финансовата система следва да се осигурят от финансовия отрасъл като цяло.
(104)
Като общо правило държавите членки следва да създадат свои национални механизми за финансиране чрез създаването на фондове, контролирани от органите за преструктуриране, които ще се използват за целите, посочени в настоящата директива. Следва да се предвиди обаче строго определено изключение, което да позволява на държавите членки да създадат свои национални механизми за финансиране чрез задължителни вноски от институциите, лицензирани на тяхна територия, и които не се ползват чрез фондове, контролиран от техните органи за преструктуриране, ако са изпълнени определени условия.
(105)
По принцип отрасълът следва да прави вноски преди всяка операция за преструктуриране и независимо от нея. Когато предварителното финансиране е недостатъчно за покриване на загубите или разходите, свързани с използването на механизмите за финансиране, следва да се съберат допълнителни вноски за покриване на допълнителните разходи или загуби.
(106)
С цел да се натрупат достатъчно средства и да се избегнат проциклични ефекти, които биха възникнали, ако механизмите за финансиране трябваше да разчитат единствено на последващи вноски в условията на системна криза, е абсолютно необходимо предварително наличните финансови средства на националните механизми за финансиране да са поне на определено минимално целево равнище.
(107)
С цел да се осигури справедливо изчисляване на вноските и да се насърчи възприемането на по-малко рисков модел вноските към националните механизми за финансиране следва да отразяват степента на кредитен, пазарен и ликвиден риск, поет от институциите.
(108)
Осигуряването на ефективно преструктуриране на проблемни институции в Съюза е основен елемент от изграждането на вътрешния пазар. Неизпълнението на задълженията от страна на такива институции влияе не само върху финансовата стабилност на пазарите, на които те извършват дейност, но и на целия финансов пазар на Съюза. С изграждането на вътрешния пазар на финансови услуги се засилва взаимовръзката между различните национални финансови системи. Институциите извършват дейност извън държавите членки, в които са установени, и са взаимосвързани чрез междубанкови и други пазари, които по същество са общоевропейски. Осигуряването на ефективно финансиране на преструктурирането на тези институции в държавите членки е в интерес не само на държавите членки, в които те извършват дейност, но и на всички държави членки като цяло в качеството си на средство за гарантиране на равнопоставени условия на конкуренция и подобряване на функционирането на вътрешния финансов пазар. Създаването на Европейска система от механизми за финансиране следва да гарантира, че за всички институции, които извършват дейност в Съюза, съществуват еднакво ефективни механизми за финансиране на преструктурирането и да допринесе за стабилността на вътрешния пазар.
(109)
За да се повиши устойчивостта на Европейската система от механизми за финансиране и в съответствие с целта, изискваща финансирането да бъде осигурено предимно от акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и след това - от отрасъла, вместо от публичния бюджет, при нужда механизмите за финансиране следва да могат да отправят искане за заемане на средства от други механизми за финансиране. По подобен начин те следва да имат правото да отпускат заеми на други механизми за преструктуриране, които се нуждаят от тях. Това заемане на средства следва да бъде изцяло на доброволна основа. Решението за отпускане на средства на други механизми за финансиране следва да се взема от механизма за финансиране заемодател, но поради потенциалните фискални последици държавите членки следва да могат да изискват провеждането на консултация с компетентното министерство или получаването на неговото съгласие.
(110)
Въпреки че механизмите за финансиране се създават на национално равнище, те следва да се използват съвместно при преструктуриране на група, при условие че бъде постигнато споразумение между националните органи по въпроса за преструктурирането на институцията. Депозитите, покрити от схеми за гарантиране на депозити, не следва да понасят загуби в процеса на преструктуриране. Когато действие по преструктуриране гарантира, че вложителите продължават да имат достъп до своите депозити, от схемата за гарантиране на депозити, от която е част институцията в режим на преструктуриране, следва да се изисква да направи вноска, не по-голяма от сумата на загубите, които тя би понесла при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(111)
Въпреки че гарантираните депозити са защитени от загуби при преструктуриране, други отговарящи на условията депозити са потенциално на разположение за целите на поемане на загубите. С цел да се осигури определена степен на защита за физически лица и микро-, малки и средни предприятия, притежаващи отговарящи на условията депозити над равнището на гарантираните депозити, тези депозити следва да са с по-висок ред от вземанията на обикновените необезпечени, непривилегировани кредитори съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност. Съгласно националното право в тази област вземанията на схемата за гарантиране на депозити следва да са с дори по-висок ред от посочените по-горе категории отговарящи на условията депозити. Хармонизирането на националното право, уреждащо несъстоятелността, в тази област е необходимо с цел да се сведе до минимум експозицията на фондовете за преструктуриране на държавите членки съгласно принципа за справедливо третиране на кредиторите, установен в настоящата директива.
(112)
При прехвърляне на депозитите към друга институция в контекста на преструктурирането на дадена институция, вложителите не следва да бъдат гарантирани над размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. Следователно вземания по депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране, следва да бъдат ограничени до разликата между прехвърлените средства и размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. В случай че прехвърлените депозити надхвърлят размера на гаранцията, вложителят следва да няма вземания срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране.
(113)
Създаването на механизмите за финансиране, съставящи Европейската система от механизми за финансиране съгласно настоящата директива, следва да осигури координация на използването на наличните на национално равнище фондове за преструктуриране.
(114)
На Комисията следва да се предостави правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС за да конкретизира критериите за определянето на понятията „критични функции“ и „основни стопански дейности“ за целите на настоящата директива, обстоятелствата, при които е необходимо изключване на задължения от изискванията за обезценяване или преобразуване съгласно настоящата директива, класовете споразумения, за които държавите членки следва да осигурят подходяща защита в случаи на частично прехвърляне, начина, по който вноските на институциите в механизмите за финансиране на преструктурирането следва да се коригират в съответствие с техния рисков профил, регистрационните, счетоводните, отчетните и други задължения, предназначени да осигурят плащането на предварителните вноски, и обстоятелствата, при които дадена институция може да бъде временно освободена от плащането на последващи вноски. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(115)
В предвидените в настоящата директива случаите е целесъобразно ЕБО да насърчава сближаването на практиките на националните органи, като издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. В областите, които не попадат в обхвата на регулаторните технически стандарти или на техническите стандарти за изпълнение, ЕБО следва да може по собствена инициатива да издава насоки и препоръки за прилагането на правото на Съюза.
(116)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца за възражения срещу делегиран акт, считано от датата на нотификацията му. На Европейския парламент и на Съвета следва също така да се даде възможност да уведомят другите институции за намерението си да не представят възражения.
(117)
Техническите стандарти в областта на финансовите услуги следва да улеснят последователната хармонизация и подходящата защита за вложители, инвеститори и потребители в рамките на Съюза. ЕБО е орган, разполагащ с високоспециализиран експертен опит, поради което би било ефикасно и целесъобразно в предвидените в настоящата директива случаи да му бъде възложено да разработва проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, които не включват избор на политики, и да ги представя на Комисията.
(118)
Комисията следва да приема разработените от ЕБО проекти на регулаторни технически стандарти чрез делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС и в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. В предвидените в настоящата директива случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема технически стандарти за изпълнение чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС, в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(119)
В Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15) се предвижда взаимното признаване и изпълнение във всички държави членки на решения, свързани с оздравяването или ликвидацията на институции с клонове в държави членки, различни от тези, в които се намира главното управление. С посочената директива се гарантира, че държавата членка по произход предприема действия по отношение на всички активи и задължения на институцията, независимо от държавата, в която се намират, а кредиторите в приемащите държави членки се третират по същия начин като кредиторите в държавата членка по произход. За да се постигне ефективно преструктуриране, Директива 2001/24/ЕО следва да се прилага при използването на инструменти за преструктуриране - както при прилагането на тези инструменти по отношение на институции, така и при прилагането им по отношение на други субекти, обхванати от режима на преструктуриране. Ето защо Директива 2001/24/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(120)
В директивите на Съюза в областта на дружественото право се съдържат задължителни правила за защита на акционери и кредитори на институции, които попадат в обхвата на тези директиви. В случаите, когато органите за преструктуриране трябва да предприемат бързи действия, тези правила могат да възпрепятстват ефективното действие и използване на инструменти и правомощия за преструктуриране от органите за преструктуриране, поради което в настоящата директива следва да бъдат предвидени подходящи дерогации. С цел да се осигури максимална правна сигурност за акционерите дерогациите следва да бъдат ясно и конкретно определени и следва да се използват единствено в обществен интерес и при наличие на предпоставки за преструктуриране. Използването на инструменти за преструктуриране предполага изпълнението на целите на преструктурирането и условията за преструктуриране, предвидени в настоящата директива.
(121)
Директива 2012/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (16) съдържа правила относно правата на акционерите да вземат решения за увеличаване и намаляване на капитала, относно правото им на участие в нови емисии на акции срещу парична вноска, относно защитата на кредиторите в случай на намаляване на капитала и свикването на общо събрание на акционерите в случай на сериозна загуба на капитал. Тези правила могат да възпрепятстват бързите действия на органите за преструктуриране, поради което следва да се предвидят подходящи дерогации.
(122)
В Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (17) са определени, наред с другото, правила относно одобрението на сливания от общото събрание на всяко от сливащите се дружества, относно изискванията по отношение на плана за сливането, доклада на управителните или ръководни органи и експертния доклад, и относно защитата на кредиторите. В Директива 82/891/ЕИО на Съвета (18) се предвиждат подобни правила относно разделянето на акционерните дружества. В Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (19) са предвидени съответни правила относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност. Следва да се предвидят подходящи дерогации от тези директиви, които да дадат възможност на органите за преструктуриране да предприемат бързи действия.
(123)
Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (20) въвежда изискване за отправяне на задължително предложение за поглъщане на всички акции на дружеството на справедлива цена по смисъла на посочената директива, ако акционер придобие пряко или косвено и лично или чрез лица, които действат съгласувано с него, определен дял от акциите на дружеството, който му осигурява контрола върху това дружество и е определен в националното право. Целта на правилото за задължително предложение е защита на миноритарните акционери при промяна в контрола. Въпреки това перспективата за задължение, свързано с високи разходи, може да възпре потенциални инвеститори в засегнатата институция, като това ще затрудни органите за преструктуриране да използват всички свои правомощия за преструктуриране. Следва да се предвидят подходящи дерогации от правилото за задължително предложение, доколкото това е необходимо за упражняването на правомощията за преструктуриране, като след периода на преструктуриране правилото за задължително предложение следва да се прилага по отношение на всеки акционер, което придобива контрол върху засегнатата институция.
(124)
В Директива 2007/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (21) са предвидени процедурните права на акционерите по отношение на общите събрания. Директива 2007/36/ЕО предвижда, наред с другото, минимален срок за уведомление за свикването на общо събрание, както и съдържанието на поканата за участие в общо събрание. Тези правила могат да възпрепятстват бързите действия на органите за преструктуриране и следва да се предвидят подходящи дерогации от посочената директива. Преди да се пристъпи към преструктуриране може да възникне нужда от бързо увеличение на капитала, ако институцията не отговаря или има вероятност да не отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, а увеличаването на капитала може да възстанови финансовото положение и да се избегне ситуация, в която са изпълнени предпоставките за преструктуриране. В такъв случай следва да се предвиди възможност за свикване на общо събрание в по-кратки срокове. Акционерите следва обаче да запазят правото за вземане на решения за увеличение на капитала и съкращаване на срока за свикване на общо събрание. За установяването на този механизъм следва да се предвидят подходящи дерогации от Директива 2007/36/ЕО.
(125)
С цел да се гарантира, че органите за преструктуриране са представени в Европейската система за финансов надзор, създадена с Регламент (ЕС) № 1092/2010, Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (23), и че ЕБО разполага с експертния опит, необходим за изпълнение на предвидените в настоящата директива задачи, Регламент (ЕС) № 1093/2010 следва да бъде изменен, така че националните органи за преструктуриране по смисъла на настоящата директива да бъдат включени в понятието за компетентни органи, установено в посочения регламент.Такова съчетаване на органи за преструктуриране и компетентни органи съгласно Регламент (ЕС) № 1093/2010 съответства на функциите, възложени на ЕБО съгласно член 25 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, да допринася и участва активно в разработването и координирането на планове за възстановяване и преструктуриране и да работи за улесняване на преструктурирането на проблемните институции, и по-специално трансграничните групи.
(126)
За да се гарантира спазването на задълженията, произтичащи от настоящата директива, от страна на институциите, лицата, които действително контролират дейността им, и ръководните им органи, и за да се гарантира, че те са обект на сходно третиране в рамките на Съюза, от държавите членки следва да се изисква да предвидят административни санкции и други административни мерки, които са ефективни, пропорционални и възпиращи. Следователно административните санкции и други административни мерки, определени от държавите членки, следва да отговарят на някои основни изисквания по отношение на лицата, за които се отнасят, критериите, които трябва да бъдат взети предвид при прилагане на дадена санкция или друга административна мярка, публикуването на информация за санкциите или другите административни мерки, основните правомощия за налагане на санкции и размера на административните глоби. При спазване на строги изисквания за професионална тайна ЕБО следва да поддържа централна база данни за всички административни санкции и информация за случаите на обжалване, които са му съобщени от компетентните органи и органите за преструктуриране.
(127)
Настоящата директива се отнася както до административните санкции, така и до други административни мерки, с цел да обхване всички действия, прилагани след извършването на нарушение и предназначени да предотвратят последващи нарушения, независимо от тяхната квалификация като санкция или друга административна мярка съгласно националното право.
(128)
Въпреки че нищо не препятства държавите членки да установят правила както за административни санкции, така и за наказателноправни санкции за едно и също нарушение, от държавите членки не следва да се изисква да определят правила за административни санкции за нарушенията по настоящата директива, които се наказват по националното наказателно право. В съответствие с националното право държавите членки не са задължени да налагат както административни, така и наказателноправни санкции за едно и също нарушение, но те могат да го направят, ако тяхното национално право им позволява това. Независимо от това запазването на наказателноправни вместо административни санкции или други административни мерки за нарушения на настоящата директива не следва да намалява или по друг начин да засяга способността на органите за преструктуриране и компетентните органи да си сътрудничат и да ползват и обменят своевременно информация с органите за преструктуриране и компетентните органи на други държави членки за целите на настоящата директива, включително след съобщаване на съответните нарушения на компетентните съдебни органи за целите на наказателното преследване.
(129)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите членки и на Комисията относно обяснителните документи (24) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(130)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава правата, свободите и принципите, признати по-специално от Хартата, и по -специално правото на собственост, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес и правото на защита.
(131)
Тъй като целта на настоящата директива - а именно хармонизирането на правилата и процесите за преструктуриране на институции - не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза с оглед на последиците, които неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да има върху целия Съюз, Съюзът може да предприеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(132)
Когато вземат решения или предприемат действия съгласно настоящата директива, компетентните органи и органите за преструктуриране следва винаги да обръщат надлежно внимание на въздействието на своите решения и действия върху финансовата стабилност и икономическото положение в други държави членки и следва да отчитат значението на всяко дъщерно предприятие или клон за финансовия сектор и икономиката на държавата членка, в която това предприятие или клон са установени или разположени, дори в случаите, когато съответното дъщерно предприятие или клон има по-малко значение за консолидираната група.
(133)
Комисията ще извърши преглед на общото прилагане на настоящата директива и по-специално ще разгледа с оглед на договореностите, поети съгласно правен акт на Съюза за създаване на механизъм за преструктуриране, обхващащ повече от една държава членка, упражняването на правомощията на ЕБО по настоящата директива във връзка с медиация между орган за преструктуриране в държава членка, участваща в механизма, и орган за преструктуриране в държава членка, която не участва в него,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ I
ОБХВАТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОРГАНИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящата директива се определят правилата и процедурите, свързани с възстановяването и преструктурирането на следните субекти:
а)
институции, които са установени в Съюза;
б)
финансови институции, установени в Съюза, когато финансовата институция е дъщерно предприятие на кредитна институция или инвестиционен посредник или на дружество, посочено в буква в) или г), и попада в обхвата на надзора върху предприятието майка на консолидирана основа съгласно членове 6-17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
финансови холдинги, смесени финансови холдинги и холдинги със смесена дейност, които са установени в Съюза;
г)
финансови холдинги майки в държава членка, финансови холдинги майки от Съюза, смесени финансови холдинги майки в държава членка, смесени финансови холдинги майки от Съюза, и
д)
клонове на институции, които са установени извън Съюза в съответствие със специалните условия, предвидени в настоящата директива.
Когато установяват и прилагат изискванията по настоящата директива и когато използват различните инструменти, с които разполагат, по отношение на субект, посочен в първа алинея, и при спазването на специални разпоредби, органите за преструктуриране и компетентните органи вземат предвид естеството на стопанската му дейност, акционерната му структура, правната му форма, рисковия му профил, размера и правния му статус, неговата взаимосвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите му, членството му в институционална защитна схема, която отговаря на изискванията на член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или други кооперативни системи за взаимна солидарност, както е посочено в член 113, параграф 6 от същия регламент, както и дали извършва инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС.
2. Държавите членки могат да приемат или да продължат да прилагат правила, които са по-строги или които допълват предвидените в настоящата директива и в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети въз основа на настоящата директива, при условие че те са с общо приложение и не противоречат на настоящата директива и на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети въз основа на нея.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„преструктуриране“ означава прилагането на инструмент за преструктуриране или на инструмент, посочен в член 37, параграф 9, за да се постигнат една или повече от целите на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2;
2)
„кредитна институция“ означава кредитна институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, без да се включват субектите, посочени в член 2, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕС;
3)
„инвестиционен посредник“ означава инвестиционен посредник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, към който се прилага изискването за начален капитал, предвидено в член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС;
4)
„финансова институция“ означава финансова институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 26 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
5)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
6)
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 15, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
7)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 47 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
8)
„институционална защитна схема“ или „ИЗС“ означава структура, която отговаря на изискванията, определени в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
9)
„финансов холдинг“ означава финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 20 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
10)
„смесен финансов холдинг“ означава смесен финансов холдинг съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
11)
„холдинг със смесена дейност“ означава холдинг със смесена дейност съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 22 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
12)
„финансов холдинг майка в държава членка“ означава финансов холдинг майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 30 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
13)
„финансов холдинг майка от Съюза“ означава финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 31 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
14)
„смесен финансов холдинг майка в държава членка“ означава смесен финансов холдинг майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 32 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
15)
„смесен финансов холдинг майка от Съюза“ означава смесен финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 33 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
16)
„цели на преструктурирането“ означава целите на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2;
17)
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
18)
„орган за преструктуриране“ означава орган, който се определя от всяка държава членка съгласно член 3;
19)
„инструмент за преструктуриране“ означава инструмент за преструктуриране, посочен в член 37, параграф 3;
20)
„правомощие за преструктуриране“ означава правомощие, посочено в членове 63-72;
21)
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително Европейската централна банка по отношение на специалните задачи, които са ѝ възложени съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (25);
22)
„компетентни министерства“ означава министерствата на финансите или други министерства на държавите членки, които отговарят за решенията в икономическата, финансовата и бюджетната област на национално равнище съгласно националното разпределение на компетентност и които са определени в съответствие с член 3, параграф 5;
23)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник;
24)
„ръководен орган“ означава ръководен орган съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;
25)
„висше ръководство“ означава висше ръководство съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 9 от Директива 2013/36/ЕС;
26)
„група“ означава предприятие майка и неговите дъщерни предприятия;
27)
„трансгранична група“ означава група, при която има субекти от групата, установени в повече от една държава членка;
28)
„извънредна публична финансова подкрепа“ означава държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС или всяка друга публична финансова подкрепа на наднационално равнище, която, ако бъде предоставена на национално равнище, би представлявала държавна помощ, която се предоставя за запазване или възстановяване на жизнеспособността, ликвидността или платежоспособността на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на група, от която е част тази институция или дружество;
29)
„извънредно ликвидно улеснение“ означава предоставянето от централна банка на нейни парични средства или всяко друго улеснение, което може да доведе до увеличаване на паричните средства от централната банка, на платежоспособна финансова институция или на група от платежоспособни финансови институции, която е изправена пред временни проблеми с ликвидността, без тази операция да е част от паричната политика;
30)
„системна криза“ означава срив във финансовата система, който може да предизвика сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика. Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктури може потенциално да са от системно значение в някаква степен;
31)
„субект от групата“ означава юридическо лице, което е част от група;
32)
„план за възстановяване“ означава план за възстановяване, изготвен и поддържан от институция в съответствие с член 5;
33)
„план за възстановяване на група“ означава план за възстановяване на група, изготвен и поддържан в съответствие с член 7;
34)
„значим клон“ означава клон, който би бил счетен за значим в приемаща държава членка в съответствие с член 51, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС;
35)
„критични функции“ означава дейности, услуги или операции, чието прекъсване може да доведе в една или повече държави членки до срив в предоставянето на услуги от важно значение за реалната икономика или да наруши финансовата стабилност поради размера, пазарния дял, външната и вътрешната взаимосвързаност, сложността или трансграничните дейности на институцията или групата, от гледна точка по-специално на заменяемостта на тези дейности, услуги или операции;
36)
„основни стопански дейности“ означава стопански дейности и свързани с тях услуги, които представляват съществени източници на доходи или печалба или които имат стойност за целите на франчайзинг за дадена институция или за група, от която е част дадена институция;
37)
„консолидиращ надзорник“ означава консолидиращ надзорник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 41 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
38)
„собствен капитал“ означава собствен капитал съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
39)
„условия за преструктуриране“ означава условията, посочени в член 32, параграф 1;
40)
„действие по преструктуриране“ означава решението дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да бъдат поставени в режим на преструктуриране съгласно член 32 или 33, да се приложи инструмент за преструктуриране или да се упражнят едно или повече правомощия за преструктуриране;
41)
„план за преструктуриране“ означава план за преструктуриране на институция, изготвен в съответствие с член 10;
42)
„преструктуриране на група“ означава някое от следните:
а)
предприемане на действия по преструктуриране на ниво предприятие майка или институция, подлежаща на консолидиран надзор; или
б)
координация на прилагането на инструменти за преструктуриране и на упражняването на правомощия за преструктуриране от страна на органите за преструктуриране във връзка със субекти от група, които отговарят на условията за преструктуриране;
43)
„план за преструктуриране на група“ означава план за преструктуриране на група, изготвен съгласно членове 12 и 13;
44)
„орган за преструктуриране на ниво група“ означава органът за преструктуриране в държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник;
45)
„схема за преструктуриране на група“ означава план, изготвен за целите на преструктурирането на група съгласно член 91;
46)
„колегия за преструктуриране“ означава колегия, създадена съгласно член 88 за изпълнение на задачите, посочени в член 88, параграф 1;
47)
„обичайно производство по несъстоятелност“ означава колективно производство по несъстоятелност, което води до частично или пълно освобождаване от активи от страна на длъжника и до назначаване на ликвидатор или управител, което обикновено се прилага по отношение на институции съгласно националното право и което е специфично за тези институции или е общоприложимо за всяко физическо или юридическо лице;
48)
„дългови инструменти“, посочени в член 63, параграф 1, букви ж) и й), означава облигации и други форми на прехвърляем дълг, инструменти, с които се създава или признава дълг, и инструменти, пораждащи права за придобиване на дългови инструменти;
49)
„институция майка в държава членка“ означава институция майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 28 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
50)
„институция майка от Съюза“ означава институция майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 29 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
51)
„капиталови изисквания“ означава изискванията по членове 92-98 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
52)
„надзорна колегия“ означава колегия на надзорни органи, създадена в съответствие с член 116 от Директива 2013/36/ЕС;
53)
„рамка на Съюза за държавната помощ“ означава рамката, създадена с членове 107, 108 и 109 ДФЕС и регламенти, както и всички актове на Съюза, включително насоки, съобщения и обявления, изготвени или приети съгласно член 108, параграф 4 или член 109 ДФЕС;
54)
„ликвидация“ означава реализирането на активите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
55)
„инструмент за обособяване на активи“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 42 на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към дружество за управление на активи;
56)
„дружество за управление на активи“ означава юридическо лице, което отговаря на изискванията, предвидени в член 42, параграф 2;
57)
„инструмент за споделяне на загуби“ означава механизъм за упражняване от органа за преструктуриране в съответствие с член 43 на правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения на институция в режим на преструктуриране;
58)
„инструмент за продажба на стопанска дейност“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 38 на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към купувач, който не е мостова институция;
59)
„мостова институция“ означава юридическо лице, което отговаря на изискванията, предвидени в член 40, параграф 2;
60)
„инструмент „мостова институция“ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 40 на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към мостова институция;
61)
„инструменти на собственост“ означава акции, други инструменти, които дават право на собственост, инструменти, които могат да бъдат преобразувани в акции или други инструменти на собственост или дават право на придобиване на такива, и инструменти, които представляват права в акции или други инструменти на собственост;
62)
„акционери“ означава акционери или притежатели на други инструменти на собственост;
63)
„правомощия за прехвърляне“ означава правомощията, посочени в член 63, параграф 1, буква в) или г), за прехвърляне от институция в режим на преструктуриране към приемател на акции, други инструменти на собственост, дългови инструменти, активи, права или задължения или комбинация от тях;
64)
„централен контрагент“ означава ЦК съгласно определението в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
65)
„деривати“ означава деривати съгласно определението в член 2, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
66)
„правомощия за обезценяване и преобразуване“ означава правомощията, посочени в член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д)-и).
67)
„обезпечено задължение“ означава задължение, при което правото на кредитора да получи плащане или друга форма на изпълнение е гарантирано чрез тежест, залог или реално обезпечение или чрез споразумение за обезпечение, включително задължения в резултат на репо-сделки и други споразумения за прехвърляне на обезпечение;
68)
„инструменти на базовия собствен капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, определени в член 28, параграфи 1-4, член 29, параграфи 1-5 или член 31, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
69)
„инструменти на допълнителния капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, определени в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
70)
„обща сума“ означава общата сума, на която органът за преструктуриране е оценил приемливите задължения, които трябва да бъдат обезценени или преобразувани съгласно член 46, параграф 1;
71)
„приемливи задължения“ означава задълженията и капиталовите инструменти, които не се включват в инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които не са изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 44, параграф 2;
72)
„схема за гарантиране на депозити“ означава схема за гарантиране на депозити, въведена и официално призната от държава членка съгласно член 4 от Директива 2014/49/ЕС;
73)
„инструменти на капитала от втори ред“ означава капиталови инструменти или подчинени заеми, които отговарят на условията, определени в член 63 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
74)
„съответни капиталови инструменти“ за целите на дял IV, глава IV, раздел 5 и дял IV, глава V означава инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред;
75)
„коефициент на преобразуване“ означава коефициентът, с който се определя броят на акциите или другите инструменти на собственост, в които ще бъде преобразувано задължението от конкретен клас, по отношение на един инструмент от въпросния клас или на конкретна единица от стойността на вземането по дълга;
76)
„засегнат кредитор“ означава кредитор, чието вземане е свързано със задължение, което е намалено или преобразувано в акции или други инструменти на собственост чрез упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване вследствие на използването на инструмента за споделяне на загуби;
77)
„засегнат притежател“ означава притежател на инструменти на собственост, чиито инструменти на собственост са обезсилени чрез упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1, буква з);
78)
„подходящ орган“ означава орган на държавата членка, определен в съответствие с член 61 като отговорен съгласно националното право на тази държава за вземането на решенията, посочени в член 59, параграф 3;
79)
„съответна институция майка“ означава институция майка в държава членка, институция майка от Съюза, финансов холдинг, смесен финансов холдинг, холдинг със смесена дейност, финансов холдинг майка в държава членка, финансов холдинг майка от Съюза, смесен финансов холдинг майка в държава членка или смесен финансов холдинг майка от Съюза, по отношение на които се прилага инструментът за споделяне на загуби;
80)
„приемател“ означава субект, на когото се прехвърлят акции, други инструменти на собственост, дългови инструменти, активи, права или задължения или каквато и да е комбинация от тях от институция в режим на преструктуриране;
81)
„работен ден“ означава ден, различен от събота, неделя или който и да е друг ден, който е официален празник в съответната държава членка;
82)
„право на прекратяване“ означава правото на прекратяване на договор, правото на ускоряване, приключване, прихващане или нетиране на задължения или всички подобни разпоредби, които прекратяват, изменят или погасяват задължение на страна по договора, или разпоредби, които предотвратяват възникването на договорно задължение, което иначе би възникнало;
83)
„институция в режим на преструктуриране“ означава институция, финансова институция, финансов холдинг, смесен финансов холдинг, холдинг със смесена дейност, финансов холдинг майка в държава членка, финансов холдинг майка от Съюза, смесен финансов холдинг майка в държава членка или смесен финансов холдинг майка от Съюза, по отношение на които се предприема действие по преструктуриране;
84)
„дъщерно предприятие в Съюза“ означава установена в държава членка институция, която е дъщерно предприятие на институция от трета държава или предприятие майка от трета държава;
85)
„предприятие майка от Съюза“ означава институция майка от Съюза, финансов холдинг майка от Съюза или смесен финансов холдинг майка от Съюза;
86)
„институция от трета държава“ означава субект, чието главно управление е установено в трета държава, който би отговарял на определението за институция, ако бе установен в Съюза;
87)
„предприятие майка от трета държава“ означава предприятие майка, финансов холдинг майка или смесен финансов холдинг майка, установен в трета държава;
88)
„процедури за преструктуриране на трета държава“ означава действие съгласно правото на трета държава с цел управление на неизпълнението на задълженията от страна на институция от трета държава или на предприятие майка от трета държава, което е сравнимо по отношение на целите и очакваните резултати с действията по преструктуриране съгласно настоящата директива;
89)
„клон в Съюза“ означава клон на институция от трета държава, който се намира в държава членка;
90)
„съответен орган на трета държава“ означава орган на трета държава, отговарящ за изпълнението на функции, сравними с тези на органите за преструктуриране или на компетентните органи съгласно настоящата директива;
91)
„механизъм за финансиране на ниво група“ означава механизъм или механизми за финансиране на държавата членка, в която се намира органът за преструктуриране на ниво група;
92)
„огледална транзакция“ означава транзакция, която се сключва между два субекта от група с цел прехвърляне изцяло или частично на риска, създаден от друга транзакция, сключена между едно от тези субекти от групата и трета страна;
93)
„вътрешногрупова гаранция“ означава договор, чрез който един субект от групата гарантира задълженията на друг субект от групата пред трето лице;
94)
„гарантирани депозити“ означава гарантирани депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 5) от Директива 2014/49/ЕС;
95)
„отговарящи на условията депозити“ означава отговарящи на условията депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 4) от Директива 2014/49/ЕС;
96)
„покрита облигация“ означава инструмент съгласно посоченото в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (26);
97)
„споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие“ означава споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие съгласно определението в член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (27);
98)
„споразумение за нетиране“ означава споразумение, съгласно което няколко вземания или задължения могат да бъдат преобразувани в едно нетирано вземане, включително споразумения за приключващо нетиране, съгласно които при настъпването на събитие, налагащо изпълнение (независимо от това къде и как е определено), задълженията на страните се ускоряват, така че стават незабавно изискуеми, или се прекратяват, като и в двата случая се преобразуват в едно нетирано вземане или се заменят от такова, включително „разпоредби за приключващо нетиране“ съгласно определението в член 2, параграф 1, буква н), подточка i) от Директива 2002/47/ЕО и „нетиране“ съгласно определението в член 2, буква к) от Директива 98/26/ЕО;
99)
„споразумение за прихващане“ означава споразумение, съгласно което две или повече вземания или задължения между институцията в режим на преструктуриране и контрагент могат да бъдат прихванати едно срещу друго;
100)
„финансови договори“ включва следните договори и споразумения:
а)
договори за ценни книжа, включително:
i)
договори за закупуване, продажба или даване в заем на ценна книга, група или индекс от ценни книжа,
ii)
опции върху ценна книга, група или индекс ценни книжа,
iii)
репо сделка или обратна репо сделка във връзка с всяка такава ценна книга, група или индекс;
б)
договори за стоки, включително:
i)
договори за закупуване, продажба или даване в заем на стока, група или индекс от стоки при условие за бъдеща доставка;
ii)
опции върху стока, група или индекс от стоки;
iii)
репо сделка или обратна репо сделка във връзка с всяка такава стока, група или индекс;
в)
фючърсни и форуърдни договори, включително договори (различни от стокови договори) за закупуване, продажба или прехвърляне на стока или собственост от друг характер, услуга, право или участие за конкретна цена на бъдеща дата;
г)
споразумения за суапове, включително:
i)
лихвени суапове и опции; спот или друг вид споразумения за размяна на валута; валутни суапове и опции; суапове и опции върху капиталови индекси или отделни капиталови инструменти; суапове и опции върху дългови индекси или отделни дългови инструменти; суапове и опции върху стокови индекси или отделни стоки; суапове и опции върху атмосферни условия, емисии или инфлация;
ii)
суапове за обща доходност или върху кредитни спредове и кредитни суапове;
iii)
споразумения или сделки, подобни на споразумение по подточка i) или ii), предмет на последващо търгуване на пазарите за суапове или деривати;
д)
междубанкови споразумения за отпускане на заем със срок три месеца или по-малко;
е)
рамкови споразумения за някои от договорите или споразуменията, посочени в букви а)-д);
101)
„мярка за предотвратяване на кризи“ означава упражняването на правомощия за непосредствено отстраняване на пропуски или пречки пред възстановимостта по член 6, параграф 6, упражняването на правомощия за преодоляване или отстраняване на пречки пред възможността за преструктуриране по член 17 или 18, прилагането на мярка за ранна намеса по член 27, назначаването на временен управител по член 29 или упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване по член 59;
102)
„мярка за управление на кризи“ означава действие по преструктуриране или назначаването на извънреден управител съгласно член 35 или на лице съгласно член 51, параграф 2 или съгласно член 72, параграф 1;
103)
„потенциал за възстановяване“ означава способността на институцията да възстанови финансовото си състояние след значително влошаване;
104)
„вложител“ означава вложител съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 6) от Директива 2014/49/ЕС;
105)
„инвеститор“ означава инвеститор по смисъла на член 1, точка 4 от Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (28);
106)
„определен национален макропруденциален орган“ означава органът, на който е възложено провеждането на макропруденциалната политика, посочен в препоръка Б1 от Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 22 декември 2011 г. относно макропруденциалния мандат на националните органи (ESRB/2011/3);
107)
„микро-, малки и средни предприятия“ означава микро-, малки и средни предприятия съгласно определението във връзка с критерия за годишен оборот, посочен в член 2, параграф 1 от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (29);
108)
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Директива 2014/65/ЕС.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за конкретизиране на критериите за определянето на дейностите, услугите и операциите, посочени в първа алинея, точка 35 във връзка с определението за „критични функции“, и критериите за определянето на стопанските дейности и свързаните с тях услуги, посочени в първа алинея, точка 36 във връзка с определението за „основни стопански дейности“.
Член 3
Определяне на отговорните за преструктурирането органи
1. Всяка държава членка определя един или, по изключение - повече органи за преструктуриране, оправомощени да прилагат инструментите за преструктуриране и да упражняват правомощията за преструктуриране.
2. Органът за преструктуриране е публичен административен орган или органи, на които са предоставени публични административни правомощия.
3. Органите за преструктуриране могат да бъдат националните централни банки, компетентните министерства или други публични административни органи или органи, на които са предоставени публични административни правомощия. По изключение държавите членки могат да предвидят, че орган за преструктуриране могат да бъдат компетентните органи за надзор за целите на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС. Въвеждат се подходящи структурни механизми, за да се гарантира оперативна независимост и за избягването на конфликт на интереси между надзорните функции по Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36 /ЕС или други функции на съответния орган и функциите на органите за преструктуриране по настоящата директива, без да се засягат задълженията за обмен на информация и сътрудничество, въведени в параграф 4. По-специално, държавите членки гарантират, че в рамките на компетентните органи, националните централни банки, компетентните министерства или другите органи съществува оперативна независимост между функциите по преструктуриране и надзорните или други функции на съответния орган.
Персоналът, участващ в изпълнението на функциите на органа за преструктуриране по настоящата директива, трябва да е структурно обособен и да ползва отделни линии за отчетност от персонала, участващ в изпълнението на задачите в съответствие с Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, или по отношение на другите функции на съответния орган.
За целите на настоящия параграф, държавата членка или органът за преструктуриране приема и оповестява публично всички необходими съответни вътрешни правила, включително правилата относно професионалната тайна и обмена на информация между различните функционални области.
4. Държавите членки изискват органите, които упражняват надзорни функции и функции по преструктуриране, и лицата, които упражняват тези функции от тяхно име, да си сътрудничат активно при подготовката, планирането и изпълнението на решения за преструктуриране, както когато органът за преструктуриране и компетентният орган са различни субекти, така и когато функциите се изпълняват от един и същ субект.
5. Всяка държава членка определя едно министерство, което отговаря за упражняването на функциите на компетентно министерство по настоящата директива.
6. Когато органът за преструктуриране в държава членка не е компетентното министерство, той информира компетентното министерство за решенията по настоящата директива и, освен ако не е предвидено друго в националното право, трябва да получи неговото одобрение преди изпълнението на решенията, които имат пряко фискално въздействие или системни последствия.
7. Решенията, взети от компетентните органи, органите за преструктуриране и ЕБО в съответствие с настоящата директива, трябва да са съобразени с потенциалното въздействие на решението във всички държави членки, на чиято територия извършват дейност институцията или групата, и да свеждат до минимум отрицателните последици за финансовата стабилност и отрицателните икономически и социални последици в тези държави членки. Решенията на ЕБО се вземат в съответствие с член 38 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
8. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с експертен опит, ресурси и оперативен капацитет да прилагат действия по преструктуриране и могат да упражняват своите правомощия с бързината и гъвкавостта, необходими за постигане на целите на преструктурирането.
9. ЕБО, в сътрудничество с компетентните органи и органите за преструктуриране, развива необходимите експертен опит, ресурси и оперативен капацитет и наблюдава изпълнението на параграф 8, включително посредством периодични партньорски проверки.
10. Когато в съответствие с параграф 1 дадена държава членка определи повече от един орган за целите на прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, тя представя надлежно мотивирано уведомление за действията си на ЕБО и Комисията и ясно разпределя функциите и отговорностите между тези органи, осигурява подходяща координация между тях и определя един орган като орган за контакт за целите на сътрудничеството и координацията със съответните органи в други държави членки.
11. Държавите членки информират ЕБО за националния орган или органи, определени за органи за преструктуриране, и за органа за контакт и, когато това е приложимо, за техните специфични функции и отговорности. ЕБО публикува списъка на органите за преструктуриране и на органите за контакт.
12. Без да се засяга член 85, държавите членки могат в съответствие с националното право да ограничат отговорността на органа за преструктуриране, компетентния орган и съответния им персонал за действие и бездействие при изпълнението на техните задължения съгласно настоящата директива.
ДЯЛ II
ПОДГОТОВКА
ГЛАВА I
Планове за възстановяване и планове за преструктуриране
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 4
Облекчени задължения за някои институции
1. Предвид въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на институцията би могло да има поради естеството на стопанската ѝ дейност, акционерната ѝ структура, правната ѝ форма, рисковия ѝ профил, размера и правния ѝ статус, нейната взаимосвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите ѝ, членството ѝ в институционална защитна схема или други кооперативни системи за взаимна солидарност в съответствие с член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и извършването на инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС, а така също и въпроса дали неизпълнението на задълженията от страна на институцията и последващата ѝ ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да окажат значителни отрицателни последици върху финансовите пазари, други институции, условията за финансиране или икономиката като цяло, държавите членки гарантират, че компетентните органи и органите за преструктуриране определят следното:
а)
съдържанието и подробностите за плановете за възстановяване и преструктуриране, предвидени в членове 5 - 12;
б)
датата, до която се изготвят първите планове за възстановяване и преструктуриране, както и честотата на актуализиране на плановете за възстановяване и преструктуриране, която може да бъде по-ниска от предвидената в член 5, параграф 2, член 7, параграф 5, член 10, параграф 6 и член 13, параграф 3;
в)
съдържанието и подробности за информацията, която се изисква от институциите съгласно член 5, параграф 5, член 11, параграф 1 и член 12, параграф 2, както и раздели А и Б от приложението;
г)
степента на подробност на оценката на възможността за преструктуриране, съгласно предвиденото в членове 15 и 16 и в раздел В от приложението.
2. Компетентните органи и когато е приложимо, органите за преструктуриране, извършват оценката, посочена в параграф 1, след провеждане, когато е целесъобразно, на консултация с националния макропруденциален орган.
3. Държавите членки гарантират, че когато се налагат облекчени задължения, компетентните органи и когато е приложимо - органите за преструктуриране, могат по всяко време да наложат пълни, необлекчени задължения.
4. Държавите членки гарантират, че налагането на облекчени задължения само по себе си не засяга правомощията на компетентния орган и когато е приложимо - на органа за преструктуриране, да предприема мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи.
5. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 за конкретизиране на критериите, посочени в параграф 1, приложими за предвидената в същия параграф оценка на въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да окаже върху финансовите пазари, върху други институции и върху условията за финансиране.
6. Като взема предвид, когато е целесъобразно, опита, придобит при прилагането на насоките, посочени в параграф 5, ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се конкретизират критериите, посочени в параграф 1, за оценка - в съответствие със същия параграф - на въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да окаже върху финансовите пазари, върху други институции и върху условията за финансиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2017 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Компетентните органи и органите за преструктуриране информират ЕБО за начина, по който прилагат параграфи 1, 8, 9 и 10 по отношение на институциите в рамките на тяхната компетентност. До 31 декември 2017 г. ЕБО представя пред Европейския парламент, Съвета и Комисията доклад относно прилагането на параграфи 1, 8, 9 и 10. По-специално в този доклад се отбелязват всякакви различия в прилагането на параграфи 1, 8, 9 и 10 на национално равнище.
8. При спазване на параграфи 9 и 10 държавите членки гарантират, че компетентните органи и когато е приложимо, органите за преструктуриране, могат да отменят прилагането на:
а)
изискванията по раздели 2 и 3 от настоящата глава по отношение на институции, свързани с централен орган и изцяло или частично освободени от спазването на пруденциалните изисквания в националното право в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
изискванията по раздел 2 по отношение на институции, които членуват в институционална защитна схема.
9. При предоставянето на освобождаване по параграф 8 държавите членки
а)
прилагат на консолидирана основа изискванията, посочени в раздели 2 и 3 от настоящата глава, по отношение на централния орган и свързаните с него институции по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
изискват от институционалната защитна схема да изпълнява изискванията на раздел 2 в сътрудничество с всички нейни членове, за които се прилага освобождаването.
За тази цел всяко използване в раздели 2 и 3 от настоящата глава на понятието „група“ включва централен орган и институциите, свързани с него по смисъла на член 10 от Регламент(ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия, и всяко използване на понятията „предприятия майки“ или „институции“, подлежащи на консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, включва централния орган.
10. Институциите, подлежащи на пряк надзор от страна на Европейската централна банка съгласно член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или съставляващи значителен дял от финансовата система на дадена държава членка, изготвят свои собствени планове за възстановяване в съответствие с раздел 2 от настоящата глава, като за тях се прилагат индивидуални планове за преструктуриране в съответствие с раздел 3.
За целите на настоящия параграф се счита, че операциите на дадена институция съставляват значителен дял от финансовата система на тази държава членка, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
общата стойност на нейните активи надхвърля 30 000 000 000 EUR; или
б)
съотношението на общите ѝ активи спрямо БВП на държавата членка на установяване надхвърля 20 %, освен ако общата стойност на нейните активи е под 5 000 000 000 EUR.
11. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се установяват единни формуляри, таблици и определения за определянето и предаването на информация от компетентните органи и органите за преструктуриране към ЕБО за целите на параграф 7, като при това се спазва принципът на пропорционалност.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Планиране на възстановяването
Член 5
Планове за възстановяване
1. Държавите членки гарантират, че всяка институция, която не е част от група, подлежаща на консолидиран надзор съгласно членове 111 и 112 от Директива 2013/36/ЕС, изготвя и поддържа план за възстановяване, в който се предвижда предприемането на мерки от страна на институцията за възстановяване на финансовото ѝ състояние след значително влошаване на финансовото ѝ положение. Плановете за възстановяване се считат за правила за управление по смисъла на член 74 от Директива 2013/36/ЕС.
2. Компетентните органи гарантират, че институциите актуализират своите планове за възстановяване най-малко веднъж годишно или след промяна в правната или организационната структура на институцията, нейната стопанска дейност или финансово положение, която може да окаже съществени последици върху плана за възстановяване или да наложи промяна в него. Компетентните органи могат да задължат институциите да актуализират плановете си за възстановяване по-често.
3. В плановете за възстановяване не се предвижда достъп или получаване на извънредна публична финансова подкрепа.
4. Когато е целесъобразно, в плановете за възстановяване се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
5. Без да се засяга член 4, държавите членки гарантират, че плановете за възстановяване съдържат информацията, посочена в раздел А от приложението. Държавите членки могат да изискват в плановете за възстановяване да се включи допълнителна информация.
Плановете за възстановяване включват също така мерки, които институцията би могла да предприеме, ако са изпълнени условията за ранна намеса съгласно член 27.
6. Държавите членки изискват плановете за възстановяване да включват подходящи условия и процедури, за да се създадат условия за навременно прилагане на действията по възстановяване, както и за широк спектър от варианти за възстановяване. Държавите членки изискват в плановете за възстановяване да се разглеждат различни сценарии на сериозни макроикономически и финансови сътресения от значение за конкретните условия на институцията, включително събития, обхващащи цялата система, и сътресения, свързани с отделни юридически лица и групи.
7. До 3 юли 2015 г. ЕБО, в тясно сътрудничество с Европейския съвет за системен риск (ЕССР), издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които се конкретизират допълнително различните сценарии, които да се използват за целите на параграф 6 от настоящия член.
8. Държавите членки могат да предвидят, че компетентните органи имат правомощието да изискват от дадена институция да поддържа подробна документация за финансовите договори, по които тази институция е страна.
9. Ръководният орган на институцията по параграф 1 извършва оценка и одобрява плана за възстановяване, преди да го представи на компетентния орган.
10. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които, без да се засяга член 4, се конкретизира допълнително минималната информация, която да се съдържа в плана за възстановяване по параграф 5 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 6
Оценяване на плановете за възстановяване
1. Държавите членки изискват от институциите, задължени да изготвят планове за възстановяване съгласно член 5, параграф 1 и член 7, параграф 1, да представят тези планове за възстановяване за преглед от компетентния орган. Държавите членки изискват институциите да докажат по убедителен за компетентния орган начин, че тези планове отговарят на критериите, посочени в параграф 2.
2. В рамките на шест месеца от представянето на всеки план и след консултация с компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, доколкото това е от значение за съответния клон, компетентните органи правят преглед на този план и оценяват доколко той отговаря на изискванията, предвидени в член 5, както и на следните критерии:
а)
обоснована е вероятността с прилагането на предложените в плана мерки да се запази или възстанови жизнеспособността и финансовото състояние на институцията или на групата, като се вземат предвид подготвителните мерки, които институцията е предприела или планира да предприеме;
б)
обоснована е вероятността планът и конкретните варианти в рамките на плана да бъдат приложени бързо и ефективно в условията на финансови сътресения, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовата система, включително и при сценарии, които биха довели до прилагането на планове за възстановяване от други институции в рамките на същия период.
3. При оценяване на целесъобразността на плановете за възстановяване компетентният орган взема предвид съответствието на капиталовата структура и структурата на финансиране на институцията на степента на сложност на организационната структура и рисковия профил на институцията.
4. Компетентният орган предоставя плана за възстановяване на органа за преструктуриране. Органът за преструктуриране може да разгледа плана за възстановяване, за да набележи евентуални действия в него, които могат да окажат неблагоприятно въздействие върху възможността за преструктуриране на институцията, и да отправи препоръки по тези въпроси до компетентния орган.
5. Когато компетентният орган прецени, че планът за възстановяване има съществени слабости или са налице съществени пречки за прилагането му, той уведомява институцията или предприятието майка на групата за своята оценка и изисква от нея да представи в рамките на два месеца - срок, който с разрешение от органа може да бъде удължен с още един месец - преразгледан план, от който става ясно как се отстранени тези слабости или пречки.
Преди да изиска от институция да представи повторно план за възстановяване, компетентният орган дава възможност на институцията да изрази своето становище относно това изискване.
Когато компетентният орган счита, че слабостите и пречките не са били отстранени по подходящ начин в преразгледания план за възстановяване, той може да укаже на институцията да внесе конкретни промени в плана.
6. Ако институцията не представи преразгледан план за възстановяване или ако компетентният орган прецени, че в преразгледания план за възстановяване не са отстранени по подходящ начин забелязаните при първоначалната оценка слабости или потенциални пречки, и ако не е възможно те да бъдат отстранени по подходящ начин чрез указание за конкретни промени в плана, компетентният орган изисква от институцията в рамките на разумен срок да набележи промени, които би могла да внесе в своята дейност, така че да отстрани слабостите в плана за възстановяване или пречките за прилагането му.
Ако институцията не успее да набележи такива промени в рамките на срока, определен от компетентния орган, или ако компетентният орган прецени, че предложените от институцията действия няма да отстранят по подходящ начин слабостите или пречките, той може да укаже на институцията да предприеме всички мерки, които счете за необходими и пропорционални, като отчита сериозността на слабостите и пречките и въздействието на мерките върху дейността на институцията.
Без да се засяга член 104 от Директива 2013/36/ЕС, компетентният орган може да укаже на институцията да:
а)
намали своя рисков профил, включително ликвидния риск;
б)
позволи прилагането на своевременни мерки за рекапитализация;
в)
преразгледа своята стратегия и структура;
г)
промени стратегията за финансиране, така че да се подобри устойчивостта на основните стопански дейности и критичните функции;
д)
промени своята управленска структура.
Посоченият в настоящия параграф списък от мерки не възпрепятства държавите членки да оправомощят компетентните органи да предприемат допълнителни мерки съгласно националното право.
7. Когато компетентният орган изиска от дадена институция да предприеме мерки съгласно параграф 6, неговото решение относно мерките трябва да е мотивирано и пропорционално.
Решението се съобщава писмено на институцията и подлежи на обжалване.
8. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които се конкретизират минималните критерии, които компетентният орган трябва да разгледа за целите на оценката по параграф 2 от настоящия член и по член 8, параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 -14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 7
Планове за възстановяване на групата
1. Държавите членки гарантират, че предприятията майки от Съюза изготвят и представят на консолидиращия надзорник план за възстановяване на групата. Плановете за възстановяване на групата се състоят от план за възстановяване на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза като цяло. В плана за възстановяване на групата се набелязват мерки, които може да е необходимо да бъдат приложени на нивото на предприятието майка от Съюза и на всяко отделно дъщерно предприятие.
2. В съответствие с член 8 компетентните органи може да изискват от дъщерните предприятия да изготвят и представят планове за възстановяване на индивидуална основа.
3. При условие че са въведени изискванията за поверителност, предвидени в настоящата директива, консолидиращият надзорник препраща плановете за възстановяване на групата на:
а)
съответните компетентни органи, посочени в членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС;
б)
компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, доколкото това е от значение за съответния клон;
в)
органът за преструктуриране на ниво група; както и
г)
органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
4. Планът за възстановяване на групата има за цел стабилизиране на цялата група или на всяка институция от групата, когато те са подложени на сътресения, така че да се преодолеят или отстранят причините за нестабилността и да се възстанови финансовото състояние на групата или на въпросната институция, като същевременно се отчита финансовото състояние на други субекти от групата.
Планът за възстановяване на групата включва мерки, които осигуряват координация и последователност на мерките, предприемани на нивото на предприятието майка от Съюза, на нивото на дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г), както и на мерките, които се предприемат на нивото на дъщерните предприятия и, когато е приложимо, в съответствие с Директива 2013/36/ЕС - на нивото на значими клонове.
5. Планът за възстановяване на групата, както и всеки план, изготвен за отделно дъщерно предприятие включва посочените в член 5 елементи. Когато е приложимо, тези планове включват мерки за финансова подкрепа в рамките на групата, приети съгласно споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа, сключено в съответствие с глава III.
6. Плановете за възстановяване на групата включват редица варианти за възстановяване, в които се предвиждат действия, които да бъдат предприети при различните сценарии, предвидени в член 5, параграф 6.
В плана за възстановяване на групата за всеки от сценариите се посочва дали са налице пречки пред прилагането на мерките за възстановяване в рамките на групата, включително на нивото на отделните субекти, обхванати от плана, и дали има съществени практически или правни пречки пред бързото прехвърляне на собствен капитал или изплащането на задължения или активи в рамките на групата.
7. Ръководният орган на субекта, който изготвя плана за възстановяване на групата в съответствие с параграф 1, извършва оценка и одобрява плана за възстановяване преди представянето му на консолидиращия надзорник.
Член 8
Оценяване на плановете за възстановяване на групата
1. Консолидиращият надзорник заедно с компетентните органи на дъщерните предприятия, след консултация с компетентните органи, посочени в член 116 от Директива 2013/36/ЕС, и с компетентните органи на значимите клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, разглежда плана за възстановяване на групата и преценява до каква степен той отговоря на изискванията и критериите, предвидени в членове 6 и 7. Оценката се извършва в съответствие с процедурата по член 6 и с настоящия член и при нея се отчита потенциалното въздействие на мерките за възстановяване върху финансовата стабилност във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
2. Консолидиращият надзорник и компетентните органи на дъщерните предприятия полагат усилия да постигнат съвместно решение относно:
а)
прегледа и оценката на плана за възстановяване на групата;
б)
необходимостта от изготвяне на план за възстановяване на индивидуална основа за институции, които са част от групата; както и
в)
приложението на мерките, посочени в член 6, параграфи 5 и 6.
Страните полагат усилия да постигнат съвместно решение в срок от четири месеца от датата на предаване на плана за възстановяване на групата от консолидиращия надзорник в съответствие с член 7, параграф 3.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съвместно решение.
3. Ако в рамките на четири месеца от датата на предаване на плана за възстановяване не е постигнато съвместно решение на компетентните органи относно прегледа и оценката на този план или на всякакви мерки, които предприятието майка от Съюза трябва да предприеме в съответствие с член 6, параграфи 5 и 6, консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение във връзка с тези въпроси. Консолидиращият надзорник взема своето решение, след като е взел предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени през четиримесечния срок. Консолидиращият надзорник съобщава решението на предприятието майка от Съюза и на другите компетентни органи.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от посочените в параграф 2 компетентни органи е отнесъл въпрос, посочен в параграф 7, до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на консолидиращия надзорник.
4. При липса на съвместно решение на компетентните органи в рамките на четири месеца от датата на предаване относно:
а)
необходимостта от изготвяне на план за възстановяване на индивидуална основа за институциите в рамките на неговата компетентност, или
б)
прилагането на ниво дъщерно предприятие на мерките, посочени в член 6, параграфи 5 и 6,
всеки компетентен орган взема самостоятелно решение по този въпрос.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпрос, посочен в параграф 7, до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентният орган на дъщерното предприятие отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на компетентния орган, отговарящ за дъщерното предприятие на индивидуално ниво.
5. Останалите компетентни органи, които нямат разногласия по параграф 4, могат да постигнат съвместно решение относно план за възстановяване на групата, който включва субекти от групата в рамките на тяхната компетентност.
6. Съвместното решение по параграф 2 или 5 и решенията, взети от компетентните органи при липса на съвместно решение по параграфи 3 и 4, се признават за окончателни и се прилагат от компетентните органи в съответните държави членки.
7. При искане от компетентен орган в съответствие с параграф 3 или 4 ЕБО може само да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 във връзка с оценката на плановете за възстановяване и прилагането на мерките по член 6, параграф 6, букви а), б) и г).
Член 9
Показатели, свързани с плана за възстановяване
1. За целите на членове 5 - 8 компетентните органи изискват всеки план за възстановяване да включва установена от институцията рамка от показатели за определяне на етапите, на които могат да бъдат предприети подходящите действия, посочени в плана. Тези показатели се съгласуват с компетентните органи при извършването на оценката на плановете за възстановяване в съответствие с членове 6 и 8. Показателите могат да имат качествен или количествен характер, свързан с финансовото състояние на институцията, и трябва да могат да бъдат лесно наблюдавани. Компетентните органи гарантират, че институциите въвеждат подходящи механизми за редовното наблюдение на показателите.
Независимо от първа алинея институцията може:
а)
да предприеме действие съгласно своя план за възстановяване, когато съответният показател не е изпълнен, но ръководният орган на институцията счита това за целесъобразно с оглед на обстоятелствата; или
б)
да се въздържи от предприемането на такова действие, когато ръководният орган на институцията не го счита за целесъобразно с оглед на обстоятелствата.
Решението за предприемане на действие, посочено в плана за възстановяване, или решението за въздържане от предприемането на такова действие незабавно се съобщава на компетентния орган.
2. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС)№ 1093/2010 насоки, в които се определя минималният списък на качествените и количествените показатели, посочени в параграф 1.
Раздел 3
Планиране на режима на преструктуриране
Член 10
Планове за преструктуриране
1. Органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган и след консултация с органите за преструктуриране на юрисдикциите, на чиято територия се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, изготвя план за преструктуриране за всяка институция, която не е част от група, подлежаща на консолидиран надзор съгласно членове 111 и 112 от Директива 2013/36/ЕС. Планът за преструктуриране предвижда действия по преструктуриране, които органът за преструктуриране може да предприеме, когато институцията отговаря на условията за преструктуриране. Информацията, посочена в параграф 7, буква а) се разкрива пред съответната институция.
2. Когато изготвя плана за преструктуриране, органът за преструктуриране набелязва всички съществени пречки пред възможността за преструктуриране и когато е необходимо и пропорционално - очертава съответните действия за преодоляване на тези пречки съгласно глава II от настоящия дял.
3. В плана за преструктуриране се вземат предвид съответните сценарии, включително такива, при които неизпълнението на задълженията може да бъде изолирано или напротив - може да се наблюдава по време на по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система. В плана за преструктуриране не се допуска нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
4. В плановете за преструктуриране се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
5. Органите за преструктуриране могат да изискват институциите да им съдействат при изготвянето и актуализирането на плановете.
6. Плановете за преструктуриране се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка съществена промяна в правната или организационната структура, дейността или финансовото състояние на институцията, която може да окаже съществени последици върху ефективността на плана или да наложи по друг начин неговото преразглеждане.
За целите на преразглеждането или актуализирането на плановете за преструктуриране по първа алинея институциите и компетентните органи незабавно информират органите за преструктуриране за всяка промяна, която налага това преразглеждане или актуализиране.
7. Без да се засяга член 4, в плана за преструктуриране се очертават различни варианти за прилагане към институцията на посочените в дял IV инструменти и правомощия за преструктуриране. Той включва, доколкото е целесъобразно и възможно, количествено определени:
а)
обобщение на ключови елементи от плана;
б)
обобщение на съществените промени, настъпили в институцията от последното предоставяне на информация във връзка с преструктурирането;
в)
примери за това как критичните функции и основните стопански дейности могат да бъдат правно и икономически обособени, доколкото е необходимо, от другите функции, така че да се осигури непрекъснатост при неизпълнение на задълженията от страна на институцията;
г)
оценка на графика за изпълнение на всеки съществен аспект от плана;
д)
подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с параграф 2 от настоящия член и с член 15;
е)
описание на всички мерки, изисквани съгласно член 17, за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, набелязани в резултат на извършената съгласно член 15 оценка;
ж)
описание на процесите за определяне на стойността и възможността за пазарна реализация на критични функции, основни стопански дейности и активи на институцията;
з)
подробно описание на мерките, чрез които се гарантира, че изискваната съгласно член 11 информация е актуална и по всяко време е на разположение на органите за преструктуриране;
и)
разяснение от органа за преструктуриране относно това как вариантите за преструктуриране биха могли да бъдат финансирани, без да се допуска нито едно от следните;
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент;
й)
подробно описание на различни стратегии за преструктуриране, които могат да се приложат в зависимост от различните възможни сценарии и приложимите срокове;
к)
описание на важни взаимозависимости;
л)
описание на вариантите за запазване на достъпа до плащания и услуги по клиринг и друга инфраструктура, както и оценка на възможността за прехвърляне на позиции на клиенти;
м)
анализ на въздействието на плана върху служителите на институцията, включително оценка на всички свързани разходи, както и описание на предвидените процедури за консултация с персонала по време на процеса на преструктуриране, като се отчитат националните системи за диалог със социалните партньори, когато е приложимо;
н)
план за връзки с медиите и обществеността;
о)
минималното изискване за собствен капитал и за приемливи задължения съгласно член 45, параграф 1 и краен срок за достигане на това ниво, когато е приложимо;
п)
когато е приложимо, минималното изискване за собствен капитал и финансови инструменти за договорно споделяне на загуби съгласно член 45, параграф 1 и краен срок за достигане на това ниво, когато е приложимо;
р)
описание на най-важните операции и системи за поддържане на непрекъснатото функциониране на оперативните процеси на институцията;
с)
когато е приложимо, становища на институцията във връзка с плана за преструктуриране.
8. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискват от дадена институция и дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да поддържат подробна документация за финансовите договори, по които са страна. Органът за преструктуриране може да определи краен срок, в който институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) трябва да са в състояние да представят тази документация. Същият краен срок се прилага спрямо всички институции и дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в рамките на неговата компетентност. Органът за преструктуриране може да реши да определи различен краен срок за различните видове финансови договори, посочени в член 2, точка 100. Настоящият параграф не засяга правомощието за събиране на информация на компетентния орган.
9. След консултации с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи допълнително съдържанието на плана за преструктуриране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 11
Информация за целите на плановете за преструктуриране и сътрудничество от страна на институциите
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискат от институциите:
а)
да им сътрудничат доколкото е необходимо в процеса на изготвяне на плановете за преструктуриране;
б)
да им предоставят пряко или чрез компетентния орган цялата необходима информация за изготвяне и прилагане на плановете за преструктуриране.
По-специално органите за преструктуриране трябва да разполагат с правомощието да изискват, наред с друга информация, информацията и анализите, посочени в раздел Б от приложението.
2. Компетентните органи в съответните държави членки си сътрудничат с органите за преструктуриране с цел да проверят дали част или цялата информация по параграф 1 е вече налична. Ако информацията е налична, компетентните органи я предоставят на органите за преструктуриране.
3. ЕБО разработва проекти за технически стандарти за изпълнение за конкретизиране на процедури и минимален набор от стандартни формуляри и таблици за предоставянето на информация съгласно настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 12
Планове за преструктуриране на групата
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, заедно с органите по преструктуриране на дъщерните предприятия и след консултация с органите за преструктуриране на значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, изготвят планове за преструктуриране на групата. Плановете за преструктуриране на групата включват план за преструктуриране на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза като цяло чрез преструктуриране на ниво предприятие майка от Съюза или чрез разделяне и преструктуриране на дъщерните предприятия. В плана за преструктуриране на групата се набелязват мерки за преструктуриране на:
а)
предприятието майка от Съюза;
б)
дъщерните предприятия, които са част от групата и които се намират в Съюза;
в)
дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г); както и
г)
при спазване на дял VI - дъщерните предприятия, които са част от групата и които се намират извън Съюза.
2. Планът за преструктуриране на групата се изготвя въз основа на информацията, представена съгласно член 11.
3. В плана за преструктуриране на групата:
а)
се посочват действията по преструктуриране, които да бъдат предприети във връзка със субекти от групата както посредством действия по преструктуриране по отношение на субектите по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), предприятието майка и дъщерните институции, така и посредством координирани действия по преструктуриране по отношение на дъщерните институции, при сценариите, предвидени в член 10, параграф 3;
б)
се разглежда въпросът доколко инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране могат да се прилагат и упражняват по координиран начин по отношение на субектите от групата, установени в Съюза, включително и мерки за улесняване на придобиването от трето лице на групата като цяло или на отделни стопански дейности или дейности, които се извършват от редица субекти от групата, или определени субекти от групата, и се набелязват възможните пречки пред координираното преструктуриране;
в)
когато групата включва субекти, учредени в трети държави, се определят подходящите мерки за сътрудничество и координация със съответните органи в тези трети държави и последствията за преструктурирането в рамките на Съюза;
г)
се набелязват мерките, включително и правното и икономическо обособяване на определени функции или стопански дейности, които са необходими за улесняване на преструктурирането на групата, когато са изпълнени условията за преструктуриране;
д)
се посочват допълнителни действия, които не са посочени в настоящата директива и които органът за преструктуриране на ниво група възнамерява да предприеме за преструктуриране на групата;
е)
се набелязват възможностите за финансиране на действията по преструктуриране на групата и - когато ще бъде необходим механизъм за финансиране - се посочват принципите за поделяне на отговорността за това финансиране между източници на финансиране в различни държави членки. В плана не се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Тези принципи се определят въз основа на справедливи и балансирани критерии, и по-специално са съобразени с член 107, параграф 5 и въздействието върху финансовата стабилност във всички съответни държави членки.
4. Оценката на възможността за преструктуриране на групата съгласно член 16 се извършва едновременно с изготвянето и актуализирането на плана за преструктуриране на групата в съответствие с настоящия член. В плана за преструктуриране на групата се включва подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с член 16.
5. Планът за преструктуриране на групата не трябва да има непропорционално въздействие върху която и да е държава членка.
6. След консултация с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи съдържанието на плановете за преструктуриране, като взема предвид разнообразието от стопански модели на групи на вътрешния пазар.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 13
Изискване и процедура за плановете за преструктуриране на група
1. Предприятията майки от Съюза представят на органа за преструктуриране на ниво група информацията, която може да се изисква в съответствие с член 11. Тази информация се отнася за предприятието майка от Съюза и, доколкото е необходимо -за всеки субект от групата, включително дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г).
При условие че са въведени изисквания за поверителност съгласно предвиденото в настоящата директива, органът за преструктуриране на групата препраща получената в съответствие с настоящия параграф информация на:
а)
ЕБО;
б)
органите за преструктуриране на дъщерните предприятия;
в)
органите за преструктуриране на държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон;
г)
съответните компетентни органи, посочени в членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС; и
д)
органите за преструктуриране на държавите членки, в които са установени дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г).
Информацията, предоставяна от органа за преструктуриране на ниво група на органите за преструктуриране и на компетентните органи на дъщерните предприятия, на органите за преструктуриране на държавата, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, и на съответните компетентни органи по членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС, трябва да включва най-малко цялата информация, която се отнася до дъщерното предприятие или значимия клон. Предоставяната на ЕБО информация включва цялата информация, която се отнася до ролята на ЕБО във връзка с плановете за преструктуриране на групата. В случай че има информация, свързана с дъщерни предприятия в трети държави, органът за преструктуриране на ниво група не е длъжен да предава информацията без съгласието на надзорния орган или органа за преструктуриране на съответната трета държава.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, като действат съвместно с органите за преструктуриране, посочени в параграф 1, втора алинея от настоящия член, в колегиите за преструктуриране и след консултация със съответните компетентни органи, включително компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, изготвят и поддържат планове за преструктуриране на групата. При изготвянето и поддържането на планове за преструктуриране на групата органите за преструктуриране на ниво група могат, по своя преценка и при спазване на изискванията за поверителност, посочени в член 98 от настоящата директива, да включат органи за преструктуриране на трета държава, в чиято юрисдикция групата е установила дъщерни предприятия или финансови холдинги, или значими клонове, както е посочено в член 51 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Държавите членки гарантират, че плановете за преструктуриране на групата се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка промяна в правната или организационната структура, в дейността или във финансовото състояние на групата, включително на всеки субект от групата, която може да окаже съществени последици върху плана или да наложи промяна в него.
4. Планът за преструктуриране за групата се приема под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
Тези органи за преструктуриране вземат съвместно решение в рамките на четири месеца от датата, на която органът за преструктуриране на ниво група е предал информацията по параграф 1, втора алинея.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съвместно решение.
5. При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца органът за преструктуриране на ниво група взема самостоятелно решение относно плана за преструктуриране на групата. Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
При спазване на параграф 9 от настоящия член, ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
6. При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца всеки орган за преструктуриране, отговарящ за дъщерно предприятие, взема самостоятелно решение и изготвя и поддържа план за преструктуриране на субектите в рамките на неговата компетентност. Всяко индивидуално решение е надлежно мотивирано, като в него се излагат основанията за несъгласие с предложения план за преструктуриране на групата и се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи и органи за преструктуриране. Всеки орган за преструктуриране съобщава своето решение на останалите членове на колегията за преструктуриране.
При спазване на параграф 9 от настоящия член, ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, съответният орган за преструктуриране отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на органа за преструктуриране на дъщерното предприятие.
7. Останалите органи за преструктуриране, които нямат разногласия по параграф 6, могат да постигнат съвместно решение относно план за преструктуриране на групата, който обхваща субектите от групата в рамките на тяхната компетентност.
8. Съвместните решения по параграфи 4 и 7 и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение по параграфи 5 и 6, се признават за окончателни и се прилагат от останалите съответни органи за преструктуриране.
9. В съответствие с параграфи 5 и 6 от настоящия член при поискване от орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, освен ако някой от съответните органи за преструктуриране не прецени, че въпросът, по който има разногласия, може да засегне по някакъв начин фискалните отговорности на неговата държава членка.
10. Когато съвместните решения се вземат в съответствие с параграфи 4 и 7 и когато органът за преструктуриране прецени в съответствие с параграф 9, че въпросът, по който има разногласия, засяга фискалните отговорности на неговата държава членка, органът за преструктуриране на ниво група започва повторна оценка на плана за преструктуриране на групата, включително на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
Член 14
Предаване на компетентните органи на планове за преструктуриране
1. Органът за преструктуриране предава плановете за преструктуриране, както и внесените в тях промени, на съответните компетентни органи.
2. Органът за преструктуриране на ниво група предава плановете за преструктуриране, както и внесените в тях промени, на съответните компетентни органи.
ГЛАВА II
Възможност за преструктуриране
Член 15
Оценяване на възможността за преструктуриране на институции
1. Държавите членки гарантират, че органът по преструктуриране, след консултация с компетентния орган и с органите за преструктуриране в държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценява до каква степен дадена институция, която не е част от група, може да бъде преструктурирана, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка;
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Приема се, че дадена институция може да бъде преструктурирана, ако за органа за преструктуриране е осъществимо и вероятно да може да прекрати дейността ѝ чрез обичайно производство по несъстоятелност или да я преструктурира, като използва различните инструменти за преструктуриране и правомощия за преструктуриране по отношение на институцията, като се избягват във възможно най-голяма степен всякакви значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително при по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавата членка, в която е установена институцията, в други държави членки или в Съюза, и по такъв начин, че да се осигури непрекъснатост на критичните функции на институцията. Органите за преструктуриране своевременно уведомяват ЕБО винаги когато считат, че дадена институция не може да бъде преструктурирана.
2. За целите на посочената в параграф 1 оценка на възможността за преструктуриране органът за преструктуриране разглежда най-малко въпросите, посочени в раздел В от приложението.
3. Оценката на възможността за преструктуриране съгласно настоящия член се извършва от органа за преструктуриране едновременно с изготвянето и актуализирането на плана за преструктуриране в съответствие с член 10 и служи за тези цели.
4. След консултация с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които конкретизира въпросите и критериите за предвидената в параграф 2 от настоящия член и в член 16 оценка на възможността за преструктуриране на институциите или групите.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея проекти на регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 16
Оценяване на възможността за преструктуриране на групи
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, съвместно с органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, след консултация с консолидиращия надзорник и компетентните органи на тези дъщерни предприятия, и органите за преструктуриране в държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценяват до каква степен групите могат да бъдат преструктурирани, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка;
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Приема се, че дадена група може да бъде преструктурирана, ако за органите за преструктуриране е осъществимо и вероятно да могат да прекратят дейността на субектите от групата чрез обичайно производство по несъстоятелност или да ги преструктурират чрез прилагане на инструменти за преструктуриране и правомощия за преструктуриране по отношение на субектите от групата, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително при по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавите членки, в които са установени субекти от групата, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на субектите от групата, поради факта че те могат да бъдат лесно и своевременно обособени или с други средства. Органите за преструктуриране на ниво група своевременно уведомяват ЕБО винаги когато считат, че дадена група не може да бъде преструктурирана.
Оценката на възможността за преструктуриране на групата се взема предвид от колегиите за преструктуриране по член 88.
2. За целите на оценката на възможността за преструктуриране на групата органите за преструктуриране разглеждат най-малко въпросите, посочени в раздел В от приложението.
3. Оценката на възможността за преструктуриране на групата съгласно настоящия член се извършва едновременно с изготвянето и актуализирането на плановете за преструктуриране на групата в съответствие с член 12 и служи за тези цели. Оценката се извършва съгласно процедурата за вземане на решения, предвидена в член 13.
Член 17
Правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че ако вследствие на извършената в съответствие с членове 15 и 16 оценка на възможността за преструктуриране на дадена институция и след консултация с компетентния орган органът за преструктуриране констатира, че има съществени пречки пред възможността за преструктуриране на тази институция, той съобщава констатацията си писмено на съответната институция, на компетентния орган и на органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове.
2. Вследствие на уведомлението, посочено в параграф 1 от настоящия член, се спира прилагането на изискването към органите за преструктуриране да изготвят планове за преструктуриране, както и към съответните органи за преструктуриране да постигнат съвместно решение относно плановете за преструктуриране на групата съгласно член 10, параграф 1 и съответно член 13, параграф 4, докато органът за преструктуриране одобри мерките за отстраняване на съществените пречки пред възможността за преструктуриране в съответствие с параграф 3 от настоящия член или вземе решение по тях в съответствие с параграф 4 от настоящия член.
3. В рамките на четири месеца от датата на получаване на уведомлението по параграф 1 институцията предлага на органа за преструктуриране възможни мерки за преодоляване или отстраняване на посочените в уведомлението съществени пречки. Органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, преценява дали тези мерки са подходящи за ефективно преодоляване или отстраняване на въпросните съществени пречки.
4. Когато органът за преструктуриране прецени, че предложените от дадена институция мерки съгласно параграф 3 не намаляват или не отстраняват ефективно въпросните пречки, той изисква от институцията, пряко или непряко - чрез компетентния орган, да предприеме алтернативни мерки, с които може да се постигне тази цел, и писмено уведомява за тези мерки институцията, която в срок от един месец предлага план за спазването им.
При набелязването на алтернативни мерки органът за преструктуриране трябва да докаже, че с предложените от институцията мерки не би било възможно да бъдат отстранени пречките пред възможността за преструктуриране и че предложените алтернативни мерки са пропорционални за отстраняването им. Органът за преструктуриране взема също така предвид заплахата, която тези пречки пред възможността за преструктуриране представляват за финансовата стабилност, както и последиците на мерките за стопанската дейност на институцията, нейната стабилност и способността ѝ да допринася за икономиката.
5. За целите на параграф 4 органите за преструктуриране разполагат с правомощия да предприемат всяка една от следните мерки:
а)
да изискат от институцията да преразгледа всички споразумения за вътрешногрупово финансиране или да разгледа липсата на такива, или да изготви споразумения за предоставяне на услуги, в рамките на групата или с трети лица, които да осигурят предоставянето на критични функции;
б)
да изискат от институцията да ограничи максималната си индивидуална и обща експозиция;
в)
да наложат конкретни или редовни допълнителни изисквания за информация от значение за целите на преструктурирането;
г)
да изискат от институцията да се освободи от определени активи;
д)
да изискат от институцията да ограничи или прекрати определени съществуващи или планирани дейности;
е)
да ограничат или предотвратят развиването на нови или съществуващи стопански дейности или продажбата на нови или съществуващи продукти;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на институцията или на всеки субект от групата, който се намира пряко или непряко под неин контрол, с цел да се намали сложността, така че да се осигури правното и оперативно обособяване на критичните функции от другите функции чрез прилагането на инструменти за преструктуриране;
з)
да изискат от институция или предприятие майка да създаде финансов холдинг майка в държава членка или финансов холдинг майка от Съюза;
и)
да изискат от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да емитират приемливи задължения в изпълнение на изискванията по член 45;
й)
да изискат от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да предприемат други стъпки, за да изпълнят минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения съгласно член 45, като включително по-специално се опитат да предоговорят всички приемливи задължения, инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, които са емитирали, за да се гарантира, че всяко решение на органа за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на тези задължения или инструменти ще бъде изпълнено съгласно правото на юрисдикцията, което урежда това задължение или инструмент; както и
к)
когато институцията е дъщерно предприятие на холдинг със смесена дейност, да изиска от холдинга със смесена дейност да учреди отделен финансов холдинг, който да контролира институцията, ако това е необходимо, с цел улесняване на преструктурирането на институцията и избягване на прилагането на инструментите и правомощията за преструктуриране, посочени в дял IV, които са с неблагоприятни последици за нефинансовата част от групата.
6. Решението, взето съгласно параграфи 1 или 4, трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
да съдържа основанията за въпросната оценка или констатация;
б)
да посочва как оценката или констатацията отговаря на изискването за пропорционално прилагане, предвидено в параграф 4; както и
в)
да подлежи на обжалване.
7. Преди да набележи дадена мярка по параграф 4, органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган и, когато е приложимо - с определения национален макропруденциален орган, надлежно взема предвид потенциалните последици от тези мерки за конкретната институция, за вътрешния пазар на финансови услуги, за финансовата стабилност в други държави членки и Съюза като цяло.
8. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС)№ 1093/2010 насоки, с които се конкретизират допълнително мерките, предвидени в параграф 5, и обстоятелствата, при които може да бъде приложена всяка една от тях.
Член 18
Правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране: третиране на групата
1. Органът за преструктуриране на ниво група заедно с органите за преструктуриране на дъщерни предприятия, след консултация с надзорната колегия и органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, разглеждат изискваната съгласно член 16 оценка в рамките на колегията за преструктуриране и полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение за прилагането на мерките, набелязани съгласно член 17, параграф 4, по отношение на всички институции, които са част от групата.
2. Органът за преструктуриране на ниво група, в сътрудничество с консолидиращия надзорник и ЕБО в съответствие с член 25, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, изготвя и представя доклад пред предприятието майка от Съюза и пред органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, които го предават на дъщерните предприятия под техен надзор, и пред органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове. Докладът се изготвя след консултация с компетентните органи, като в него се анализират съществените пречки пред ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране по отношение на групата. В доклада се взема предвид въздействието върху стопанския модел на институцията и се препоръчват пропорционални и целенасочени мерки, които органът смята за необходими или целесъобразни за отстраняването на тези пречки.
3. В рамките на четири месеца от датата на получаване на доклада предприятието майка от Съюза може да представи бележките си и да предложи на органа за преструктуриране на ниво група алтернативни мерки, с които да се коригират набелязаните в доклада пречки.
4. Органът за преструктуриране на ниво група съобщава всяка мярка, предложена от предприятието майка от Съюза, на консолидиращия надзорник, на ЕБО, на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия и на органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон. Органите за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, след консултация с компетентните органи и с органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, правят всичко възможно в рамките на правомощията си да постигнат съвместно решение в колегията за преструктуриране във връзка с набелязването на съществените пречки и, при необходимост, във връзка с оценяването на мерките, предложени от предприятието майка от Съюза, и на мерките, изискани от органите с цел преодоляване или отстраняване на пречките, при което се взема предвид потенциалното въздействие на мерките във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
5. Съвместното решение се взема в рамките на по-късия от следните два срока: четири месеца от представянето на бележки от страна на предприятието майка от Съюза или четиримесечния срок по параграф 3. То е мотивирано и се излага в документ, който органът за преструктуриране на ниво група предава на предприятието майка от Съюза.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съвместно решение.
6. При липса на съвместно решение в рамките на срока по параграф 5 органът за преструктуриране на ниво група взема самостоятелно решение относно подходящите мерки, които трябва да бъдат предприети по член 17, параграф 4 на ниво група.
Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпрос по параграф 9 от настоящия член до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
7. При липса на съвместно решение органите за преструктуриране на дъщерните предприятия вземат самостоятелни решения относно подходящите мерки, които да бъдат предприети индивидуално от дъщерните предприятия в съответствие с член 17, параграф 4. Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на съответното дъщерно предприятие и на органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпрос по параграф 9 от настоящия член до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на дъщерното предприятие отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на органа за преструктуриране на дъщерното предприятие.
8. Съвместното решение по параграф 5 и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение по параграф 6, се признават за окончателни и се прилагат от останалите съответни органи за преструктуриране.
9. При липса на съвместно решение за предприемането на мерки, посочени в член 17, параграф 5, буква ж), з) или к), ЕБО може по искане на орган за преструктуриране в съответствие с параграфи 6 или 7 от настоящия член да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА III
Вътрешногрупова финансова подкрепа
Член 19
Споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа
1. Държавите членки гарантират, че институция майка в държава членка, институция майка от Съюза или дружество по член 1, параграф 1, буква в) или г) и техните дъщерни предприятия в други държави членки или трети държави, които са институции или финансови институции, попадащи в обхвата на консолидирания надзор върху предприятието майка, могат да сключат споразумение да предоставят финансова подкрепа на друга страна по споразумението, която отговаря на условията за ранна намеса съгласно член 27, при условие че са спазени предвидените в настоящата глава условия.
2. Настоящата глава не се прилага за вътрешногруповите договорености за финансиране, включително договорености за предоставяне на финансови средства и договорености за централизирано предоставяне на финансови средства, при условие че нито една от страните по такива договорености не отговаря на условията за ранна намеса.
3. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа не съставлява предпоставка за:
а)
предоставяне на вътрешногрупова финансова подкрепа на субект от групата, който изпитва финансови затруднения, ако институцията вземе решение за това след преценка на всеки отделен случай и в съответствие с политиките на групата, ако това не представлява риск за цялата група; или
б)
извършване на дейност в държава членка.
4. Държавите членки отстраняват всякакви правни пречки в националното право пред транзакциите за вътрешногрупова финансова подкрепа, предприети в съответствие с настоящата глава, при условие че нищо в настоящата глава не възпрепятства държавите членки да наложат ограничения на вътрешногруповите транзакции във връзка с националното право, с което се въвеждат възможностите, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013, с което се транспонира Директива 2013/36/ЕС или което изисква обособяването на части от дадена група или на дейности в рамките на дадена група поради причини, свързани с финансовата стабилност.
5. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа може:
а)
да включва едно или повече дъщерни предприятия на групата и да предвижда финансова подкрепа от предприятието майка за дъщерните предприятия, от дъщерните предприятия за предприятието майка, между дъщерните предприятия на групата, които са страна по споразумението, или всякаква комбинация от горните;
б)
да предвижда финансова подкрепа под формата на заем, предоставяне на гаранции, предоставяне на активи за ползване като обезпечение или всякаква комбинация от тези форми на финансова подкрепа, чрез една или повече транзакции, включително между бенефициера на подкрепата и трето лице.
6. Когато съгласно условията на споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа някой от субектите от групата се съгласи да предостави финансова подкрепа на друг субект от групата, споразумението може да включва насрещно съгласие на получаващия подкрепата субект от групата да предостави финансова подкрепа на субекта от групата, който предоставя подкрепа.
7. В споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа се посочват принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за всяка транзакция по него. Тези принципи включват изискване размерът на насрещната престация да се определя към момента на предоставяне на финансовата подкрепа. Споразумението, включително принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за предоставянето на финансова подкрепа и другите условия на споразумението, трябва да са съобразени със следните принципи:
а)
всяка страна трябва да действа свободно, когато встъпва в споразумението;
б)
при встъпване в споразумението и при определяне на размера на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа всяка страна трябва да действа максимално в свой собствен интерес, като може да взема предвид всякакви преки и непреки ползи, които могат да произтекат за някоя страна в резултат от предоставянето на финансовата подкрепа;
в)
всяка страна, която предоставя финансова подкрепа, трябва да получи пълен достъп до съответната информация от всяка страна, която получава подкрепа, преди определяне на размера на насрещната престация за предоставянето на финансова подкрепа и преди всяко решение за предоставяне на финансова подкрепа;
г)
размерът на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа може да е съобразен с информацията, която е на разположение на предоставящата финансовата подкрепа страна поради факта, че тази страна е част от същата група като получаващата финансовата подкрепа страна, и която не е достъпна на пазара; както и
д)
не е задължително при принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа да се взема предвид очакваното временно въздействие върху пазарните цени, което произтича от външни за групата събития.
8. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа може да бъде сключено единствено ако към момента на сключване на предложеното споразумение никоя от страните не отговаря на условията за ранна намеса съгласно преценката на съответните им компетентни органи.
9. Държавите членки гарантират, че всяко право, вземане или действие, произтичащи от споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа, може да бъде упражнено единствено от страните по споразумението, като се изключват трети лица.
Член 20
Преглед на предложеното споразумение от компетентните органи и посредничество
1. Институцията майка от Съюза представя на консолидиращия надзорник заявление за получаване на разрешение във връзка с всяко споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа, предложено в съответствие с член 19. Заявлението съдържа текста на предложеното споразумение и посочва субектите от групата, които желаят да бъдат страни по него.
2. Консолидиращият надзорник незабавно препраща заявлението към компетентните органи на всяко дъщерно предприятие, което желае да бъде страна по споразумението, с оглед на постигането на съвместно решение.
3. В съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 5 и 6 от настоящия член, консолидиращият надзорник дава разрешение, ако условията на предложеното споразумение съответстват на условията за финансова подкрепа, определени в член 23.
4. В съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 5 и 6 от настоящия член, консолидиращият надзорник може да забрани сключването на предложеното споразумение, ако прецени, че то не съответства на условията за финансова подкрепа, определени в член 23.
5. Компетентните органи полагат всички възможни усилия в рамките на своите правомощия да постигнат, в срок от четири месеца от датата на получаване на заявлението от консолидиращия надзорник, съвместно решение по въпроса дали условията на предложеното споразумение отговарят на условията за финансова подкрепа, заложени в член 23 като вземат предвид потенциалното въздействие, включително фискалните последици, от изпълнението на споразумението във всички държави членки, в които групата извършва дейност. Съвместното решение се излага в документ, съдържащ надлежно мотивирано решение, който консолидиращият надзорник предава на заявителя.
В съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие.
6. При липса на съвместно решение на съответните компетентни органи в рамките на четири месеца консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение по заявлението. Решението се излага в документ, съдържащ надлежно мотивираното решение, и в него се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени през четиримесечния срок. Консолидиращият надзорник съобщава своето решение на заявителя и на другите компетентни органи.
7. Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
Член 21
Одобрение на предложено споразумение от акционерите
1. Държавите членки изискват всяко предложено споразумение, за което има разрешение от компетентните органи, да бъде представено за одобрение на акционерите на всеки субект от групата, който желае да сключи споразумението. В този случай споразумението е в сила само за тези страни, чиито акционери са одобрили сключването му в съответствие с параграф 2.
2. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа поражда действие спрямо субект от групата само ако неговите акционери са упълномощили ръководният орган на този субект от групата да вземе решение субектът от групата да предоставя или да получава финансова подкрепа в съответствие с реда и условията на споразумението и с условията, предвидени в настоящата глава, и ако това пълномощие от акционерите не е било оттеглено.
3. Ръководният орган на всеки субект, който е страна по споразумението, ежегодно докладва пред акционерите за изпълнението на споразумението и на всяко решение, взето съгласно споразумението.
Член 22
Предаване на споразуменията за вътрешногрупова финансова подкрепа на органите за преструктуриране
Компетентните органи предават на съответните органи за преструктуриране споразуменията за вътрешногрупова финансова подкрепа, за които са дали разрешение, и промените в тях.
Член 23
Условия за вътрешногрупова финансова подкрепа
1. Финансовата подкрепа може да се предоставя от субект от групата в съответствие с член 19 само ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има реална вероятност предоставената подкрепа да помогне в значителна степен за преодоляване на финансовите затруднения на субекта от групата, който получава подкрепата;
б)
предоставянето на финансовата подкрепа има за цел запазване или възстановяване на финансовата стабилност на групата като цяло или някой субект от групата и е в интерес на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
в)
финансовата подкрепа се предоставя при определени условия, включително срещу насрещна престация, в съответствие с член 19, параграф 7;
г)
предвид информацията, с която разполага ръководния орган на субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа, към момента на вземане на решението за предоставяне на финансова подкрепа, съществува реална вероятност да бъде получена насрещна престация и - ако подкрепата е предоставена под формата на заем, заемът да бъде изплатен от получаващия подкрепата субект от групата. Ако подкрепата е предоставена под формата на гаранция или някаква форма на обезпечение, същото условие се прилага за задължението, произтичащо за получателя при изпълнение, насочена към гаранцията или обезпечението;
д)
предоставянето на финансовата подкрепа не би застрашило ликвидността или платежоспособността на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
е)
предоставянето на финансовата подкрепа не създава заплаха за финансовата стабилност, по-специално в държавата членка на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
ж)
към момента на предоставяне на подкрепата субектът от групата, който предоставя подкрепата, спазва капиталовите и ликвидните изисквания на Директива 2013/36/ЕС, както и всички изисквания, наложени съгласно член 104, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, като предоставянето на финансовата подкрепа не води до нарушаване на тези изисквания от субекта от групата, освен ако това е разрешено от компетентния орган, отговорен за надзора на индивидуална основа на субекта, който предоставя подкрепата;
з)
към момента на предоставяне на подкрепата субектът от групата, който предоставя подкрепата, спазва предвидените в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС изисквания, свързани с големите експозиции, включително разпоредбите на националното право, с които се упражняват предвидените в посочените актове възможности за избор, като предоставянето на финансовата подкрепа не води до нарушаване на тези изисквания от субекта от групата, освен ако това е разрешено от компетентния орган, отговорен за надзора на индивидуална основа на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
и)
предоставянето на финансовата подкрепа не засяга възможността за преструктуриране на субекта от групата, който предоставя подкрепата.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, които конкретизират условията, предвидени в параграф 1, букви а), в), д) и и).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. До 3 януари 2016 г. ЕБО издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, за да се насърчи сближаването на практиките за конкретизиране на условията, предвидени в параграф 1, букви б), г), е), ж) и з) от настоящия член.
Член 24
Решение за предоставяне на финансова подкрепа
Решението за предоставяне на вътрешногрупова финансова подкрепа в съответствие със споразумението се взема от ръководния орган на субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа. То е мотивирано и в него се посочва целта на предложената финансова подкрепа. По-специално в решението се посочва по какъв начин предоставянето на финансовата подкрепа е съобразено с условията, предвидени в член 23, параграф 1. Решението за приемане на вътрешногрупова финансова подкрепа в съответствие със споразумението се взема от ръководния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа.
Член 25
Право на възражение на компетентните органи
1. Преди предоставянето на подкрепа в съответствие със споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа ръководният орган на субекта от групата, който възнамерява да предостави финансова подкрепа, уведомява за това:
а)
своя компетентен орган;
б)
когато е приложимо, консолидиращия надзорник, ако е различен от органите, посочени в букви а) и в);
в)
компетентния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа, ако е различен от органите, посочени в букви а) и б); както и
г)
ЕБО.
В уведомлението се включва мотивираното решение на ръководния орган в съответствие с член 24 и подробности относно предложената финансова подкрепа, включително копие от споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа.
2. В срок от пет работни дни от датата на получаване на пълното уведомление компетентният орган за субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа, може да разреши предоставянето на финансова подкрепа или да я забрани или ограничи, ако прецени, че не са изпълнени условията за вътрешногрупова финансова подкрепа, предвидени в член 23. Решението на компетентния орган за забрана или ограничаване на финансовата подкрепа трябва да бъде мотивирано.
3. Решението на компетентния орган за разрешаване, забрана или ограничаване на финансовата подкрепа се съобщава незабавно на:
а)
консолидиращия надзорник;
б)
компетентния орган на субекта от групата, който получава подкрепата; както и
в)
ЕБО.
Консолидиращият надзорник незабавно информира останалите членове на надзорната колегия и членовете на колегията за преструктуриране.
4. Ако консолидиращият надзорник или компетентният орган, отговарящ за субекта от групата, който получава подкрепата, имат възражения относно решението за забрана или ограничаване на финансовата подкрепа, те могат в рамките на два дни да отнесат въпроса до ЕБО и да поискат съдействие в съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Ако компетентният орган не забрани или не ограничи финансовата подкрепа в срока по параграф 2, или разреши предоставянето на подкрепа преди изтичането на този срок, финансовата подкрепа може да бъде предоставена съгласно условията, представени пред компетентния орган.
6. Решението на ръководния орган на институцията относно предоставянето на финансова подкрепа се съобщава на:
а)
компетентния орган;
б)
когато е приложимо, консолидиращия надзорник, ако е различен от органите, посочени в букви а) и в);
в)
компетентния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа, когато е различен от органите, посочени в букви а) и б); и
г)
ЕБО.
Консолидиращият надзорник незабавно информира останалите членове на надзорната колегия и членовете на колегията за преструктуриране.
7. Ако компетентният орган ограничи или забрани предоставянето на вътрешногрупова финансова подкрепа съгласно параграф 2 от настоящия член и ако планът за възстановяване на групата в съответствие с член 7, параграф 5, предвижда вътрешногрупова финансова подкрепа, компетентният орган на субект от групата, подкрепата за когото е ограничена или забранена, може да изиска от консолидиращия надзорник да предприеме повторна оценка на плана за възстановяване на групата съгласно член 8 или - ако планът за възстановяване е изготвен на индивидуална основа - да изиска от субекта от групата да представи преразгледан план за възстановяване.
Член 26
Оповестяване
1. Държавите членки гарантират, че субектите от групата оповестяват публично дали са сключили споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа по член 19, както и описание на общите условия на подобно споразумение и наименованията на субектите от групата, които са страни по него, и актуализират информацията най-малко веднъж годишно.
Прилагат се членове 431 - 434 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, за да определи формата и съдържанието на описанието, посочено в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея проекти на технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
РАННА НАМЕСА
Член 27
Мерки за ранна намеса
1. Когато в резултат на, наред с другото, бързо влошаващо се финансово състояние, включително по отношение на ликвидността, бързо покачващо се ниво на задлъжнялост, необслужвани заеми или концентрация на експозиции съгласно оценка, основаваща се на набор от показатели, които може да включват капиталовото изискване на институцията плюс 1,5 процентни пункта, институция нарушава или е вероятно в близко бъдеще да наруши изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013, Директива 2013/36/ЕС,дял II от Директива 2014/65/ЕСили някои от членове 3-7, 14-17 и 24, 25 и 26 от Регламент (ЕС) № 600/2014, държавите членки гарантират, че без да се засягат мерките по член 104 от Директива 2013/36/ЕС, когато е приложимо, компетентните органи разполагат най-малкото със следните мерки:
а)
да изискат от ръководния орган на институцията да приложи една или повече от процедурите или мерките, предвидени в плана за възстановяване, или да актуализира този план за възстановяване в съответствие с член 5, параграф 2, когато обстоятелствата, довели до ранна намеса, се различават от допусканията, предвидени в първоначалния план за възстановяване, и да приложи една или повече от процедурите или мерките, предвидени в актуализирания план в рамките на конкретен срок, така че да се отпаднат условията, посочени в уводната част;
б)
да изискат от ръководния орган на институцията да разгледа положението, да набележи мерките за преодоляване на всички набелязани проблеми и да изготви програма за действие за преодоляването им и график за изпълнението ѝ;
в)
да изискат от ръководния орган на институцията да свика или - при неизпълнение на това изискване от страна на ръководния орган - самостоятелно да свикат събрание на акционерите на институцията, както и в двата случая да определят дневния ред и да изискат разглеждането на определени решения с цел приемането им от акционерите;
г)
да изискат освобождаването или смяната на един или повече от членовете на ръководния орган или на висшето ръководство, ако преценят, че тези лица не могат да изпълняват задълженията си съгласно член 13 от Директива 2013/36/ЕС или член 9 от Директива 2014/65/ЕС;
д)
да изискат от ръководния орган на институцията да изготви план за договаряне на преструктурирането на дълга с някои или всички кредитори, съгласно плана за възстановяване, когато е приложимо;
е)
да изискат промени в бизнес стратегията на институцията;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на институцията; както и
з)
да получат, включително чрез проверки на място, и да предоставят на органа за преструктуриране цялата необходима информация за актуализиране на плана за преструктуриране и за подготовка за възможно преструктуриране на институцията, включително за извършването на оценка на активите и задълженията на институцията съгласно член 36.
2. Държавите членки гарантират, че компетентните органи уведомяват незабавно органите за преструктуриране, когато установят, че по отношение на дадена институция са изпълнени условията по параграф 1, както и че правомощията на органите за преструктуриране включват правомощието да изискат от институцията да се свърже с потенциални купувачи, за да подготви преструктурирането на институцията при спазване на условията, предвидени в член 39, параграф 2, и разпоредбите относно поверителността, предвидени в член 84.
3. Компетентните органи определят подходящ срок за осъществяването на всяка от мерките по параграф 1, така че да се даде възможност на компетентния орган да оцени ефективността на мярката.
4. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за насърчаване на последователното прилагане на предпоставките за използването на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член.
5. Като взема предвид, когато е целесъобразно, опита, придобит в хода на прилагането на посочените в параграф 4 насоки, ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти с цел да конкретизира минималния набор от предпоставки за използване на мерките, посочени в параграф 1.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 28
Освобождаване на висшето ръководство и ръководния орган
При значително влошаване на финансовото положение на дадена институция или когато са налице сериозни нарушения на законови или подзаконови актове или на устава на институцията или сериозни административни нередности, или когато други мерки, предприети в съответствие с член 27, не са достатъчни за подобряване на положението, държавите членки гарантират, че компетентните органи могат да изискат освобождаването на отделни или на всички членове на висшето ръководство или на ръководния орган на институцията. Назначаването на ново висше ръководство или ръководен орган се извършва в съответствие с националното право и правото на Съюза и с одобрението или съгласието на компетентния орган.
Член 29
Временен управител
1. В случаите, в които компетентният орган счита смяната на висшето ръководство или на ръководния орган съгласно член 28 за недостатъчна мярка за подобряване на положението, държавите членки гарантират, че компетентните органи могат да назначат един или повече временни управители на институцията. В зависимост от това какво е пропорционално предвид условията, компетентните органи могат да назначат временен управител, който да замени временно ръководния орган на институцията или да работи временно съвместно с ръководния орган на институцията, като компетентният орган уточнява решението си към момента на назначаването. Ако компетентният орган назначи временен управител, който да работи съвместно с ръководния орган на институцията, към момента на това назначаване той определя допълнително ролята, задълженията и правомощията на временния управител, както и всякакви изисквания към ръководния орган на институцията да се консултира с временния управител или да получава съгласието му преди да вземе конкретни решения или да предприеме конкретни действия. От компетентния орган се изисква да оповестява публично назначаването на временен управител, освен когато временният управител не разполага с правомощието да представлява институцията. Държавите членки допълнително гарантират, че временните управители имат квалификацията, способностите и познанията, необходими за изпълнение на своите функции, и не са в положение на конфликт на интереси.
2. Компетентният орган определя правомощията на временния управител в момента на назначаването му въз основа на това, което е пропорционално според условията. Тези правомощия могат да включват някои или всички правомощия на ръководния орган на институцията съгласно нейния устав и националното право, включително правомощията да упражнява някои или всички административни функции на ръководния орган на институцията. Правомощията на временния управител по отношение на институцията трябва да съответстват на приложимото дружествено право.
3. Ролята и функциите на временния управител се определят от компетентния орган в момента на назначаването му и могат да включват оценяване на финансовото състояние на институцията, управление на дейността или на част от дейността на институцията с оглед предпазване или възстановяване на финансовото състояние на институцията и предприемане на мерки за възстановяване на доброто и благоразумно управление на дейността на институцията. Компетентният орган определя всички ограничения на ролята и функциите на временния управител в момента на назначаването му.
4. Държавите членки гарантират, че компетентните органи имат изключителното правомощие да назначават и освобождават временни управители. Компетентният орган може да освободи временния управител по всяко време и на всяко основание. Компетентният орган може да променя условията на назначение на временния управител по всяко време при спазване на настоящия член.
5. Компетентният орган може да изисква за определени действия на временния управител да е необходимо предварително съгласие на компетентния орган. Компетентният орган определя всички такива изисквания в момента на назначаване на временния управител или в момента на всяка промяна на условията на назначението на временен управител.
Във всички случаи временният управител може да упражнява правомощието да свиква общо събрание на акционерите на институцията и да определя дневния ред на такова събрание само с предварителното съгласие на компетентния орган.
6. Компетентният орган може да изисква от временния управител в края на мандата си и периодично, в съответствие с определен от компетентния орган график, да изготвя доклади относно финансовото състояние на институцията и относно предприетите действия по време на неговия мандат.
7. Временен управител се назначава за не повече от една година. Този срок може да бъде подновен в изключителни случаи, ако са все още са налице условията за назначаване на временен управител. Компетентният орган решава дали условията са подходящи за продължаване работата на временния управител и обоснова решението си пред акционерите.
8. При спазване на настоящия член, назначаването на временен управител не засяга правата на акционерите по правото на Съюза или националното дружествено право.
9. Държавите членки могат да ограничат отговорността на временния управител в съответствие с националното право за действие и бездействие при изпълнението на неговите задължения като временен управител съгласно параграф 3.
10. Временен управител, назначен съгласно настоящия член, не се счита за директор в сянка или за фактически директор по националното право.
Член 30
Координация на мерките за ранна намеса и назначаване на временен управител по отношение на групи
1. Когато са изпълнени условията за налагане на изискванията по член 27 или за назначаване на временен управител съгласно член 29 по отношение на предприятие майка от Съюза, консолидиращият надзорник уведомява ЕБО и се консултира с другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия.
2. След като ги уведоми и проведе тази консултация, консолидиращият надзорник решава дали да приложи някоя от мерките по член 27 или да назначи временен управител съгласно член 29 по отношение на съответното предприятие майка от Съюза, като взема предвид въздействието на тези мерки върху субектите от групата в други държави членки. Консолидиращият надзорник уведомява за своето решение другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия и ЕБО.
3. Когато са изпълнени условията за налагане на изискванията по член 27 или за назначаване на временен управител съгласно член 29 по отношение на дъщерно предприятие на предприятие майка от Съюза, компетентният орган, отговарящ за надзора на индивидуална основа, който възнамерява да предприеме мерки в съответствие с тези членове, уведомява за това ЕБО и се консултира с консолидиращия надзорник.
При получаване на уведомлението консолидиращият надзорник може да оцени вероятното въздействие от налагането на изискванията по член 27 или от назначаването на временен управител съгласно член 29 по отношение на въпросната институция, групата или субектите от групата в други държави членки. Той съобщава резултатите от тази оценка на компетентния орган в рамките на три дни.
След като го уведоми и проведе тази консултация, компетентният орган решава дали да приложи някоя от мерките по член 27 или да назначи временен управител съгласно член 29. В решението се взема надлежно предвид всяка оценка на консолидиращия надзорник. Компетентният орган уведомява консолидиращия надзорник и другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия и ЕБО за своето решение.
4. Когато повече от един компетентен орган възнамерява да назначи временен управител или да приложи някоя от мерките по член 27 по отношение на повече от една институция в същата група, консолидиращият надзорник и другите съответни компетентни органи преценяват дали не е по-подходящо да се назначи един временен управител за всички съответни субекти или да се координира прилагането на мерки по член 27 към повече от една институция, за да се улесни намирането на решения за възстановяване на финансовото състояние на съответната институция. Оценката е под формата на съвместно решение на консолидиращия надзорник и другите съответни компетентни органи. Съвместното решение се взема в рамките на пет дни от датата на уведомлението по параграф 1. Съвместното решение се мотивира и се излага в документ, който консолидиращият надзорник предава на предприятието майка от Съюза.
В съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие.
При липса на съвместно решение в рамките на пет дни консолидиращият надзорник и компетентните органи на дъщерните предприятия могат да вземат самостоятелни решения за назначаването на временен управител в институциите, за които носят отговорност, и за прилагането на някоя от мерките по член 27.
5. Когато съответен компетентен орган не е съгласен с решението, за което е уведомен в съответствие с параграфи 1 или 3, или ако не бъде постигнато съвместно решение съгласно параграф 4, компетентният орган може да отнесе въпроса до ЕБО в съответствие с параграф 6.
6. В съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на компетентен орган ЕБО може да съдейства на компетентните органи, които възнамеряват да приложат една или повече от мерките по член 27, параграф 1, буква а) от настоящата директива по отношение на раздел А, точки 4, 10, 11 и 19 от приложението към настоящата директива, по член 27, параграф 1, буква д) от настоящата директива или по член 27, параграф 1, буква ж) от настоящата директива, за постигането на съгласие.
7. Решението на всеки компетентен орган е мотивирано. В него се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени по време на срока за консултация по параграфи 1 или 3 или по време на петдневния срок по параграф 4, както и потенциалното въздействие на решението върху финансовата стабилност в съответните държави членки. Консолидиращият надзорник предава решенията на предприятието майка от Съюза, а съответните компетентни органи - на дъщерните предприятия.
В случаите по параграф 6 от настоящия член, когато до изтичането на срока за консултация по параграфи 1 и 3 от настоящия член или до изтичането на петдневния срок по параграф 4 от настоящия член някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник и другите компетентни органи отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което вземат решение в съответствие с решението на ЕБО. Петдневният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на три дни. Ако петдневният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
8. Ако ЕБО не е взел решение в рамките на три дни, се прилагат индивидуалните решения, взети в съответствие с параграфи 1, 3 или параграф 4, втора алинея.
ДЯЛ IV
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
ГЛАВА I
Цели, условия и общи принципи
Член 31
Цели на преструктурирането
1. Когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране се водят от целите на преструктурирането и избират инструментите и правомощията, които най-добре постигат приложимите в конкретния случай цели.
2. Посочените в параграф 1 цели на преструктурирането са:
а)
осигуряване на непрекъснатост на критичните функции;
б)
избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност, по-специално чрез предотвратяване на разпространението на проблемите, включително в пазарната инфраструктура, и чрез поддържане на пазарна дисциплина;
в)
защита на публичните средства, като се свежда до минимум зависимостта от извънредна публична финансова подкрепа;
г)
защита на вложителите по Директива 2014/49/ЕС и инвеститорите по Директива 97/9/ЕО;
д)
защита на средствата и активите на клиентите.
При постигането на посочените по-горе цели органът за преструктуриране се стреми да свежда до минимум разходите за преструктурирането и да избягва излишната загуба на стойност, освен ако това е необходимо за постигане на целите на преструктурирането.
3. При спазване на различните разпоредби на настоящата директива целите на преструктурирането са еднакво важни и органите за преструктуриране постигат баланс между тях в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай.
Член 32
Условия за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на институция по член 1, параграф 1, буква а) единствено ако органът за преструктуриране счита, че са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
констатацията за това, че институцията е проблемна или е вероятно да стане проблемна е направена от компетентния орган след консултация с органа за преструктуриране или, при спазване на предвидените в параграф 2 условия - от органа за преструктуриране, след консултация с компетентния орган;
б)
предвид времето и други важни обстоятелства няма реална вероятност алтернативни мерки от страна на частния сектор, включително мерки от институционални схеми за защита или действия на надзорни органи, включително мерки за ранна намеса или обезценяването или преобразуването на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 59, параграф 2, предприети по отношение на институцията, да предотвратят неизпълнението на задълженията от страна на институцията в разумен срок;
в)
действието по преструктуриране е необходимо в обществен интерес съгласно параграф 5.
2. Държавите членки могат да предвидят, че освен компетентния орган констатацията по параграф 1, буква а) за това дали институцията е проблемна или е вероятно да стане проблемна може да се направи и от органа за преструктуриране след консултация с компетентния орган, когато съгласно националното право органите за преструктуриране разполагат с необходимите инструменти, за да направят тази констатация, по-специално подходящ достъп до съответната информация. Компетентният орган незабавно предоставя на органа за преструктуриране всяка съответна информация, която последният изисква с оглед извършване на оценката си.
3. Предходното приемане на мярка за ранна намеса съгласно член 27 не е условие за предприемане на действия по преструктуриране.
4. За целите на параграф 1, буква а) се приема, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, ако са налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
институцията е нарушила или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че институцията ще наруши в близко бъдеще изискванията за продължаване на лиценза по начин, който би обосновал отнемането на лиценза от компетентния орган, включително, но не само защото институцията е понесла или е вероятно да понесе загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него;
б)
активите на институцията са по-малко от задълженията или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще активите на институцията ще бъдат по-малко от задълженията;
в)
институцията не може или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще институцията няма да може да плати дълговете си или други задължения на техния падеж;
г)
необходима е извънредна публична финансова подкрепа, освен когато за коригиране на сериозни смущения в икономиката на държава членка и запазване на финансовата стабилност извънредната публична финансова подкрепа е под една от следните форми:
i)
държавна гаранция за обезпечаване на ликвидни улеснения, които централните банки предоставят съгласно условията на централните банки;
ii)
държавна гаранция на новоемитиран дълг; или
iii)
вливане на собствен капитал или закупуване на капиталови инструменти на цени и при условия, които не предоставят предимство на институцията, когато при предоставянето на публичната подкрепа не са налице нито обстоятелствата по буква а), б) или в) от настоящия параграф, нито посочените в член 59, параграф 3.
Във всеки един от случаите по първа алинея, буква г), подточки i), ii) и iii) гаранцията или посочените в тях равностойни мерки се ограничават до платежоспособните институции и зависят от окончателното одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. Тези мерки имат предпазен и временен характер и са пропорционални на целите за справяне с последиците от сериозните смущения, като не се използват за компенсиране на загуби, които институцията е понесла или е вероятно да понесе в близко бъдеще.
Мерките за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii) се ограничават до вливане на капитал, необходимо за справяне с недостига на капитал, установен при стрес тестовете на национално равнище и на равнището на Съюза и ЕНМ, прегледите за качество на активите или равностойни действия, извършени от Европейската централна банка, ЕБО или националните органи, когато е приложимо, потвърдени от компетентния орган.
До 3 януари 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно посочените по-горе видове тестове, прегледи или действия, които могат да доведат до предоставяне на такава подкрепа.
До 31 декември 2015 г. Комисията извършва преглед на това дали продължава да съществува нужда от допускане на мерки за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii), както и на условията, които трябва да бъдат изпълнени при продължаваща нужда, като докладва за това на Европейския парламент и на Съвета. Когато е целесъобразно, този доклад се придружава от законодателно предложение.
5. За целите на параграф 1, буква в) от настоящия член дадено действие по преструктуриране се приема за действие в обществен интерес, ако то е необходимо за постигането и съответства на една или повече от посочените в член 31 цели на преструктурирането и ако ликвидацията на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност не би постигнала целите на преструктурирането в същата степен.
6. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки с цел насърчаване на сближаването на надзорните практики и практиките на преструктуриране по отношение на тълкуването на различните обстоятелства, при които за дадена институция се приема, че е проблемна или има вероятност да стане проблемна.
Член 33
Условия за преструктуриране на финансови институции и холдинги
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на финансова институция по член 1, параграф 1, буква б), ако са изпълнени условията по член 32, параграф 1 както по отношение на финансовата институция, така и по отношение на предприятието майка, попадащо в обхвата на консолидирания надзор.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на дружество по член 1, параграф 1, буква в) или г), ако са изпълнени условията по член 32, параграф 1 по отношение както на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г), така и по отношение на едно или повече дъщерни предприятия, които са институции, или, когато дъщерното предприятие не е установено в Съюза, органът на третата държава е установил, че то отговаря на условията за предприемането на мерки за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава.
3. Когато дъщерните институции на холдинг със смесена дейност са собственост, пряко или косвено, на финансов холдинг посредник, държавите членки гарантират, че действията по преструктуриране за целите на преструктурирането на групата се вземат по отношение на финансовия холдинг посредник и че няма да предприемат действия по преструктуриране за целите на преструктурирането на групата по отношение на холдинга със смесена дейност.
4. При спазване на параграф 3 от настоящия член, независимо, че дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) не изпълнява условията, установени в член 32, параграф 1, органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г), когато едно или повече от дъщерните предприятия, които са институции, изпълняват условията по член 32, параграфи 1, 4 и 5 и техните активи и задължения са такива, че неизпълнението на задълженията им застрашава институцията или групата като цяло или правото в областта на несъстоятелността на държавата членка изисква групите да се третират като едно цяло, като при това действието по преструктуриране по отношение на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) е необходимо за преструктурирането на такива дъщерни предприятия, които са институции, или за преструктурирането на цялата група.
За целите на параграф 2 и на първа алинея от настоящия параграф при оценката за изпълнението на условията по член 32, параграф 1 по отношение на едно или няколко дъщерни предприятия, които са институции, органът за преструктуриране на институцията и органът за преструктуриране на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) могат със съвместно споразумение да пренебрегнат всякакви вътрешногрупови прехвърляния на капитал или на загуби между субектите, включително упражняването на правомощия за обезценяване или преобразуване.
Член 34
Основни принципи, уреждащи преструктурирането
1. Държавите членки гарантират, че когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране, органите за преструктуриране вземат всички подходящи мерки, за да гарантират, че действието по преструктуриране е предприето в съответствие със следните принципи:
а)
акционерите на институцията в режим на преструктуриране първи поемат загубите;
б)
кредиторите на институцията в режим на преструктуриране поемат загубите след акционерите съгласно реда на своите вземания в обичайното производство по несъстоятелност, освен ако в настоящата директива изрично не е предвидено друго;
в)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране се сменят, освен когато запазването на всички или част от членовете на ръководния орган и висшето ръководство, в зависимост от случая, се счита за необходимо за постигането на целите на преструктурирането;
г)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране предоставят в пълна степен необходимото съдействие за постигане на целите на преструктурирането;
д)
при спазване на правото на държавата членка, физически и юридически лица носят гражданска или наказателна отговорност за своя принос за неизпълнението на задълженията от страна на институцията;
е)
кредиторите от един и същи клас получават равнопоставено третиране, освен ако в настоящата директива не е предвидено друго;
ж)
никой кредитор не понася по-големи загуби от загубите, които би понесъл, ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) бяха ликвидирани чрез обичайно производство по несъстоятелност в съответствие със защитните механизми по членове 73 - 75;
з)
гарантираните депозити са изцяло защитени, както и
и)
действието по преструктуриране се предприема в съответствие със защитните механизми по настоящата директива.
2. Ако дадена институция е субект от група, без да се засяга член 31, органите за преструктуриране прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране по начин, който свежда до минимум въздействието върху останалите субекти от групата и върху групата като цяло, както и неблагоприятните последици за финансовата стабилност в Съюза и неговите държави членки, по-специално в държавите, в които групата извършва дейност.
3. Когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране, държавите членки гарантират спазването на рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо.
4. Когато към дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, инструментът „мостова институция“ или инструментът на обособяване на активи, се счита, че институцията или дружеството са обект на производство по несъстоятелност или на сходно производство за неплатежоспособност за целите на член 5, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета (30).
5. При прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране органите за преструктуриране информират и се консултират с представителите на работниците и служителите, когато това е целесъобразно.
6. Органите за преструктуриране прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, без да се засягат правилата за представителството на работниците и служителите в ръководните органи, установени в националното право или практика.
ГЛАВА II
Извънредно управление
Член 35
Извънредно управление
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да назначат извънреден управител, който да замени ръководния орган на институцията в режим на преструктуриране. Органите за преструктуриране оповестяват публично назначаването на извънреден управител. Държавите членки допълнително гарантират, че извънредният управител има квалификацията, способностите и познанията, необходими за изпълнение на своите функции.
2. Извънредният управител разполага с всички правомощия на акционерите и ръководния орган на институцията. Извънредният управител може обаче да упражнява тези правомощия само под контрола на органа за преструктуриране.
3. Извънредният управител има законоустановеното задължение да предприеме всички необходими мерки за постигане на целите на преструктурирането, посочени в член 31, и да предприеме действия по преструктуриране в съответствие с решението на органа за преструктуриране. При необходимост това задължение има предимство пред всяко друго задължение на ръководството съгласно устава на институцията или националното право, в случай на несъответствие между тях. Тези мерки могат да включват увеличаване на капитала, реорганизация на структурата на собственост на институцията или поглъщане от институции, които са финансово и организационно стабилни, в съответствие с инструментите за преструктуриране, посочени в глава IV.
4. Органите за преструктуриране могат да наложат ограничения на действията на извънредния управител или да изискат за определени актове на извънредния управител да е необходимо предварителното съгласие на органа за преструктуриране. Органите за преструктуриране могат да освободят извънредния управител по всяко време.
5. Държавите членки изискват от извънредния управител в началото и края на мандата си и периодично, в съответствие с определен от органа за преструктуриране график, да изготвя доклади за назначилия го орган за преструктуриране относно икономическото и финансовото положение на институцията и относно действията, предприети в изпълнение на задълженията му.
6. Извънредният управител се назначава за не повече от една година. Този срок може да бъде подновен в изключителни случаи, ако органът за преструктуриране установи, че продължават да са налице условията за назначаване на извънреден управител.
7. Когато повече от един орган за преструктуриране възнамерява да назначи извънреден управител в субект, който е свързан с група, се преценява дали не е по-подходящо да се назначи един извънреден управител за всички съответни субекти, за да се улесни вземането на решения за възстановяване на финансовата стабилност на съответните субекти.
8. В случай на несъстоятелност, когато националното право предвижда назначаването на синдик, този синдик може да бъде извънреден управител съгласно настоящия член.
ГЛАВА III
Оценяване
Член 36
Оценка за целите за преструктурирането
1. Преди да предприемат действие по преструктуриране или да упражнят правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, органите за преструктуриране гарантират, че активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се оценяват справедливо, консервативно и реалистично от лице, което е независимо от публични органи, включително органа за преструктуриране, от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). При спазване на параграф 13 от настоящия член и член 85, оценката се счита за окончателна, ако са изпълнени всички изисквания на настоящия член.
2. Когато не е възможно извършването на независима оценка съгласно параграф 1, органите за преструктуриране могат да направят временна оценка на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), в съответствие с параграф 9 от настоящия член.
3. Целта на оценката е да се оцени стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на условията за преструктуриране по членове 32 и 33.
4. Оценката на стойността е предназначена:
а)
да предостави данни с цел да се определи дали са изпълнени условията за преструктуриране или условията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти;
б)
ако са изпълнени условията за преструктуриране, да предостави данни за вземане на решението за подходящото действие по преструктуриране, което да се предприеме по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
в)
когато се прилага правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезсилване или разсейване на акциите или другите инструменти на собственост, както и степента на обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти;
г)
когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезценяване или преобразуване на приемливите задължения;
д)
когато се прилага инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или акциите или другите инструменти на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, както и на решението относно размера на насрещната престация, която се дължи на институцията в режим на преструктуриране или, според случая, на собствениците на акциите или другите инструменти на собственост;
е)
когато се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или акциите или другите инструменти на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, и да спомогне за формиране на преценката на органа за преструктуриране за определяне на търговските условия за целите на член 38;
ж)
във всички случаи - да гарантира, че всички загуби по активите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са напълно признати към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране или на упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
5. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, оценката се основава на консервативни допускания, включително по отношение на нивата на неизпълнение и размера на загубите. При оценката не се взема предвид предоставянето на евентуална бъдеща извънредна публична финансова подкрепа или извънредно ликвидно улеснение от централната банка или ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), от момента, в който е предприето действие по преструктуриране или се упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти. Освен това при оценката се взема предвид фактът, че ако се прилага инструмент за преструктуриране:
а)
органът за преструктуриране и всеки механизъм за финансиране, действащ съгласно член 101, може да си възстанови всички разумни разходи, които са правомерно извършени, от институцията в режим на преструктуриране в съответствие с член 37, параграф 7;
б)
механизмът за финансиране на преструктурирането може да начислява лихви или такси във връзка с всички заеми или гаранции, предоставени на институцията в режим на преструктуриране, в съответствие с член 101.
6. Оценката се допълва от следната информация така, както е представена в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г):
а)
актуализиран баланс и доклад за финансовото състояние на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
анализ и прогнозна оценка за счетоводната стойност на активите;
в)
списък на текущите балансови и задбалансови задължения, вписани в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), в който са посочени съответните вземания и техният ред съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
7. Когато е целесъобразно, за да се предоставят данни за вземане на решенията по параграф 4, букви д) и е), информацията по параграф 6, буква б) може да се допълни от анализ и прогнозна оценка за стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) по пазарна стойност.
8. Оценката представя разделянето на кредиторите в класове в съответствие с техния ред съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността и прогнозна оценка за третирането, което би се очаквало да получи всеки клас акционери и кредитори, ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се ликвидират чрез обичайно производство по несъстоятелност.
Тази оценка не засяга прилагането на принципа за „справедливо третиране на кредиторите“, което се прилага съгласно член 74.
9. Когато поради неотложния характер на обстоятелствата не е възможно да се спазят изискванията в параграфи 6 и 8 или когато се прилага параграф 2, се извършва временна оценка на стойността. Временната оценка отговаря на изискванията по параграф 3 и, доколкото е практически осъществимо в съответните обстоятелства - на изискванията по параграфи 1, 6 и 8.
Временната оценка, посочена в настоящия параграф, включва буфер за допълнителни загуби с подходяща обосновка.
10. Оценка, която не отговаря на всички изисквания, предвидени в настоящия член, се счита за временна, докато независимо лице не извърши оценка, която съответства напълно на всички изисквания, предвидени в настоящия член. Последващата окончателна оценка на стойността се извършва веднага щом е практически осъществимо. Тя може да се извърши отделно от посочената в член 74 оценка или едновременно с нея и от същото независимо лице, но е различна от нея.
Последващата окончателна оценка е предназначена:
а)
да гарантира, че всички загуби по активите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са напълно признати в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
да предостави данни за вземането на решението за намаляване на вземанията на кредиторите или за увеличаване на размера на заплатената насрещна престация, в съответствие с параграф 11.
11. В случай че съгласно последващата окончателна оценка стойността на нетните активи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) е по-висока от стойността съгласно временната оценка на нетните активи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), органът за преструктуриране може:
а)
да упражни правомощието си за увеличаване на размера на вземанията на кредиторите или собствениците на съответните капиталови инструменти, които са били обезценени при прилагането на инструмента за споделяне на загуби;
б)
да даде указания на мостовата институция или дружеството за управление на активи да направи допълнителна насрещна престация във връзка с активи, права и задължения в полза на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, във връзка с акции или инструменти на собственост - в полза на собствениците на акциите или другите инструменти на собственост.
12. Независимо от параграф 1, временна оценка, извършена в съответствие с параграфи 9 и 10, е валидно основание органите за преструктуриране да предприемат действия по преструктуриране, включително да поемат управлението на проблемна институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или да упражнят правомощия за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти.
13. Оценката на стойността е неразделна част от решението за прилагане на инструмент за преструктуриране или за упражняване на правомощие за преструктуриране или от решението за упражняване на правомощия за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти. Самата оценка не подлежи на обжалване отделно, но може да бъде обжалвана заедно с решението в съответствие с член 85.
14. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на обстоятелствата, при които дадено лице е независимо от органа за преструктуриране и от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) за целите на параграф 1 от настоящия член и за целите на член 74.
15. ЕБО може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на следните критерии за целите на параграфи 1, 3 и 9 от настоящия член и за целите на член 74:
а)
методологията за оценяване на стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
отделянето на оценките по членове 36 и 74;
в)
методологията за изчисляване и включване на буфер за допълнителни загуби във временната оценка.
16. ЕБО предоставя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти по параграф 14 до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в параграфи 14 и 15 регулаторни технически стандарти, предвидени в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА IV
Инструменти за преструктуриране
Раздел I
Общи принципи
Член 37
Общи принципи за инструментите за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия, за да прилагат инструментите за преструктуриране по отношение на институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на приложимите условия за преструктуриране.
2. Когато орган за преструктуриране реши да приложи инструмент за преструктуриране към институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) и това действие по преструктуриране би довело до загуби, които се понасят от кредиторите, или до преобразуване на техните вземания, органът за преструктуриране упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти в съответствие с член 59 непосредствено преди или едновременно с прилагането на инструмента за преструктуриране.
3. Посочените в параграф 1 инструменти за преструктуриране са следните:
а)
инструмент за продажба на стопанска дейност;
б)
инструмент „мостова институция“;
в)
инструмент за обособяване на активи;
г)
инструмент за споделяне на загуби.
4. Органите за преструктуриране могат да прилагат инструментите за преструктуриране както поотделно, така и във всякакви комбинации, при спазване на параграф 5.
5. Органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за обособяване на активи само заедно с друг инструмент за преструктуриране.
6. Когато се използват само инструментите за преструктуриране, посочени в параграф 3, буква а) или б) от настоящия член и те се използват за прехвърляне само на част от активите, правата или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, остатъчната част от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), от които са прехвърлени активите, правата или задълженията, се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност. Тази ликвидация се извършва в рамките на разумен срок, като се взема предвид необходимостта институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да предоставят услуги или подкрепа съгласно член 65, за да се даде възможност на приемателя да продължи дейностите или услугите, придобити чрез прехвърлянето, както и всяко друго основание, поради което е необходимо запазването на остатъчната част от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), за да се постигнат целите на преструктурирането или да се спазят принципите, посочени в член 34.
7. Органът за преструктуриране и всеки механизъм за финансиране, действащ съгласно член 101, могат да си възстановят всички разумни разходи, направени правомерно във връзка с използването на инструменти или правомощия за преструктуриране или на държавни инструменти за финансова стабилизация по един или повече от следните начини:
а)
като ги приспаднат от насрещната престация, заплатена от приемател в полза на институцията в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, в полза на собствениците на акции или други инструменти на собственост;
б)
от институцията в режим на преструктуриране, като привилегировани кредитори, или
в)
от постъпленията, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция или на дружеството за управление на активи, като привилегировани кредитори.
8. Държавите членки гарантират, че правилата на националното право в областта на несъстоятелността, свързани с недействителността и липсата на изпълнителна сила на правни актове, които ощетяват кредиторите, не се прилагат по отношение на прехвърлянето на активи, права или задължения от институция в режим на преструктуриране към друг субект чрез прилагането на инструмент за преструктуриране или упражняването на правомощие за преструктуриране, или чрез използването на държавен инструмент за финансова стабилизация.
9. Държавите членки могат да предоставят на органите за преструктуриране допълнителни инструменти и правомощия, които да бъдат упражнявани по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на условията за преструктуриране, при условие че:
а)
когато се прилагат към трансгранични групи, тези допълнителни правомощия не трябва да създават пречки пред ефективното преструктуриране на групите; както и
б)
тези допълнителни правомощия са в съответствие с целите на преструктурирането и общите принципи, уреждащи преструктурирането, посочени в членове 31 и 34.
10. В крайно извънредна ситуация на системна криза органът за преструктуриране може да поиска финансиране от алтернативни източници на финансиране чрез използване на държавните инструменти за финансова стабилизация, предвидени в членове 56 - 58, когато са изпълнени следните условия:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36, от страна на акционерите и притежателите на други инструменти на собственост, от притежателите на съответните капиталови инструменти и други приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин;
б)
то подлежи на предварително и последващо одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
Раздел 2
Инструмент за продажба на стопанска дейност
Член 38
Инструмент за продажба на стопанска дейност
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят на купувач, който не е мостова институция:
а)
акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране;
б)
всички или някои активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране;
При спазване на параграфи 8 и 9 от настоящия член и на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне се извършва, без да се иска съгласието на акционерите на институцията в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от купувача, и без да се спазват процедурни изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа, освен включените в член 39.
2. Прехвърлянето съгласно параграф 1 се извършва при търговски условия, като е съобразено с конкретните обстоятелства и е в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ.
3. В съответствие с параграф 2 от настоящия член органите за преструктуриране вземат всички разумни мерки да извършат прехвърлянето при търговски условия, които отговарят на оценката, извършена съгласно член 36, като вземат предвид конкретните обстоятелства.
4. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от купувача, е в полза на:
а)
собствениците на акциите или инструментите на собственост, когато продажбата на стопанската дейност е извършена посредством прехвърляне на акции или инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране от собствениците на тези акции или инструменти на собственост на купувача;
б)
институцията в режим на преструктуриране, когато продажбата на стопанската дейност е извършена посредством прехвърляне на някои или всички активи или задължения от институцията в режим на преструктуриране на купувача.
5. Когато използва инструмента за продажба на стопанска дейност органът за преструктуриране може нееднократно да упражни правомощията за прехвърляне, за да извърши последващи прехвърляния на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, на активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране.
6. След използването на инструмента за продажба на стопанска дейност органите за преструктуриране, със съгласието на купувача, могат да упражнят правомощията за прехвърляне по отношение на активи, права или задължения, прехвърлени на купувача, за да се прехвърлят активите, правата или задълженията обратно на институцията в режим на преструктуриране, или акциите или другите инструменти на собственост обратно на първоначалните им собственици, като институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици са задължени да приемат обратно всички такива активи, права или задължения, или акции или други инструменти на собственост.
7. Купувачът трябва да има необходимия лиценз за извършване на стопанската дейност, която придобива, когато прехвърлянето е извършено съгласно параграф 1. Компетентните органи осигуряват своевременното разглеждане на заявленията за разрешение във връзка с прехвърлянето.
8. Чрез дерогация от членове 22 - 25 от Директива 2013/36/ЕС, от изискването да се информират компетентните органи по член 26 от Директива 2013/36/ЕС, от член 10, параграф 3, член 11, параграфи 1 и 2 и членове 12 и 13 от Директива 2014/65/ЕС и от изискването за уведомяване по член 11, параграф 3 от същата директива, когато прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост в резултат на прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност би довело до придобиване или увеличаване на квалифицираното участие в дадена институция по начина, посочен в член 22, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или член 11, параграф 1 от Директива 2014/65/ЕС, компетентният орган на тази институция извършва своевременно оценката, изисквана съгласно посочените членове, без това да води до отлагане на прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност и да препятства постигането на съответните цели на преструктурирането чрез действието по преструктуриране.
9. Държавите членки гарантират, че ако компетентният орган на тази институция не е приключил оценката по параграф 8, от датата на прехвърляне на акциите или другите инструменти на собственост при прилагането от органа за преструктуриране на инструмента за продажба на стопанска дейност се прилагат следните разпоредби:
а)
прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост в полза на приобретателя поражда действие незабавно;
б)
по време на срока за оценка и по време на всеки срок за продажба, предвиден в буква е), приобретателят губи правото си на глас, произтичащо от тези акции или други инструменти на собственост и то се предоставя само на органа за преструктуриране, който не е задължен да упражнява това право на глас и не носи никаква отговорност за упражняването или въздържането от упражняване на правото на глас;
в)
по време на срока за оценка и по време на всеки срок за продажба, предвиден в буква е), санкциите и другите мерки за нарушения на изискванията за придобиване или продажба на квалифицирано участие съгласно членове 66, 67 и 68 от Директива 2013/36/ЕС не се прилагат за прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост;
г)
веднага след приключването на оценката от компетентния орган, този орган уведомява писмено органа за преструктуриране и приобретателя дали одобрява или, в съответствие с член 22, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕС, възразява срещу прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост;
д)
ако компетентният орган одобри прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост, правото на глас, свързано с тези акции или други инструменти на собственост, се счита за предоставено изцяло на приобретателя веднага след като органът за преструктуриране и приобретателят получат от компетентния орган уведомление за одобрението;
е)
ако компетентният орган възрази срещу прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост, то:
i)
правото на глас, свързано с тези акции или други инструменти на собственост съгласно буква б), се запазва и продължава да има пълно действие;
ii)
органът за преструктуриране може да изиска от приобретателя да продаде тези акции или други инструменти на собственост в рамките на срок за продажба, определен от органа за преструктуриране при отчитане на преобладаващите пазарни условия; и
iii)
в случай че приобретателят не осъществи такава продажба в рамките на срока за продажба, определен от органа за преструктуриране, компетентният орган, със съгласието на органа за преструктуриране, може да наложи на приобретателя санкции и други мерки за нарушения на изискванията за придобиване или продажба на квалифицирано участие съгласно членове 66, 67 и 68 от Директива 2013/36/ЕС.
10. При прехвърляния чрез инструмента за продажба на стопанска дейност се прилагат защитните механизми, посочени в дял IV, глава VII.
11. За целите на упражняването на правото за предоставяне на услуги или за установяване в друга държава членка в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС се приема, че купувачът е приемник на институцията в режим на преструктуриране и може да продължи да упражнява правата, упражнявани от институцията в режим на преструктуриране, по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
12. Държавите членки гарантират, че посоченият в параграф 1 купувач може да продължи да упражнява членските си права и правото си на достъп до платежни и клирингови системи и системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори и схеми за гарантиране на депозити на институцията в режим на преструктуриране, при условие че тя отговаря на критериите за участие и членство в такива системи.
Независимо от първа алинея, държавите членки гарантират, че:
а)
достъп не е отказан поради това, че купувачът не притежава рейтинг от агенция за кредитен рейтинг или че този рейтинг не съответства на равнището на рейтинг, необходимо за получаването на достъп до системите, посочени в първа алинея;
б)
когато купувачът не отговаря на критериите за членство или за участие в съответни платежни и клирингови системи или системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори или схеми за гарантиране на депозити, посочените в първа алинея права се упражняват за срок, определен от органа за преструктуриране, като този срок не може да бъде по-дълъг от 24 месеца и подлежи на подновяване при подаване на заявление от купувача до органа за преструктуриране.
13. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени, нямат права по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
Член 39
Инструмент за продажба на стопанска дейност: процедурни изисквания
1. При спазване на параграф 3 от настоящия член, когато орган за преструктуриране прилага инструмента за продажба на стопанска дейност по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), той предлага на пазара или организира предлагането на пазара на активите, правата, задълженията, акциите или другите инструменти на собственост на тази институция, които органът възнамерява да прехвърли. Пакети от права, активи и задължения могат да бъдат предлагани на пазара поотделно.
2. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, предлагането на пазара по параграф 1 се извършва в съответствие със следните критерии:
а)
то е възможно най-прозрачно и не е свързано със съществени грешки в представянето на активите, правата, задълженията, акциите или другите инструменти на собственост на институцията, които органът възнамерява да прехвърли, предвид обстоятелствата и по-специално необходимостта да се поддържа финансова стабилност;
б)
то не облагодетелства или дискриминира неоснователно потенциални купувачи;
в)
то не е свързано с конфликт на интереси;
г)
то не поражда несправедливи предимства за потенциален купувач;
д)
то е съобразено с необходимостта за бързо провеждане на действието по преструктуриране;
е)
то има за цел да се получи възможно най-висока продажна цена за включените акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения.
При спазване на първа алинея, буква б) принципите, посочени в настоящия параграф, не възпрепятстват органа за преструктуриране да направи предложение на конкретни потенциални купувачи.
Всяко публично оповестяване на предлагането на пазара на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, което по принцип се изисква в съответствие в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕС)№ 596/2014, може да бъде отложено в съответствие с член 17, параграф 4 или 5 от посочения регламент.
3. Органът за преструктуриране може да прилага инструмента за продажба на стопанска дейност, без да спазва предвиденото в параграф 1 изискване за предлагане на пазара, когато прецени, че спазването на това изискване може да попречи на постигането на една или повече от целите на преструктурирането, и по-специално ако са изпълнени следните условия:
а)
той смята, че съществува съществена заплаха за финансовата стабилност, породена или изострена от неизпълнението на задълженията или вероятното неизпълнение на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране; както и
б)
той смята, че спазването на това изискване може да попречи на ефективността на продажбата на стопанска дейност при справянето с тази заплаха или при постигането на целта на преструктурирането по член 31, параграф 2, буква б).
4. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които се определят фактическите обстоятелства, представляващи съществена заплаха, и елементите, свързани с ефективния характер на инструмента за продажба на стопанска дейност, предвидени в параграф 3, букви а) и б).
Раздел 3
Инструмент „мостова институция“
Член 40
Инструмент „мостова институция“
1. За да се постигнат целите на инструмента „мостова институция“ и като се има предвид необходимостта от запазване на критичните функции в мостовата институция, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят на мостова институция:
а)
акции или други инструменти на собственост, емитирани от една или повече институции в режим на преструктуриране;
б)
всички или определени активи, права или задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране.
При спазване на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне може да се извърши, без да има съгласие на акционерите на институциите в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от мостовата институция, и без да се спазват процедурни изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа.
2. Мостовата институция е юридическо лице, което отговаря на всички посочени по-долу изисквания:
а)
изцяло или частично е собственост или се контролира от един или повече публични органи, които могат да включват органа за преструктуриране или механизма за финансиране на преструктурирането, и се контролира от органа за преструктуриране;
б)
създадена е с цел да придобие и държи някои или всички акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или някои или всички активи, права и задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране с оглед запазване на достъпа до критичните функции и продажба на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
Прилагането на инструмента за споделяне на загуби за целите по член 43, параграф 2, буква б) не трябва да засяга способността на органа за преструктуриране да контролира мостовата институция.
3. Когато прилага инструмента „мостова институция“, органът за преструктуриране гарантира, че общата стойност на задълженията, прехвърлени на мостовата институция, не надхвърля общата стойност на правата и активите, прехвърлени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от други източници.
4. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от мостовата институция, е в полза на:
а)
собствениците на акциите или другите инструменти на собственост, когато прехвърлянето към мостовата институция е извършено посредством прехвърляне на акции или инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, от собствениците на тези акции или инструменти на мостовата институция;
б)
институцията в режим на преструктуриране, когато прехвърлянето към мостовата институция е извършено посредством прехвърляне на някои или всички активи или задължения от институцията в режим на преструктуриране на мостовата институция.
5. Когато прилага инструмента „мостова институция“, органът за преструктуриране може да упражни многократно правомощията за прехвърляне, за да извърши последващи прехвърляния на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, на активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране.
6. След прилагане на инструмента „мостова институция“ органът за преструктуриране може:
а)
да прехвърля права, активи или задължения обратно от мостовата институция към институцията в режим на преструктуриране или акции или други инструменти на собственост обратно на първоначалните им собственици, като институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици са задължени да приемат обратно всички такива активи, права или задължения или акции или други инструменти на собственост, при условие че са спазени изискванията, предвидени в параграф 7;
б)
да прехвърля акции или други инструменти на собственост или активи, права или задължения от мостовата институция към трето лице.
7. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят акции или други инструменти на собственост или активи, права или задължения обратно от мостовата институция при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
в инструмента, с който е извършено прехвърлянето, е предвидена изрично възможността за обратно прехвърляне на определени акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения;
б)
конкретните акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения не попадат в съответните класове или не отговарят на условията за прехвърляне на акциите или другите инструменти на собственост, активите, правата или задълженията, предвидени в инструмента, с който е извършено прехвърлянето.
Такова прехвърляне може да бъде извършено по всяко време, като трябва да отговаря на всички други условия, предвидени в инструмента за съответната цел.
8. При прехвърлянията между институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици на акциите или другите инструменти на собственост, от една страна, и мостовата институция, от друга страна, се прилагат защитните механизми, посочени в дял IV, глава VII.
9. За целите на упражняването на правото за предоставяне на услуги или за установяване в друга държава членка в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС се приема, че мостовата институция е приемник на институцията в режим на преструктуриране и може да продължи да упражнява правата, упражнявани от институцията в режим на преструктуриране по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
За други цели органите за преструктуриране могат да изискат мостовата институция да се счита за приемник на институцията в режим на преструктуриране и да е в състояние да продължи да упражнява всички права, които са били упражнявани от институцията в режим на преструктуриране по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
10. Държавите членки гарантират, че мостовата институция може да продължи да упражнява членските си права и правото си на достъп до платежни и клирингови системи и системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори и схеми за гарантиране на депозити на институцията в режим на преструктуриране, при условие че тя отговаря на критериите за членство и участие в такива системи.
Независимо от първа алинея държавите членки гарантират, че:
а)
достъп не е отказан поради това, че мостовата институция не притежава рейтинг от агенция за кредитен рейтинг или че този рейтинг не съответства на равнището на рейтинг, необходимо за получаването на достъп до системите, посочени в първа алинея;
б)
когато мостовата институция не отговаря на критериите за членство или за участие в съответни платежни и клирингови системи или системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори или схеми за гарантиране на депозити, посочените в първа алинея права се упражняват за срок, определен от органа за преструктуриране, като този срок не трябва да бъде по-дълъг от 24 месеца и подлежи на подновяване при подаване на заявление от мостовата институция до органа за преструктуриране.
11. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени на мостовата институция, нямат права по отношение на активите, правата или задълженията, прехвърлени на мостовата институция, нито по отношение на нейния ръководен орган или висше ръководство.
12. Целите на мостовата институция не включват никакви задължения или отговорност пред акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, като ръководният орган или висшето ръководство не носят отговорност пред такива акционери или кредитори за действия и бездействия при изпълнение на своите задължения, освен ако действието или бездействието не предполага груба небрежност или сериозно нарушение по националното право, което засяга пряко правата на акционерите или кредиторите.
Държавите членки могат допълнително да ограничат отговорността на мостовата институция и на нейния ръководен орган или висше ръководство в съответствие с националното право по отношение на действие и бездействие при изпълнение на задълженията им.
Член 41
Функциониране на мостовата институция
1. Държавите членки гарантират, че мостовата институция действа в съответствие със следните изисквания:
а)
съдържанието на учредителните документи на мостовата институция е одобрено от органа за преструктуриране;
б)
в зависимост от структурата на собствеността на мостовата институция органът за преструктуриране назначава или одобрява ръководния орган на мостовата институция;
в)
органът за преструктуриране одобрява възнаграждението на членовете на ръководния орган и определя съответните им отговорности;
г)
органът за преструктуриране одобрява стратегията и рисковия профил на мостовата институция;
д)
мостовата институция е лицензирана в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, в зависимост от случая, и разполага с необходимия лиценз съгласно действащото национално право да извършва дейностите или да предоставя услугите, които придобива чрез прехвърлянето, извършено съгласно член 63 от настоящата директива;
е)
мостовата институция спазва изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013 и на директиви 2013/36/ЕС и 2014/65/ЕС, в зависимост от случая, и попада в обхвата на предвидения в посочените актове надзор;
ж)
дейността на мостовата институция е в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ и органът за преструктуриране може съответно да предвиди ограничения за дейността ѝ.
Независимо от букви д) и е) от първа алинея и когато това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането, за кратък срок в началото на своята дейност мостовата институция може да бъде създадена и лицензирана, без да са спазени Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС. За тази цел органът за преструктуриране подава искане в този смисъл до компетентния орган. Ако компетентният орган реши да предостави такъв лиценз, той посочва срока, през който мостовата институция е освободена от задължението за спазване на изискванията по посочените директиви.
2. При спазва на ограниченията, наложени с правилата на Съюза или националните правила в областта на конкуренцията, ръководството на мостовата институция управлява мостовата институция с цел запазване на достъпа до критичните функции и продажба на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), техните активи, права или задължения на един или повече частни купувачи при подходящите условия и в рамките на срока, посочен в параграф 4 от настоящия член или, когато е приложимо, в параграф 6 от настоящия член.
3. Органът за преструктуриране взема решение, че мостовата институция не е вече мостова институция по смисъла на член 40, параграф 2, при един от следните случаи, като се взема предвид първият настъпил случай:
а)
сливане на мостовата институция с друг субект;
б)
мостовата институция престава да отговаря на изискванията на член 40, параграф 2;
в)
продажбата на всички или по същество всички активи, права или задължения на мостовата институция на трето лице;
г)
след изтичане на срока, посочен в параграф 5 или, когато е приложимо - параграф 6.
д)
активите на мостовата институция са напълно ликвидирани, а задълженията ѝ са напълно погасени.
4. Когато органът за преструктуриране се стреми да продаде мостовата институция или нейните активи, права или задължения, държавите членки гарантират, че мостовата институция или съответните активи или задължения се предлагат на пазара свободно и по прозрачен начин и продажбата не е свързана със съществени грешки в представянето на активите и задълженията и не облагодетелства или ощетява необосновано потенциалните купувачи.
Всяка такава продажба се извършва при търговски условия, като се вземат предвид обстоятелствата и в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ.
5. Ако не настъпи никой от сценариите по параграф 3, букви а), б), в) и д), органът за преструктуриране прекратява дейността на мостовата институция веднага щом е възможно и във всички случаи- в двегодишен срок след датата, на която е извършено последното прехвърляне от институция в режим на преструктуриране чрез инструмента „мостова институция“.
6. Органът за преструктуриране може да удължи посочения в параграф 5 срок с един или повече допълнителни едногодишни срока, ако такова удължаване:
а)
спомага за постигането на резултатите, посочени в параграф 3, буква а), б), в или д); или
б)
е необходимо, за да се гарантира непрекъснатост на важни банкови или финансови услуги.
7. Всяко решение на органа за преструктуриране за удължаване на срока, посочен в параграф 5, трябва да е мотивирано и да съдържа подробна оценка на положението, включително на пазарните условия и перспективи, които обосновават удължаването.
8. Когато дейността на мостовата институция е прекратена при обстоятелствата, посочени в параграф 3, буква в) или г), мостовата институция се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност.
При спазване на член 37, параграф 7, всички постъпления, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция, са в полза на акционерите на мостовата институция.
9. Когато мостовата институция се използва за прехвърлянето на активи и задължения на повече от една институция в режим на преструктуриране, задължението по параграф 8 се прилага за активите и задълженията, прехвърлени от всяка от институциите в режим на преструктуриране, а не за самата мостова институция.
Раздел 4
Инструмент за обособяване на активи
Член 42
Инструмент за обособяване на активи
1. За да се постигнат целите на инструмента за обособяване на активи, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или на мостовата институция към едно или повече дружества за управление на активи.
При спазване на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне може да се извърши, без да има съгласие на акционерите на институциите в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от мостовата институция, и без да се спазват процедурните изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа.
2. За целите на инструмента за обособяване на активи дружество за управление на активи е юридическо лице, което отговаря на всички посочени по-долу изисквания:
а)
изцяло или частично е собственост или се контролира от един или повече публични органи, които могат да включват органа за преструктуриране или механизма за финансиране на преструктурирането, и се контролира от органа за преструктуриране;
б)
създадено е с цел да приеме някои или всички от активите, правата и задълженията на една или повече институции в режим на преструктуриране или на мостова институция.
3. Дружеството за управление на активи управлява прехвърлените му активи с цел стойността им да се повиши максимално чрез евентуална продажба или ликвидиране по обичайния ред.
4. Държавите членки гарантират, че дружеството за управление на активи действа в съответствие със следните разпоредби:
а)
съдържанието на учредителните документи на дружеството за управление на активи е одобрено от органа за преструктуриране;
б)
в зависимост от структурата на собствеността на дружеството за управление на активи органът за преструктуриране назначава или одобрява ръководния орган на дружеството;
в)
органът за преструктуриране одобрява възнаграждението на членовете на ръководния орган и определя съответните им отговорности;
г)
органът за преструктуриране одобрява стратегията и рисковия профил на дружеството за управление на активи.
5. Органите за преструктуриране могат да упражняват посочените в параграф 1 правомощия за прехвърляне на активи, права или задължения само ако:
а)
текущото състояние на пазара за тези активи е такова, че евентуална реализация на тези активи чрез обичайното производство по несъстоятелност би имала неблагоприятни последици за един или повече финансови пазари;
б)
такова прехвърляне е необходимо с цел да се гарантира правилното функциониране на институцията в режим на преструктуриране или на мостовата институция; или
в)
такова прехвърляне е необходимо с цел да се увеличат максимално постъпленията от реализацията на активите.
6. Когато органите за преструктуриране използват инструмента за обособяване на активи, те определят размера на насрещната престация, срещу която активите, правата и задълженията се прехвърлят на дружеството за управление на активи в съответствие с принципите, установени в член 36, и с рамката на Съюза за държавната помощ. Настоящият параграф не е пречка насрещната престация да има символична или отрицателна стойност.
7. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от дружеството за управление на активи във връзка с активите, правата или задълженията, придобити пряко от институцията в режим на преструктуриране, е в полза на институцията в режим на преструктуриране. Насрещната престация може да бъде под формата на дълг, емитиран от дружеството за управление на активи.
8. Когато се прилага инструментът „мостова институция“, дружеството за управление на активи може след прилагането на инструмента „мостова институция“ да придобие активи, права или задължения от мостовата институция.
9. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят многократно активи, права или задължения от институцията в режим на преструктуриране към едно или повече дружества за управление на активи, както и да прехвърлят активи, права или задължения обратно от едно или повече дружества за управление на активи към институцията в режим на преструктуриране, ако са изпълнени посочените в параграф 10 условия.
Институцията в режим на преструктуриране е длъжна да приема обратно всякакви такива активи, права или задължения.
10. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят права, активи или задължения обратно от дружеството за управление на активи към институцията в режим на преструктуриране при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
в инструмента, с който е извършено прехвърлянето, е предвидена изрично възможността за обратно прехвърляне на определени права, активи или задължения;
б)
конкретните права, активи или задължения не попадат в съответните класове или не отговарят на условията за прехвърляне на правата, активите или задълженията, предвидени в инструмента, с който е извършено прехвърлянето.
И в двата случая, посочени в букви а) и б), обратното прехвърляне може да се извърши по всяко време, като трябва да отговаря на всички други условия, предвидени в инструмента за съответната цел.
11. При прехвърлянията между институцията в режим на преструктуриране и дружеството за управление на активи се прилагат защитните механизми при частично прехвърляне на собственост, предвидени в дял IV, глава VII.
12. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени на дружеството за управление на активи, нямат права по отношение на активите, правата или задълженията, прехвърлени на дружеството за управление на активи, нито по отношение на неговия ръководен орган или висше ръководство.
13. Целите на дружеството за управление на активи не включват никакви задължения или отговорност пред акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, като ръководният орган или висшето ръководство не носят отговорност пред такива акционери или кредитори за действия и бездействия при изпълнение на своите задължения, освен ако действието или бездействието не предполага груба небрежност или сериозно нарушение по националното право, което засяга пряко правата на акционерите или кредиторите.
Държавите членки могат допълнително да ограничават отговорността на дружеството за управление на активи и на неговия ръководен орган или висше ръководство в съответствие с националното право по отношение на действия и бездействия при изпълнението на техните задължения.
14. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които да се насърчи сближаването на надзорните практики и практиките за преструктуриране, свързани с определянето в съответствие с параграф 5 от настоящия член на условията, при които реализацията на активите или задълженията чрез обичайното производство по несъстоятелност би имала неблагоприятни последици за един или повече финансови пазари.
Раздел 5
Инструмент за споделяне на загуби
Подраздел 1
Цели и обхват на инструмента за споделяне на загуби
Член 43
Инструмент за споделяне на загуби
1. За да се постигнат целите на инструмента за споделяне на загуби, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощията за преструктуриране, посочени в член 63, параграф 1.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да използват инструмента за споделяне на загуби за постигане на целите на преструктурирането по член 31, в съответствие с принципите за преструктуриране, посочени в член 34, за всяка една от следните цели:
а)
да рекапитализират институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, които отговарят на условията за преструктуриране, до степента, необходима за възстановяване на способността им да отговарят на условията за лицензиране (доколкото тези условия се прилагат за съответния субект) и да продължат да извършват дейностите, за които са получили лиценз съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, когато съответният субект е лицензиран съгласно посочените директиви, както и да поддържат достатъчно пазарно доверие в институцията или дружеството;
б)
да преобразуват в капитал или да намалят размера на главницата на вземания или дългови инструменти, които са прехвърлени:
i)
на мостова институция с оглед да се осигури капитал за тази мостова институция; или
ii)
чрез прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента за обособяване на активи.
3. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за споделяне на загуби за целта, посочена в параграф 2, буква а) от настоящия член, само ако съществува реална вероятност прилагането на този инструмент, заедно с други подходящи мерки, включително мерки, приложени в съответствие с плана за оздравяване на дейността, изискван съгласно член 52, не само че ще постигне съответните цели на преструктурирането, но и ще възстанови финансовата стабилност и дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат всеки от инструментите за преструктуриране по член 37, параграф 3, букви а), б) и в) и инструмента за споделяне на загуби, предвиден в параграф 2, буква б) от настоящия член, ако не са изпълнени условията, посочени в първа алинея.
4. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за споделяне на загуби за всички институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) и г), като при това във всеки случай зачитат правната форма на съответната институция или дружество или могат да променят тази правна форма.
Член 44
Обхват на инструмента за споделяне на загуби
1. Държавите членки гарантират, че инструментът за споделяне на загуби може да се прилага по отношение на всички задължения на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които не са изключени от обхвата на този инструмент съгласно параграф 2 или 3 от настоящия член.
2. Органите за преструктуриране не могат да упражняват правомощия за обезценяване или преобразуване по отношение на следните задължения, без значение дали се уреждат от националното право на държава членка или от правото на трета държава:
а)
гарантирани депозити;
б)
обезпечени задължения, включително покрити облигации и задължения под формата на финансови инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които съставляват неразделна част от покритието и които съгласно националното право са обезпечени по начин, подобен на този при покритите облигации;
в)
задължения, произтичащи от държането от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящия член на активи или парични средства на клиент, включително активи или парични средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО или от алтернативни инвестиционни фондове по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (31), при условие че такъв клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
г)
задължения, произтичащи от доверително отношение между институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) (като довереник) и друго лице (като бенефициер), при условие че такъв бенефициер е защитен съгласно действащото право в областта на несъстоятелността или гражданското право;
д)
задължения към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни;
е)
задължения с остатъчен срок до падежа под седем дни, дължими на системи или оператори на системи, определени съгласно Директива 98/26/ЕО, или на техните участници, които произтичат от участието в такава система;
ж)
задължения към някое от следните лица:
i)
служител, по отношение на натрупано трудово възнаграждение, пенсионни плащания или други фиксирани възнаграждения, с изключение на променливия компонент на възнаграждението, който не се урежда от колективен трудов договор;
ii)
търговски кредитори във връзка с предоставянето на институцията или на дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) на стоки или услуги, които са критични за ежедневната им дейност, включително информационни услуги, комунални услуги, наем, обслужване и поддържане на стопанските помещения;
iii)
данъчните и социалноосигурителните органи, при условие че тези задължения са привилегировани съгласно приложимото право.
iv)
схемите за гарантиране на депозити, произтичащи от вноски, дължими в съответствие с Директива 2014/49/ЕС.
Първа алинея, буква ж), подточка i) не се прилага за променливия компонент на възнаграждението на служител, поемащ съществен риск, както е определено в член 92, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
Държавите членки гарантират, че всички обезпечени активи, свързани с покритието на покритите облигации остават незасегнати, отделно обособени и с достатъчно финансиране. Нито това изискване, нито първа алинея, буква б) възпрепятстват органите за преструктуриране да упражняват тези правомощия, когато това е целесъобразно, по отношение на част от обезпечено задължение или задължение, за което е предоставено реално обезпечение, когато те надхвърлят стойността на активите, залога, реалното обезпечение или друго обезпечение, с които са гарантирани.
Първа алинея, буква а) не възпрепятства органите за преструктуриране да упражняват тези правомощия, когато е целесъобразно, по отношение на сумата по депозит, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
Без да се засягат правилата за големите експозиции в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, държавите членки гарантират, че с цел да се осигури възможността за преструктуриране на институции и групи, органите за преструктуриране ограничават в съответствие с член 17, параграф 5, буква б) от настоящата директива степента, до която други институции държат задължения, при които се приема споделяне на загуби, с изключение на задължения, държани в субекти, които са част от една и съща група.
3. При изключителни обстоятелства, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, органът за преструктуриране може да изключи напълно или частично от прилагането на правомощията за обезценяване или преобразуване някои задължения, когато:
а)
не е възможно това задължение да бъде предмет на споделяне на загуби в разумни срокове, независимо от добросъвестно положените усилия на органа за преструктуриране;
б)
изключването е строго необходимо и пропорционално за осигуряване на непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности по начин, който запазва способността на институцията в режим на преструктуриране да продължи да извършва ключовите си операции, услуги и сделки;
в)
изключването е строго необходимо и пропорционално за избягване на широко разпространение на проблемите, по-специално по отношение на отговарящите на условията депозити, държани от физически лица и микро-, малки и средни предприятия, което сериозно би нарушило функционирането на финансовите пазари, включително инфраструктурата на финансовите пазари, по начин, който би могъл да предизвика сериозни смущения в икономиката на дадена държава членка или на Съюза; или
г)
прилагането на инструмента за споделяне на загуби би довело до такова унищожаване на стойност, че загубите, понесени от другите кредитори биха били по-ниски, ако тези задължения бяха изключени от споделянето на загуби.
Когато органът за преструктуриране реши да изключи или частично да изключи дадено приемливо задължение или клас приемливи задължения съгласно настоящия параграф, нивото на обезценяване или преобразуване, приложимо към другите приемливи задължения, може да бъде увеличено, за да се отчетат такива изключвания, при условие че нивата на обезценяване и преобразуване, приложени към другите приемливи задължения, са съобразени с принципа в член 34, параграф 1, буква ж).
4. Когато органът за преструктуриране реши да изключи напълно или частично приемливо задължение или клас от приемливи задължения съгласно настоящия член и загубите, които биха били понесени от тези задължения, не са били изцяло прехвърлени към други кредитори, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска към институцията в режим на преструктуриране с цел постигане на най-малко един от следните резултати:
а)
да се покрият загубите, които не са поети от приемливите задължения, и да се възстанови нетната стойност на активите на институцията в режим на преструктуриране на нула, в съответствие с член 46, параграф 1, буква а);
б)
да се закупят акции или други инструменти на собственост или капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране с цел рекапитализация на институцията в съответствие с член 46, параграф 1, буква б).
5. Механизмът за финансиране на преструктурирането прави посочената в параграф 4 вноска само когато:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36, от страна на акционерите и притежателите на други инструменти на собственост, от притежателите на съответните капиталови инструменти и другите приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин; както и
б)
вноската на механизма за финансиране на преструктурирането не надхвърля 5 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36.
6. Вноската на механизма за финансиране на преструктуриране, посочена в параграф 4, може да бъде финансирана от:
а)
сумата, с която разполага механизмът за финансиране на преструктурирането, набрана чрез вноски на институциите и на клоновете в Съюза в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103;
б)
средствата, които могат да бъдат набрани чрез последващи вноски в съответствие с член 104 в рамките на три години; както и
в)
когато сумите, посочени в букви а) и б) от настоящия параграф са недостатъчни - сумите, набрани от алтернативни източници на финансиране в съответствие с член 105.
7. При извънредни обстоятелства органът за преструктуриране може да търси допълнително финансиране от алтернативни източници на финансиране, след като:
а)
петпроцентовият праг по параграф 5, буква б) е бил достигнат; и
б)
всички необезпечени непривилегировани вземания, които не са отговарящи на условията депозити, са били напълно обезценени или преобразувани.
Като друга или допълнителна възможност, когато са спазени условията по първа алинея, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска от ресурсите, които са набрани чрез предварителни вноски в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103 и които все още не са били използвани.
8. Чрез дерогация от параграф 5, буква а) механизмът за финансиране на преструктурирането може също така да направи вноска, както е посочено в параграф 4, при условие че:
а)
посоченият в параграф 5, буква а) принос към поемането на загуби и рекапитализацията е равен на сума, не по-малка от 20 % от рисково претеглените активи на съответната институция;
б)
механизмът за финансиране на преструктурирането на съответната държава членка разполага от предварителни вноски (без да се включват вноските към схема за гарантиране на депозити), набрани в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103, със сума, равна най-малко на 3 % от гарантираните депозити на всички кредитни институции, лицензирани на територията на тази държава членка; както и
в)
съответната институция има активи под 900 милиарда евро на консолидирана основа.
9. Когато упражняват правомощията си на преценка по параграф 3, органите за преструктуриране вземат надлежно предвид:
а)
принципа, че загубите следва да се поемат първо от акционерите и след това -от кредиторите на институцията в режим на преструктуриране като цяло, в съответствие с техния ред;
б)
капацитета за поемане на загуби, който ще е наличен в институцията в режим на преструктуриране, ако задължението или класът от задължения бъдат изключени; както и
в)
необходимостта от поддържане на подходящи ресурси за финансиране на преструктурирането.
10. Изключванията по параграф 3 могат да се прилагат с цел дадено задължение напълно да се изключи от обезценяването или прилаганата към него степен на обезценяване да се ограничи.
11. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за допълнително конкретизиране на обстоятелствата, при които изключването е необходимо за постигане на посочените в параграф 3 от настоящия член цели.
12. Органът за преструктуриране уведомява Комисията, преди да упражни правомощието си на преценка във връзка с изключване на задължение съгласно параграф 3. Когато изключването изисква вноска от механизма за финансиране на преструктурирането или от алтернативен източник на финансиране съгласно параграфи 4-8, в рамките на 24 часа от получаването на такова уведомление или в по-дълъг срок, за който органът за преструктуриране е дал съгласие, Комисията може да забрани или да изиска изменения на предложеното изключване, в случай че не са изпълнени изискванията на настоящия член и делегираните актове, с оглед защита на целостта на вътрешния пазар. Това не се засяга прилагането от Комисията на рамката на Съюза за държавната помощ.
Подраздел 2
Минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения
Член 45
Прилагане на минималното изискване
1. Държавите членки гарантират, че институциите по всяко време изпълняват минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения. Минималното изискване се изчислява като сума от собствения капитал и приемливите задължения, изразени като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията.
За целите на първа алинея дериватните задължения се включват в общите задължения въз основа на пълно признаване на правата за нетиране на контрагента.
2. ЕБО изготвя проекти на технически регулаторни стандарти, в които допълнително се конкретизират критериите за оценка, посочени в параграф 6, букви а) - е), въз основа на които за всяка институция се определя минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което включва подчинен дълг и първостепенен необезпечен дълг, до чийто падеж остават най-малко 12 месеца и за които се прилага правомощието за споделяне на загуби, както и собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Държавите членки могат да предвидят допълнителни критерии, въз основа на които да се определи минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
3. Независимо от параграф 1, органите за преструктуриране освобождават ипотекарни кредитни институции, финансирани от покрити облигации, които съгласно националното право не могат да приемат депозити, от задължението да изпълняват по всяко време минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, тъй като:
а)
тези институции ще бъдат ликвидирани чрез националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани в съответствие с член 38, 40 или 42 от настоящата директива, предвидени за тези институции; както и
б)
такива национални процедури по несъстоятелност или друг вид процедури ще гарантират, че кредиторите на тези институции, включително притежателите на покрити облигации, когато е приложимо, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането.
4. Приемливите задължения се включват в сумата на собствения капитал и приемливите задължения по параграф 1 само ако отговарят на следните условия:
а)
инструментът е емитиран и изцяло платен;
б)
задължението не се дължи на самата институция, не е обезпечено или гарантирано от нея;
в)
закупуването на инструмента не е било финансирано пряко или непряко от институцията;
г)
задължението има остатъчен срок до падежа най-малко една година;
д)
задължението не произтича от дериват;
е)
задължението не произтича от депозит, който е привилегирован в йерархията на вземанията при несъстоятелност съгласно националното право в съответствие с член 108.
За целите на буква г), когато задължение дава на собственика си право на ранно изплащане, падежът на това задължение е първата дата, на която възниква посоченото право.
5. Когато дадено задължение се урежда от правото на трета държава, органите за преструктуриране могат да изискват от институцията да докаже, че решението на орган за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на посоченото задължение ще има правно действие съгласно правото на тази трета държава, като се вземат предвид условията на договора, уреждащ задължението, международните споразумения за признаване на процедури за преструктуриране и други относими въпроси. Ако органът за преструктуриране не е убеден, че решението би имало правно действие съгласно правото на тази трета държава, задължението не се включва в изчислението на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
6. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения за всяка институция съгласно параграф 1 се определя от органа за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, най-малко въз основа на следните критерии:
а)
необходимостта да се гарантира, че институцията може да бъде преструктурирана чрез използването на инструменти за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно - чрез инструмента за споделяне на загуби, по начин, който отговаря на целите на преструктурирането;
б)
необходимостта да се гарантира в съответните случаи, че институцията разполага с достатъчен обем приемливи задължения, така че се гарантира, че ако бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, загубите могат да бъдат поети и съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията може да бъде възстановено до необходимото ниво, за да може тя да продължи да изпълнява условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или съгласно Директива 2014/65/ЕС, както и да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или дружеството;
в)
необходимостта да се гарантира, че ако в плана за преструктуриране е предвидена възможност определени класове приемливи задължения да бъдат изключени от споделянето на загуби съгласно член 44, параграф 3 или да бъдат прехвърлени изцяло на приемател чрез частично прехвърляне, институцията разполага с достатъчно други приемливи задължения, с които да се гарантира, че загубите могат да бъдат поети и че съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията може да бъде възстановено до необходимото ниво, за да може тя да продължи да изпълнява условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС;
г)
размера, стопанския модел, модела на финансиране и рисковия профил на институцията;
д)
степента, до която схемата за гарантиране на депозити би могла да участва във финансирането на преструктурирането в съответствие с член 109;
е)
степента, до която неизпълнението на задълженията от страна на институцията би имало неблагоприятни последици за финансовата стабилност, включително разпространение на проблемите към други институции поради нейната взаимосвързаност с тях или с останалата част от финансовата система.
7. Институциите спазват минималните изисквания, предвидени в настоящия член, на индивидуална основа.
Орган за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, може да реши да прилага минималното изискване, предвидено в настоящия член, към субект по член 1, параграф 1, букви б), в) или г).
8. В допълнение към параграф 7, предприятията майки от Съюза трябва да спазват минималните изисквания, предвидени в настоящия член, на консолидирана основа.
Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на консолидирано равнище на предприятие майка от Съюза се определя от страна на органа за преструктуриране на ниво група, след консултация с консолидиращия надзорник, в съответствие с параграф 9, най-малко въз основа на критериите, определени в параграф 6, и на това дали в съответствие с плана за преструктуриране дъщерните предприятия на групата в трети държави трябва да бъдат преструктурирани поотделно.
9. Органът за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение относно нивото на минималното изискване, прилагано на консолидирано равнище.
Съвместното решение е надлежно мотивирано и се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
При липса на съвместно решение в рамките на четири месеца органът за преструктуриране на ниво група, след като вземе надлежно предвид оценката на дъщерните предприятия, извършена от съответните органи за преструктуриране, взема решение относно консолидираното минимално изискване. Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните органи за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
Съвместното решение и решението на органа за преструктуриране на ниво група, взето при липса на съвместно решение, са обвързващи за органите за преструктуриране в съответните държави членки.
Съвместното решение и всяко решение, взето при липса на съвместно решение, подлежат на редовен преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират.
10. Органите за преструктуриране определят минималното изискване, което да се прилага по отношение на дъщерните предприятия от групата на индивидуална основа. Тези минимални изисквания се определят на ниво, което е подходящо за дъщерното предприятие при отчитане на:
а)
критериите, изброени в параграф 6, по-специално размера, стопанския модел и рисковия профил на дъщерното предприятие, включително собствения му капитал; както и
б)
консолидираното изискване, определено за групата съгласно параграф 9.
Органът за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение относно нивото на минималното изискване, което да се прилага към всяко дъщерно предприятие на индивидуално равнище.
Съвместното решение е надлежно мотивирано и се предава на дъщерните предприятия и на институцията майка от Съюза, съответно от органа за преструктуриране на дъщерните предприятия и от органа за преструктуриране на ниво група.
При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца, решението се взема от съответните органи за преструктуриране на дъщерните предприятия, като се отчитат надлежно мненията и резервите на органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок органът за преструктуриране на ниво група е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което вземат решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Органът за преструктуриране на ниво група не отнася въпроса до ЕБО за обвързваща медиация, когато нивото, определено от органа за преструктуриране на дъщерното предприятие, не се различава с повече от един процентен пункт от консолидираното равнище, установено съгласно параграф 9 от настоящия член.
Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилагат решенията на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
Съвместното решение и решенията на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, взети при липса на съвместно решение, са обвързващи за съответните органи за преструктуриране.
Съвместното решение и всяко решение, взето при липса на съвместно решение, подлежат на редовен преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират.
11. Органът за преструктуриране на ниво група може да отмени изцяло прилагането на индивидуалното минимално изискване към институция майка от Съюза, когато:
а)
институцията майка от Съюза спазва на консолидирана основа минималното изискване по параграф 8; както и
б)
компетентният орган за институцията майка от Съюза е отменил изцяло прилагането на индивидуални капиталови изисквания към институцията в съответствие с член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
12. Органът за преструктуриране на дъщерно предприятие може да отмени изцяло прилагането на параграф 7 към това дъщерно предприятие, когато:
а)
както дъщерното предприятие, така и предприятието майка подлежат на лицензиране и надзор в една и съща държава членка;
б)
дъщерното предприятие е включено в надзора на консолидирана основа на институцията, която е предприятието майка;
в)
институция на най-високо ниво в групата в държавата членка на дъщерното предприятие, когато е различна от институцията майка от Съюза, спазва на подконсолидирана основа минималното изискване по параграф 7;
г)
няма съществени настоящи или предвидими практически или правни пречки за бързото прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения към дъщерното предприятие от предприятието майка;
д)
компетентният орган приема, че предприятието майка управлява дъщерното предприятие благоразумно, а самото предприятие майка, със съгласието на компетентния орган, е декларирало, че гарантира поетите от дъщерното предприятие ангажименти, или рисковете в дъщерното предприятие са несъществени;
е)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска на предприятието майка се прилагат за дъщерното предприятие;
ж)
предприятието майка държи повече от 50 % от правата на глас, свързани с акциите или дяловете в капитала на дъщерното предприятие, или има право да назначава или освобождава мнозинството от членовете на ръководния му орган; както и
з)
компетентният орган на дъщерното предприятие е освободил изцяло дъщерното предприятие от прилагането на индивидуалните капиталови изисквания съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
13. Взетите в съответствие с настоящия член решения могат да предвиждат минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения да се изпълнява частично на консолидирано или индивидуално равнище посредством финансови инструменти за договорно споделяне на загуби.
14. За целите на определянето на даден инструмент като финансов инструмент за договорно споделяне на загуби съгласно параграф 13, органът за преструктуриране трябва да се увери, че финансовият инструмент:
а)
съдържа договорно условие, което предвижда, че когато органът за преструктуриране реши да приложи инструмента за споделяне на загуби, финансовият инструмент се обезценява или преобразува в необходимата степен преди обезценяването или преобразуването на други приемливи задължения; както и
б)
е предмет на обвързващо споразумение, ангажимент или разпоредба за определяне на реда на задълженията, съгласно които при обичайно производство по несъстоятелност той е с по-нисък ред в сравнение с останалите приемливи задължения и не може да бъде изплатен, докато не бъдат уредени останалите текущи приемливи задължения.
15. Органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, изискват и проверяват дали институциите изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 1 и когато е приложимо - изискването по параграф 13, и вземат решенията съгласно настоящия член едновременно с разработването и поддържането на плановете за преструктуриране.
16. Органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, информират ЕБО за минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения и, когато е приложимо -за изискването по параграф 13, определени за всяка институция в рамките на тяхната компетентност.
17. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за уточняване на единните формати, таблици и определения за откриването и предаване на информация от органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, на ЕБО за целите на параграф 16.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
18. Въз основа на изводите в доклада, посочен в параграф 19, когато е целесъобразно, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2016 г. законодателно предложение относно хармонизираното прилагане на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения. Когато е целесъобразно, в това предложение се включват предложения за въвеждането на подходящ брой минимални равнища на минималното изискване, като се отчитат различните стопански модели на институциите и групите. В предложението се включват подходящи корекции на параметрите на минималното изискване и, при необходимост, подходящи изменения в прилагането на минималното изискване за групи.
19. До 31 октомври 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад по следните въпроси:
а)
начина, по който на национално равнище се прилага минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, и по-специално дали са възникнали разминавания между държавите членки в равнищата, определени за съпоставими институции;
б)
начина, по който се прилага в държавите членки правомощието да изискват от институциите да изпълняват минималното изискване чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, и дали са възникнали разминавания между тези подходи;
в)
набелязване на стопанските модели, които отразяват цялостния рисков профил на институцията;
г)
подходящото ниво на минимално изискване за всеки стопански модел, установен съгласно буква в);
д)
дали следва да се установи диапазон на нивото на минималното изискване за всеки стопански модел;
е)
подходящия преходен период, по време на който институциите да постигнат съответствие с евентуално определените хармонизирани минимални равнища;
ж)
дали изискванията, предвидени в член 45, са достатъчни, за да се гарантира, че всяка институция разполага с подходящ капацитет за поемане на загуби, а в противен случай - какви допълнителни подобрения са необходими за постигането на тази цел;
з)
дали са необходими промени в предвидената в настоящия член изчислителна методология, за да се гарантира, че минималното изискване може да се използва като подходящ показател за капацитета на институцията за поемане на загуби;
и)
дали е подходящо изискването да се основава на общите задължения и собствения капитал, и по-специално дали е по-подходящо като знаменател за изискването да се използват рисково претеглените активи на институцията;
й)
дали подходът в настоящия член към прилагането на минималното изискване за групи е целесъобразен, и по-специално дали подходът гарантира по подходящ начин, че в субектите, за които може да възникнат загуби, е налице капацитет на групата за поемане на загуби или че тези субекти имат достъп до такъв капацитет;
к)
дали са подходящи условията за освобождаване от минималното изискване, и по-специално дали подобно освобождаване следва да е възможно за дъщерни предприятия на трансгранична основа;
л)
дали е целесъобразно органите за преструктуриране да могат да изискват изпълнение на минималното изискване чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби и дали е подходяща по-нататъшна хармонизация на подхода към финансовите инструменти за договорно споделяне на загуби;
м)
дали са подходящи изискванията към финансовите инструменти за договорно споделяне на загуби в параграф 14; както и
н)
дали е целесъобразно от институциите и групите да се изисква да оповестяват тяхното минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения или нивото на техния собствен капитал и приемливи задължения, и ако това е така - с каква честота и в какъв формат да бъде оповестяването.
20. Докладът по параграф 19 обхваща най-малко периода от 2 юли 2014 г. до 30 юни 2016 г. и отчита най-малко следното:
а)
въздействието на минималното изискване и на всяко предложено хармонизирано ниво на минималното изискване върху:
i)
финансовите пазари като цяло, и по-специално пазарите на необезпечен дълг и деривати;
ii)
стопанските модели и структурата на баланса на институциите, по-специално модела и стратегията за финансиране на институциите, както и правната и оперативната структура на групите;
iii)
рентабилността на институциите, по-специално разходите им за финансиране;
iv)
миграцията на експозициите към субекти, върху които не се упражнява пруденциален надзор;
v)
новите финансови продукти;
vi)
разпространението на финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, както и естеството и възможността за пазарна реализация на такива инструменти;
vii)
склонността към прекомерно поемане на риск от страна на институциите;
viii)
нивото на обременени активи в институциите;
ix)
предприетите от институциите мерки за спазване на минималните изисквания, и по-специално до каква степен спазването на минималното изискване е постигнато чрез освобождаване от активи, емитиране на дългосрочен дълг и набиране на капитал; както и
x)
нивото на кредитиране от страна на кредитните институции, особено кредитирането на микро-, малки и средни предприятия, местни власти, регионални правителства и субекти от публичния сектор, и търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортно кредитиране.
б)
взаимодействието между минималните изисквания и капиталовите изисквания, отношението на ливъридж и ликвидните изисквания, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС;
в)
способността на институциите самостоятелно да набират капитал или финансиране от пазарите, за да изпълнят евентуално предложени хармонизирани минимални изисквания;
г)
съгласуваността с минималните изисквания, свързани с международните стандарти, разработени от международни форуми.
Подраздел 3
Прилагане на инструмента за споделяне на загуби
Член 46
Оценка на сумите при споделяне на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато използват инструмента за споделяне на загуби, органите за преструктуриране извършват оценка в съответствие с член 36 на следната сума:
а)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени, за да се гарантира, че стойността на нетните активи на институцията в режим на преструктуриране е равна на нула; както и
б)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат преобразувани в акции или други видове капиталови инструменти с цел да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на:
i)
институцията в режим на преструктуриране; или
ii)
мостовата институция.
2. Посочената в параграф 1 от настоящия член оценка определя сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени или преобразувани, за да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията в режим на преструктуриране или, когато е приложимо, да се определи съответното съотношение на мостовата институция, като се вземат предвид евентуални капиталови вноски от механизма за финансиране на преструктурирането съгласно член 101, параграф 1, буква г) от настоящата директива, и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията в режим на преструктуриране или мостовата институция, както и за да може тя да продължи да изпълнява за срок от най-малко една година условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС.
Когато органите за преструктуриране възнамеряват да използват инструмента за обособяване на активи съгласно член 42, сумата, с която трябва да се намали размерът на приемливите задължения, е съобразена в подходяща степен с консервативната оценка на капиталовите нужди на дружеството за управление на активи.
3. В случаите, когато - след като капиталът е бил обезценен в съответствие с членове 59-62 и е било извършено споделяне на загуби съгласно член 43, параграф 2 - се окаже, че основаната на предварителната оценка съгласно член 36 степен на обезценка надхвърля изискваната, съответстваща на окончателната оценка по член 36, параграф 10, може да се приложи механизъм за възстановяване на обезценка, за да се обезщетят в необходимата степен кредиторите и акционерите.
4. Органите за преструктуриране определят и прилагат процедури, за да гарантират, че оценките се основават, доколкото е възможно, на най-актуалната и подробна информация за активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране.
Член 47
Третиране на акционерите при споделяне на загубите или обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти
1. Държавите членки гарантират, че когато използват инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 43, параграф 2 или обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти в съответствие с член 59, органите за преструктуриране предприемат по отношение на акционерите и притежателите на други инструменти за собственост едно или повече от следните действия:
а)
обезсилване на съществуващите акции или другите инструменти на собственост или прехвърлянето им на кредитори, участващи във споделянето на загуби;
б)
при условие че съгласно оценката, извършена съгласно член 36, институцията в режим на преструктуриране има положителна нетна стойност - разсейване на участието на съществуващите акционери и притежателите на други инструменти за собственост в резултат от преобразуването в акции или други инструменти на собственост на:
i)
съответните капиталови инструменти, емитирани от институцията въз основа на правомощията по член 59, параграф 2; или
ii)
приемливи задължения, емитирани от институцията в режим на преструктуриране въз основа на правомощията по член 63, параграф 1, буква е).
Във връзка с първа алинея, буква б) преобразуването се извършва при съотношение, което значително разсейва съществуващото участие в акции и други инструменти на собственост.
2. Действията, посочени в параграф 1, се предприемат и по отношение на акционери и притежатели на други инструменти за собственост, когато въпросните акции или други инструменти на собственост са емитирани или предоставени при следните обстоятелства:
а)
вследствие преобразуването на дългови инструменти в акции или в други инструменти на собственост в съответствие с договорните условия на първичните дългови инструменти при настъпването на събитие, което предшества или съвпада с момента на решението на органа за преструктуриране, че институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) отговарят на условията за преструктуриране;
б)
преобразуване на съответни капиталови инструменти в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 60.
3. Когато преценяват кое действие да предприемат в съответствие с параграф 1, органите за преструктуриране вземат предвид:
а)
оценката, извършена в съответствие с член 36;
б)
сумата, с която съгласно оценката на органа за преструктуриране елементите на базовия собствен капитал от първи ред трябва да бъдат намалени, а съответните капиталови инструменти - обезценени или преобразувани съгласно член 60, параграф 1; както и
в)
общата сума съгласно оценката на органа за преструктуриране по член 46.
4. Чрез дерогация от членове 22 - 25 от Директива 2013/36/ЕС, изискването за уведомяване по член 26 от Директива 2013/36/ЕС, член 10, параграф 3, член 11, параграфи 1 и 2 и членове 12 и 13 от Директива 2014/65/ЕС и изискването за уведомяване по член 11, параграф 3 от Директива 2014/65/ЕС, когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти би довело до придобиване или увеличаване на квалифицираното участие в дадена институция, както е посочено в член 22, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или в член 11, параграф 1 от Директива 2014/65/ЕС, компетентните органи извършват своевременно изискваната по тези членове оценка, така че да не се забавя прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти, или да се възпрепятства постигането на съответните цели на преструктурирането чрез действието по преструктуриране.
5. Когато компетентният орган на тази институция не е завършил оценката, изисквана съгласно параграф 4 към датата на прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти, член 38, параграф 9 се прилага за всяко придобиване или увеличаване на квалифицираното участие на даден приобретател вследствие прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти.
6. До 3 юли 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно обстоятелствата, при които би било целесъобразно да се предприеме всяко от действията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, като се вземат предвид посочените в параграф 3 от настоящия член фактори.
Член 48
Последователност на обезценяването и преобразуването
1. Държавите членки гарантират, че когато прилагат инструмента за споделяне на загуби, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване при спазване на изключенията, предвидени в член 44, параграфи 2 и 3, при спазване на следните изисквания:
а)
елементите на базовия собствен капитал от първи ред се намаляват в съответствие с член 60, параграф 1, буква а);
б)
ако и само ако общото намаление съгласно буква а) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), органите намаляват размера на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред до необходимата степен и до размера на техния обем;
в)
ако и само ако общото намаление съгласно букви а) и б) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), органите намаляват размера на главницата на инструментите на капитала от втори ред до необходимата степен и до размера на техния обем;
г)
ако и само ако общото намаление на акциите или другите инструменти на собственост и съответните капиталови инструменти по букви а), б) и в) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), за да достигнат до сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), заедно с обезценяването съгласно букви а), б) и в) органите намаляват в необходимата степен размера на главницата на подчинения дълг, който не е част от допълнителния капитал от първи или от капитала от втори ред, в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност;
д)
ако и само ако общото намаление на акциите или другите инструменти на собственост, съответните капиталови инструменти и приемливите задължения съгласно букви а)-г) от настоящия параграф е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и г), за да достигнат до сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и г), заедно с обезценяването съгласно букви а), б), в) и г) от настоящия параграф органите намаляват в необходимата степен размера на главницата на приемливи задължения или текущата сума, дължима във връзка с такива задължения, в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност, включително реда на депозитите, предвиден в член 108, съгласно член 44.
2. Когато упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване, органите за преструктуриране разпределят загубите, представени от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), равномерно между акциите или другите инструменти на собственост и приемливите задължения от еднакъв ред чрез намаляване на размера на главницата или текущата сума, дължима във връзка с тези акции или други инструменти на собственост и приемливи задължения, пропорционално на тяхната стойност, с изключение на случаите, в които се допуска различно разпределяне на загубите по задълженията от еднакъв ред при наличието на обстоятелствата, посочени в член 44, параграф 3.
Настоящият параграф не е пречка задължения, които са изключени от споделянето на загуби в съответствие с член 44, параграфи 2 и 3, да получат по-благоприятно третиране от приемливите задължения, които са от същия ред при обичайното производство по несъстоятелност.
3. Преди да пристъпят към обезценяването или преобразуването по параграф 1, буква д), органите за преструктуриране преобразуват или намаляват главницата на инструментите, посочени в параграф 1, буква б), в) и г), когато тези инструменти все още не са преобразувани и съдържат някое от следните условия:
а)
условия, които предвиждат главницата на инструмента да бъде намалена при настъпването на събитие, свързано с финансовото положение, платежоспособността или нивото на собствения капитал на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г);
б)
условия, които предвиждат преобразуване на инструментите в акции или други инструменти на собственост при настъпването на такова събитие,
4. Когато в съответствие с условията, посочени в параграф 3, буква а), главницата на инструмент е намалена до стойност, различна от нула, преди да приложат инструмента за споделяне на загуби в съответствие с параграф 1, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на остатъчния размер на тази главница в съответствие с параграф 1.
5. При вземането на решение дали задълженията да се обезценят или да се преобразуват в капитал, органите по преструктуриране не преобразуват един клас задължения, ако същевременно клас задължения, подчинен на този клас, остава по същество непреобразуван в капитал или необезценен, освен ако това не се допуска по член 44, параграфи 2 и 3.
6. За целите на настоящия член до 3 януари 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за тълкуване на взаимовръзката между разпоредбите на настоящата директива и на тези на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС.
Член 49
Деривати
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения, произтичащи от деривати, те правят това в съответствие с настоящия член.
2. Органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване на задължения, произтичащи от деривати, само при приключване на договори за позиция в дериват или след това. При влизане в режим на преструктуриране органите за преструктуриране са оправомощени да прекратят или да приключат всеки договор за позиция в дериват за тази цел.
Когато задължение за дериват е изключено от инструмента за споделяне на загуби съгласно член 44, параграф 3, органите по преструктуриране не са задължени да прекратят или да приключат договора за позиция в дериват.
3. Когато транзакциите с дериватни инструменти са предмет на споразумение за нетиране, органът за преструктуриране или независим оценител определя в рамките на оценката по член 36 задължението, произтичащо от тези транзакции, на нетна основа в съответствие с условията на споразумението.
4. Органите за преструктуриране определят стойността на задълженията, произтичащи от деривати, в съответствие със следните:
а)
подходящи методологии за определяне на стойността на класовете деривати, включително транзакциите, които са предмет на споразумения за нетиране;
б)
принципи за определяне на съответния момент във времето, към който се определя стойността на дериватната позиция; както и
в)
подходящи методологии за сравняване на унищожаването на стойност, което би произтекло от приключването и споделянето на загубите чрез деривати, с размера на загубите, които биха понесли дериватите при споделяне на загуби.
5. ЕБО, след консултация с Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010, разработва проект на регулаторни технически стандарти, с които се конкретизират методологиите и принципите, посочени в параграф 4, букви а), б) и в), относно оценяването на задълженията, произтичащи от деривати.
Във връзка с транзакции с дериватни инструменти, които са предмет на споразумение за нетиране, ЕБО взема предвид методологията за приключване на позициите, установена в споразумението за нетиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50
Коефициент на преобразуване на дълг в капитал
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията, посочени в член 59, параграф 3 и член 63, параграф 1, буква е), те могат да приложат различен коефициент на преобразуване към различните класове капиталови инструменти и задължения в съответствие с единия или и двата принципа, посочени в параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Коефициентът на преобразуване представлява подходящо обезщетение на засегнатите кредитори за понесената загуба в резултат на упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване на дълг.
3. Когато се прилагат различни коефициенти на преобразуване съгласно параграф 1, коефициентът на преобразуване, приложим за задължения, считани за първостепенни съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността, е по-висок от коефициентът на преобразуване на подчинените задължения.
4. До 3 януари 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно определянето на коефициентите на преобразуване.
В насоките се посочва по-специално как посредством коефициента на преобразуване засегнатите кредитори могат да бъдат обезщетени по подходящ начин, както и съответните коефициенти на преобразуване, чрез които може да се отрази старшинството на първостепенните задължения съгласно действащото право в областта на несъстоятелността.
Член 51
Мерки за възстановяване и мерки за оздравяване, съпътстващи споделянето на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране използват инструмента за споделяне на загуби с цел рекапитализация на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в съответствие с член 43, параграф 2, буква а), се приемат процедури, за да се гарантира, че за тази институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) е изготвен и се прилага план за оздравяване на дейността съгласно член 52.
2. Процедурите по параграф 1 от настоящия член могат да включват назначаването от органа за преструктуриране на лице или лица в съответствие с член 72, параграф 1, които да изготвят и приложат изисквания съгласно член 52 план за оздравяване на дейността.
Член 52
План за оздравяване на дейността
1. Държавите членки изискват в рамките на един месец след прилагането на инструмента за споделяне на загуби по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф1, буква б), в) или г) в съответствие с член 43, параграф 2, буква а), ръководния орган или назначеното съгласно член 72, параграф 1 лице или лица да изготвят и представят на органа за преструктуриране план за оздравяване на дейността, който отговаря на изискванията на параграфи 4 и 5 от настоящия член. Когато се прилага рамката на Съюза за държавната помощ, държавите членки гарантират, че този план съответства на плана за реорганизация, който институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) трябва да представят на Комисията съгласно тази рамка.
2. Когато инструментът за споделяне на загуби по член 43, параграф 2, буква а) се прилага за два или повече субекта от група, планът за оздравяване на дейността се изготвя от институцията майка от Съюза и обхваща всички институции в групата в съответствие с процедурата, посочена в членове 7 и 8, и се представя на органа за преструктуриране на ниво група. Органът за преструктуриране на ниво група съобщава плана на другите съответни органи за преструктуриране и на ЕБО.
3. При изключителни обстоятелства и в случай че това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането, органът за преструктуриране може да удължи срока по параграф 1 до най-много два месеца, считано от прилагането на инструмента за споделяне на загуби.
Когато се изисква уведомление за плана за оздравяване на дейността в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ, органът за преструктуриране може да удължи срока по параграф 1 до най-много два месеца, считано от настъпването на по-ранното от следните две събития - изтичането на срок от два месеца от прилагането на инструмента за споделяне на загуби или изтичането на срока, определен от рамката на Съюза за държавната помощ.
4. В плана за оздравяване на дейността се определят мерки за възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на части от стопанската им дейност в разумни срокове. Тези мерки се основават на реалистични допускания относно икономическите условия и условията на финансовите пазари, при които институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) ще извършват дейност.
Планът за оздравяване на дейността трябва да е съобразен, наред с другото, с текущото състояние и бъдещите перспективи пред финансовите пазари, като отразява допускания за най-добър и най-лош сценарий, включително комбинация от събития, която позволява да се набележат основните уязвими места на институцията. Допусканията се сравняват спрямо подходящи секторни сравнителни показатели.
5. Планът за оздравяване на дейността включва най-малко следните елементи:
а)
подробен анализ на причините и проблемите, довели до неизпълнение на задълженията или вероятност от неизпълнение на задълженията от страна на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), и обстоятелствата, породили затрудненията;
б)
описание на мерките, целящи възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които трябва да бъдат приети;
в)
времеви график за прилагането на тези мерки.
6. Мерките, целящи възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), могат да включват:
а)
оздравяване на дейностите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
промени в оперативните системи и инфраструктури на институцията;
в)
оттегляне от дейности, генериращи загуби;
г)
реорганизация на съществуващи дейности, които могат да станат конкурентоспособни;
д)
продажба на активи или на стопански дейности.
7. В рамките на един месец след представянето на плана за оздравяване на дейността съответният орган за преструктуриране оценява вероятността при изпълнението му планът да доведе до възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). Оценката се извършва със съгласието на съответния компетентния орган.
Ако органът за преструктуриране и компетентният орган са убедени във вероятността планът да постигне тази цел, органът за преструктуриране одобрява плана.
8. Ако органът за преструктуриране не е убеден във вероятността планът да постигне целта по параграф 7, органът за преструктуриране, със съгласието на компетентния орган, уведомява ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 за своите възражения и изисква изменение на плана, така че те да бъдат отчетени.
9. В рамките на две седмици след датата на получаване на уведомление по параграф 8 ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, представят изменения план на органа за преструктуриране за одобрение. В рамките на една седмица органът за преструктуриране оценява изменения план и уведомява ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, дали счита, че възраженията, за които е изпратено уведомление, са отчетени в изменения план, и дали са необходими допълнителни изменения.
10. Ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, изпълняват плана за оздравяване, одобрен от органа за преструктуриране и компетентния орган, и най-малко веднъж на шест месеца представят пред органа за преструктуриране доклад относно напредъка по изпълнението на плана.
11. Ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, преразглеждат плана, ако органът за преструктуриране, със съгласието на компетентния орган, счита, че това е необходимо за постигане на целта, посочена в параграф 4, и представят преразгледания план на органа за преструктуриране за одобрение.
12. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които се определят:
а)
минималният набор елементи, който трябва да бъде включен в плана за оздравяване на дейността съгласно параграф 5; както и
б)
минималното съдържание на докладите, посочени в параграф 10.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
13. До ЕБО 3 януари 2016 г. издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за допълнително конкретизиране на минималните критерии, с които трябва да е съобразен планът за оздравяване на дейността, за да получи одобрението на органа за преструктуриране в съответствие с параграф 7.
14. Като взема предвид, когато е приложимо, придобития в хода на прилагането на насоките, посочени в параграф 13, опит, ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти с цел да конкретизира допълнително минималните критерии, с които трябва да е съобразен планът за оздравяване на дейността, за да получи одобрението на органа за преструктуриране в съответствие с параграф 7.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Подраздел 4
Инструмент за споделяне на загубите, допълнителни разпоредби
Член 53
Последици от споделянето на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато органът за преструктуриране упражнява правомощието, посочено в член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д)-и), намаляването на главницата или текущата дължима сума, преобразуването или обезсилването е с незабавно и задължително действие за институцията в режим на преструктуриране и за засегнатите кредитори и акционери.
2. Държавите членки гарантират, че органът за преструктуриране разполага с правомощието да изпълни или да изисква изпълнението на всички административни и процедурни задачи, необходими за упражняването на правомощията по член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д) - и), включително:
а)
изменение в съответните регистри;
б)
заличаването на регистрацията или свалянето от търговия на акции или други инструменти на собственост, или дългови инструменти;
в)
регистрацията или допускането до търговия на нови акции или други инструменти на собственост;
г)
повторната регистрация или допускане на дълговите инструменти, които са обезценени, без да се изисква публикуване на проспект съгласно Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (32).
3. Ако при упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1 буква д), органът за преструктуриране намали до нула размера на главницата на задължение или текущата дължима сума по него, това задължение и всички други задължения или вземания, произтичащи от него, които не са натрупани към момента на упражняване на правомощието, се третират като погасени за всички цели и няма да се признават при последващи производства във връзка с институцията в режим на преструктуриране или нейна институция -правоприемник при последваща ликвидация.
4. Ако при упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1 буква д), органът за преструктуриране намали част, но не пълния размер на главницата на задължение или на текущата дължима сума по него:
а)
задължението се погасява до степента на намаления размер;
б)
съответният инструмент или споразумение, съгласно които е възникнало първоначалното задължение, продължават да се прилагат по отношение на остатъчния размер на главницата на задължението или на текущата дължима сума по него, с евентуална корекция на размера на дължимата лихва, за да се отрази намаляването на размера на главницата, и с евентуални други изменения в условията, които органът за преструктуриране може да внесе, като упражнява правомощието, посочено в член 63, параграф 1, буква й).
Член 54
Премахване на процедурни пречки пред споделянето на загуби
1. Без да се засяга член 63, параграф 1, буква и), когато е приложимо, държавите членки изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да поддържат по всяко време достатъчен обем от регистриран акционерен капитал или други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, така че ако органът за преструктуриране упражни правомощията, посочени в член 63, параграф 1, букви д) и е) по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или техни дъщерни предприятия, институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да не бъдат възпрепятствани да емитират достатъчно количество нови акции или други инструменти на собственост, за да гарантират, че задълженията могат да бъдат успешно преобразувани в акции или други инструменти на собственост.
2. Органите за преструктуриране преценяват дали е целесъобразно да наложат предвиденото в параграф 1 изискване по отношение на конкретна институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в контекста на разработването и поддържането на плана за преструктуриране за тази институция или група, като вземат предвид по-специално действията по преструктуриране, разглеждани в този план. Ако планът за преструктуриране предвижда евентуално прилагане на инструмента за споделяне на загуби, органите проверяват дали регистрирания акционерен капитал или други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са достатъчни, за да покрият сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в).
3. Държавите членки гарантират, че приложимите учредителни документи или устав не предвиждат процедурни пречки пред преобразуването на задължения в обикновени акции или други инструменти на собственост, включително предварителни права на записване от акционерите или изисквания за съгласие на акционерите при увеличаване на капитала.
4. Настоящият член не засяга измененията на директиви 82/891/ЕИО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС и 2012/30/ЕС, предвидени в дял Х от настоящата директива.
Член 55
Договорно признаване на споделянето на загуби
1. Държавите членки изискват от институциите и от посочените в член 1, параграф 1, буква б), в) и г) субекти да включат договорна разпоредба, съгласно която кредиторът или страна по споразумението, пораждащо задължението, признава, че задължението може да бъде обезценено или преобразувано, и се съгласява да приеме намаляване на главницата или текущата дължима сума, преобразуване или обезсилване, които се извършват в резултат на упражняване на тези правомощия от страна на органа за преструктуриране, при условие че това задължение:
а)
не е изключено от член 44, параграф 2;
б)
не представлява депозит по член 108, буква а);
в)
се урежда от правото на трета държава; и
г)
е емитирано или поето след датата, на която държава членка започва да прилага разпоредбите, приети за транспониране на настоящия раздел.
Първа алинея не се прилага в случаите, при които органът за преструктуриране на държава членка констатира, че по отношение на посочените в първа алинея задължения или инструменти могат да бъдат упражнени правомощията за обезценяване и преобразуване на органа за преструктуриране на държава членка в съответствие с правото на трета държава или обвързващо споразумение, сключено с третата държава.
Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) да представят на органите правно становище относно правните възможности за осигуряване на изпълнението и ефективността на това условие.
2. Ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) не включи в договорните разпоредби, уреждащи съответно задължение, изискваното съгласно параграф 1 условие, този пропуск не е пречка органът за преструктуриране да упражни правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на това задължение.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти с цел допълнително да определи списъка от задължения, към които се прилага изключението по параграф 1, и съдържанието на условието, изисквано съгласно посочения параграф, като отчита различните стопански модели на банките.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 -14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 56
Държавни инструменти за финансова стабилизация
1. Държавите членки могат да предоставят извънредна публична финансова подкрепа чрез допълнителни инструменти за финансова стабилизация в съответствие с параграф 3 от настоящия член, член 37, параграф 10 и на рамката на Съюза за държавната помощ, с цел участие в преструктурирането на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), включително чрез пряка намеса с цел да се избегне ликвидация, с оглед постигане на цели на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2, по отношение на дадена държава членка или на Съюза като цяло. Тези действия се извършват под ръководството на компетентното министерство или правителство в тясно сътрудничество с органа за преструктуриране.
2. За да се постигнат целите на държавните инструменти за финансова стабилизация, държавите членки гарантират, че техните компетентни министерства или правителства разполагат със съответните правомощия за преструктуриране, посочени в членове 63-72, както и че се прилагат членове 66, 68, 83 и 117.
3. Държавните инструменти за финансова стабилизация се използват като крайна мярка, след като е извършена оценка на другите инструменти за преструктуриране и те са приложени в максимално възможна степен, като същевременно се запазва финансовата стабилност, като това е констатирано от компетентното министерство или правителство след консултация с органа за преструктуриране.
4. При прилагане на държавните инструменти за финансова стабилизация, държавите членки гарантират, че техните компетентни министерства или правителства, както и органът за преструктуриране прилагат инструментите само ако са изпълнени всички условия, посочени в член 32, параграф 1, както и едно от следните условия:
а)
компетентното министерство или правителство и органът за преструктуриране, след консултация с централната банка и компетентния орган, констатират, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност;
б)
компетентното министерство или правителство и органът за преструктуриране констатират, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за защита на обществения интерес, ако преди това централната банка е предоставила на институцията извънредно ликвидно улеснение;
в)
по отношение на инструмента за временна публична собственост, компетентното министерство или правителство, след консултация с компетентния орган и с органа за преструктуриране, констатира, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за защита на обществения интерес, ако преди това на институцията е предоставена публична капиталова подкрепа чрез инструмент за капиталова подкрепа.
5. Инструментите за финансова стабилизация включват:
а)
инструмент за публична капиталова подкрепа съгласно член 57;
б)
инструмент за временна публична собственост съгласно член 58.
Член 57
Инструмент за публична капиталова подкрепа
1. Държавите членки могат, при спазване на националното дружествено право, да участват в рекапитализацията на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива чрез предоставяне на капитал в замяна на следните инструменти, при спазване на изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013:
а)
инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред.
2. Държавите членки гарантират, в обхвата на позволеното им съгласно притежаваното от тях участие, че институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), към които е приложен инструментът за публична капиталова подкрепа в съответствие с настоящия член, се управляват на търговска и професионална основа.
3. Когато държава членка предостави инструмент за публична капиталова подкрепа в съответствие с настоящия член, тя гарантира, че участието ѝ в институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се прехвърля към частния сектор, веднага щом търговските и финансовите обстоятелства го позволяват.
Член 58
Инструмент за временна публична собственост
1. Държавите членки могат да придобият като временна публична собственост институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. За тази цел дадена държава членка може да направи едно или повече нареждания за прехвърляне на акции, при което приобретателят е:
а)
определено от държавата членка лице; или
б)
дружество, притежавано изцяло от държавата членка.
3. Държавите членки гарантират, че институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), към които е приложен инструментът за временна публична собственост в съответствие с настоящия член, се управляват на търговска и професионална основа и че се прехвърлят към частния сектор, веднага щом търговските и финансовите обстоятелства позволяват.
ГЛАВА V
Обезценяване на капиталови инструменти
Член 59
Изискване за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти
1. Правомощията за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти могат да бъдат упражнявани:
а)
независимо от действия по преструктуриране; или
б)
в комбинация с действия по преструктуриране - когато са изпълнени условията за преструктуриране, посочени в членове 32 и 33.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощия за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти в акции или други инструменти на собственост на институциите и дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) и г).
3. Държавите членки изискват от органите за преструктуриране незабавно да упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с член 60 по отношение на съответните капиталови инструменти, емитирани от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) и г), когато е налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
когато е констатирано, че са изпълнени условията за преструктуриране по членове 32 и 33, преди да се предприемат действия по преструктуриране;
б)
подходящият орган реши, че освен ако тези правомощия не бъдат упражнени по отношение на съответните капиталови инструменти, институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) няма да бъдат жизнеспособни;
в)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от дъщерно предприятие и тези капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална и консолидирана основа, подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник и подходящият орган на държавата членка на дъщерното предприятие констатират със съвместно решение в съответствие с член 92, параграфи 3 и 4, че ако не бъдат упражнени правомощията за обезценяване или преобразуване по отношение на тези инструменти, групата няма да бъде жизнеспособна;
г)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от предприятието майка и тези капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална основа на нивото на предприятието майка или на консолидирана основа и подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник констатира, че ако не бъдат упражнени правомощията за обезценяване или преобразуване по отношение на тези инструменти, групата няма да бъде жизнеспособна;
д)
институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) са поискали извънредна публична финансова подкрепа, освен при наличието на обстоятелствата по член 32, параграф 4, буква г), подточка iii).
4. За целите на параграф 3 се счита, че институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или група са загубили своята жизнеспособност само ако са изпълнени следните две условия:
а)
институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) или групата са проблемни или има вероятност да станат проблемни;
б)
предвид момента във времето и други относими обстоятелства няма реална вероятност някое действие, включително алтернативни мерки от страна на частния сектор или действия на надзорни органи(включително мерки за ранна намеса), различно от обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти, било то самостоятелно или едновременно с действие по преструктуриране, да предотврати неизпълнението на задължение от страна на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на групата в разумен срок.
5. За целите на параграф 4, буква а) от настоящия член се счита, че институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) са проблемни или има вероятност да станат проблемни, ако настъпят едно или повече от обстоятелствата по член 32, параграф 4.
6. За целите на параграф 4, буква а) се счита, че дадена група е проблемна или има вероятност да стане проблемна, когато нарушава или когато са налице обективни фактори в подкрепа на констатацията, че предстои в близко бъдеще да наруши консолидираните пруденциални изисквания по начин, който би обосновал предприемането на действия от компетентния орган, включително, но не само поради факта, че групата е натрупала или има вероятност да натрупа загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него.
7. Съответните капиталови инструменти, емитирани от дъщерно предприятие, не се обезценяват допълнително или преобразуват при по-неизгодни условия съгласно параграф 3, буква в) в сравнение с капиталовите инструменти със същия ред на ниво предприятието майка, които са били обезценени или преобразувани.
8. Ако подходящият орган направи констатацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, той незабавно уведомява органа за преструктуриране, отговарящ за въпросната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), ако той е различен.
9. Преди да направи констатацията, посочена в параграф 3, буква в) от настоящия член, по отношение на дъщерно предприятие, емитирало съответните капиталови инструменти, които са признати за целите на спазване на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, подходящият орган изпълнява изискванията за уведомяване и консултации, предвидени в член 62.
10. Преди да упражнят правомощията си за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти, органите по преструктуриране гарантират, че в съответствие с член 36 е направена оценка на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). Тази оценка служи като основа за изчисляване на обезценяването, което ще бъде приложено за съответните капиталови инструменти, така че да бъдат поети загубите, както и на нивото на преобразуване, което ще бъде приложено към съответните капиталови инструменти, така че да бъдат рекапитализирани институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г).
Член 60
Разпоредби относно обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти
1. Когато изпълняват изискването по член 59, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност по начин, който води до следните резултати:
а)
елементите от базовия собствен капитал от първи ред се намаляват първо съразмерно на загубите и до размера на техния обем. Органът за преструктуриране предприема едно или и двете посочени в член 47, параграф 1 действия по отношение на притежателите на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете, до степента, необходима за постигане на посочените в член 31 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко;
в)
главницата на инструментите на капитала от втори ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете, до степента, необходима за постигане на посочените в член 31 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко.
2. Когато се обезценява главницата на съответен капиталов инструмент:
а)
намаляването на размера на главницата е перманентно, като се съобразяват случаите на обезценка в съответствие с механизма за обезщетяване по член 46, параграф 3;
б)
във връзка със сумата, с която е обезценен този инструмент, няма задължение към притежателя на съответния капиталов инструмент, освен вече натрупано задължение и задължение за вреди, което може да възникне в резултат на обжалване на законосъобразността на упражняването на правомощията за обезценяване;
в)
на притежателя на съответния капиталов инструмент не се изплаща обезщетение, различно от предвиденото в параграф 3.
Буква б) не е пречка за предоставянето на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на притежателя на съответните капиталови инструменти в съответствие с параграф 3.
3. С оглед извършване на преобразуването на съответните капиталови инструменти съгласно параграф 1, буква б) от настоящия член органите за преструктуриране могат да изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да емитират инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в полза на притежателите на съответните капиталови инструменти. Съответните капиталови инструменти могат да бъдат преобразувани само когато са спазени следните условия:
а)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са емитирани от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или от предприятието майка на институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г), със съгласието на органа за преструктуриране на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или когато е приложимо- на органа за преструктуриране на предприятието майка;
б)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са емитирани преди емитирането на акции или инструменти на собственост от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) с цел да се осигури собствен капитал от държавата или от държавно ведомство или предприятие;
в)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са предоставени и прехвърлени незабавно след упражняване на правомощията за преобразуване;
г)
коефициентът на преобразуване, с който се определя броят на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, които се предоставят срещу всеки съответен капиталов инструмент, е съобразен с принципите, предвидени в член 50, и насоките, разработени от ЕБО съгласно член 50, параграф 4.
4. За целите на предоставяне на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с параграф 3 органите за преструктуриране може да изискат от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да разполагат по всяко време с необходимото предварително разрешение за емитиране на съответния брой инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
5. Ако дадена институция отговаря на условията за преструктуриране и органът за преструктуриране реши да прилага по отношение на институцията инструмент за преструктуриране, той изпълнява изискването по параграф 59, параграф 3, преди да приложи съответния инструмент за преструктуриране.
Член 61
Органи, отговорни за констатациите
1. Държавите членки гарантират, че определените в настоящия член органи отговарят за констатациите по член 59, параграф 3.
2. Всяка държава членка определя в националното си право подходящия орган, който отговаря за констатациите по член 59. Подходящият орган може да бъде компетентният орган или органът за преструктуриране в съответствие с член 32.
3. Когато съответните капиталови инструменти са признати с цел изпълнение на капиталовите изисквания в съответствие с член 92 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на индивидуална основа, органът, отговорен за констатацията по член 59, параграф 3 от настоящата директива, е подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са били лицензирани в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС.
4. Когато съответните капиталови инструменти са емитирани от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са дъщерно предприятие, и са признати за целите на изпълнение на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, следният орган отговаря за констатациите по член 59, параграф 3:
а)
подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, емитирали тези инструменти, са установени в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС, отговаря за констатациите, посочени в член 59, параграф 3, буква б) от настоящата директива;
б)
подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник и подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, емитирали тези инструменти, са установени в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС, отговарят за съвместната констатация под формата на съвместно решение, посочена в член 59, параграф 3, буква в) от настоящата директива.
Член 62
Прилагане на консолидирано равнище: процедура във връзка с констатациите
1. Държавите членки гарантират, че преди да направят констатация по член 59, параграф 3, буква б), в), г) или д) по отношение на дъщерно предприятие, което емитира съответните капиталови инструменти, признати за целите на изпълнение на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, подходящите органи изпълняват следните изисквания:
а)
подходящият орган, който разглежда възможността да направи констатация по член 59, параграф 3, буква б), в), г) или д), уведомява незабавно консолидиращия надзорник и, ако е различен, подходящия орган на държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник;
б)
подходящият орган, който разглежда възможността да направи констатация по член 59, параграф 3, буква в), уведомява незабавно компетентните органи, отговорни за всяка институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), емитирали съответните капиталови инструменти, по отношение на които ще се упражнят правомощията за обезценяване или преобразуване, ако бъде направена такава констатация, и ако са различни - подходящите органи в държавите членки, в която се намират тези компетентни органи и консолидиращият надзорник.
2. Когато се прави констатация в съответствие с член 59, параграф 3, буква в), г) или д) в случай на институция или група, извършваща трансгранична дейност, подходящите органи вземат предвид потенциалното въздействие от преструктурирането във всички държави членки, в които институцията или групата извършва дейност.
3. Подходящият орган придружава уведомлението по параграф 1 с разяснение на причините, защо разглежда възможността да направи съответната констатация.
4. Когато е направено уведомление по параграф 1, подходящият орган, след консултация с уведомените органи, оценява следните въпроси:
а)
дали е възможна алтернативна мярка на упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с член 59, параграф 3;
б)
ако такава алтернативна мярка е възможна, дали може да бъде приложена на практика;
в)
ако такава алтернативна мярка може да бъде приложена на практика, дали съществува реална вероятност, че в разумни срокове това ще доведе до отстраняване на обстоятелствата, които иначе биха изисквали констатация по член 59, параграф 3.
5. За целите на параграф 4 от настоящия член алтернативните мерки са ранна намеса по член 27 от настоящата директива, мерките по член 104, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или прехвърляне на средства или капитали от предприятието майка.
6. Ако съгласно параграф 4 подходящият орган, след консултация с уведомените органи, прецени, че една или повече алтернативни мерки са възможни, могат да бъдат приложени на практика и ще доведат до резултата по буква в) от посочения параграф, той осигурява прилагането на тези мерки.
7. Ако в случая, посочен в параграф 1, буква а), и съгласно параграф 4 от настоящия член подходящият орган, след консултация с уведомените органи, прецени, че не са възможни алтернативни мерки, които биха довели до резултатите по буква в) от параграф 4, подходящият орган преценява дали да направи констатацията по член 59, параграф 3.
8. Когато подходящ орган реши да направи констатация по член 59, параграф 3, буква в), той незабавно уведомява подходящите органи на държавите членки, в които се намират съответните дъщерни предприятия, а констатацията се прави под формата на съвместно решение съгласно предвиденото в член 92, параграфи 3 и 4. При липса на съвместно решение, не се прави констатация по член 59, параграф 3, буква в).
9. Органите за преструктуриране на държавите членки, в които се намира всяко от съответните дъщерни предприятия, незабавно изпълняват всяко решение за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти, взето в съответствие с настоящия член, като отчитат надлежно неотложния характер на ситуацията.
ГЛАВА VI
Правомощия за преструктуриране
Член 63
Общи правомощия
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия, за да прилагат инструментите за преструктуриране по отношение на институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които отговарят на условията за преструктуриране. По-специално органите за преструктуриране имат следните правомощия за преструктуриране, които могат да упражняват поотделно или в различни комбинации:
а)
правомощието да изискват от всяко лице да предостави необходимата информация, за да могат органите за преструктуриране да вземат решение относно действие по преструктуриране и да го подготвят, включително актулизиране и допълване на информацията в плановете за преструктуриране, както и предоставяне на информация при проверки на място;
б)
правомощията да поемат контрола над институция в режим на преструктуриране и да упражняват всички права и правомощия, предоставени на акционерите, други собственици и ръководния орган на институцията в режим на преструктуриране;
в)
правомощието да прехвърлят акции или други инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране;
г)
правомощието да прехвърлят на друг субект с негово съгласие права, активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране;
д)
правомощието да намалят, включително до нула, главницата или текущата сума, дължима във връзка с приемливи задължения на институцията в режим на преструктуриране;
е)
правомощието да преобразуват приемливи задължения на институция в режим на преструктуриране в обикновени акции или други инструменти на собственост на тази институция или дружество по член 1, параграф1, буква б), в) или г), на съответна институция майка или мостова институция, към която се прехвърлят активи, права или задължения на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г);
ж)
правомощието да обезсилват дългови инструменти, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, с изключение на обезпечените задължения, при спазване на член 44, параграф 2;
з)
правомощието да намалят, включително до нула, номиналната стойност на акциите или другите инструменти на собственост на институцията в режим на преструктуриране и да обезсилят тези акции или други инструменти на собственост;
и)
правомощието да изискат от институция в режим на преструктуриране или от съответна институция майка да емитира нови акции, други инструменти на собственост или други капиталови инструменти, включително привилегировани акции или инструменти, конвертируеми под условие;
й)
правомощието да променят падежа на дългови инструменти и други приемливи задължения, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, или да променят размера на дължимата лихва по такива инструменти и други приемливи задължения, или датата, на която лихвата става платима, включително да спрат плащания за определен период от време, с изключение при обезпечените задължения, при спазване на член 44, параграф 2;
к)
правомощията да приключват и прекратяват финансови договори или договори за деривати за целите на прилагането на член 49;
л)
правомощията да освободят или да сменят ръководния орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране;
м)
правомощието да изискат от компетентния орган да направи своевременно оценка на купувача на квалифицирано капиталово участие, чрез дерогация от сроковете по член 22 от Директива 2013/36/ЕС и член Директива 2014/65/ЕС.
2. Държавите членки вземат всички необходими мерки да гарантират, че когато прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, за органите за преструктуриране не се прилага никое от следните изисквания, които в противен случай биха били приложими съгласно националното право, съгласно договор или на друго основание:
а)
при спазване на член 3, параграф 6 и член 85, параграф 1 - изисквания да получат одобрението или съгласието на публично или частно лице, включително акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране;
б)
преди упражняване на правомощието - процедурни изисквания да уведомят определени лица, включително изискване да публикуват известие или проспект или да подават или регистрират документи в друг орган.
По-специално, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да упражняват правомощията съгласно настоящия член независимо от ограничение или изискване за получаване на съгласие за прехвърлянето на въпросните финансови инструменти, права, активи или задължения, което би се прилагало в противен случай.
Първа алинея, буква б) не засяга изискванията по членове 81 и 83 и изискването за уведомяване съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
3. Държавите членки гарантират, че когато правомощията, изброени в параграф 1 от настоящия член, не са приложими за субект, попадащ в обхвата на член 1, параграф 1 от настоящата директива, поради особената му правна форма, органите за преструктуриране разполагат с възможно най-близки до тях правомощия, включително от гледна точка на последиците от упражняването им.
4. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията си в съответствие с параграф 3, по отношение на засегнатите лица, включително акционери, кредитори и контрагенти се прилагат предвидените в настоящата директива защитни механизми или други защитни механизми, които водят до същия резултат.
Член 64
Допълнителни правомощия
1. Държавите членки гарантират, че когато упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране имат следните правомощия:
а)
при спазване на член 78 да създадат необходимите условия за това прехвърлянето да не бъде обременено със задължения или тежести, засягащи прехвърляните финансови инструменти, права, активи или задължения; за тази цел, правата на обезщетение в съответствие с настоящата директива не се считат за задължение или тежест;
б)
да отменят правата за придобиване на бъдещи акции или други инструменти;
в)
да изискат от съответния орган да прекрати или да спре допускането до търговия на регулиран пазар или официалната регистрация на финансовите инструменти съгласно Директива 2001/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (33);
г)
да създадат необходимите условия за това приемателят да бъде третиран като институцията в режим на преструктуриране по отношение на всички права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или предприети от нея действия, включително правата и задълженията, свързани с участието в пазарна инфраструктура, при спазване на членове 38 и 40;
д)
да изискват от институцията в режим на преструктуриране или от приемателя да предоставя на другата страна информация и съдействие; както и
е)
да прекратят или изменят условията на договор, по който е страна институцията в режим на преструктуриране, или да заменят приемател като страна.
2. Органите за преструктуриране упражняват правомощията по параграф 1 само когато съответният орган за преструктуриране е преценил, че това е целесъобразно за постигането на резултатите на действие по преструктуриране или на една или повече от целите на преструктурирането.
3. Държавите членки гарантират, че когато упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране разполагат с правомощието да вземат мерки за осигуряване на непрекъснатостта на стопанската дейност, за да гарантират постигането на резултатите на действие по преструктуриране и, когато е приложимо, възможността приемателят за извършва прехвърлената стопанска дейност. Тези мерки за осигуряване на непрекъснатост на стопанската дейност включват по-специално:
а)
продължаване действието на договорите, сключени от институцията в режим на преструктуриране, така че приемателят да поеме правата и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, свързани с прехвърлени финансови инструменти, права, активи или задължения, и да замени, изрично или мълчаливо, институцията в режим на преструктуриране във всички съответни договорни документи;
б)
заместването на институцията в режим на преструктуриране с приемателя в съдебни производства, свързани с прехвърлените финансови инструменти, права, активи или задължения.
4. Правомощията в параграф 1, буква г) и параграф 3, буква б) не засягат следните:
а)
правото на служители на институцията в режим на преструктуриране да прекратят трудов договор;
б)
при спазване на членове 69, 70 и 71, правото на всяка страна по договор да упражни права по договора, включително правото да го прекрати, когато има това право в съответствие с договорните условия, в резултат на действие или бездействие от страна на институцията в режим на преструктуриране преди съответното прехвърляне или от страна на приемателя, след като е извършено съответното прехвърляне.
Член 65
Правомощия за изискване на предоставянето на услуги и улеснения
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискват от институцията в режим на преструктуриране или от субектите от нейната група, да предоставят услуги или улеснения, които са необходими, за да позволят на приемателя да извършва ефективно прехвърлената му дейност.
Първа алинея се прилага и когато по отношение на институцията в режим на преструктуриране или съответния субект от групата е образувано обичайно производство по несъстоятелност.
2. Държавите членки гарантират, че техните органи за преструктуриране разполагат с правомощията да изискват спазването на задълженията, които органите за преструктуриране в други държави членки са наложили съгласно параграф 1 по отношение на групи от субекти, установени на тяхна територия.
3. Посочените в параграфи 1 и 2 услуги и улеснения се ограничават до оперативни услуги и улеснения и не включват финансова подкрепа.
4. Посочените в параграфи 1 и 2 услуги и улеснения се предоставят:
а)
ако услугите и улесненията са били предоставяни по споразумение на институцията в режим на преструктуриране, преди да е предприето действие по преструктуриране, при същите условия и срок като тези на споразумението;
б)
когато не съществува споразумение или срокът му е изтекъл - при разумни условия.
5. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, в които се посочва минималният списък на услугите или улесненията, необходими, за да позволят на приемателя да извършва ефективно прехвърлената му дейност.
Член 66
Правомощия за изпълнение на мерки за управление на кризи или мерки за предотвратяване на кризи от други държави членки
1. Държавите членки гарантират, че ако прехвърлянето на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения включва активи, които се намират в държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, или права или задължения съгласно правото на държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, прехвърлянето се извършва съгласно правото на тази друга държава членка.
2. Държавите членки оказват разумно съдействие на органа за преструктуриране, който извършва или възнамерява да извърши прехвърлянето, за да гарантират, че акциите или други инструменти на собственост или активи, права или задължения се прехвърлят на приемателя в съответствие с приложимите изисквания на националното право.
3. Държавите членки гарантират, че акционерите, кредиторите и трети лица, засегнати от посоченото в параграф 1 прехвърляне на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения, нямат право да предотвратят, оспорват или заличат последиците от прехвърлянето съгласно разпоредба на правото на държавата членка, в която се намират активите, или на правото, уреждащо акциите, другите инструменти на собственост, правата или задълженията.
4. Когато орган за преструктуриране на държава членка (наричана по-долу „държава членка А“) упражнява правомощия за обезценяване или преобразуване, включително по отношение на капиталови инструменти в съответствие с член 59, и когато приемливите задължения или съответните капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране включват следното:
а)
инструменти или задължения, по отношение на които се прилага правото на държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, упражняващ правомощията за обезценяване или преобразуване (наричана по-долу „държава членка Б“);
б)
задължения към кредитори в държава членка Б.
Държавата членка Б гарантира, че сумата на главницата на тези задължения или инструменти се намалява или че задълженията или инструментите се преобразуват в съответствие с правомощията за обезценяване или преобразуване, упражнявани от органа за преструктуриране на държава членка А.
5. Държавите членки гарантират, че кредитори, засегнати от упражняването на посочените в параграф 4 правомощия за обезценяване или преобразуване, нямат право да оспорват намаляването на сумата на главницата на инструмента или задължението или неговото преобразуване, в зависимост от случая, съгласно правото на държава членка Б.
6. Всяка държава членка гарантира, че следните се определят в съответствие с правото на държавата членка на органа за преструктуриране:
а)
правото на акционерите, кредиторите и трети лица да обжалват съгласно член 85 прехвърлянето на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения по параграф 1 от настоящия член;
б)
правото на кредиторите да обжалват съгласно член 85 намаляването на сумата на главницата или преобразуването на инструмент или задължение по параграф 4, буква а) или б) от настоящия член;
в)
защитните механизми при частични прехвърляния по глава VII, свързани с активите, правата или задълженията по параграф 1.
Член 67
Правомощия по отношение на активи, права, задължения, акции и други инструменти на собственост, намиращи се в трети държави
1. Държавите членки предвиждат, че когато действие по преструктуриране включва действие по отношение на активи, които се намират в трета държава, или на акции, други инструменти на собственост, права или задължения, уредени от правото на трета държава, органите за преструктуриране могат да изискват:
а)
управителят, синдикът или друго лице, упражняващо контрол над институцията в режим на преструктуриране, и приемателят да предприемат всички необходими мерки, за да породи последици прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието;
б)
управителят, синдикът или друго лице, упражняващо контрол над институцията в режим на преструктуриране, да държат акциите, другите инструментите на собственост, активите или правата или да изпълняват задълженията от името на приемателя, докато породи последици прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието;
в)
разумните разходи, направени правомерно от приемателя при извършването на действие, изисквано съгласно букви а) и б) от настоящия параграф, да бъдат покрити по един от начините, посочени в член 37, параграф 7.
2. Когато органът за преструктуриране прецени, че въпреки всички необходими мерки, предприети от управителя, синдика или от друго лице в съответствие с параграф 1, буква а), съществува голяма вероятност прехвърлянето, преобразуването или действието да не породят последици по отношение на определени активи, намиращи се в трета държава, или по отношение на определени акции, други инструменти на собственост, права или задължения, уредени от правото на третата държава, органът за преструктуриране не предприема прехвърляне, обезценяване, преобразуване или действие. Ако прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието вече са били наредени, съответното нареждане е недействително по отношение на съответните активи, инструменти на собственост, права или задължения.
Член 68
Изключване на определени договорни условия при ранна намеса и преструктуриране
1. Дадена мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, взета по отношение на субект в съответствие с настоящата директива, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, съгласно договор, сключен от този субект, не се смята сама по себе си за изпълнително събитие по смисъла на Директива 2002/47/ЕО или за производство по несъстоятелност по смисъла на Директива 98/26/ЕО, при условие че продължава изпълнението на съществените договорни задължения, включително задълженията за плащане и изпълнение, както и за осигуряване на обезпечение.
В допълнение мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи не се счита сама по себе си за изпълнително събитие или за производство по несъстоятелност съгласно договор, по който страна е:
а)
дъщерно предприятие, като задълженията по него са обезпечени или поети по друг начин от предприятието майка или от друг субект от групата; или
б)
някой субект от групата, като в него са включени разпоредби за кръстосано неизпълнение.
2. Когато процедурите за преструктуриране на трета държава се признават в съответствие с член 94 или когато в други случаи органът за преструктуриране е взел решение в този смисъл, за целите на настоящия член тези процедури са мярка за управление на кризи.
3. При условие че продължава изпълнението на съществените договорни задължения, включително задълженията за плащане и изпълнение, както и за осигуряване на обезпечение, дадена мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, сама по себе си не позволява на никого:
а)
да упражни право на прекратяване, спиране, изменение, нетиране или прихващане, включително във връзка с договор, сключен от:
i)
дъщерно предприятие, като задълженията по тях са обезпечени или поети по друг начин от субект от групата; или
ii)
субект от групата, като те включват разпоредби за кръстосано неизпълнение;
б)
да получи владението, да упражнява контрол или да получи изпълнение по обезпечение върху собственост на съответната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или субект от група във връзка с договор, който включва разпоредби за кръстосано неизпълнение;
в)
да засегне договорни права на съответната институция или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или субект от групата във връзка с договор, който включва разпоредби за кръстосано неизпълнение.
4. Настоящият член не засяга правото на дадено лице да предприема действие по параграф 3, когато това право е възникнало по силата на събитие, различно от мярката за предотвратяване на кризи или мярката за управление на кризи или от настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка.
5. Спирането или ограничаването съгласно член 69, 70 или 71 не съставлява неизпълнение на договорно задължение за целите на параграфи 1 и 2 от настоящия член.
6. Разпоредбите на настоящия член се смятат за особени повелителни норми по смисъла на член 9 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета (34).
Член 69
Правомощие за спиране на изпълнението на определени задължения
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат изпълнението на задължения за плащане или изпълнение съгласно договори, по които институцията в режим на преструктуриране е страна, считано от момента на публикуване на съобщение за спирането в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране.
2. Когато падежът на дадено задължение за плащане или изпълнение настъпва в рамките на срока на спиране, плащането или изпълнението става дължимо незабавно след изтичане на срока на спирането.
3. В случай че изпълнението на договорни задължения за плащане или изпълнение на институцията в режим на преструктуриране е спряно съгласно параграф 1, изпълнението на задълженията за плащане или изпълнение на контрагентите на институцията в режим на преструктуриране по същия договор се спира за същия срок.
4. Спиране съгласно параграф 1 не се прилага по отношение на:
а)
отговарящи на условията депозити;
б)
задължения за плащане и доставка към системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти и централни банки;
в)
допустими вземания за целите на Директива 97/9/ЕО.
5. При упражняването на правомощие по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на това правомощие върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
Член 70
Правомощие за ограничаване на изпълнението на обезпечени интереси
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да ограничават правото на обезпечените кредитори на институцията в режим на преструктуриране да налагат изпълнението на обезпечени интереси по отношение на активи на тази институция в режим на преструктуриране от момента на публикуване на съобщението за ограничението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране.
2. Органите за преструктуриране не упражняват правомощието, посочено в параграф 1, по отношение на обезпечени интереси на системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти и централни банки във връзка с активи, заложени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от тази институция под формата на маржин или обезпечение.
3. В случаите, в които се прилага член 80, органите за преструктуриране гарантират, че всички ограничения, наложени съгласно посоченото в параграф 1 от настоящия член правомощие, са еднакви за всички субекти от групата, по отношение на които се предприема действие по преструктуриране.
4. При упражняването на правомощие по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на това правомощие върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
Член 71
Правомощие за временно спиране на упражняването на правото на прекратяване
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат упражняването на правата на прекратяване на всяка страна по договор с институцията в режим на преструктуриране от момента на публикуване на съобщението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране, при условие че задълженията за плащане и доставка и за предоставяне на обезпечение продължават да се изпълняват.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат упражняването на правата на прекратяване на всяка страна по договор с дъщерно предприятие на институция в режим на преструктуриране, когато:
а)
задълженията по този договор са гарантирани или подкрепени по друг начин от институцията в режим на преструктуриране;
б)
правата на прекратяване по този договор се основават единствено на неплатежоспособността или финансовото състояние на институцията в режим на преструктуриране; както и
в)
когато по отношение на институция в режим на преструктуриране е било или може да бъде упражнено правомощие за прехвърляне:
i)
всички свързани с договора активи и задължения на дъщерното предприятие са били или могат да бъдат прехвърлени или поети от приемателя; или
ii)
органът за преструктуриране осигури по друг начин подходяща защита на тези задължения.
Решението за спиране поражда действие от момента на публикуване на съобщението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка, в която е установено дъщерното предприятие на институцията в режим на преструктуриране.
3. Спирането по параграф 1 или 2 не се прилага по отношение на системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти или централни банки.
4. Дадено лице може да упражни право на прекратяване по договор преди края на посочения в параграф 1 или 2 срок, ако получи съобщение от органа за преструктуриране, че правата и задълженията по договора няма да бъдат:
а)
прехвърлени на друг субект; или
б)
предмет на обезценяване или преобразуване при прилагането на инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 43, параграф 2, буква а).
5. Ако орган за преструктуриране упражнява правомощията, посочени в параграф 1 или 2 от настоящия член, за спиране на упражняването на права на прекратяване и ако не е изпратено съобщение съгласно параграф 4 от настоящия член, тези права могат да бъдат упражнени след изтичането на срока на спирането, при спазване на член 68, както следва:
а)
ако правата и задълженията по договора са прехвърлени на друг субект, контрагентът може да упражни правата на прекратяване съгласно съответните договорни условия единствено при настъпването на продължаващо или последващо събитие, налагащо изпълнение от страна на субекта приемател;
б)
ако правата и задълженията по договора остават за институцията в режим на преструктуриране и органът за преструктуриране не е приложил инструмента за споделяне на загубите в съответствие с член 43, параграф 2, буква а) по отношение на този договор, контрагентът може да упражни правата на прекратяване съгласно договорните условия след изтичането на срока на спирането по параграф 1.
6. При упражняването на правомощията по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на тези правомощия върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
7. Компетентните органи или органите за преструктуриране могат да изискват от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да поддържат подробна документация за финансовите договори.
При поискване от компетентен орган или от орган за преструктуриране регистърът на транзакциите предоставя достъп до необходимата информация на компетентните органи или на органите за преструктуриране, за да могат те да изпълнят съответните си отговорности и мандати, в съответствие с член 81 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
8. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които за целите на параграф 7 се конкретизира следното:
а)
минимален набор от информация за финансовите договори, която следва да се съдържа в подробната документация; и
б)
обстоятелствата, при които следва да се наложи изискването.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 72
Упражняване на правомощия за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че за целите на предприемането на действие по преструктуриране органите за преструктуриране могат да упражняват контрол върху институцията в режим на преструктуриране, така че:
а)
да извършват и да изпълняват дейностите и услугите на институцията в режим на преструктуриране с всички правомощия на нейните акционери и ръководния ѝ орган; и
б)
да управляват и да се разпореждат с активите и собствеността на институцията в режим на преструктуриране.
Контролът по първа алинея може да бъде упражняван пряко от органа за преструктуриране или непряко - от лице или лица, назначени от органа за преструктуриране. Държавите членки гарантират, че през периода на преструктуриране не могат да се упражняват правата на глас, свързани с акции или инструменти на собственост на институцията в режим на преструктуриране.
2. При спазване на член 85, параграф 1 държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране чрез изпълнителна заповед в съответствие с националните административни правомощия и процедури, без да упражняват контрол върху институцията в режим на преструктуриране.
3. Органите за преструктуриране решават във всеки отделен случай дали е целесъобразно да предприемат действието по преструктуриране посредством средствата, посочени в параграф 1 или 2, като имат предвид целите на преструктурирането и общите принципи на преструктурирането, конкретните обстоятелства около институцията в режим на преструктуриране и нуждата да се улесни успешното преструктуриране на трансгранични групи.
4. Органите за преструктуриране не се считат за управители „в сянка“, нито за фактически управители съгласно националното право.
ГЛАВА VII
Защитни механизми
Член 73
Третиране на акционерите и кредиторите при частични прехвърляния и използване на инструмента за споделяне на загуби
Държавите членки гарантират, че при прилагането на един или повече инструменти за преструктуриране и по-специално за целите на член 75:
а)
освен в случаите, в които се прилага буква б), ако органите за преструктуриране прехвърлят само части от правата, активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, полученото от акционерите и кредиторите, чиито вземания не са били прехвърлени, за техните вземания е най-малко равностойно на това, което биха получили, ако институцията в режим на преструктуриране беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
ако органите за преструктуриране приложат инструмента за споделяне на загуби, акционерите и кредиторите, чиито вземания са обезценени или преобразувани в капитал, не понасят по-големи загуби от тези, които биха понесли, ако институцията в режим на преструктуриране беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82.
Член 74
Оценка на разликата в третирането
1. За целите на оценката дали акционерите и кредиторите биха получили по-добро третиране, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране бе започнало обичайно производство по несъстоятелност, включително, но не само, за целите на член 73, държавите членки гарантират, че оценката се извършва от независимо лице, веднага след като е извършено действието или действията по преструктуриране. Тази оценка се различава от оценката по член 36.
2. С оценката по параграф 1 се определя:
а)
третирането, което акционерите и кредиторите или съответните схеми за гарантиране на депозити биха получили, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, бе започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
действителното третиране, което са получили акционерите и кредиторите при преструктурирането на институцията в режим на преструктуриране; както и
в)
дали съществува разлика между третирането по буква а) и третирането по буква б)
3. За целите на оценката:
а)
допуска се, че по отношение на институцията в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, е започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
допуска се, че действието или действията по преструктуриране не са извършени;
в)
не се отчита предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа на институцията в режим на преструктуриране.
4. ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на методологията за извършване на оценката по настоящия член, по-специално на методологията за оценка на третирането, което акционерите и кредиторите биха получили, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране бе започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 75
Защитни механизми за акционерите и кредиторите
Държавите членки гарантират, че ако с оценката по член 74 се установи, че някой акционер или кредитор, посочен в член 73, или схемата за гарантиране на депозити по член 109, параграф 1, са понесли по-големи загуби, отколкото щяха да понесат при ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност, те имат право разликата да им бъде изплатена от механизмите за финансиране на преструктурирането.
Член 76
Защитни механизми за контрагентите при частични прехвърляния
1. Държавите членки гарантират, че защитата по параграф 2 се прилага при следните обстоятелства:
а)
органът за преструктуриране прехвърля на друг субект част, но не всички активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или, в случаите на прилагане на инструмент за преструктуриране, от мостова институция или дружество за управление на активи към друго лице;
б)
органът за преструктуриране упражнява правомощията, посочени в член 64, параграф 1, буква е).
2. Държавите членки осигуряват подходяща защита на следните видове споразумения и контрагентите по тези споразумения:
а)
споразумения за обезпечение, съгласно които дадено лице чрез обезпечение има действително или условно участие в активите или правата, които подлежат на прехвърляне, независимо от това дали участието е обезпечено от конкретни активи или права или чрез плаващо обезпечение или подобно споразумение;
б)
споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, съгласно които обезпечението, гарантиращо или покриващо изпълнението на конкретни задължения, се осигурява чрез прехвърляне на пълната собственост върху активите от предоставящия обезпечението към обезпеченото лице със условието, че обезпеченото лице прехвърля активите обратно, ако тези конкретни задължения бъдат изпълнени;
в)
споразумения за прихващане, съгласно които две или повече вземания или задължения между институцията в режим на преструктуриране и контрагент могат да бъдат прихванати едно срещу друго;
г)
споразумения за нетиране;
д)
покрити облигации;
е)
структурирани финансови споразумения, включително секюритизация и инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които представляват неразделна част от покритието на групата и които според националното право са обезпечени по сходен начин с покритите облигации, включващи предоставянето и държането на обезпечение от страна по споразумението или от попечител, агент или представител.
Формата на защита, подходяща за класовете споразумения, посочени в букви а)-е) от настоящия параграф, е допълнително определена в членове 77-80, като за нея се прилагат ограниченията, предвидени в членове 68-71.
3. Изискването съгласно параграф 2 се прилага независимо от броя на страните, участващи в споразуменията, както и независимо от това, дали споразуменията:
а)
са възникнали под формата на договор, тръст или по друг начин или възникват автоматично в резултата от действието на правна норма;
б)
възникват съгласно правото на друга държава членка или трета държава или се уреждат от него изцяло или частично.
4. Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 115 за допълнително конкретизиране на класовете споразумения, които попадат в обхвата на параграф 2, букви а)-е) от настоящия член.
Член 77
Защита на споразумения за финансово обезпечение, споразумения за прихващане и споразумения за нетиране
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита на споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумения за прихващане и споразумения за нетиране, така че да се предотврати прехвърляне на някои, но не на всички права и задължения, които са защитени по споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумение за прихващане или споразумение за нетиране между институцията в режим на преструктуриране и друго лице, и изменение или прекратяване на правата и задълженията, които са защитени съгласно споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумение за прихващане или споразумение за нетиране, чрез използването на допълнителни правомощия.
За целите на първа алинея правата и задълженията трябва да се третират като защитени по такова споразумение, ако страните по него имат право да извършат прихващане или нетиране на тези права или задължения.
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; както и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 78
Защита за споразумения за обезпечение
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита за задължения, обезпечени по споразумения за обезпечение, за да се предотврати настъпването на една от следните ситуации:
а)
прехвърляне на активите, с които е обезпечено задължението, освен ако това задължение и ползата от обезпечението също са прехвърлени;
б)
прехвърлянето на обезпечено задължение, освен ако ползите от обезпечението също са прехвърлени;
в)
прехвърляне на ползата от обезпечението освен ако обезпеченото задължение също е прехвърлено; или
г)
изменението или прекратяването на споразумение за обезпечение чрез използването на допълнителни правомощия, ако в резултат на това изменение или прекратяване задължението престава да бъде обезпечено.
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; както и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 79
Защита на структурирани финансови споразумения и на покрити облигации
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита за структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, за да се предотврати настъпването на една от следните ситуации:
а)
прехвърлянето на част, но не на всички активи, права и задължения, които представляват или са част от структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, по които е страна институцията в режим на преструктуриране;
б)
прекратяването или изменението чрез използването на допълнителни правомощия на активи, права и задължения, които представляват или са част от структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, по които е страна институцията в режим на преструктуриране;
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 80
Частично прехвърляне: защита на системи за търговия, системи за клиринг и системи за сетълмент
1. Държавите членки гарантират, че прилагането на инструмент за преструктуриране не засяга работата на системи и правилата на системи, попадащи в обхвата на Директива 98/26/ЕО, ако органът за преструктуриране:
а)
прехвърля на друг субект част, но не всички активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране; или
б)
използва правомощия съгласно член 64, за да обезсили или измени условията на договор, по който институцията в режим на преструктуриране е страна, или да замести приемател като страна по него.
2. По-специално прехвърляне, обезсилване или изменение по параграф 1 от настоящия член не отменя нареждане за прехвърляне в отклонение от член 5 от Директива 98/26/ЕО, нито променя или засяга правното действие на нарежданията за прехвърляне и нетирането съгласно изискванията на членове 3 и 5 от посочената директива, използването на средства, ценни книжа или кредитни улеснения съгласно изискванията на член 4 от нея или защитата на обезпечение съгласно изискванията на член 9 от нея.
ГЛАВА VIII
Процедурни задължения
Член 81
Изисквания за уведомяване
1. Държавите членки изискват от ръководния орган на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) да уведоми компетентния орган, когато счита, че институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г), са проблемни или има вероятност станат проблемни по смисъла на член 32, параграф 4.
2. Компетентните органи информират съответните органи за преструктуриране за всички уведомления, получени в съответствие с параграф 1 от настоящия член, и за всички мерки за предотвратяване на кризи или действия, посочени в член 104 на Директива 2013/36/ЕС, които те изискват да бъдат предприети от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива.
3. Когато компетентният орган или органът за преструктуриране констатира, че условията по член 32, параграф 1, букви а) и б) са изпълнени по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), той незабавно уведомява за тази констатация следните органи, ако са различни:
а)
органа за преструктуриране за институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
компетентния орган за институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г);
в)
компетентните органи за всички клонове на институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г);
г)
органите за преструктуриране за всички клонове на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
д)
централната банка;
е)
схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана кредитна институция, когато това е необходимо за изпълнението на функциите на схемата за гарантиране на депозити;
ж)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране преструктурирането, когато това е необходимо, за да могат да се изпълнят функциите на тези механизми;
з)
органа за преструктуриране на групата, когато е приложимо;
и)
компетентното министерство;
й)
консолидиращия надзорник, когато институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, попадат в обхвата на надзора на консолидирана основа съгласно дял VII, глава 3 от Директива 2013/36/ЕС; както и
к)
ЕССР и определения национален макропруденциален орган.
4. Когато предаването на информация, посочена в параграф 3, букви е) и ж), не осигурява подходяща степен на поверителност, компетентният орган или органът за преструктуриране установява алтернативни процедури за връзка, които постигат същите цели, като осигуряват подходяща степен на поверителност.
Член 82
Решение на органа за преструктуриране
1. След като бъде уведомен от компетентния орган съгласно член 81, параграф 3 или по собствена инициатива, органът за преструктуриране констатира в съответствие с член 32, параграф 1 и член 33 дали са изпълнени условията по този параграф по отношение на въпросната институция или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. Решението относно това дали да се предприеме действие по преструктуриране по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) съдържа следната информация:
а)
основанията за това решение, включително констатацията дали институцията изпълнява или не условията за преструктуриране;
б)
действието, което органът за преструктуриране възнамерява да предприеме, когато е целесъобразно - решение да се пристъпи към ликвидация, назначаване на управител или всяка друга мярка в съответствие с приложимото обичайно производство по несъстоятелност или, при спазване на член 37, параграф 9, в съответствие с националното право.
3. ЕБО разработва проект на регулаторни технически стандарти, за да конкретизира процедурите и съдържанието във връзка със следните изисквания:
а)
уведомленията по член 81, параграфи 1, 2 и 3,
б)
съобщението за спиране по член 83.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 83
Процедурни задължения на органите за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране изпълняват изискванията по параграфи 2, 3 и 4, веднага щом е практически възможно, след като предприемат действието по преструктуриране.
2. Органът за преструктуриране информира институцията в режим на преструктуриране и следните органи, ако са различни:
а)
компетентния орган за институцията в режим на преструктуриране;
б)
компетентните органи за клоновете на институцията в режим на преструктуриране;
в)
централната банка;
г)
схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана кредитната институция в режим на преструктуриране;
д)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране на преструктурирането;
е)
органа за преструктуриране на ниво група, когато е приложимо;
ж)
компетентното министерство;
з)
консолидиращия надзорник в случаите, в които институцията в режим на преструктуриране попада в обхвата на надзора на консолидирана основа съгласно дял VII, глава 3 от Директива 2013/36/ЕС;
и)
определения национален макропруденциален орган и ЕССР;
й)
Комисията, Европейската централна банка, ЕОЦКП, Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010, и ЕБО;
к)
когато институцията в режим на преструктуриране е институция съгласно определението в член 2, буква б) от Директива 98/26/ЕО - операторите на системите, в които тя участва.
3. В изискваното съгласно параграф 2 уведомление се включва копие от заповедта или акта, по силата на които се упражняват съответните правомощия, и се посочва датата, от която действието или действията по преструктуриране пораждат последици.
4. Органът за преструктуриране публикува или осигурява публикуването на копие от заповедта или акта, по силата на които се предприема действието по преструктуриране, или съобщение, в което се обобщават последиците на действието по преструктуриране, и по-специално последиците за клиентите и, ако е приложимо - реда и срока в случай на спиране или ограничаване по членове 69, 70 и 71, по следните начини:
а)
на официалната си интернет страница;
б)
на интернет страницата на компетентния орган, ако е различен от органа за преструктуриране, или на интернет страницата на ЕБО;
в)
на интернет страницата на институцията в режим на преструктуриране;
г)
когато акциите, други инструменти на собственост или дългови инструменти на институцията в режим на преструктуриране са допуснати за търговия на регулиран пазар, начините за оповестяване на регулирана информация относно институцията в режим на преструктуриране в съответствие с член 21, параграф 1 от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (35).
5. Ако акциите, инструментите на собственост или дълговите инструменти не са допуснати за търговия на регулиран пазар, органът за преструктуриране гарантира, че документите, доказващи наличието на инструментите по параграф 4, се изпращат на акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, които могат да бъдат установени чрез регистрите или базите данни на институцията в режим на преструктуриране, които са на разположение на органа за преструктуриране.
Член 84
Поверителност
1. Изискванията за спазване на професионална тайна са задължителни за следните лица:
а)
органите за преструктуриране;
б)
компетентните органи и ЕБО;
в)
компетентните министерства;
г)
извънредните управители или временните управители, назначени съгласно настоящата директива;
д)
потенциални приобретатели, с които органите за преструктуриране са се свързали и на които са направили предложение, независимо дали връзката или предложението са направени като подготовка за използването на инструмента за продажба на стопанска дейност и дали предложението е довело до придобивна сделка;
е)
одитори, счетоводители, правни и професионални съветници, оценители и други експерти, наети пряко или косвено от органите за преструктуриране, компетентните органи, компетентните министерства или от потенциалните приобретатели, посочени в буква д);
ж)
органите, които управляват схеми за гарантиране на депозити;
з)
органите, които управляват схеми за компенсиране на инвеститорите;
и)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране на преструктурирането;
й)
централни банки и други органи, участващи в процеса на преструктуриране;
к)
мостова институция или дружество за управление на активи;
л)
всяко друго лице, което пряко или косвено, постоянно или временно предоставя услуги или е предоставяло услуги на лицата, посочени в букви а) - к);
м)
висшето ръководство, членове на ръководния орган и служителите на органите или субекти, посочени в букви а) - к), преди, по време и след назначаването им.
2. За да се осигури спазването на изискванията за поверителност, определени в параграфи 1 и 3, лицата, посочени в параграф 1, букви а), б), в), ж), з), ѝ) и к) гарантират наличието на вътрешни правила, включително правила за гарантиране на запазването на поверителността на информацията в кръга на лицата, участващи пряко в процеса на преструктуриране.
3. Без да се засяга общият характер на изискванията по параграф 1, на посочените в него лица се забранява да разкриват на лице или орган поверителна информация, получена в хода на техните професионални дейности от компетентен орган или орган за преструктуриране във връзка с неговите функции по настоящата директива, освен ако информацията се разкрива при упражняване на функциите им в съответствие с настоящата директива или в обобщена или сбита форма, така че отделната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да не могат да бъдат идентифицирани, или след изричното и предварително съгласие на органа или на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са предоставили информацията.
Държавите членки гарантират, че лицата, посочени в параграф 1, не разкриват поверителна информация и че се оценяват възможните последици от разкриването на такава информация върху обществения интерес, свързан с финансовата, паричната или икономическата политика, върху търговските интереси на физически и юридически лица, върху целите на проверките, върху разследванията и върху одита.
Процедурата за оценяване на последиците от разкриването на информацията гарантира, че се извършва конкретна оценка на последиците от разкриването на съдържанието и подробностите относно плана за възстановяване и преструктуриране по членове 5, 7, 10, 11 и 12 и резултата от оценките, извършвани в съответствие с членове 6, 8 и 15.
При нарушение на настоящия член всяко лице или субект по параграф 1 носи гражданска отговорност в съответствие с националното право.
4. Настоящият член не възпрепятства:
а)
служителите и експертите на органите или субектите по параграф 1, букви а)-й) да обменят информация помежду си в рамките на всеки орган или субект; или
б)
органите за преструктуриране и компетентните органи, включително техните служители и експерти, да обменят за целите на планирането или изпълнението на дадено действие по преструктуриране информация помежду си и с други органи за преструктуриране в Съюза, други компетентни органи в Съюза, компетентни министерства, централни банки, схеми за гарантиране на депозити, схеми за компенсиране на инвеститорите, органи, отговорни за обичайните производства по несъстоятелност, органите, отговорни за поддържането на стабилността на финансовата система в държавите членки чрез използването на макропруденциални правила, лица, натоварени с извършването на задължителни одити, ЕБО или, при спазване на член 98, органите на трети държави, които изпълняват равностойни функции на тези на органите за преструктуриране, или, при спазване на строги изисквания за поверителност, на потенциален приобретател.
5. Независимо от останалите разпоредби на настоящия член държавите членки могат да разрешат обмена на информация със следните субекти:
а)
при спазване на строгите изисквания за поверителност - с всяко друго лице, когато това е необходимо за целите на планирането и осъществяването на действие по преструктуриране;
б)
при спазване на подходящи условия - с парламентарни анкетни комисии в тези държави членки, със сметните палати в тези държави членки и с други субекти, натоварени в тези държави членки с извършването на проверки; и
в)
с националните органи, отговарящи за надзора върху платежните системи, органите, отговорни за обичайното производство по несъстоятелност, органи, на които са възложени публични задължения за надзор върху други субекти от финансовия сектор, органите, отговорни за надзора върху финансовите пазари и застрахователните предприятия, и инспекторите, които действат от тяхно име, органите на държавите членки, отговорни за поддържането на стабилността на финансовата система в държавите членки чрез използването на макропруденциални правила, органите, отговорни за защитата на стабилността на финансовата система, както и лицата, натоварени с извършването на задължителни одити.
6. Настоящият член не засяга националното право, уреждащо разкриването на информация за целите на съдебните производства по граждански или наказателни дела.
7. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, за да определи по какъв начин да бъде предоставяна информацията в обобщена или сбита форма за целите на параграф 3.
ГЛАВА IX
Право на обжалване и изключване на други действия
Член 85
Предварително съдебно одобрение и право на оспорване на решения
1. Държавите членки могат да изискват предварително съдебно одобрение за вземането на решение за предприемане на мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, при условие че по отношение на решение за предприемане на мярка за управление на кризи подаването на заявлението за одобрение и разглеждането на заявлението от съда се извършва по реда на бързо производство съгласно националното право.
2. Държавите членки предвиждат в националната правна уредба право на обжалване на решението за предприемане на мярка за предотвратяване на кризи или на решение за упражняване на правомощие по настоящата директива, различно от мярка за управление на кризи.
3. Държавите членки гарантират, че всички лица, засегнати от решение за предприемане на мярка за управление на кризи, имат правото да обжалват това решение. Държавите членки гарантират, че съдебният контрол се извършва бързо и националните съдилища основават преценката си върху извършените от органа за преструктуриране сложни икономически оценки на фактите.
4. За правото на обжалване, посочено в параграф 3, се прилагат следните разпоредби:
а)
обжалването няма автоматичен суспензивен ефект по отношение на обжалваното решение;
б)
решението на органа за преструктуриране подлежи на незабавно изпълнение и поражда оборимата презумпция, че спирането на неговото изпълнение би било в противоречие с обществения интерес.
Когато трябва да се защитят интересите на добросъвестни трети лица, които са придобили акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране в резултат на използването на инструменти за преструктуриране или упражняването на правомощия за преструктуриране от орган за преструктуриране, отмяната на решение на орган за преструктуриране не засяга последващи административни актове или сделки, сключени от съответния орган за преструктуриране и основани на отмененото решение. В такъв случай средствата за защита срещу незаконосъобразно решение или действие на органите за преструктуриране се ограничават до обезщетение за вредите, претърпени от започналото производството лице в резултат от решението или действието.
Член 86
Ограничения на други съдебни производства
1. Без да се засяга член 82, параграф 2, буква б), държавите членки гарантират, че по отношение на институция в режим на преструктуриране или на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), във връзка с които е констатирано, че са изпълнени условията за преструктуриране, не може да бъде започнато обичайно производство по несъстоятелност, освен по инициатива на органа за преструктуриране, и че не може да бъде взето решение за започване на обичайно производство по несъстоятелност по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), освен със съгласието на органа за преструктуриране.
2. За целите на параграф 1 държавите членки гарантират, че:
а)
компетентните органи и органите за преструктуриране се уведомяват незабавно за всяко заявление за започване на обичайно производство по несъстоятелност по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), независимо дали институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) са в процес на преструктуриране или е оповестено публично решение в съответствие с член 83, параграфи 4 и 5;
б)
съдът не се произнася по заявлението, без да са направени уведомленията по буква а) и да е настъпило едно от следните обстоятелства:
i)
органът за преструктуриране е уведомил органите, отговорни за обичайното производство по несъстоятелност, че не възнамерява да предприема действие по преструктуриране по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
ii)
от датата, на която са направени уведомленията по буква а) са изминали седем дни.
3. Без да се засягат ограничения на изпълнението във връзка с обезпечени интереси, наложени съгласно член 70, държавите членки гарантират, че ако това е необходимо за ефективното прилагане на инструментите и правомощията за преструктуриране, органите за преструктуриране могат да поискат от съда в съответствие с преследваната цел да спре за определен срок всяко съдебно действие или производство, по което институция в режим на преструктуриране е или ще бъде страна.
ДЯЛ V
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ НА ТРАНСГРАНИЧНИ ГРУПИ
Член 87
Общи принципи относно процеса на вземане на решения с участието на повече от една държава членка
Държавите членки гарантират, че при вземането на решения или предприемането на действия съгласно настоящата директива, които могат да окажат въздействие върху една или повече други държави членки, техните органи вземат предвид следните общи принципи:
а)
при предприемането на действия по преструктуриране се вземат ефикасни решения и разходите за преструктуриране се свеждат до възможно най-ниско равнище;
б)
решенията се вземат и действията се предприемат своевременно и със съответната бързина, когато е необходимо;
в)
органите за преструктуриране, компетентните органи и другите органи си сътрудничат, за да гарантират, че решенията се вземат и действията се предприемат координирано и ефективно;
г)
ролите и отговорностите на съответните органи във всяка държава членка са ясно определени;
д)
надлежно се зачитат интересите на държавите членки, в които са установени предприятията майки от Съюза, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на тези държави членки;
е)
надлежно се зачитат интересите на всяка отделна държава членка, в която е установено дъщерно предприятие, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на тези държави членки;
ж)
надлежно се зачитат интересите на всяка държава членка, в която се намират значими клонове, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност на тези държави членки;
з)
надлежно се зачитат целите за постигане на баланс между интересите на различните засегнати държави членки и за избягване на несправедливото увреждане или неоправданата защита на интересите на определени държави членки, включително избягване на несправедливото разпределение на тежестта между държавите членки;
и)
всяко задължение по настоящата директива за консултация с орган, преди да бъде взето решение или предприето действие, означава най-малкото задължение за консултация с този орган относно елементите на предлаганото решение или действие, които имат или има вероятност:
i)
да имат последици за предприятието майка от Съюза, дъщерното предприятие или клона; и
ii)
да окажат въздействие върху стабилността на държавата членка, в която е установено или се намира предприятието майка от Съюза, дъщерното предприятие или клона;
й)
при предприемането на действия по преструктуриране органите за преструктуриране отчитат и следват плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
к)
изискването за прозрачност, когато предложено решение или действие може да има последствия за финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на всяка засегната държава членка; и
л)
отчитането на факта, че координацията и сътрудничеството най-вероятно ще доведат до резултат, който намалява цялостните разходи по преструктурирането.
Член 88
Колегии за преструктуриране
1. Органите за преструктуриране на ниво група създават колегии за преструктуриране, които изпълняват задачите по членове 12, 13, 16, 18, 45, 91 и 92 и осигуряват сътрудничеството и координацията с органите за преструктуриране на трети държави, когато е целесъобразно.
Колегиите за преструктуриране осигуряват по-специално рамката, в която органът за преструктуриране на ниво група, другите органи за преструктуриране и, когато е приложимо, съответните компетентни органи и консолидиращи надзорници изпълняват следните задачи:
а)
обменят съответната информация относно разработването на планове за преструктуриране на групата, упражняването на подготвителни и превантивни правомощия по отношение на групите и за преструктуриране на групи;
б)
разработват планове за преструктуриране на групи съгласно членове 12 и 13;
в)
оценяват съгласно член 16 възможността за преструктуриране на групи;
г)
упражняват съгласно член 18 правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките по отношение на възможността за преструктуриране на групи;
д)
вземат решение относно нуждата от установяване на схема за преструктуриране на групата, както е посочено в член 91 или 92;
е)
постигат съгласие относно схемата за преструктуриране на групата, предложена в съответствие с член 91 или 92;
ж)
координират връзките с обществеността относно схемите за преструктуриране и стратегии за групата;
з)
координират използването на механизмите за финансиране, създадени съгласно дял VII;
и)
определят минималните изисквания за групите на консолидирано равнище и на ниво дъщерни предприятия съгласно член 45.
Освен това колегиите за преструктуриране могат да бъдат използвани като форум за обсъждане на всякакви въпроси, свързани с преструктурирането на трансгранични групи.
2. В състава на колегията за преструктуриране влизат следните органи:
а)
органът за преструктуриране на ниво група;
б)
органите за преструктуриране на всяка държава членка, в която има установено дъщерно предприятие, попадащо в обхвата на консолидирания надзор;
в)
органите за преструктуриране на държавите членки, в които е установено предприятието майка на една или повече институции в групата, което е дружество по член 1, параграф 1, буква г);
г)
органите за преструктуриране на държави членки, в които се намират значими клонове;
д)
консолидиращият надзорник и компетентните органи на държавите членки, в които органът за преструктуриране е член на колегията за преструктуриране. Ако компетентният орган на дадена държава членка не е централната банка на тази държава членка, компетентният орган може да реши да бъде придружаван от представител на централната банка на държавата членка;
е)
компетентните министерства, когато органите за преструктуриране - членове на колегията за преструктуриране, не са компетентните министерства;
ж)
органът, който отговаря за схемата за гарантиране на депозити на държава членка, когато органът за преструктуриране на тази държава членка е член на колегията за преструктуриране;
з)
ЕБО, при спазване на параграф 4.
3. Когато предприятие майка или институция, установени в Съюза, имат дъщерно предприятие или клон, който би бил считан за значим, ако се намираше в Съюза, органите за преструктуриране от трети държави, могат, по тяхно искане, да бъдат поканени да участват в колегията за преструктуриране като наблюдатели, при условие че органът за преструктуриране на ниво група счита, че към тези органи за преструктуриране се прилагат изисквания за поверителност, които са равностойни на установените в член 98.
4. ЕБО насърчава и наблюдава успешната, ефикасна и съгласувана работа на колегиите за преструктуриране, като отчита международните стандарти. За тази цел до ЕБО се изпраща покана да присъства на заседанията на колегията за преструктуриране. ЕБО няма право на глас, когато в рамките на колегиите за преструктуриране се провежда гласуване.
5. Органът за преструктуриране на ниво група председателства колегията за преструктуриране. В това си качество той:
а)
утвърждава писмени правила и процедури за работата на колегията за преструктуриране, след консултация с останалите членове на колегията за преструктуриране;
б)
координира всички дейности на колегията за преструктуриране;
в)
свиква и председателства всички заседания и предварително предоставя на всички членове на колегията за преструктуриране изчерпателна информация относно организацията на заседанията на колегията за преструктуриране, основните въпроси за обсъждане и точките, които ще бъдат разглеждани;
г)
уведомява членовете на колегията за преструктуриране за всички планирани заседания, така че те да могат да заявят участие;
д)
решава кои членове и наблюдатели да бъдат поканени да присъстват на определени заседания на колегията за преструктуриране въз основа на конкретните нужди, като взема предвид важността на въпроса, който ще бъде обсъждан, за тези членове и наблюдатели, по-специално потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки;
е)
информира редовно всички членове на колегията за решенията и резултатите от тези заседания.
Членовете, които участват в колегията за преструктуриране, поддържат тясно сътрудничество.
Независимо от буква д), органите за преструктуриране имат право да участват в заседанията на колегията за преструктуриране, в чийто дневен ред са включени въпроси, за които се прилага процесът на съвместно вземане на решения или които са свързани със субект от група, намиращ се в тяхната държава членка.
6. Органите за преструктуриране на ниво група не са задължени да създават колегия за преструктуриране, ако други групи или колегии изпълняват същите функции и задачи като посочените в настоящия член и спазват всички условия и процедури, предвидени в настоящия член и в член 90, включително уреждащите членството и участието в колегиите за преструктуриране. В такъв случай всички позовавания на колегии за преструктуриране в настоящата директива се разбират като позовавания на тези групи или колегии.
7. Като отчита международните стандарти, ЕБО разработва проект на регулаторни технически стандарти, с които се определя оперативното функциониране на колегиите за преструктуриране за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 89
Европейски колегии за преструктуриране
1. Когато институция от трета държава или предприятие майка от трета държава има дъщерни предприятия в Съюза, установени в две или повече държави членки, или два или повече клона в Съюза, които се считат за значими клонове от две или повече държави членки, органите за преструктуриране в държавите членки, в които са установени тези дъщерни предприятия в Съюза или в които се намират тези значими клонове, създават европейска колегия за преструктуриране.
2. Европейската колегия за преструктуриране изпълнява посочените в член 88 функции и задачи по отношение на дъщерните институции и - доколкото тези задачи намират приложение - по отношение на клоновете.
3. Ако дъщерни предприятия в Съюза са собственост на финансов холдинг или значимите клонове са клонове на финансов холдинг, установен в рамките на Съюза в съответствие с член 127, параграф 3, трета алинея от Директива 2013/36/ЕС, европейската колегия за преструктуриране се председателства от органа за преструктуриране на държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник за целите на консолидирания надзор съгласно същата директива.
Когато не се прилага първа алинея, членовете на европейската колегия за преструктуриране определят кандидатите за председател и избират председател.
4. Държавите членки могат по взаимно съгласие на всички заинтересовани страни да се отклонят от изискването за създаване на европейска колегия за преструктуриране, ако останалите групи или колегии, включително колегията за преструктуриране, създадена съгласно член 88, изпълняват същите функции и задачи като посочените в настоящия член и спазват всички условия и процедури, установени в настоящия член и член 90, включително уреждащите членството и участието в европейските колегии за преструктуриране. В този случай всички позовавания на европейските колегии за преструктуриране в настоящата директива се разбират като позовавания и на тези други групи или колегии.
5. Европейската колегия за преструктуриране функционира в съответствие с член 88, като спазва параграфи 3 и 4 от настоящия член.
Член 90
Обмен на информация
1. При спазване на член 84 органите за преструктуриране и компетентните органи си предоставят при поискване цялата информация, необходима за изпълнението на задачите на другите органи съгласно настоящата директива.
2. Органът за преструктуриране на ниво група координира потока на цялата относима информация между органите за преструктуриране. По-специално органът за преструктуриране на ниво група предоставя своевременно на органите за преструктуриране в другите държави членки цялата необходима информация с цел да улесни изпълнението на задачите, посочени в член 88, параграф 1, втора алинея, букви б) - и).
3. При искане във връзка с информация, предоставена от орган за преструктуриране на трета държава, за предоставянето на тази информация органът за преструктуриране иска съгласие от органа за преструктуриране от трета държава освен ако органът за преструктуриране на третата държава вече е дал съгласие за предоставянето на тази информация.
Органите за преструктуриране не са задължени да предават информация, предоставена от орган за преструктуриране от трета държава, ако последният не е дал съгласието си за последващото предаване на тази информация.
4. Органите за преструктуриране обменят информация с компетентното министерство, когато информацията засяга решение или въпрос, който изисква уведомяване, консултация или съгласие на компетентното министерство или може да има последствия за публични средства.
Член 91
Преструктуриране на група с участие на дъщерно предприятие на групата
1. Ако орган за преструктуриране реши, че институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са дъщерни предприятия на група, отговарят на условията, посочени в член 32 или 33, този орган съобщава незабавно на органа за преструктуриране на ниво група, ако е различен, на консолидиращия надзорник и на органите, участващи в колегията за преструктуриране на групата, следната информация:
а)
решението, че институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) отговарят на условията, посочени в член 32 или 33;
б)
действията по преструктуриране или мерките във връзка с несъстоятелността, които органът за преструктуриране смята за целесъобразни за тази институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. След като получи уведомлението по параграф 1, органът за преструктуриране на ниво група, след консултация с другите членове на съответната колегия за преструктуриране, оценява вероятното въздействие, което действията за преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б), биха оказали върху групата и върху субекти от групата в други държави членки, и по-специално дали действията по преструктуриране или другите мерки има вероятност да доведат до изпълнение на условията за преструктуриране по отношение на субект от групата в друга държава членка.
3. Ако органът за преструктуриране на ниво група прецени, след консултация с другите членове на колегията за преструктуриране, че действията по преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б), няма вероятност да доведат до изпълнение на условията, посочени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка, органът за преструктуриране, отговорен за институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), може да предприеме действие по преструктуриране или други мерки, които е съобщил в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член.
4. Ако органът за преструктуриране на ниво група, след консултация с другите членове на колегията за преструктуриране, прецени, че действията по преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член, има вероятност да доведат до изпълнение на условията, посочени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка, най-късно 24 часа след получаване на уведомлението по параграф 1 органът за преструктуриране на ниво група предлага схема за преструктуриране на групата и я представя на колегията за преструктуриране. Срокът от 24 часа може да бъде удължен със съгласието на органа за преструктуриране, който е изпратил уведомлението по параграф 1 от настоящия член.
5. Ако в рамките на 24 часа или на договорения по-дълъг срок, считано от получаване на уведомлението по параграф 1, няма оценка от органа за преструктуриране на ниво група, органът за преструктуриране, който е изпратил уведомлението по параграф 1, може да предприеме действията по преструктуриране или другите мерки, които е съобщил съгласно буква б) от същия параграф.
6. Изискваната съгласно параграф 4 схема за преструктуриране на групата:
а)
е съобразена и следва плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране;
б)
очертава действията по преструктуриране, които следва да се предприемат от съответните органи за преструктуриране по отношение на предприятието майка от Съюза или конкретни субекти от групата с цел да се постигнат целите на преструктурирането и да се спазят принципите, посочени в членове 31 и 34;
в)
конкретизира как трябва да бъдат координирани тези действия по преструктуриране;
г)
съдържа план за финансиране, който е съобразен с плана за преструктуриране на групата, принципите за споделяне на отговорността, установени в член 12, параграф 3, буква е), и съвместното използване на средства, посочено в член 107.
7. При спазване на параграф 8 схемата за преструктуриране на групата е под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия, включени в схемата за преструктуриране на групата.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на орган за преструктуриране да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие.
8. Ако орган за преструктуриране не е съгласен с предложената от органа за преструктуриране на ниво група схема за преструктуриране на групата или се отклонява от нея, или смята, че в интерес на финансовата стабилност трябва да предприеме по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) самостоятелни действия по преструктуриране или мерки, различни от предложените в схемата, този орган за преструктуриране излага подробно основанията за несъгласието си или за отклоняването от схемата за преструктуриране на групата, съобщава тези основания на органа за преструктуриране на ниво група и на останалите органи за преструктуриране, които са включени в схемата за преструктуриране на групата, и ги информира за действията или мерките, които ще предприеме. При излагането на основанията за несъгласието си този орган за преструктуриране взема предвид плановете за преструктуриране, посочени в член 13, потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки, както и потенциалните последици от действията или мерките за други части от групата.
9. Органите за преструктуриране, които не са изразили несъгласие по параграф 8, могат да постигнат съвместно решение по схема за преструктуриране на групата, която да включва субектите от групата в тяхната държава членка.
10. Съвместното решение, посочено в параграф 7 или 9, и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение, посочени в параграф 8, се признават за окончателни и се прилагат от органите за преструктуриране в съответните държави членки.
11. Органите извършват незабавно всички действия съгласно настоящия член, като отчитат неотложния характер на ситуацията.
12. При всички случаи, в които не се прилага схемата за преструктуриране на групата и органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на субект от групата, тези органи за преструктуриране си сътрудничат тясно в рамките на колегията за преструктуриране с оглед постигане на координирана стратегия за преструктуриране на всички субекти от групата, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни.
13. Органите за преструктуриране, които предприемат действие по преструктуриране по отношение на субект от група, информират редовно и изчерпателно членовете на колегията за преструктуриране за тези действия или мерки и постигнатия във връзка с тях напредък.
Член 92
Преструктуриране на група
1. Когато органът за преструктуриране на ниво група реши, че предприятие майка от Съюза, за което той отговаря, изпълнява условията по член 32 или 33, той незабавно съобщава информацията, посочена в член 91, параграф 1, букви а) и б), на консолидиращия надзорник, ако е различен, и на останалите членове на колегията за преструктуриране на групата.
Действията по преструктуриране или мерките във връзка с несъстоятелността за целите на член 91, параграф 1, буква б) могат да включват прилагането на схема за преструктуриране на групата, изготвена в съответствие с член 91, параграф 6, ако е налице някое от следните обстоятелства:
а)
действията по преструктуриране или другите мерки на ниво предприятие майка, съобщени в съответствие с член 91, параграф 1, буква б), има вероятност да доведат до изпълнение на условията, предвидени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка;
б)
действия по преструктуриране или други мерки само на ниво предприятие майка не са достатъчни за стабилизиране на положението или няма вероятност да доведат до оптимални резултати;
в)
едно или повече дъщерни предприятия отговарят на условията, посочени в член 32 или 33, съгласно констатацията на органите за преструктуриране, отговарящи за тези дъщерни предприятия; или
г)
действията по преструктуриране или другите мерки на ниво група ще бъдат от полза за дъщерните предприятия от групата по начин, при който е подходящо прилагането на схема за преструктуриране на групата.
2. Когато предлаганите от органа за преструктуриране на ниво група действия по параграф 1 не включват схема за преструктуриране на групата, органът за преструктуриране на ниво група взема решението си след консултация с членовете на колегията за преструктуриране.
Решението на органа за преструктуриране на ниво група е съобразено със:
а)
и следва плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране;
б)
финансовата стабилност на съответните държави членки.
3. Когато предлаганите от органа за преструктуриране на ниво група действия по параграф 1 включват схема за преструктуриране на групата, тази схема е под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и на органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия, включени в схемата за преструктуриране на групата.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на орган за преструктуриране да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие.
4. Ако орган за преструктуриране не е съгласен с предложената от органа за преструктуриране на ниво група схема за преструктуриране на групата или се отклонява от нея, или смята, че в интерес на финансовата стабилност трябва да предприеме по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) самостоятелни действия или мерки за преструктуриране, различни от предложените в схемата, този орган за преструктуриране излага подробно основанията за несъгласието си или за отклоняването от схемата за преструктуриране на групата, съобщава тези основания на органа за преструктуриране на ниво група и на останалите органи за преструктуриране, които са включени в схемата за преструктуриране на групата, и ги информира за действията или мерките, които възнамерява да предприеме. При излагането на основанията за несъгласието си този орган за преструктуриране взема предвид плановете за преструктуриране, посочени в член 13, потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки, както и потенциалните последици от действията или мерките за други части от групата.
5. Органите за преструктуриране, които не са изразили несъгласие със схемата за преструктуриране на групата по параграф 4, могат да постигнат съвместно решение по схема за преструктуриране на групата, която да включва субектите от групата в тяхната държава членка.
6. Съвместното решение, посочено в параграф 3 или 5, и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение, посочени в параграф 4, се признават за окончателни и се прилагат от органите за преструктуриране в съответните държави членки.
7. Органите извършват незабавно всички действия съгласно настоящия член, като отчитат неотложния характер на ситуацията.
При всички случаи, в които не се прилага схема за преструктуриране на групата и органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на субект от групата, тези органи за преструктуриране си сътрудничат тясно в рамките на колегията за преструктуриране с оглед постигане на координирана стратегия за преструктуриране на всички засегнати субекти от групата.
Органи за преструктуриране, които предприемат действие по преструктуриране по отношение на субект от групата, информират редовно и изчерпателно членовете на колегията за преструктуриране за тези действия или мерки и постигнатия във връзка с тях напредък.
ДЯЛ VI
ОТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 93
Споразумения с трети държави
1. В съответствие с член 218 ДФЕС Комисията може да представя на Съвета предложения за договарянето на споразумения с една или повече трети държави относно начините за сътрудничество между органите за преструктуриране и съответните органи на третите държави, наред с другото, с цел обмен на информация във връзка с изготвянето на планове за възстановяване и планове за преструктуриране по отношение на институции, финансови институции, предприятия майки и институции от трети държави, във връзка със следните случаи:
а)
когато предприятие майка от трета държава има дъщерни институции или клонове, считани за значими клонове, в две или повече държави членки;
б)
когато предприятие майка, което е установено в държава членка и има дъщерно предприятие или значим клон в най-малко една друга държава членка, има една или повече дъщерни институции от трета държава;
в)
когато институция, която е установена в държава членка и която има предприятие майка, дъщерно предприятие или значим клон в най-малко една друга държава членка, има един или повече клонове в една или повече трети държави.
2. Споразуменията по параграф 1 имат за цел по-специално да установят процеси и механизми, посредством които да се осъществява сътрудничество между органите за преструктуриране и съответните органи на третата държава при изпълнение на някои или всички от задачите и упражняване на някои или всички от правомощията по член 97.
3. В споразуменията по параграф 1 не се съдържат разпоредби по отношение на отделни институции, финансови институции, предприятия майки или институции от трети държави.
4. Държавите членки могат да сключват двустранни споразумения с дадена трета държава по въпросите, посочени в параграфи 1 и 2, до влизането в сила на посоченото в параграф 1 споразумение със съответната трета държава, доколкото тези двустранни споразумения не противоречат на настоящия дял.
Член 94
Признаване и изпълнение на процедури за преструктуриране на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на процедури за преструктуриране на трета държава, когато няма влязло в сила международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава и до влизането в сила на такова споразумение. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава, доколкото признаването и изпълнението на процедури за преструктуриране на третата държава не са уредени от това споразумение.
2. Когато съществува европейска колегия за преструктуриране, създадена в съответствие с член 89, тя взема съвместно решение дали признава, освен в случаите по член 95, процедурите за преструктуриране на трети държави, свързани с институция или предприятие майка от трета държава, които:
а)
имат дъщерни предприятия в Съюза, установени в две или повече държави членки или клонове в Съюза, намиращи се в две или повече държави членки и считани за значими клонове в тези държави членки;
б)
притежават активи, права или задължения в две или повече държави членки или уредени от правото на тези държави членки.
Когато бъде постигнато съвместно решение за признаване на процедурите за преструктуриране на трета държава, съответните национални органи за преструктуриране се стремят към изпълнение на признатите процедури за преструктуриране на трета държава в съответствие със своето национално право.
3. При липсата на съвместно решение на органите за преструктуриране, участващи в европейската колегия за преструктуриране, или при липсата на такава колегия, всеки съответен орган за преструктуриране взема самостоятелно решение, освен в случаите по член 95, дали да признава и изпълнява процедурите за преструктуриране на трета държава, свързани с институция или предприятие майка от трета държава.
В решението се отчитат надлежно интересите на всяка отделна държава членка, в която извършва дейност институция или предприятие майка от трета държава, и по-специално потенциалното въздействие на признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на третата държава върху други части на групата и финансовата стабилност в тези държави членки.
4. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране са оправомощени да предприемат най-малко следното:
а)
да упражняват правомощията за преструктуриране по отношение на:
i)
активите на институцията или предприятието майка от трета държава, които са разположени в тяхната държава членка или които се уреждат от правото на тяхната държава членка;
ii)
правата или задълженията на институцията от трета държава, които са заведени от клон в Съюза в тяхната държава членка, или претенциите по отношение на които са изпълними в тяхната държава членка;
б)
да извършват, включително да изискат от друго лице да извърши прехвърляне на акции или инструменти на собственост към дъщерно предприятие в Съюза, установено в съответната държава членка;
в)
да упражняват правомощията по член 69, 70 или 71 по отношение на правата на всяка страна по договор със субект, посочен в параграф 2 от настоящия член, когато тези правомощия са необходими за изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава; и
г)
да лишат от възможност за изпълнение всяко договорно право за прекратяване, приключване или ускоряване на договори или засягане на договорните права на субекти, посочени в параграф 2, и други субекти от група,когато такова право произтича от действие по преструктуриране, предприето по отношение на институция от трета държава, предприятие майка на такива субекти или други субекти от група, независимо дали от самия орган за преструктуриране на третата държава или по друг начин, в съответствие с правни или общи административни изисквания за мерките за преструктуриране в тази държава, при условие че съществените задължения по този договор, включително задълженията за плащане и доставка и предоставянето на обезпечение, продължават да се изпълняват.
5. Когато това е необходимо с оглед на обществения интерес, органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране спрямо предприятие майка, ако съответният орган от третата държава констатира, че институция, учредена в тази трета държава, отговаря на условията за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава. За целта държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране са оправомощени да използват всяко правомощие за преструктуриране по отношение на това предприятие майка, като се прилага член 68.
6. Признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава не засяга обичайното производство по несъстоятелност съгласно националното право, приложимо, в зависимост от случая, в съответствие с настоящата директива.
Член 95
Право да се откаже признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава
Органът за преструктуриране може, когато е създадена европейска колегия за преструктуриране съгласно член 89 - след консултация с други органи за преструктуриране, да откаже да признае или да изпълни процедурите за преструктуриране на трета държава съгласно член 94, параграф 2, ако прецени, че:
а)
процедурите за преструктуриране на третата държава биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност в държавата членка, в която е установен органът за преструктуриране, или че процедурите биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност в друга държава членка;
б)
за постигането на една или повече от целите на преструктуриране по отношение на клона в Съюза е необходимо самостоятелно действие по преструктуриране съгласно член 96;
в)
кредиторите, включително по-специално вложителите, намиращи се в държава членка и на които се дължи плащане в държава членка, не биха получили същото третиране като кредиторите от третата държава и вложителите с подобни права, съгласно вътрешните процедури за преструктуриране на третата държава;
г)
признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава би имало съществени фискални последствия за държавата членка; или
д)
последиците от това признаване или изпълнение биха противоречали на националното право.
Член 96
Преструктуриране на клонове в Съюза
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране имат необходимите правомощия да предприемат действия по отношение на клон в Съюза, за който не се прилагат процедурите за преструктуриране на трета държава или за който се прилагат процедурите за преструктуриране на трета държава, но е налице някое от обстоятелствата, посочени в член 95.
Държавите членки гарантират, че за упражняването на тези правомощия се прилага член 68.
2. Държавите членки гарантират, че изискваните по параграф 1 правомощия могат да бъдат упражнени от органите за преструктуриране, ако органът за преструктуриране смята, че действието по преструктуриране е в обществен интерес и ако са изпълнени едно или повече от следните условия:
а)
клонът в Съюза вече не отговаря или вероятно няма да отговаря на условията съгласно националното право за неговото лицензиране и функциониране в рамките на тази държава членка и няма вероятност действие в рамките на частния сектор, действие на надзорен орган или действие на съответната трета държава в разумни срокове осигури изпълнението на изискванията от страна на клона или да предотврати неизпълнението на задължения от негова страна;
б)
по мнение на органа за преструктуриране институцията на третата държава не може, не желае или вероятно няма да може да изплати на датата на падежа своите задължения към кредитори от Съюза или задълженията, които са поети или заведени чрез клона, и органът за преструктуриране е убеден, че по отношение на тази институция от трета държава не е започната или няма да бъде започната в разумни срокове процедура за преструктуриране или производство по несъстоятелност на третата държава;
в)
съответният орган на третата държава е започнал процедура за преструктуриране на трета държава по отношение на институцията от третата държава или е уведомил органа за преструктуриране за намерението си да започне такава процедура.
3. Ако органът за преструктуриране предприеме самостоятелно действие по преструктуриране по отношение на клон в Съюза, той отчита целите на преструктурирането и предприема действие в съответствие със следните принципи и изисквания, доколкото те са приложими:
а)
принципите, предвидени в член 34;
б)
изискванията, свързани с прилагането на инструментите за преструктуриране по дял IV, глава III.
Член 97
Сътрудничество с органите на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на сътрудничеството с трета държава, когато няма влязло в сила международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава и до влизането в сила на такова международно споразумение. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава, доколкото предметът на настоящия член не се урежда с това споразумение.
2. ЕБО може да сключва незадължителни рамкови споразумения за сътрудничество със следните съответни органи на трета държава:
а)
в случаите, когато в две или повече държави членки е установено дъщерно предприятие в Съюза - съответните органи на третата държава, в която е установено предприятието майка или дружеството по член 1, параграф 1, букви в) и г);
б)
в случаите, когато институцията от трета държава има клонове в Съюза в две или повече държави членки - съответния орган на третата държава, в която е установена институцията;
в)
в случаите, когато установено в държава членка предприятие майка или дружество по член 1, параграф 1, букви в) и г), което има дъщерна институция или значим клон в друга държава членка, има също така една или повече дъщерни институции от трета държава - съответните органи на третите държави, в които са установени тези дъщерни институции;
г)
когато институция с дъщерна институция или значим клон в друга държава членка е установила един или повече клонове в една или повече трети държави - съответните органи на третите държави, в които се намират клоновете.
В споразуменията по настоящия параграф не се съдържат разпоредби по отношение на отделни институции. Те не налагат правни задължения на държавите членки.
3. В рамковите споразуменията за сътрудничество по параграф 2 се установяват процеси и механизми за обмен на необходимата информация и за сътрудничество между участващите органи при изпълнение на някои или всички от следните задачи и при упражняване на някои или всички от следните правомощия по отношение на институциите, посочени в параграф 2, букви а)-г), или на групите, в които участват тези институции:
а)
разработването на планове за преструктуриране в съответствие с членове 10 - 13 и подобни изисквания съгласно правото на съответните трети държави;
б)
оценка на възможността за преструктуриране на такива институции и групи в съответствие с членове 15 и 16 и подобни изисквания съгласно правото на съответните трети държави;
в)
прилагането на правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране съгласно членове 17 и 18 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
г)
прилагането на мерките за ранна намеса съгласно член 27 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
д)
прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняване на правомощия за преструктуриране и подобни правомощия, упражнявани от съответните органи на трети държави.
4. В съответствие с рамковото споразумение на ЕБО компетентните органи или органите за преструктуриране, в зависимост от случая, сключват незадължителни споразумения за сътрудничество с посочените в параграф 2 съответни органи на трета държава.
Настоящият член не възпрепятства държавите членки или техните компетентни органи да сключват двустранни или многостранни споразумения с трети държави в съответствие с член 33 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Сключените в съответствие с настоящия член споразумения за сътрудничество между органите за преструктуриране на държавите членки и трети държави могат да съдържат разпоредби по следните въпроси:
а)
обмена на информация, необходима за подготвянето и поддържането на планове за преструктуриране;
б)
консултациите и сътрудничеството при разработване на плановете за преструктуриране, включително принципите за упражняване на правомощията съгласно членове 94 и 96 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
в)
обмена на информация, необходима за прилагане на инструментите за преструктуриране и за упражняване на правомощията за преструктуриране и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
г)
ранното предупреждение на страните по споразумението за сътрудничество или консултация с тях преди предприемането на съществено действие съгласно настоящата директива или правото на съответната трета държава, което засяга институцията или групата, за които се отнася споразумението;
д)
координацията на връзките с обществеността при съвместни действия по преструктуриране;
е)
процедурите и договореностите за обмен на информация и сътрудничество съгласно букви а)-д), включително, когато е целесъобразно -посредством създаването и работата на групи за управление на кризи.
6. Държавите членки уведомяват ЕБО за споразуменията за сътрудничество, които органите за преструктуриране и компетентните органи са сключили в съответствие с настоящия член.
Член 98
Обмен на поверителна информация
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране, компетентните органи и компетентните министерства обменят поверителна информация, включително планове за възстановяване, със съответните органи на трети държави, само ако са изпълнени следните условия:
а)
за тези органи на трети държави се прилагат изисквания и стандарти за професионална тайна, считани от всички съответни органи за най-малко равностойни на предвидените в член 84;
Доколкото обменът на информация се отнася до лични данни, обработването и предаването на такива лични данни на органите на трети държави се урежда от приложимото право за защитата на данни на равнището на Съюза и на национално равнище;
б)
информацията е необходима на съответните органи на трети държави за изпълнението на възложените им съгласно националното право функции за преструктуриране, които са сравними с тези по настоящата директива, и тя не се използва за никакви други цели, при спазване на буква а) от настоящия параграф 1.
2. Ако поверителната информация произхожда от друга държава членка, органите за преструктуриране, компетентните органи и компетентните министерства не трябва да разкриват тази информация на съответните органи на трети държави, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
съответният орган на държавата членка, от който произхожда информацията (наричан по-долу „органът източник на информацията“), даде съгласие за нейното разкриване;
б)
информацията се разкрива само за целите, позволени от органа - източник на информацията;
3. За целите на настоящия член информацията се счита за поверителна, ако за нея се прилагат изискванията за поверителност по правото на Съюза.
ДЯЛ VII
МЕХАНИЗМИ ЗА ФИНАНСИРАНЕ
Член 99
Европейска система от механизми за финансиране
Създава се Европейска система от механизми за финансиране, която се състои от:
а)
национални механизми за финансиране, създадени съгласно член 100;
б)
заемане на средства между националните механизми за финансиране, както е предвидено в член 106;
в)
съвместно използване на националните механизми за финансиране в случай на преструктуриране на група, както е предвидено в член 107.
Член 100
Изисквания за създаване на механизми за финансиране на преструктурирането
1. Държавите членки създават един или повече механизми за финансиране с цел да се гарантира ефективното прилагане от страна на органа за преструктуриране на инструментите и правомощията за преструктуриране.
Държавите членки гарантират, че определен публичен орган или орган, на който са възложени публични административни правомощия може да вземе решение за използването на механизми за финансиране.
Механизмите за финансиране се използват единствено в съответствие с целите и принципите за преструктуриране, предвидени в членове 31 и 34.
2. Държавите членки могат да използват същата административна структура като своите механизми за финансиране за целите на схемата си за гарантиране на депозити.
3. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране разполагат с подходящи финансови ресурси.
4. За целите на параграф 3 механизмите за финансиране разполагат по-специално с правомощия за:
а)
набиране на предварителни вноски, както е посочено в член 103, с цел да се достигне определеното в член 102 целево равнище;
б)
набиране на последващи извънредни вноски, както е посочено в член 104, когато определените в буква а) вноски са недостатъчни; и
в)
сключване на договори за заемане на средства и други форми на подкрепа, както е посочено в член 105.
5. Освен в случаите, разрешени по параграф 6, всяка държава членка създава свои национални механизми за финансиране чрез фонд, решение за чието използване може да бъде взето от нейния орган за преструктуриране за целите по член 101, параграф 1.
6. Независимо от параграф 5 от настоящия член държава членка може, за целите на изпълнението на задълженията по параграф 1 от настоящия член, да създаде свои национални механизми за финансиране чрез задължителни вноски от лицензирани на нейна територия институции, като тези вноски се основават на критериите по член 103, параграф 7 и не постъпват във фонд, контролиран от нейния орган за преструктуриране, при условие че са изпълнени всички условия по-долу:
а)
набраната чрез вноски сума е най-малко равна на сумата, която се изисква да бъде достигната съгласно член 102;
б)
органът за преструктуриране на държавата членка има право на сума, равна на сумата от тези вноски, която държавата членка предоставя незабавно на разположение на този орган за преструктуриране по искане на последния и която се използва изключително за целите, посочени в член 101;
в)
държавата членка уведомява Комисията за решението си да се възползва от правото си на преценка във връзка с възможността да структурира своите механизми за финансиране в съответствие с настоящия параграф;
г)
държавата членка уведомява Комисията за сумата, посочена в буква б), най-малко веднъж годишно; и
д)
освен ако в настоящата директива не е предвидено друго, механизмите за финансиране съответстват на членове 99 - 102, член 103, параграфи 1-4 и 6 и членове 104 - 109.
За целите на настоящия параграф наличните финансови средства, които трябва да бъдат взети предвид, за да се постигне посоченото в член 102 целево равнище, могат да включват задължителни вноски от всяка схема на задължителни вноски, създадена от държава членка на която и да е дата между 17 юни 2010 г. и 2 юли 2014 г., от институции на нейна територия с цел покриване на разходите, свързани със системен риск, неизпълнение на задълженията и преструктуриране на институции, при условие че държавата членка спазва настоящия дял. Вноски към схемите за гарантиране на депозити не се вземат предвид за постигането на целевото равнище за механизми за финансиране на преструктурирането, посочено в член 102.
Член 101
Използване на механизми за финансиране на преструктурирането
1. Органите за преструктуриране могат да използват създадените в съответствие с член 100 механизми за финансиране само до степента, необходима за гарантиране на ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране за следните цели:
а)
да гарантират активите или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
б)
да отпускат заеми на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
в)
да закупуват активи на институцията в режим на преструктуриране;
г)
да правят вноски в мостова институция и дружество за управление на активи;
д)
да изплащат обезщетения на акционери или кредитори в съответствие с член 75;
е)
да правят вноска в институцията в режим на преструктуриране вместо да обезценяват или преобразуват задълженията към определени кредитори, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби и отговорният за преструктурирането орган реши да изключи определени кредитори от обхвата на споделянето на загубите в съответствие с член 44, параграфи 3-8;
ж)
да заемат средства на други механизми за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 106;
з)
да предприемат комбинация от действията, посочени в букви а) - ж).
Механизмите за финансиране могат да се използват, за да бъдат предприети действията по първа алинея и по отношение на купувача в контекста на инструмента за продажба на стопанска дейност.
2. Механизмите за финансиране не се използват за пряко поемане на загубите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), нито за рекапитализация на институцията или дружеството. В случай че използването на механизъм за финансиране на преструктурирането за целите на параграф 1 от настоящия член косвено води до частично прехвърляне на загубите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) към механизма за финансиране на преструктурирането, се прилагат принципите, уреждащи използването на механизма за финансиране на преструктурирането, предвидени в член 44.
Член 102
Целево равнище
1. Държавите членки гарантират, че до 31 декември 2024 г. наличните финансови средства в техните механизми за финансиране достигат поне 1 % от размера на гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия. Държавите членки могат да определят целеви равнища над този размер.
2. По време на първоначалния срок по параграф 1 вноските в механизми за финансиране, набрани съгласно член 103, се разпределят възможно най-равномерно във времето, докато се достигне целевото равнище, но при това се отчитат надлежно фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да имат върху финансовото състояние на участващите институции.
Държавите членки могат да удължат първоначалния срок с най-много четири години, ако от механизмите за финансиране бъде изплатена обща сума в размер на над 0,5 % от гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия, които са гарантирани съгласно Директива 2014/49/ЕС.
3. Ако след края на първоначалния срок по параграф 1 наличните финансови средства намалеят под целевото равнище по посочения параграф, набирането на редовни вноски в съответствие с член 103 се възобновява, докато се достигне целевото равнище. Когато целевото равнище е достигнато за първи път и впоследствие наличните финансови средства намалеят до по-малко от две трети от целевото равнище, тази вноска се определя на ниво, което позволява достигането на целевото равнище в срок от шест години.
Редовната вноска трябва да е съобразена с фазата на икономическия цикъл и евентуалното въздействие на процикличните вноски при определянето на годишните вноски в контекста на настоящия параграф.
4. До 31 октомври 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад с препоръки относно подходяща основа за определянето на целевото равнище за механизмите за финансиране на преструктурирането, и по-специално дали общите задължения представляват по-подходяща основа от гарантираните депозити.
5. Въз основа на заключенията в посочения в параграф 4 доклад до 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета законодателно предложение относно основата за целевото равнище за механизмите за финансиране на преструктурирането.
Член 103
Предварителни вноски
1. С цел да се достигне целевото равнище по член 102 държавите членки гарантират, че лицензираните на тяхна територия институции, включително клоновете в Съюза, правят вноските най-малко ежегодно.
2. Вноската на всяка институция е пропорционална на сумата на нейните задължения (без собствения капитал) минус гарантираните депозити спрямо общите задължения (без собствения капитал) минус гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на територията на съответната държава членка.
Тези вноски се коригират в зависимост от рисковия профил на институциите в съответствие с приетите съгласно параграф 7 критерии.
3. Наличните финансови средства, които се вземат предвид за достигане на целевото равнище по член 102, могат да включват неотменими ангажименти за плащане, които са изцяло гарантирани от обезпечение с нискорискови активи, необременени с права на трети лица, които са на свободно разположение и са определени за изключително ползване от органите за преструктуриране за целите, посочени в член 101, параграф 1. Делът на неотменимите ангажименти за плащане не може да надхвърля 30 % от общата сума на вноските, набрани съгласно настоящия член.
4. Държавите членки гарантират, че предвиденото в настоящия член задължение за плащане на вноски подлежи на изпълнение съгласно националното право и че дължимите вноски се плащат в пълен размер.
Държавите членки налагат подходящи регулаторни, счетоводни, отчетни и други задължения, за да гарантират, че дължимите вноски се плащат в пълен размер. Държавите членки приемат мерки за надлежна проверка на това дали вноските са платени правилно. Държавите членки приемат мерки за предотвратяване на избягването, отклоняването и злоупотребата с вноските.
5. Набраните в съответствие с настоящия член суми се използват единствено за целите на член 101, параграф 1.
6. При спазване на членове 37, 38, 40, 41 и 42 получените от институцията в режим на преструктуриране или мостовата институция суми, лихвата и други приходи от инвестиции и други печалби могат да отиват в полза на механизми за финансиране.
7. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за уточняване на понятието за коригиране на вноските в зависимост от рисковия профил на институциите, както е посочено в параграф 2 от настоящия член, като взема предвид всяко едно от следните:
а)
рисковите експозиции на институцията, включително и значимостта на дейности за търгуване, задбалансовите експозиции и ливъриджа;
б)
сигурността и разнообразието на източниците за финансиране на дружеството и необременените с тежести високоликвидни активи;
в)
финансовото състояние на институцията,
г)
вероятността институцията да бъде подложена на преструктуриране,
д)
степента, до която институцията се е възползвала от извънредна публична финансова подкрепа в миналото;
е)
сложността на структурата на институцията и възможността за преструктурирането ѝ;
ж)
значението на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката на една или повече държави членки или на Съюза;
з)
обстоятелството, че институцията е част от институционална защитна схема.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 с цел да определи:
а)
регистрационните, счетоводните, отчетните и други задължения, посочени в параграф 4, чрез които се гарантира, че вноските действително се плащат;
б)
мерките по параграф 4, с които се гарантира надлежната проверка на правилното плащане на вноските.
Член 104
Извънредни последващи вноски
1. Когато размерът на наличните финансови средства не е достатъчен, за да покрие загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизмите за финансиране, държавите членки гарантират, че от лицензираните на техни територии институции се набират извънредни последващи вноски, за да се покрият допълнителните суми. Тези извънредни последващи вноски се разпределят между институциите в съответствие с правилата, предвидени в член 103, параграф 2.
Извънредните последващи вноски не надхвърлят трикратния размер на годишната сума от вноските, определени в съответствие с член 103.
2. Член 103, параграфи 4 - 8 се прилага за вноските, набрани съгласно настоящия член.
3. Органът за преструктуриране може да отложи изцяло или частично изпълнението на задължението на дадена институция за плащане на извънредни последващи вноски към механизъм за финансиране на преструктурирането, ако плащането на тези вноски би застрашило ликвидността или платежоспособността на институцията. Такова отлагане не може да бъде предоставено за срок над шест месеца, но може да бъде подновявано по искане на институцията. Вноските, чието плащане е отложено съгласно настоящият параграф, се плащат, когато плащането вече не застрашава ликвидността или платежоспособността на институцията.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на вноски от страна на институцията може да бъде отложено съгласно параграф 3 от настоящия член.
Член 105
Алтернативни средства за финансиране
Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция могат да сключват договори за заемане на средства или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица, в случай че набраните съгласно член 103 суми не са достатъчни за покриване на загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизми за финансиране, и извънредните последващи вноски по член 104 не са непосредствено достъпни или достатъчни.
Член 106
Заемане на средства между механизми за финансиране
1. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция могат да отправят искане за заемане на средства от всички други механизми за финансиране в Съюза, в случай че:
а)
набраните съгласно член 103 суми не са достатъчни за покриване на загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизмите за финансиране;
б)
извънредните последващи вноски, предвидени в член 104, не са непосредствено достъпни; и
в)
алтернативни средства за финансиране, предвидени в член 105, не са непосредствено достъпни при разумни условия.
2. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция разполагат с правомощието да заемат средства на други механизми за финансиране в Съюза при посочените в параграф 1 обстоятелства.
3. При искане съгласно параграф 1 всеки един от другите механизми за финансиране в Съюза взема решение дали да заеме средства на отправилия искането механизъм за финансиране. Държавите членки могат да изискват решението да бъде взето след консултация с компетентното министерство или правителство или с неговото съгласие. Решението се взема със съответната бързина.
4. Лихвеният процент, срокът на изплащане и другите условия по заема се договарят между механизма за финансиране заемател и другите механизми за финансиране, които са решили да участват. Заемите на всеки участващ механизъм за финансиране са с един и същ лихвен процент, срок на изплащане и други условия, освен ако всички участващи механизми за финансиране не се договорят за друго.
5. Заетите средства от всеки участващ механизъм за финансиране на преструктурирането са пропорционални на размера на гарантираните депозити в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането спрямо общия размер на гарантираните депозити в държавите членки на участващите механизми за финансиране на преструктурирането. Този размер на участието може да се различава, когато всички участващи механизми за финансиране са постигнали съгласие за това.
6. Текущ заем към механизъм за финансиране на преструктурирането на друга държава членка съгласно настоящия член се разглежда като актив на механизма за финансиране на преструктурирането заемодател и може да се отчита като част от целевото равнище на този механизъм за финансиране.
Член 107
Съвместно използване на националните механизми за финансиране при преструктуриране на група
1. Държавите членки гарантират, че в случай на преструктуриране на група, както е предвидено в член 91 или 92, националният механизъм за финансиране на всяка институция, която е част от групата, участва във финансирането на преструктурирането на групата в съответствие с настоящия член.
2. За целите на параграф 1 органът за преструктуриране на ниво група, след консултации с органите за преструктуриране на институциите, които са част от групата, предлага- ако е необходимо преди да предприеме действие по преструктуриране - план за финансиране като част от схемата за преструктуриране на групата, предвидена в членове 91 и 92.
Съгласие по плана за финансиране се постига в съответствие с процедурата за вземане на решения, посочена в членове 91 и 92.
3. Планът за финансиране включва:
а)
оценка по член 36 по отношение на засегнатите субекти от групата;
б)
загубите, които ще бъдат признати от всеки засегнат субект в групата при използването на инструментите за преструктуриране;
в)
за всеки засегнат субект в групата - загубите, които ще бъдат понесени от всеки клас акционери и кредитори;
г)
всяка вноска, която се изисква да бъде направена от схемите за гарантиране на депозити в съответствие с член 109, параграф 1;
д)
общата вноска от механизми за финансиране на преструктурирането и целта и формата на вноската;
е)
основата за изчисляване на сумата, която всеки национален механизъм за финансиране на държавите членки, в които са разположени засегнатите субекти от групата, трябва да предостави за финансиране на преструктурирането на групата, за да се достигне общата вноска, посочена в буква д);
ж)
сумата, която националният механизъм за финансиране на всеки засегнат субект от групата трябва да предостави за финансиране на преструктурирането на групата, и формата на тези вноски;
з)
размера на средствата, които механизмите за финансиране на държавите членки, в които са засегнатите субекти от групата, ще получат като заем от институции, финансови институции и други трети лица съгласно член 105;
и)
срокове за използването на механизмите за финансиране на държавите членки, в които са засегнатите субекти от групата, които следва да може да се удължават, когато е целесъобразно.
4. Основата за пропорционално разпределяне на вноската, посочена в параграф 3, буква д), трябва да съответства на параграф 5 от настоящия член и на принципите, предвидени в плана за преструктуриране на групата съгласно член 12, параграф 3, буква е), освен ако в плана за финансиране не е договорено друго.
5. Освен ако не е договорено друго в плана за финансиране, основата за изчисляване на вноската на всеки национален механизъм за финансиране е съобразена по-специално със:
а)
частта от активите с претеглен риск на групата, която се държи в институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които са установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането;
б)
частта от активите на групата, която се държи в институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които са установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането;
в)
частта от загубите, довели до необходимостта от преструктуриране на групата, която се дължи на субекти от групата под надзора на компетентните органи на държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането; и
г)
частта от ресурсите на механизмите за преструктуриране на ниво група, която съгласно плана за финансиране се очаква да се използва пряко в полза на субекти от групата, установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането.
6. Държавите членки приемат предварително правила и процедури, с които да гарантират, че всеки национален механизъм за финансиране може да извършва вноската за финансиране на преструктурирането на групата незабавно, без да се засяга параграф 2.
7. За целите на настоящия член държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране на ниво група могат при условията по член 105 да сключват договори за заем или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица.
8. Държавите членки гарантират, че националните механизми за финансиране под тяхната юрисдикция могат да гарантират всеки договор за заем, сключен от механизмите за финансиране на ниво група в съответствие с параграф 7.
9. Държавите членки гарантират, че приходите или ползите, получени от използването на механизмите за финансиране на ниво група, се разпределят за националните механизми за финансиране в съответствие с техните вноски във финансирането на преструктурирането, както е определено в параграф 2.
Член 108
Ред на депозитите при несъстоятелност
Държавите членки гарантират, че в националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност:
а)
следните вземания са с еднакъв ред, като той е по-висок от реда, предвиден за обикновените необезпечени, непривилегировани кредитори:
i)
частта от отговарящите на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС;
ii)
депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които биха били отговарящи на условията депозити, ако не бяха направени в намиращи се извън Съюза клонове на институции, установени в Съюза;
б)
следните вземания са с еднакъв ред, като той е по-висок от реда, предвиден съгласно буква а):
i)
гарантираните депозити;
ii)
вземанията на схеми за гарантиране на депозити, които се суброгират в правата и задълженията на вложителите, чиито депозити са гарантирани при несъстоятелност.
Член 109
Използване на схемите за гарантиране на депозити в контекста на преструктурирането
1. Държавите членки гарантират, че ако органите за преструктуриране предприемат действие по преструктуриране и ако това действие запазва достъпа на вложителите до техните депозити, схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана институцията, се задължава:
а)
когато се използва инструментът за споделяне на загуби, за сумата, с която гарантираните депозити биха били обезценени за поемане на загубите на институцията съгласно член 46, параграф 1, буква а), ако гарантираните депозити бяха включени в обхвата на действие на този инструмент и бяха обезценени в същата степен като вземанията на кредиторите от същия ред съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност; или
б)
когато се използват един или повече инструмента за преструктуриране, различни от инструмента за споделяне на загуби, за размера на загубите, които вложителите, чиито депозити са гарантирани, биха понесли, ако тези вложители понасяха загуби, пропорционални на загубите, понесени от кредиторите от същия ред съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност.
Във всички случаи задълженията на схемата за гарантиране на депозити не надхвърлят размера на загубите, които тя би понесла, ако институцията беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност.
Когато се използва инструментът за споделяне на загуби, от схемата за гарантиране на депозити не се изисква да прави вноски към разходите за рекапитализация на институцията или мостовата институция съгласно член 46, параграф 1, буква б).
Когато при оценка съгласно член 74 е констатирано, че вноската на схемата за гарантиране на депозити към преструктурирането надхвърля нетните загуби, които тя би понесла при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност, схемата за гарантиране на депозити има право да получи разликата като плащане от механизма за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 75.
2. Държавите членки гарантират, че определянето на сумата, с която схемата за гарантиране на депозити се задължава в съответствие с параграф 1 от настоящия член, съответства на условията, посочени в член 36.
3. Вноската от схемата за гарантиране на депозити за целите на параграф 1 се извършва чрез внасяне на парични средства.
4. Ако отговарящите на условията депозити в институция в режим на преструктуриране са прехвърлени към друг субект посредством инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“, вложителите нямат право на вземане съгласно Директива 2014/49/ЕС срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на частта от техните депозити в институция в режим на преструктуриране, която не е била прехвърлена, ако размерът на прехвърлените средства е равен или по-голям от общия размер на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
5. Независимо от параграфи 1 - 4, ако наличните финансови средства на схема за гарантиране на депозити се използват в съответствие с посочените разпоредби и впоследствие намалеят на по-малко от две трети от целевото равнище, редовната вноска към схемата за гарантиране на депозити се определя на ниво, което позволява постигането на целевото равнище в срок от шест години.
Във всички случаи задължението на схема за гарантиране на депозити не трябва да е по-голямо от сумата, равна на 50 % от нейното целево равнище, предвидено в член 10 от Директива 2014/49/ЕС. Държавите членки могат, като вземат предвид особеностите на своите национални банкови сектори, да определят процент над 50 %.
При никакви обстоятелства участието на схемата за гарантиране на депозитите съгласно настоящата директива не трябва да надхвърля загубите, които би понесла при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност.
ДЯЛ VIII
САНКЦИИ
Член 110
Административни санкции и други административни мерки
1. Без да се засяга правото на държавите членки да предвиждат и налагат наказателноправни санкции, държавите членки установяват система от административни санкции и други административни мерки, приложими при нарушение на националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането на тези санкции и мерки. Когато държавите членки решат да не установяват система от административни санкции за нарушения, които попадат в обхвата на националното наказателно право, те съобщават на Комисията съответните разпоредби от наказателното право. Административните санкции и другите административни мерки трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите членки гарантират, че когато посочените в параграф 1 задължения се прилагат за институции, финансови институции и предприятия майки от Съюза, в случай на нарушение и в съответствие с предвидените в националното право условия могат да бъдат налагани административни санкции на членовете на ръководния орган и на други физически лица, които съгласно националното право носят отговорност за нарушението.
3. Правомощията за налагане на административни санкции, предвидени в настоящата директива, се предоставят на органите за преструктуриране или на компетентните органи в зависимост от вида на нарушението. На органите за преструктуриране и компетентните органи се предоставят всички правомощия за събиране на информация и провеждане на разследвания, които са им необходими, за да изпълняват съответните си функции. За да упражняват правомощията си за налагане на санкции, органите за преструктуриране и компетентните органи си сътрудничат активно с цел да гарантират, че съответните административни санкции или други административни мерки постигат желания резултат, и координират действията си при трансгранични случаи.
4. Органите за преструктуриране и компетентните органи упражняват правомощията си за налагане на административни санкции в съответствие с настоящата директива и националното право по някой от следните начини:
а)
пряко;
б)
в сътрудничество с други органи;
в)
под тяхно ръководство, чрез делегиране на правомощия на тези органи;
г)
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.
Член 111
Специални разпоредби
1. Държавите членки гарантират, че в техните законови, подзаконови и административни разпоредби са предвидени санкции и други административни мерки най-малко по отношение на следните ситуации:
а)
не са изготвени, поддържани и актуализирани плановете за възстановяване и плановете за възстановяване на групата в нарушение на член 5 или 7;
б)
компетентният орган не е уведомен за намерението да се предостави вътрешногрупова финансова подкрепа в нарушение на член 25;
в)
не е предоставена цялата информация, необходима за разработването на плановете за преструктуриране, в нарушение на член 11;
г)
ръководният орган на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) не е уведомил компетентния орган, когато институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са проблемни или има вероятност да станат проблемни, в нарушение на член 81, параграф 1.
2. Държавите членки гарантират, че в случаите по параграф 1 възможните административни санкции и други административни мерки включват най-малко следното:
а)
публично обявление с посочване на отговорното физическо лице, институция, финансова институция, предприятие майка от Съюза или друго юридическо лице и естеството на нарушението;
б)
разпореждане, с което се изисква отговорното физическо или юридическо лице да прекрати това поведение и да не извършва повторно нарушение;
в)
временна забрана за член на ръководния орган или висшето ръководство на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или за всяко физическо лице, за което се счита, че носи отговорност, да заема длъжности в институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
г)
за юридически лица - административни глоби в размер до 10 % от общия годишен нетен оборот на юридическото лице за предходната стопанска година. Когато юридическото лице е дъщерно предприятие на предприятие майка, за нетен оборот се приема оборотът съгласно консолидираните отчети на предприятието майка на най-високо ниво за предходната стопанска година;
д)
за физически лица - административни глоби в размер до 5 000 000 EUR или - в държавите членки, в които еврото не е официална парична единица - равностойността в националната парична единица към 2 юли 2014 г.;
е)
административни глоби в размер до удвоения размер на ползите, получени от нарушението, когато размерът на тези ползи може да бъде определен.
Член 112
Публикуване на информация за административни санкции
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране и компетентните органи оповестяват на официалната си интернет страница най-малко административните санкции, които са наложили за нарушение на националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, когато такива санкции не подлежат на обжалване или правото на обжалване е погасено. Публикуването се извършва без неоправдано забавяне, след като санкционираното физическо или юридическо лице е уведомено за това решение, и включва информация за вида и естеството на нарушението и идентификационни данни на физическото или юридическото лице, на което е наложена санкцията.
Когато държавите членки допускат публикуването на информация за санкции, които могат да бъдат обжалвани, компетентни органи незабавно публикуват на официалната си интернет страница и информация за евентуалното обжалване и резултата от него.
2. Органите за преструктуриране и компетентните органи публикуват информацията за наложени от тях санкции, без да посочват лични или други идентификационни данни, в съответствие с националното право във всеки един от следните случаи:
а)
когато санкцията е наложена на физическо лице и след задължителна предварителна проверка на пропорционалността на публикуването на лични данни е станало ясно, че това публикуване е непропорционално;
б)
когато публикуването би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване;
в)
когато публикуването би причинило, доколкото това може да бъде установено, непропорционални вреди на институциите или дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), или на замесените физически лица.
Друга възможност в тези случаи е публикуването на тази информация да бъде отложено за определен разумен срок, ако се смята, че основанията за публикуване на информация без посочване на лични или други идентификационни данни ще отпаднат след изтичането на този срок.
3. Органите за преструктуриране и компетентните органи гарантират, че публикуваната съгласно настоящия член информация остава на тяхната официална интернет страница за срок от най-малко пет години. Личните данни, които се съдържат в публикуваната информация, се съхраняват на официалната интернет страница на органа за преструктуриране или компетентния орган само за необходимия срок в съответствие с приложимите правила за защита на данните.
4. До 3 юли 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад относно публикуването от държавите членки на информация за санкциите без посочване на лични или други идентификационни данни съгласно предвиденото в параграф 2, и по-специално относно евентуални съществени различия между държавите членки в това отношение. Този доклад отразява също така всички съществени различия по отношение на сроковете, в които публикуваната информация за санкции остава на достъпна съгласно националното право на държавите членки за публикуване на санкции.
Член 113
Поддържане на централна база данни от ЕБО
1. При спазване на изискванията за професионална тайна, посочени в член 84, органите за преструктуриране и компетентните органи уведомяват ЕБО за всички административни санкции, които са наложили съгласно член 111, и за евентуални обжалвания и резултатите от тях. ЕБО поддържа централна база данни с докладвани санкции единствено с цел обмен на информация между органите за преструктуриране, до която имат достъп само органите за преструктуриране и която се актуализира въз основа на подадената информация от органите за преструктуриране. ЕБО поддържа централна база данни с докладвани санкции единствено с цел обмен на информация между компетентните органи, до която имат достъп само компетентните органи и която се актуализира въз основа на подадената информация от компетентните органи.
2. ЕБО поддържа интернет страница с връзки към публикуваната информация за санкции от всеки орган за преструктуриране и от всеки компетентен орган съгласно член 112 и посочва срока, за който всяка държава членка публикува информация за санкциите.
Член 114
Ефективно налагане на санкции и упражняване на правомощията за налагане на санкции от страна на компетентните органи и органите за преструктуриране
Държавите членки гарантират, че при определянето на вида на административните санкции или другите административни мерки и на размера на административните глоби компетентните органи и органите за преструктуриране отчитат всички относими обстоятелства, включително, когато е целесъобразно:
а)
тежестта и продължителността на нарушението;
б)
степента на отговорност на отговорното физическо или юридическо лице;
в)
финансовото състояние на отговорното физическо или юридическо лице, определено например според общия оборот на отговорното юридическо лице или годишния доход на отговорното физическо лице;
г)
размерът на реализираната печалба или избегнатата загуба от отговорното физическо или юридическо лице, когато размерът им може да бъде определен;
д)
загубите, понесени от трети лица в резултат на нарушението, доколкото могат да бъдат определени;
е)
степента на съдействие, което отговорното физическо или юридическо лице оказва на компетентния орган и на органа за преструктуриране;
ж)
предходни нарушения на отговорното физическо или юридическо лице;
з)
потенциалните последици от нарушението за системата.
ДЯЛ IX
ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 и член 104, параграф 4 се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 2 юли 2014 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 и член 104, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 или член 104, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
6. Комисията не приема делегирани актове, когато времето за парламентарния контрол, упражняван от Европейския парламент, е намалено поради прекъсване в упражняването на функциите му до по-малко от пет месеца, включително с удължаването.
ДЯЛ X
ИЗМЕНЕНИЯ НА ДИРЕКТИВИ 82/891/ЕИО, 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС И 2013/36/ЕС И НА РЕГЛАМЕНТИ (ЕС) № 1093/2010 И (ЕС) № 648/2012
Член 116
Изменение на Директива 82/891/ЕИО
Член 1, параграф 4 от Директива 82/891/ЕИО се заменя със следното:
„4. Прилага се член 1, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (36).
Член 117
Изменения на Директива 2001/24/ЕО
Директива 2001/24/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавят следните параграфи:
„3. Настоящата директива се прилага по отношение на инвестиционни посредници по член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (37) и техните клонове, намиращи се в държави членки, различни от тези, в които се намира главното им управление.
4. Когато се прилагат инструментите за преструктуриране и се упражняват правомощията за преструктуриране, предвидени в Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (38), настоящата директива се прилага и по отношение на финансови институции, посредници и предприятия майки, които попадат в обхвата на Директива 2014/59/ЕС.
5. Членове 4 и 7 от настоящата директива не се прилагат в случаите, когато се прилага член 75 от Директива 2014/59/ЕС.
6. Член 33 от настоящата директива не се прилага в случаите, когато се прилага член 84 от Директива 2014/59/ЕС.
(37) Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1)." 						
(38) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
Член 2 се заменя със следното:
„Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
-
„държава членка по произход“ означава държава членка по произход съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 43 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„приемаща държава членка“ означава приемаща държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 44 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или орган за преструктуриране по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/59/ЕС по отношение на мерките за оздравяване съгласно посочената директива;
-
„управител“ означава всяко лице или орган, които са назначени от административни или съдебни органи и имат задачата да ръководят изпълнението на мерки за оздравяване;
-
„административни или съдебни органи“ означава административни или съдебни органи на държавите членки, които са компетентни по отношение на мерки за оздравяване или производства по ликвидация;
-
„мерки за оздравяване“ означава мерки, които имат за цел да запазят или възстановят финансовото положение на кредитна институция или инвестиционен посредник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и които биха могли да засегнат съществуващите права на трети лица, включително мерки, свързани с възможност за спиране на плащания, спиране на изпълнителни действия или намаляване на вземанията; тези мерки включват прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, предвидени в Директива 2014/59/ЕС;
-
„ликвидатор“ означава всяко лице или орган, които са назначени от административни или съдебни органи и имат задачата да ръководят провеждането на производство по ликвидация;
-
„производство по ликвидация“ означава колективно производство, което е открито и контролирано от административни или съдебни органи на държава членка за реализация на активи под надзора на тези органи, включително когато производството се прекратява със споразумение между кредитора и длъжника или друга подобна мярка;
-
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (39);
-
„инструмент“ означава финансов инструмент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 50, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(39) Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. относно пазарите на финансови инструменти и за изменение на Директива 2002/92/ЕО и Директива 2011/61/ЕС (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 349).“" 						
3)
Член 25 се заменя със следното:
„Член 25
Споразумения за нетиране
Без да се засягат членове 68 и 71 от Директива 2014/59/ЕС, споразуменията за нетиране се уреждат единствено от правото, приложимо за договора, който урежда такива споразумения.“
4)
Член 26 се заменя със следното:
„Член 26
Репо споразумения
Без да се засягат членове 68 и 71 от Директива 2014/59/ЕС, репо споразуменията се уреждат единствено от правото, приложимо за договора, който урежда такива споразумения.“
Член 118
Изменение на Директива 2002/47/ЕО
Директива 2002/47/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавя следният параграф:
„6. Членове 4- 7 не се прилагат за ограничения при изпълнението на споразуменията за финансово обезпечение или за ограничения на действието на споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, разпоредби за приключващо нетиране или за прихващане, наложени съгласно дял IV, глава V или VI от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (40) или за подобно ограничение, наложено съгласно сходни правомощия по правото на държава членка за улесняване на организираното преструктуриране на всеки субект, посочен в параграф 2, буква в), подточка iv) и буква г), за което се прилагат защитни механизми, които са най-малко равностойни на посочените в дял IV, глава VII от Директива 2014/59/ЕС.
(40) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕИО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
Член 9а се заменя със следното:
„Член 9а
Директиви 2008/48/ЕО и 2014/59/ЕС
Настоящата директива не засяга директиви 2008/48/ЕО и 2014/59/ЕС.“
Член 119
Изменение на Директива 2004/25/ЕО
В член 4, параграф 5 от Директива 2004/25/ЕО се добавя следната алинея:
„Държавите членки гарантират, че член 5, параграф 1 от настоящата директива не се прилага при използване на инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (41).
Член 120
Изменение на Директива 2005/56/ЕО
В член 3 от Директива 2005/56/ЕИО се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага по отношение на дружество или дружества, по отношение на които се прилагат инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (42).
Член 121
Изменения на Директива 2007/36/ЕО
Директива 2007/36/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага при използване на инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (43).
(43) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
В член 5 се добавят следните параграфи:
„5. Държавите членки гарантират, че за целите на Директива 2014/59/ЕС общото събрание може да вземе решение с мнозинство от две трети от действително подадените гласове за свикване на общо събрание или за изменения в устава, които да въвеждат изискване за свикване на общо събрание за вземане на решение за увеличение на капитала с по-кратко предизвестие от предвиденото по параграф 1 от настоящия член, при условие че това събрание не се провежда в рамките на десет календарни дни от поканата за свикване и че са изпълнени условията по член 27 или 29 от Директива 2014/59/ЕС, както и че увеличението на капитала е необходимо за предотвратяване на настъпването на условията, налагащи преструктуриране, посочени в членове 27 и 28 от същата директива.
6. За целите на параграф 5 не се прилагат задължението всяка държава членка да определи единен краен срок по член 6, параграф 3, задължението да се гарантира своевременното предоставяне на разположение на изменения дневен ред по член 6, параграф 4 и задължението всяка държава членка да определи единна дата на вписване в регистъра по член 7, параграф 3.“
Член 122
Изменения на Директива 2011/35/ЕС
В член 1 от Директива 2011/35/ЕС се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага по отношение на дружество или дружества, по отношение на които се прилагат инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (44).
Член 123
Изменение на Директива 2012/30/ЕС
В член 45 от Директива 2012/30/ЕС се добавя следният параграф:
„3. Държавите членки гарантират, че член 10, член 19, параграф 1, член 29, параграфи 1, 2 и 3, член 31, параграф 2, първа алинея, членове 33 - 36 и членове 40, 41 и 42 от настоящата директива не се прилагат при използването на инструментите, правомощията и механизмите за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (45).
Член 124
Изменение на Директива 2013/36/ЕС
В член 74 от Директива 2013/36/ЕС параграф 4 се заличава.
Член 125
Изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
Регламент (ЕС) № 1093/2010 се изменя, както следва:
1)
В член 4 точка 2 се заменя със следното:
„2) „компетентен орган“ означава:
i)
компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и по смисъла на директиви 2007/64/ЕО и 2009/110/ЕО;
ii)
по отношение на директиви 2002/65/ЕО и 2005/60/ЕО - органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви от страна на кредитните и финансовите институции;
iii)
по отношение на Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (46) - определеният орган съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 18 от посочената директива; както и
iv)
по отношение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (47) - органът за преструктуриране по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от посочената директива.
(46) Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 149)." 						
(47) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
В член 40, параграф 6 се добавя следната алинея:
„За целите на действия, попадащи в обхвата на Директива 2014/59/ЕС, посоченият в параграф 1, буква б) член на Съвета на надзорниците може, когато е целесъобразно, да бъде придружен от представител на органите за преструктуриране на всяка държава членка, като последният е без право на глас.“
Член 126
Изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
В член 81, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се добавя следната буква:
„к)
органите за преструктуриране, определени съгласно член 3 от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (48).
ДЯЛ XI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 127
Комитет за преструктуриране към ЕБО
ЕБО създава постоянен вътрешен комитет съгласно член 41 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, който да подготвя решенията на ЕБО, които се вземат в съответствие с член 44 от същия регламент, включително решенията относно проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, свързани със задачи, които са възложени на органи за преструктуриране съгласно настоящата директива. По-специално в съответствие с член 38, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО гарантира, че никое решение, посочено в този член, не засяга по никакъв начин фискалните отговорности на държавите членки. Вътрешният комитет е съставен органите за преструктуриране, посочени в член 3 от настоящата директива.
За целите на настоящата директива ЕБО си сътрудничи с ЕОЗППО и ЕОЦКП в рамките на Съвместния комитет на европейските надзорни органи, създаден съгласно член 54 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
За целите на настоящата директива ЕБО гарантира структурно разграничение между комитета за преструктуриране и другите функции, посочени в Регламент (ЕС) № 1093/2010. Комитетът за преструктуриране насърчава разработването и координацията на планове за преструктуриране и изготвя методи за преструктуриране на проблемни финансови институции.
Член 128
Сътрудничество с ЕБО
Компетентните органи и органите за преструктуриране си сътрудничат с ЕБО за целите на настоящата директива в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Компетентните органи и органите за преструктуриране незабавно предоставят на ЕБО цялата необходима информация за изпълнение на неговите задължения в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 129
Преглед
До 1 юни 2018 г. Комисията извършва преглед на изпълнението на настоящата директива и представя доклад във връзка с това пред Европейския парламент и пред Съвета. Комисията прави оценка по-специално на следното:
а)
въз основа на доклада на ЕБО, посочен в член 4, параграф 7 - нуждата от изменения за свеждане до минимум на различията на национално равнище;
б)
въз основа на доклада на ЕБО, посочен в член 45, параграф 19 - нуждата от изменения за свеждане до минимум на различията на национално равнище;
в)
функционирането и ефикасността на ролята, възложена на ЕБО с настоящата директива, включително провеждането на медиация.
Когато е целесъобразно, този доклад се придружават от законодателно предложение.
Независимо от предвидения в параграф 1 преглед, до 3 юли 2017 г. Комисията прави преглед, по-специално на прилагането на членове 13, 18 и 45 по отношение на правомощията на ЕБО да провежда обвързваща медиация, като взема предвид последващите промени на правото в областта на финансовите услуги. Докладът и придружаващите го предложения, когато представянето на такива е целесъобразно, се предават на Европейския парламент и на Съвета.
Член 130
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват до 31 декември 2014 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Държавите членки прилагат тези мерки от 1 януари 2015 г.
Държавите членки прилагат разпоредбите, приети за спазването на дял IV, глава IV, раздел 5, най-късно от 1 януари 2016 г.
2. Когато държавите членки приемат посочените в параграф 1 мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
3. Държавите членки съобщават на Комисията и на ЕБО текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 131
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 124 влиза в сила на 1 януари 2015 г.
Член 132
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/59/ES
2014 m. gegužės 15 d.
kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
finansų krizė parodė, kad labai trūksta tinkamų Sąjungos lygmens priemonių klausimams, susijusiems su nepatikimomis ar žlungančiomis kredito įstaigomis ir investicinėmis įmonėmis (toliau - įstaigos), veiksmingai spręsti. Tokios priemonės visų pirma būtinos nemokumo prevencijai užtikrinti, o nemokumo atveju - neigiamoms pasekmėms kiek įmanoma sumažinti išsaugant sistemiškai svarbias atitinkamos įstaigos funkcijas. Per krizę tie iššūkiai buvo svarbus veiksnys, vertęs valstybes nares gelbėti įstaigas mokesčių mokėtojų pinigais. Patikimos gaivinimo ir pertvarkymo sistemos tikslas - kuo labiau sumažinti tokių veiksmų būtinybę;
(2)
finansų krizė buvo sisteminio masto tuo atžvilgiu, kad ji paveikė daugelio kredito įstaigų galimybę gauti finansavimą. Prasidėjus tokiai krizei reikia imtis priemonių siekiant užtikrinti visų kredito įstaigų, kurios kitais atžvilgiais yra mokios, lygiavertes galimybes gauti finansavimą, kad būtų išvengta sutrikimų, turinčių padarinių visai ekonomikai. Tokios priemonės apima centrinių bankų paramą likvidumui padidinti ir valstybėms narėms pateikus garantijas mokių kredito įstaigų išleistiems vertybiniams popieriams;
(3)
Sąjungos finansų rinkos yra labai integruotos ir tarpusavyje susijusios, daug įstaigų aktyviai veikia ne tik savo valstybėje narėje. Tikėtina, kad tarpvalstybinės įstaigos žlugimas paveiks įvairių valstybių narių, kuriose įstaiga veikia, finansų rinkų stabilumą. Jei valstybės narės nesugeba perimti žlungančios įstaigos kontrolės ir jos pertvarkyti taip, kad būtų veiksmingai išvengta didesnės sisteminės žalos, gali nukentėti valstybių narių abipusis pasitikėjimas ir finansinių paslaugų vidaus rinkos patikimumas. Todėl finansų rinkų stabilumas yra viena iš esminių vidaus rinkos sukūrimo ir veikimo sąlygų;
(4)
šiuo metu įstaigų pertvarkymo procedūros Sąjungos lygmeniu nederinamos. Kai kurios valstybės narės įstaigoms taiko tokias pat procedūras kaip kitoms nemokioms įmonėms, o kai kuriais atvejais tos procedūros buvo pritaikytos įstaigoms. Valstybėse narėse įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių įstaigų nemokumą, esmė ir procedūros labai skiriasi. Be to, finansų krizė parodė, kad bendrosios įmonių bankroto procedūros ne visuomet gali tikti įstaigoms, nes jomis nebūtinai visuomet užtikrinama intervencinių priemonių taikymo sparta, įstaigų ypatingos svarbos funkcijų tęstinumas ir finansinio stabilumo išlaikymas;
(5)
todėl būtinas režimas siekiant suteikti institucijoms patikimą priemonių rinkinį pakankamai anksti ir greitai įsikišti į nepatikimos arba žlungančios įstaigos veiklą, kad būtų užtikrintas įstaigos ypatingos svarbos finansinių ir ekonominių funkcijų tęstinumas ir kartu kiek įmanoma sumažintas įstaigos žlugimo poveikis ekonomikai ir finansų sistemai. Režimas turėtų užtikrinti, kad visų pirma nuostoliai būtų paskirstomi akcininkams ir tik po to kreditoriams, su sąlyga, kad nė vienas kreditorius nepatirtų didesnių nuostolių nei būtų patyręs tuo atveju, jei įstaiga būtų buvusi likviduota iškeliant įprastinę bankroto bylą, laikantis šioje direktyvoje nustatyto principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė. Naudodamosi naujais įgaliojimais institucijos galėtų užtikrinti, pavyzdžiui, nuolatinę galimybę naudotis indėliais ir vykdyti mokėjimo operacijas, atitinkamais atvejais parduoti gyvybingas įstaigos dalis, taip pat teisingai ir iš anksto numatomu būdu paskirstyti nuostolius. Pasiekus tuos tikslus būtų lengviau išvengti finansų rinkų destabilizavimo ir kiek įmanoma sumažinti mokesčių mokėtojams tenkančias sąnaudas;
(6)
vykdant reguliavimo sistemos peržiūrą, visų pirma didinant kapitalo rezervą ir likvidumo atsargas ir nustatant geresnes makrolygio rizikos ribojimo politikos priemones, bus sumažinta ateities krizių tikimybė ir padidintas įstaigų atsparumas nepalankiausioms ekonominėms sąlygoms, neatsižvelgiant į tai, kokios priežastys jas lėmė - visos sistemos sutrikimai ar konkrečiai įstaigai būdingi įvykiai. Vis dėlto sukurti tokią reguliavimo ir priežiūros sistemą, kuri užkirstų kelią bet kokiai galimybei, kad tos įstaigos kada nors patirs sunkumų, yra neįmanoma. Todėl valstybės narės turėtų būti pasiruošusios spręsti problemas su sisteminėmis krizėmis ir su pavienių įstaigų žlugimu susijusiais atvejais ir turėti tam skirtas tinkamas gaivinimo ir pertvarkymo priemones. Tokios priemonės, be kita ko, turėtų apimti mechanizmus, kuriuos naudodamos institucijos gali veiksmingai spręsti klausimus, susijusius su žlungančiomis ar galinčiomis žlugti įstaigomis;
(7)
naudojantis tokiais įgaliojimais ir imantis priemonių turėtų būti atsižvelgiama į žlugimo aplinkybes. Jeigu problema kyla pavienėje įstaigoje, o poveikio likusioje finansų sistemos dalyje nėra, institucijos turėtų sugebėti pasinaudoti joms suteiktais pertvarkymo įgaliojimais daug nesirūpindamos dėl to, kad problema išplis. Kita vertus, esant nestabiliai padėčiai, derėtų veikti atsargiau, kad būtų išvengta finansų rinkų destabilizavimo;
(8)
pertvarkant įstaigą taip, kad ji būtų išlaikoma kaip veiklą galinti tęsti įstaiga ar įmonė, blogiausiu atveju gali būti imamasi Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonių, įskaitant laikiną įstaigos ar įmonės perėmimą valstybės nuosavybėn. Todėl labai svarbu, jog pertvarkymo įgaliojimai būtų nustatyti ir pertvarkymo finansavimo struktūra būtų organizuota taip, kad mokesčių mokėtojams tektų grynosios pajamos, kurios gali būti gautos restruktūrizavus įstaigą, kurią į saugią padėtį grąžino institucijos. Už tai, kad prisiimama atsakomybė ir rizika, turėtų būti atlyginama;
(9)
kai kurios valstybės narės jau priėmė teisės aktų pakeitimus, kuriais nustatomi žlungančių įstaigų pertvarkymo mechanizmai; kitos yra paskelbusios apie ketinimus sukurti tokius mechanizmus, jei jie nebus patvirtinti Sąjungos lygmeniu. Tikėtina, kad tai, jog nėra bendrų įstaigų pertvarkymui taikomų sąlygų, įgaliojimų ir procesų, kliudo vidaus rinkai sklandžiai veikti ir nacionalinėms institucijoms bendradarbiauti sprendžiant problemas, susijusias su žlungančiomis tarpvalstybinėmis grupėmis ar įstaigomis. Tai ypač aktualu, kai dėl skirtingų metodų nacionalinės institucijos neužtikrina vienodo kontrolės lygio arba neturi vienodų galimybių pertvarkyti įstaigas. Tie pertvarkymo režimų skirtumai gali daryti skirtingą poveikį įstaigų finansavimo sąnaudoms skirtingose valstybėse narėse ir gali iškreipti įstaigų konkurenciją. Veiksmingi pertvarkymo režimai visose valstybėse narėse reikalingi siekiant užtikrinti, kad galimybė įstaigoms pasinaudoti vidaus rinkos teikiamomis įsisteigimo teisėmis nebūtų ribojama dėl buveinės valstybės narės finansinių išteklių, skirtų jų žlugimui valdyti;
(10)
reikėtų šalinti tas kliūtis ir patvirtinti taisykles užtikrinant, kad nebūtų pažeistos vidaus rinkos nuostatos. Tuo tikslu įstaigų pertvarkymo taisyklės turėtų būti suderintos vadovaujantis bendromis būtiniausio derinimo taisyklėmis;
(11)
siekiant užtikrinti suderinamumą su esamais Sąjungos teisės aktais finansinių paslaugų srityje ir kuo didesnį visų rūšių įstaigų finansinį stabilumą, pertvarkymo režimas turėtų būti taikomas įstaigoms, kurioms taikomi rizikos ribojimo reikalavimai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 575/2013 (4) bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2013/36/ES (5). Be to, režimas turėtų būti taikomas finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms, mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms, numatytoms Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/87/EB (6), taip pat mišrią veiklą vykdančioms kontroliuojančiosioms bendrovėms ir finansų įstaigoms, kurios yra įstaigos patronuojamosios įmonės ar finansų kontroliuojančiosios bendrovės, mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės ar mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės ir joms taikoma patronuojančiosios įmonės konsoliduota priežiūra. Krizė parodė, kad grupei priklausančio subjekto nemokumas gali sparčiai paveikti visos grupės mokumą ir dėl to turėti net sisteminių pasekmių. Todėl institucijos turėtų turėti veiksmingų priemonių tokių subjektų atžvilgiu, kad užkirstų kelią problemos plitimui ir sukurtų nuoseklią pertvarkymo schemą visai grupei, nes grupei priklausančio subjekto nemokumas galėtų sparčiai paveikti visos grupės mokumą;
(12)
siekiant užtikrinti reglamentavimo sistemos nuoseklumą, Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 648/2012 (7) apibrėžtoms pagrindinėms sandorio šalims ir rengiamame Europos Parlamento ir Tarybos reglamente dėl atsiskaitymo už vertybinius popierius gerinimo Europos Sąjungoje ir centrinių vertybinių popierių depozitoriumų (toliau - CPVD) apibrėžtiems centriniams vertybinių popierių depozitoriumams turėtų būti skirta atskira teisėkūros iniciatyva, kuria sukuriama tų subjektų gaivinimo ir pertvarkymo sistema;
(13)
naudojant šioje direktyvoje numatytas pertvarkymo priemones ir įgaliojimus, gali būti ribojamos akcininkų ir kreditorių teisės. Visų pirma institucijų turimi įgaliojimai perduoti įstaigos akcijas arba visą turtą ar jo dalį privačiam pirkėjui be akcininkų sutikimo turi poveikį akcininkų nuosavybės teisėms. Be to, įgaliojimai spręsti, kuriuos žlungančios įstaigos įsipareigojimus perduoti, atsižvelgiant į tikslą užtikrinti paslaugų tęstinumą ir išvengti neigiamų pasekmių finansiniam stabilumui, gali paveikti vienodų sąlygų taikymą kreditoriams. Taigi pertvarkymo veiksmų turėtų būti imamasi tik tais atvejais, kai tai būtina dėl viešojo intereso, o bet koks su pertvarkymo veiksmais susijęs kišimasis į akcininkų ir kreditorių teises turėtų atitikti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją (toliau - Chartija). Be kita ko, tais atvejais, kai vykdant pertvarkymo veiksmus tos pačios klasės kreditoriai vertinami skirtingai, toks skirtingas vertinimas turėtų būti pagrįstas viešuoju interesu ir proporcingas rizikai, kurią siekiama pašalinti, be to, jis neturėtų būti nei tiesiogiai, nei netiesiogiai diskriminacinis pilietybės atžvilgiu;
(14)
institucijos, užtikrindamos, kad režimas būtų taikomas tinkamai ir proporcingai ir kad būtų kuo mažesnė su gaivinimo ir pertvarkymo planų parengimo pareigomis susijusi administracinė našta, klausimais, susijusiais su gaivinimo ir pertvarkymo planais ir tų institucijų turimų įvairių įgaliojimų ir priemonių naudojimu, turėtų atsižvelgti į įstaigos verslo pobūdį, akcijų paketo struktūrą, teisinę formą, rizikos modelį, dydį ir teisinį statusą, taip pat tarpusavio sąsajas su kitomis įstaigomis arba apskritai finansų sistema, jos veiklos apimtį ir sudėtingumą, tai, ar ji yra institucinės užtikrinimo sistemos arba kitų kooperacinės abipusio solidarumo sistemos narė ir tai, ar ji teikia investicines paslaugas arba vykdo investicinę veiklą, bei tai, ar jos žlugimas ir vėlesnis likvidavimas keliant įprastinę bankroto bylą galėtų turėti didelių neigiamų pasekmių finansų rinkoms, kitoms įstaigoms, finansavimo sąlygoms arba visai ekonomikai. Kadangi šioje direktyvoje ir jos prieduose nurodytu turiniu ir informacija nustatomi būtiniausi reikalavimai akivaizdžiai sisteminės svarbos įstaigoms, institucijoms leidžiama konkrečioms įstaigoms taikyti skirtingus arba labai sumažintus reikalavimus dėl gaivinimo ir pertvarkymo planų ir informavimo, taip pat nustatant, kad atnaujinimas atliekamas rečiau nei kartą per metus. Mažai su kitais subjektais susieto, nesudėtingos struktūros mažos įstaigos gaivinimo plane galėtų būti pateikiama vien informacija apie jo struktūrą, gaivinimo veiksmų pradžios sąlygas ir gaivinimo galimybes. Jei įstaigai būtų galima leisti bankrutuoti, būtų galima naudoti mažesnės apimties pertvarkymo planą. Be to, režimas turėtų būti taikomas nesukeliant grėsmės finansų rinkų stabilumui. Visų pirma esant situacijoms, kurioms būdingos platesnio masto problemos ar net abejonės dėl daugelio įstaigų atsparumo, labai svarbu, kad institucijos atsižvelgtų į riziką, jog problema išplis dėl veiksmų, kurių imtasi pavienės įstaigos atžvilgiu;
(15)
siekdamos užtikrinti reikiamą veiksmų spartą, garantuoti nepriklausomumą nuo ekonomikos subjektų ir išvengti interesų konfliktų, valstybės narės turėtų paskirti viešojo administravimo institucijas arba institucijas, kurioms būtų suteikti viešojo administravimo įgaliojimai, pagal šią direktyvą vykdyti su pertvarkymu susijusias funkcijas ir užduotis. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad toms pertvarkymo institucijoms būtų skirta pakankamai išteklių. Paskyrus viešosios institucijas, neturėtų būti atmetama delegavimo galimybė pertvarkymo institucijos atsakomybe. Tačiau nebūtina tiksliai nurodyti institucijos (-jų) tipo (-ų), kurią (-ias) valstybės narės turėtų paskirti kaip pertvarkymo instituciją. Jei tas aspektas būtų suderintas, būtų lengviau koordinuoti veiksmus, tačiau būtų labai kišamasi į valstybių narių konstitucines ir administracines sistemas. Pakankamą koordinavimo lygį vis dėlto galima pasiekti numačius švelnesnį reikalavimą: visoms nacionalinėms institucijoms, dalyvaujančioms pertvarkant įstaigas, turėtų būti atstovaujama pertvarkymo kolegijose, kuriose turėtų vykti tarpvalstybinio ar Sąjungos lygmens koordinavimas. Todėl valstybės narės turėtų laisvai pasirinkti, kokios institucijos turėtų atsakyti už pertvarkymo priemonių taikymą ir naudojimąsi šioje direktyvoje nustatytais įgaliojimais. Kai valstybės narės pertvarkymo institucija paskiria instituciją, atsakingą už įstaigų rizikos ribojimo priežiūrą (toliau - kompetentinga institucija), derėtų nustatyti tinkamas struktūrines priemones siekiant atskirti priežiūros funkcijas ir pertvarkymo funkcijas. Tuo atskyrimu pertvarkymo funkcijas vykdančioms struktūroms neturėtų būti kliudoma prieiti prie bet kurios informacijos, kuri prieinama priežiūros funkcijas vykdančioms struktūroms;
(16)
atsižvelgiant į įstaigos žlugimo pasekmes valstybės narės finansų sistemai ir ekonomikai, taip pat į galimą poreikį naudoti viešąsias lėšas ieškant išeities iš krizės, vykstant krizių valdymo ir įstaigų pertvarkymo procesui ankstyvu etapu turėtų aktyviai dalyvauti valstybių narių finansų ministerijos ar kitos atitinkamos ministerijos;
(17)
siekiant veiksmingai pertvarkyti įstaigas ar grupės subjektus, veikiančius visoje Sąjungoje, reikia, kad kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos bendradarbiautų priežiūros ir pertvarkymo kolegijose visais šioje direktyvoje apibrėžtais etapais - nuo gaivinimo ir pertvarkymo planų parengimo iki faktinio įstaigos pertvarkymo. Kai nacionalinėms institucijoms nepavyksta susitarti dėl sprendimų, kurie pagal šią direktyvą turi būti priimti įstaigų atžvilgiu, šioje direktyvoje nurodytais kraštutiniais atvejais Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija) (toliau - EBI), įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1093/2010 (8), turėtų atlikti tarpininko vaidmenį. Tam tikrais atvejais šia direktyva numatomas privalomas EBI tarpininkavimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį. Toks privalomas tarpininkavimas nedraudžia vykdyti neprivalomo tarpininkavimo kitais atvejais pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnį;
(18)
pertvarkant įstaigas ar grupes, veikiančias visoje Sąjungoje, priimtais sprendimais taip pat turėtų būti siekiama išsaugoti finansinį stabilumą ir kuo labiau sumažinti ekonominį ir socialinį poveikį valstybėse narėse, kuriose ta įstaiga ar grupė veikia;
(19)
kad galėtų efektyviai spręsti žlungančių įstaigų problemą, institucijos turėtų turėti įgaliojimus taikyti parengiamąsias ir prevencines priemones;
(20)
atsižvelgiant į tai, kad išplečiamos EBI funkcijos ir užduotys, kaip nustatyta šioje direktyvoje, Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų pasirūpinti, kad tam nedelsiant būtų suteikta pakankamai žmogiškųjų ir finansinių išteklių. Tuo tikslu taikant Reglamento (EB) Nr. 1093/2010 63 ir 64 straipsniuose nurodytą EBI biudžeto sudarymo, vykdymo ir kontrolės procedūrą reikėtų deramai atsižvelgti į tas užduotis. Europos Parlamentas ir Taryba turėtų užtikrinti, kad būtų laikomasi aukščiausių efektyvumo standartų;
(21)
svarbu, kad įstaigos parengtų ir reguliariai atnaujintų gaivinimo planus, kuriuose būtų išdėstytos priemonės, kurių turi imtis tos įstaigos siekdamos atkurti savo finansinę būklę po jos didelio pablogėjimo. Tokie planai turėtų būti išsamūs ir pagrįsti nustatytos prielaidomis numatant daugelį įtikinamų prastos padėties scenarijų. Tačiau reikalavimas parengti gaivinimo planą turėtų būti taikomas proporcingai, atsižvelgiant į sisteminę įstaigos ar grupės svarbą ir jos sąsajas, įskaitant taikomas abipusių garantijų sistemas. Todėl privalomame plano turinyje reikėtų nurodyti įstaigos finansavimo šaltinių, įskaitant abipusiai užtikrintą finansavimą ar įsipareigojimus, pobūdį ir į tai, kiek tikėtina grupės parama. Reikėtų reikalauti, kad įstaigos pateiktų savo planus kompetentingoms institucijoms išsamiai įvertinti, be kita ko, įvertinti, ar planai yra visapusiški ir ar pagal juos būtų įmanoma laiku atkurti įstaigos gyvybingumą, net finansiškai ypač nepalankiomis sąlygomis;
(22)
gaivinimo planuose, be kita ko, turėtų būti numatomos priemonės, kurių galėtų imtis įstaigos vadovybė, kai tenkinamos ankstyvosios intervencijos sąlygos;
(23)
nustatant, ar privačiojo sektoriaus veiksmais galėtų būti užkirstas kelias įstaigos žlugimui per pagrįstą laikotarpį, atitinkama institucija turėtų atsižvelgti į ankstyvosios intervencijos priemonių, kurios buvo taikytos kompetentingos institucijos iš anksto nustatytu laikotarpiu, veiksmingumą. Rengiant grupių gaivinimo planus turėtų būti atsižvelgiama į galimą gaivinimo priemonių poveikį visoms valstybėms narėms, kuriose veikia grupė;
(24)
kai įstaiga nepateikia tinkamo gaivinimo plano, kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikti įgaliojimai reikalauti, kad įstaiga imtųsi priemonių, būtinų esminiams plano trūkumams pašalinti. Tas reikalavimas gali paveikti laisvę užsiimti verslu, kuri garantuojama Chartijos 16 straipsniu. Tačiau tos pagrindinės teisės apribojimas yra būtinas siekiant finansinio stabilumo tikslų. Kalbant konkrečiau, toks apribojimas būtinas siekiant stiprinti įstaigų verslą ir neleisti joms pernelyg išaugti arba prisiimti per didelės rizikos, neturint galimybių įveikti nuosmukius bei nuostolius ir atkurti kapitalo bazę. Šis apribojimas yra proporcingas, nes jis leidžia imtis tokių prevencinių veiksmų, kokių reikia siekiant pašalinti trūkumus, ir todėl atitinka Chartijos 52 straipsnį;
(25)
pertvarkymo planavimas yra būtina veiksmingo pertvarkymo dalis. Institucijos turėtų turėti visą būtiną informaciją, kad galėtų nustatyti ypatingos svarbos funkcijas ir užtikrinti jų tęstinumą. Tačiau reikalavimai dėl pertvarkymo plano turinio turėtų būti proporcingi sisteminei įstaigos ar grupės svarbai;
(26)
dėl įstaigų išskirtinių žinių apie savo veikimą ir bet kokias su juo susijusias problemas pertvarkymo planus pertvarkymo institucijos turėtų parengti, be kita ko, remdamosi atitinkamų įstaigų teikiama informacija;
(27)
siekiant laikytis proporcingumo principo ir užkirsti kelią per didelei administracinei naštai, galimybė kompetentingoms institucijoms, o atitinkamais atvejais - pertvarkymo institucijoms leisti nesilaikyti reikalavimų, susijusių su gaivinimo ir pertvarkymo planų rengimu, atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, turėtų būti suteikta šioje direktyvoje nurodytais tam tikrais atvejais. Tokie atvejai yra centrinės įstaigos nuolat kontroliuojamos įstaigos, kurioms pagal nacionalinę teisę visiškai arba iš dalies netaikomi rizikos ribojimo reikalavimai, laikantis Direktyvos 2013/36/ES 21 straipsnio, taip pat įstaigoms, priklausančioms institucinei užtikrinimo sistemai pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalį. Kiekvienu atveju leidimas nesilaikyti reikalavimų turėtų būti suteikiamas laikantis šioje direktyvoje nustatytų sąlygų;
(28)
atsižvelgiant į centrinės įstaigos nuolat kontroliuojamų įstaigų kapitalo struktūrą, šios direktyvos tikslais tos įstaigos neturėtų privalėti rengti atskirų gaivinimo ir pertvarkymo planų vien tuo pagrindu, kad centrinės įstaigos, kuri jas nuolat kontroliuoja, veiklą tiesiogiai prižiūri Europos Centrinis Bankas;
(29)
pertvarkymo institucijos, remdamosi atitinkamų pertvarkymo institucijų atliktu pertvarkymo galimybių įvertinimu, turėtų turėti įgaliojimų tiesiogiai ar netiesiogiai pasitelkus kompetentingą instituciją reikalauti pakeisti įstaigų ar grupių struktūrą ir organizaciją, imtis būtinų proporcingų priemonių, kad sumažintų ar pašalintų praktines esmines pertvarkymo priemonių taikymo kliūtis ir užtikrintų sėkmingą konkrečių subjektų pertvarkymą. Dėl galimo visų įstaigų sisteminio pobūdžio, siekiant išsaugoti finansinį stabilumą labai svarbu, kad institucijos turėtų galimybę pertvarkyti bet kurią įstaigą. Kad būtų laikomasi Chartijos 16 straipsnyje nustatytos teisės užsiimti verslu, institucijų veiksmų laisvė turėtų apsiriboti tuo, kas būtina siekiant supaprastinti įstaigos struktūrą ir veiklą vien tam, kad būtų lengviau ją pertvarkyti. Be to, visos šiais tikslais taikomos priemonės turėtų atitikti Sąjungos teisę. Priemonės neturėtų būti nei tiesiogiai, nei netiesiogiai diskriminacinės pilietybės pagrindu ir turėtų būti grindžiamos pagrindine priežastimi, kad yra vykdomos paisant viešojo intereso užtikrinti finansinį stabilumą. Be to, veiksmais neturėtų būti siekiama daugiau, nei absoliučiai būtina tikslams įgyvendinti. Spręsdamos, kokių priemonių imtis, pertvarkymo institucijos turėtų atsižvelgti į Europos sisteminės rizikos valdybos, įsteigtos Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1092/2010 (9), įspėjimus ir rekomendacijas;
(30)
priemonės, kuriomis siūloma įveikti ar šalinti sėkmingo įstaigos ar grupės pertvarkymo kliūtis, neturėtų trukdyti įstaigoms naudotis įsisteigimo teise, kuri joms suteikta Sutartimi dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV);
(31)
gaivinimo ir pertvarkymo planuose neturėtų būti numatoma galimybės pasinaudoti nepaprastąja viešąja finansine parama arba mokesčių mokėtojams sukelti nuostolių rizikos;
(32)
šioje direktyvoje numatytas nuostatas dėl grupių gaivinimo ir pertvarkymo planų derėtų taikyti visoms institucijų grupėms, kurioms taikoma konsoliduota priežiūra, įskaitant grupes, kurių įmonės susijusios ryšiais, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 83/349/EEB (10) 22 straipsnio 7 dalies prasme. Gaivinimo ir pertvarkymo planuose turėtų būti atsižvelgiama į atitinkamos grupės finansinę, techninę ir verslo struktūrą. Jei rengiami individualūs įstaigų, kurios yra grupės dalis, gaivinimo ir pertvarkymo planai, atitinkamos institucijos turėtų siekti kiek įmanoma užtikrinti jų darną su likusių grupės narių gaivinimo ir pertvarkymo planais;
(33)
turėtų būti laikomasi bendros taisyklės, kad grupės gaivinimo ir pertvarkymo planai rengiami visai grupei ir kad juose nustatomos priemonės, taikomos patronuojančiajai įstaigai ir visoms atskiroms patronuojamosioms įmonėms, kurios sudaro tą grupę. Atitinkamos institucijos, veikdamos kartu su pertvarkymo kolegija, turėtų dėti pastangas, kad būtų priimtas bendras sprendimas dėl tų planų įvertinimo ir priėmimo. Tačiau konkrečiais atvejais, kai parengiamas individualus gaivinimo arba pertvarkymo planas, konsoliduotos priežiūros institucijos įvertintas grupės gaivinimo planas arba grupės lygmens pertvarkymo institucijos patvirtintas grupės pertvarkymo planas neturėtų būti taikomas tiems grupės subjektams, kurių individualius planus yra įvertinusios arba parengusios atitinkamos institucijos;
(34)
rengiant grupių pertvarkymo planus turėtų būti ypač atsižvelgiama į galimą pertvarkymo veiksmų poveikį visose valstybėse narėse, kuriose veikia grupė. Rengiant planą turėtų dalyvauti valstybių narių, kuriose grupė turi patronuojamųjų įmonių, pertvarkymo institucijos;
(35)
į gaivinimo ir pertvarkymo planus atitinkamais atvejais turėtų būti įtrauktos darbuotojų atstovų informavimo ir konsultavimosi su jais visų gaivinimo ir pertvarkymo procesų metu procedūros. Kai taikytina, tais atvejais turėtų būti laikomasi kolektyvinių sutarčių ar socialinių partnerių numatytų kitų susitarimų, taip pat nacionalinės ir Sąjungos teisės nuostatų dėl profesinių sąjungų ir darbuotojų atstovų dalyvavimo bendrovės pertvarkymo procesuose;
(36)
atsižvelgiant į gaivinimo ir pertvarkymo planuose pateiktos informacijos jautrų pobūdį, gaivinimo ir pertvarkymo planuose esančiai konfidencialiai informacijai turėtų būti taikomos šioje direktyvoje įtvirtintos nuostatos dėl konfidencialumo;
(37)
siekiant, kad kiekviena atitinkama institucija būtų nuolat visapusiškai informuota, kompetentingos institucijos gaivinimo planus ir visus jų pakeitimus perduoda atitinkamoms pertvarkymo institucijoms, o pastarosios perduoda pertvarkymo planus ir visus jų pakeitimus kompetentingoms institucijoms;
(38)
vieno tarpvalstybinės grupės subjekto finansinę paramą kitam tos pačios grupės subjektui šiuo metu riboja įvairios kai kurių valstybių narių nacionalinės teisės aktuose nustatytos nuostatos. Tų nuostatų tikslas - apsaugoti kiekvieno subjekto kreditorius ir akcininkus. Tačiau tose nuostatose neatsižvelgiama į tos pačios grupės subjektų tarpusavio priklausomumą. Todėl derėtų nustatyti, kokiomis sąlygomis vieno tarpvalstybinės institucijų grupės subjekto finansinę paramą galima perduoti kitiems tos grupės subjektams siekiant užtikrinti visos grupės finansinį stabilumą nekeliant pavojaus paramą teikiančio grupės subjekto likvidumui arba mokumui. Grupės subjektų tarpusavio finansinė parama turėtų būti savanoriška ir jai turėtų būti taikomos atitinkamos apsaugos priemonės. Nederėtų, kad valstybės narės tiesiogiai arba netiesiogiai finansinės paramos teikimo susitarimo sudarymą paverstų sąlyga naudotis įsisteigimo teise. Šios direktyvos nuostatos dėl grupės subjektų tarpusavio finansinės paramos neturi įtakos įstaigų tarpusavio sutartims arba įstatuose numatytiems susitarimams dėl įsipareigojimų, kuriais dalyvaujančios įstaigos apsaugomos pasitelkiant kryžmines garantijas ir lygiaverčius susitarimus. Kai kompetentinga institucija apriboja ar uždraudžia grupės subjektų tarpusavio finansinę paramą ir kai grupės gaivinimo plane numatyta grupės subjektų tarpusavio finansinė parama, toks draudimas ar apribojimas turėtų būti laikomas esminiu pokyčiu gaivinimo plano peržiūros tikslais;
(39)
šioje direktyvoje nustatytais gaivinimo ir ankstyvosios intervencijos etapais akcininkai turėtų išlaikyti visapusišką atsakomybę už įstaigą ir visišką jos kontrolę, išskyrus atvejus, kai kompetentinga institucija paskiria laikinąjį administratorių. Pradėjus įstaigos pertvarkymą jie tokios atsakomybės išlaikyti nebeturėtų;
(40)
siekiant išsaugoti finansinį stabilumą svarbu, kad kompetentingos institucijos turėtų galimybę pagerinti pablogėjusią įstaigos finansinę ir ekonominę būklę anksčiau, nei ta įstaiga atsidurs tokioje padėtyje, kai institucijoms neliks kitų alternatyvų kaip tik ją pertvarkyti. Tuo tikslu kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikti ankstyvosios intervencijos įgaliojimai, įskaitant įgaliojimus paskirti laikinąjį administratorių, kuris pakeistų įstaigos valdymo organą ir vyresniąją vadovybę arba laikinai su jais dirbtų. Laikinajam administratoriui turėtų būti pavesta naudotis visais jam suteiktais įgaliojimais siekiant skatinti imtis sprendimų, kuriais būtų pagerinta įstaigos finansinė būklė. Skiriant laikinąjį administratorių neturėtų būti nepagrįstai kliudoma akcininkams arba savininkams naudotis teisėmis ar vykdyti procedūrinių pareigų, nustatytų pagal Sąjungos arba nacionalinę bendrovių teisę, ir turėtų būti laikomasi Sąjungos arba valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų, susijusių su investicijų apsauga. Ankstyvosios intervencijos įgaliojimai turėtų aprėpti jau nustatytuosius Direktyvoje 2006/36/ES kitomis aplinkybėmis nei tos, kurios yra laikomos ankstyvosios intervencijos aplinkybėmis, ir kitose situacijose, kurios būtinos siekiant atkurti įstaigos finansinį patikimumą;
(41)
pertvarkymo sistemoje reikėtų numatyti pertvarkymą pradėti laiku, prieš nustatant finansų įstaigos nemokumą pagal balansą ir prieš išsenkant visam nuosavam kapitalui. Pertvarkymas turėtų būti pradėtas, kai kompetentinga institucija, pasikonsultavusi su pertvarkymo institucija, nustato, kad įstaiga žlunga arba gali žlugti, o šioje direktyvoje nustatytomis alternatyviomis priemonėms per pagrįstą laikotarpį būtų užkirstas kelias tokiam žlugimui. Išskirtiniais atvejais valstybė narė gali numatyti, kad ne tik kompetentinga institucija, bet ir pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, gali nustatyti, kad įstaiga žlunga arba galėtų žlugti. Tai, kad įstaiga neatitinka veiklos leidimo reikalavimų, per se neturėtų pateisinti pertvarkymo pradžios, ypač jei įstaiga vis dar yra arba vis dar galėtų būti gyvybinga. Turėtų būti laikoma, kad įstaiga žlunga arba gali žlugti, kai ji pažeidžia tolesnio leidimo vykdyti veiklą reikalavimus arba tikėtina, kad artimiausiu metu juos pažeis, kai įstaigos turtas yra mažesnis už jos įsipareigojimus arba tikėtina, kad artimiausiu metu bus už juos mažesnis, kai įstaiga negali sumokėti savo skolų suėjus jų terminui arba tikėtina, kad artimiausiu metu jų sumokėti negalės, arba kai įstaigai reikalinga nepaprastoji viešoji finansinė parama, išskyrus šioje direktyvoje nustatytas konkrečias aplinkybes. Vien tai, kad reikalinga skubi centrinio banko parama likvidumui padidinti, per se neturėtų būti sąlyga, pakankama įrodyti, kad įstaiga negali arba artimiausiu metu negalės suėjus terminui apmokėti įsipareigojimų.
Jei tai priemonei suteiktų garantijas valstybė, tokią priemonę naudojančiai įstaigai būtų taikomos valstybės pagalbos sistema. Siekiant išsaugoti finansinį stabilumą, visų pirma sisteminio likvidumo trūkumo atveju, centrinių bankų suteiktomis likvidumo priemonėms arba naujai išleistiems įsipareigojimams, skirtiems pašalinti didelį valstybės narės ekonomikos sutrikimą, teikiamos valstybės garantijos neturėtų būti pertvarkymo sistemos taikymo pradžios kriterijus, jei laikomasi tam tikrų sąlygų. Visų pirma, valstybės garantijų priemonės turėtų būti patvirtintos pagal valstybės pagalbos sistemą ir neturėtų būti didesnio pagalbos paketo dalis, o garantijų priemonių naudojimo laikotarpis turėtų būti griežtai apribotas. Turėtų būti draudžiama teikti valstybių narių garantijas nuosavybės vertybinių popierių reikalavimams. Teikdama garantiją kitiems nei vertybiniai popieriai naujai išleistiems įsipareigojimams, valstybė narė turėtų užtikrinti, kad įstaiga už garantiją pakankamai atlygintų. Be to, dėl to, kad skiriama nepaprastoji viešoji finansinė parama, neturėtų būti pradedamas pertvarkymas, kai valstybė narė atsargumo sumetimais įsigyja įstaigos, įskaitant viešąsias įstaigas, kuri atitinka jai taikomus reikalavimus dėl kapitalo, nuosavybės vertybinių popierių paketą. Taip gali būti, pavyzdžiui, kai reikalaujama, kad įstaiga pritrauktų naujo kapitalo dėl scenarijumi grindžiamo testavimo nepalankiausiomis sąlygomis arba lygiavertės veiklos, kurią atlieka makrolygio rizikos ribojimo institucijos, rezultatų, įskaitant reikalavimą išsaugoti finansinį stabilumą sisteminės krizės metu, ir kai įstaiga nesugeba privačiai pritraukti kapitalo rinkose. Įstaiga neturėtų būti laikoma žlunganti arba galinti žlugti, remiantis tik tuo, kad prieš įsigaliojant šiai direktyvai jai buvo skirta nepaprastoji viešoji finansinė parama. Galiausiai, galimybė pasinaudoti centrinių bankų teikiamomis likvidumo priemonėmis, įskaitant skubią pagalbą likvidumui padidinti, gali būti laikoma valstybės pagalba pagal valstybės pagalbos sistemą;
(42)
kai pertvarkoma tarpvalstybinę veiklą vykdanti grupė, visi pertvarkymo veiksmai turėtų būti atliekami atsižvelgiant į tai, kokias pasekmes pertvarkymas gali turėti visose valstybėse narėse, kuriose veikia įstaiga ar grupė;
(43)
pertvarkymo institucijų įgaliojimai taip pat turėtų būti taikomi kontroliuojančiosioms bendrovėms, jei ir kontroliuojančioji bendrovė, ir patronuojamoji įstaiga, Sąjungoje ar trečiojoje valstybėje, žlunga arba galėtų žlugti. Be to, nepaisant to, kad kontroliuojančioji bendrovė gali nebūti žlunganti arba galinti žlugti, jai turėtų būti taikomi pertvarkymo institucijų įgaliojimai, kai viena ar daugiau patronuojamųjų įstaigų atitinka pertvarkymo sąlygas, ar trečiosios valstybės įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas toje trečiojoje valstybėje, o pertvarkymo priemonių ir įgaliojimų taikymas kontroliuojančiajai bendrovei yra būtinas norint pertvarkyti vieną ar daugiau jos patronuojamųjų įmonių arba visą grupę;
(44)
kai įstaiga žlunga ar tikėtina, kad ji žlugs, nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų turėti būtiniausią suderintų pertvarkymo priemonių ir įgaliojimų rinkinį. Naudojimuisi tomis priemonėmis ir įgaliojimais turėtų būti taikomos bendrosios sąlygos, tikslai ir bendrieji principai. Pertvarkymo institucijai nusprendus pradėti įstaigos pertvarkymą, nebeturėtų būti leidžiama kelti įprastinės bankroto bylos, išskyrus jei pertvarkymo institucijos iniciatyva juos reikia naudoti kartu su pertvarkymo priemonėmis. Valstybės narės turėtų turėti galimybę pertvarkymo institucijoms be šia direktyva joms suteiktų įgaliojimų ir priemonių suteikti papildomų įgaliojimų ir priemonių. Tačiau tų papildomų priemonių ir įgaliojimų naudojimas turėtų atitikti šioje direktyvoje nustatytus pertvarkymo principus ir tikslus. Visų pirma, tokių priemonių ar įgaliojimų naudojimas neturėtų neigiamai paveikti veiksmingo tarpvalstybinių grupių pertvarkymo;
(45)
siekiant išvengti neatsakingo elgesio rizikos, visos žlungančios įstaigos, neatsižvelgiant į jų dydį ir tarpusavio ryšius, turėtų turėti galimybę pasitraukti iš rinkos, nesukeldamos sisteminių sutrikimų. Žlunganti įstaiga iš esmės turėtų būti likviduojama iškeliant įprastinę bankroto bylą. Tačiau likviduojant pagal įprastinę bankroto bylą gali kilti pavojus finansiniam stabilumui, nutrūkti ypatingos svarbos funkcijų vykdymas ir nukentėti indėlininkų apsauga. Tokiu atveju labai tikėtina, kad įstaigos pertvarkymas ir pertvarkymo priemonių taikymas o ne įprastinės bankroto bylos atitiktų viešąjį interesą. Todėl pertvarkymo tikslai turėtų būti šie: užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą išvengiant neigiamų pasekmių finansiniam stabilumui, apsaugoti viešąsias lėšas kuo labiau sumažinant poreikį žlungančioms įstaigoms teikti nepaprastąją viešąją finansinę paramą ir apsaugoti apdraustuosius indėlininkus, investuotojus, klientų lėšas ir turtą;
(46)
visuomet prieš taikant pertvarkymo priemones reikėtų apsvarstyti galimybę likviduoti žlungančią įstaigą keliant įprastinę bankroto bylą. Žlungančią įstaigą reikėtų taikant pertvarkymo priemones išsaugoti kaip veiklą galinčią tęsti įmonę, kiek įmanoma naudojant privačiąsias lėšas. Tai galima įgyvendinti įvykdžius pardavimą ar susijungimą su privačiojo sektoriaus pirkėju, nurašius įstaigos įsipareigojimus arba konvertavus jos skolą į nuosavybės vertybinius popierius, kad ji būtų rekapitalizuota;
(47)
taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, pertvarkymo institucijos turėtų imtis visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad pertvarkymo veiksmai būtų vykdomi laikantis tam tikrų principų, be kita ko, užtikrinti, jog tinkama nuostolių dalis tektų akcininkams ir kreditoriams, kad įprastu atveju būtų pakeista vadovybė, kad įstaigos pertvarkymo sąnaudos būtų kuo mažesnės ir kad tos pačios klasės kreditoriams būtų taikomos vienodos sąlygos. Visų pirma tais atvejais, kai vykdant pertvarkymo veiksmus tos pačios klasės kreditoriams taikomas skirtingas vertinimas, toks skirtingo vertinimo taikymas turėtų būti pagrįstas viešuoju interesu ir nesusijęs nei su tiesiogine, nei su netiesiogine diskriminacija dėl pilietybės. Kai pertvarkymo priemonės aprėpia valstybės pagalbą, intervencines priemones reikėtų vertinti atsižvelgiant į atitinkamas valstybės pagalbos nuostatas. Valstybės pagalba galima, inter alia, kai pertvarkant žlungančias įstaigas naudojami pertvarkymo fondai arba indėlių garantijų fondai;
(48)
pertvarkymo institucijos, taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, turėtų atitinkamais atvejais informuoti darbuotojų atstovus ir su jais konsultuotis. Kai taikytina, tais atvejais turėtų būti visapusiškai laikomasi kolektyvinių sutarčių ar socialinių partnerių numatytų kitų susitarimų;
(49)
akcininkų ir kreditorių teisių apribojimai turėtų atitikti Chartijos 52 straipsnį. Todėl pertvarkymo priemonės turėtų būti taikomos tik toms įstaigoms, kurios žlunga ar galėtų žlugti, ir tik tuomet, kai tai būtina siekiant įgyvendinti visuotinės svarbos finansinio stabilumo tikslą. Visų pirma pertvarkymo priemonės turėtų būti taikomos, kai įstaigos negalima likviduoti keliant įprastinę bankroto bylą kartu nedestabilizuojant finansų sistemos ir reikia imtis priemonių, kad būtų užtikrintas sistemai svarbių funkcijų spartus perdavimas bei tęstinumas, ir kai negalima pagrįstai tikėtis alternatyvaus privataus sprendimo, įskaitant esamų akcininkų arba trečiojo asmens vykdomą kapitalo padidinimą, kuris būtų pakankamas visiškam įstaigos gyvybingumui atkurti. Be to, taikant pertvarkymo priemones ir naudojantis pertvarkymo įgaliojimais derėtų atsižvelgti į proporcingumo principą ir įstaigos teisinės formos ypatumus;
(50)
nuosavybės teisių ribojimas neturėtų būti neproporcingas. Dėl to poveikį patiriantys akcininkai ir kreditoriai neturėtų patirti didesnių nuostolių nei nuostoliai, kurie būtų patirti, jei pertvarkymo sprendimo priėmimo metu įstaiga būtų likviduota. Kai dalis pertvarkomos įstaigos turto perduodama privačiam pirkėjui arba laikinam bankui, likusi pertvarkomos įstaigos dalis turėtų būti likviduota keliant įprastinę bankroto bylą. Siekiant apsaugoti likviduojant įstaigą likusius akcininkus ir kreditorius, jie turėtų turėti teisę pagal savo reikalavimus per likvidavimo procedūrą gauti išmoką ar kompensaciją, ne mažesnę negu suma, kurią pagal apskaičiavimus jie būtų atgavę, jei visa įstaiga būtų likviduota keliant įprastinę bankroto bylą;
(51)
siekiant apsaugoti akcininkų ir kreditorių teisę, reikėtų nustatyti aiškias pareigas, susijusias su pertvarkomos įstaigos turto ir įsipareigojimų vertinimu, ir, kai reikalaujama pagal šią direktyvą, sąlygų, kurios būtų buvę taikomos akcininkams ir kreditoriams, jei įstaiga būtų buvusi likviduota iškeliant įprastinę bankroto bylą, vertinimu. Turėtų būti įmanoma pradėti vertinimą jau ankstyvame intervencijos etape. Prieš imantis pertvarkymo veiksmų turėtų būti atliktas nešališkas ir tikroviškas įstaigos turto ir įsipareigojimų įvertinimas. Toks vertinimas turėtų būti apskundžiamas tik kartu su pertvarkymo sprendimu. Be to, kai reikalaujama pagal šią direktyvą, pritaikius pertvarkymo priemones turėtų būti atliktas akcininkams ir kreditoriams faktiškai taikytų sąlygų ir sąlygų, kurios joms būtų buvusios taikytos iškėlus įprastinę bankroto bylą, ex-post palyginimas. Jei nustatoma, kad akcininkai ir kreditoriai už savo reikalavimus gavo mažesnę sumą ar kompensaciją, nei būtų gavę iškėlus įprastinę bankroto bylą, jie turėtų turėti teisę atgauti skirtumą, kai to reikalaujama pagal šią direktyvą. Kitaip nei vertinimo prieš pertvarkymo veiksmus atveju, turėtų būti įmanoma tą palyginimą ginčyti atskirai nuo pertvarkymo sprendimo. Valstybės narės turėtų pačios spręsti dėl tvarkos, kaip akcininkams ir kreditoriams apmokėti skirtumą, nustatytą įvertinus sąlygas. Tas skirtumas, jei jis yra, turėtų būti apmokamas taikant finansinę tvarką, nustatytą pagal šią direktyvą;
(52)
svarbu nuostolius pripažinti žlungant įstaigai. Vertinant žlungančių įstaigų turtą ir įsipareigojimus reikėtų remtis nešališkomis, atsargiomis ir tikroviškomis prielaidomis, galiojančiomis pertvarkymo priemonių taikymo metu. Tačiau įsipareigojimų vertinimui neturėtų turėti įtakos įstaigos finansinė būklė. Dėl skubos turėtų būti įmanoma pertvarkymo institucijoms skubiai įvertinti žlungančios įstaigos turtą ar įsipareigojimus. Toks vertinimas turėtų būti preliminarus ir galioti tol, kol bus atliktas nepriklausomas vertinimas. Privalomais EBI techniniais standartais, taikomais vertinimo metodikai, derėtų nustatyti principų, naudojamų atliekant tokius vertinimus, sistemą ir turėtų leisti atitinkamai pertvarkymo institucijoms ir nepriklausomiems vertintojams taikyti skirtingas konkrečias metodikas;
(53)
būtina veikti sparčiai ir koordinuotai, kad išliktų pasitikėjimas rinkoje ir kad būtų kiek įmanoma sumažintas problemos plitimas. Kai manoma, kad įstaiga žlunga arba gali žlugti ir kai nėra pagrindo tikėtis, kad kokiais nors alternatyviais privačiojo sektoriaus arba priežiūros institucijų veiksmais per pagrįstą laikotarpį būtų užkirstas kelias įstaigos žlugimui, pertvarkymo institucijos turėtų nedelsdamos imtis tinkamų ir suderintų pertvarkymo veiksmų dėl viešojo intereso. Atsižvelgiant į galimas aplinkybes, kuriomis įstaiga žlunga, ir visų pirma į galimą situacijos primygtinumą, pertvarkymo institucijos turėtų turėti galimybę imtis pertvarkymo veiksmų nereikalaujant prieš tai pasinaudoti ankstyvosios intervencijos įgaliojimais;
(54)
imdamosi pertvarkymo veiksmų pertvarkymo institucijos turėtų atsižvelgti į pertvarkymo planuose numatytas priemones ir jomis vadovautis, nebent pertvarkymo institucijos, atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes, vertinimu, imantis pertvarkymo plane nenumatytų veiksmų pertvarkymo tikslai būtų pasiekti veiksmingiau;
(55)
išskyrus atvejus, kai tai aiškiai nustatyta šioje direktyvoje, pertvarkymo priemonės turėtų būti taikomos prieš padarant viešojo sektoriaus kapitalo injekciją į įstaigą arba prieš jai suteikiant lygiavertę nepaprastąją viešąją finansinę paramą. Vis dėlto tai neturėtų kliudyti naudoti indėlių garantijų sistemų arba pertvarkymo fondų lėšas nuostoliams, kuriuos kitu atveju būtų turėję padengti apdraustieji indėlininkai arba savo nuožiūra neįtraukti kreditoriai, padengti. Tuo atžvilgiu nepaprastosios viešosios finansinės paramos, pertvarkymo fondų arba indėlių garantijų schemų naudojimas siekiant padėti pertvarkyti žlungančias įstaigas turėtų būti vykdomas laikantis atitinkamų valstybės pagalbos nuostatų;
(56)
kai problemos Sąjungos finansų rinkose kylančios dėl platesnio, visą sistemą apimančio masto įvykių, gali turėti neigiamų pasekmių Sąjungos ekonomikai ir piliečiams. Todėl turėtų būti numatytos tokios pertvarkymo priemonės, kurios būtų tinkamos taikyti įvairių didele dalimi neprognozuojamų scenarijų atveju, atsižvelgiant į tai, kad tarp vienos įstaigos krizės ir platesnės sisteminės bankų sektoriaus krizės gali būti didelis skirtumas;
(57)
Komisijai atliekant šioje direktyvoje nurodytų Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonių vertinimą pagal SESV 107 straipsnį dėl valstybės pagalbos, Komisija turėtų atskirai įvertinti, ar Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonės, apie kurias pranešta, nepažeidžia neatsiejamai susijusių Sąjungos teisės nuostatų, be kita ko, dėl šioje direktyvoje išdėstyto reikalavimo padengti bent 8 % nuostolių, taip pat tai, ar esama labai ypatingos sisteminės krizės padėties, pagrindžiančių tų priemonių naudojimą pagal šią direktyvą, kartu užtikrinant vienodas veiklos sąlygas vidaus rinkoje. Pagal SESV 107 ir 108 straipsnius Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonės gali būti taikomos tik atlikus tą vertinimą;
(58)
Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonių taikymas vidutinės trukmės laikotarpiu turėtų būti neutralus fiskaliniu aspektu;
(59)
pertvarkymo priemonės turėtų apimti pertvarkomos įstaigos verslo arba akcijų pardavimą, laikinos įstaigos įsteigimą, žlungančios įstaigos gero turto atskyrimą nuo nelikvidaus arba blogo turto ir žlungančios įstaigos akcininkų ir kreditorių gelbėjimą privačiomis lėšomis;
(60)
kai pertvarkymo priemonės naudojamos siekiant perduoti sistemiškai svarbias įstaigos paslaugas ar gyvybingą veiklos dalį patikimam subjektui, kaip antai privačiojo sektoriaus pirkėjui ar laikinai įstaigai, likusi įstaigos dalis turėtų būti likviduota per tinkamą laiką, atsižvelgiant į tai, ar žlunganti įstaiga turi teikti paslaugas arba paramą pirkėjui ar laikinai įstaigai, kad šie galėtų vykdyti jiems perduotą veiklą ar paslaugas;
(61)
verslo pardavimo priemonė turėtų sudaryti sąlygas institucijoms parduoti įstaigą ar jos veiklos dalis vienam ar daugiau pirkėjų be akcininkų sutikimo. Taikydamos verslo pardavimo priemonę, institucijos tą įstaigą arba jos veiklos dalis turėtų pateikti rinkai atvirai, skaidriai ir nediskriminuodamos, kartu siekdamos kiek įmanoma pakelti pardavimo kainą. Kai skubos sumetimais toks procesas neįmanomas, institucijos turėtų imtis veiksmų siekiant kompensuoti neigiamas pasekmes konkurencijai ir vidaus rinkai;
(62)
visos grynosios pajamos, gautos iš pertvarkomos įstaigos turto arba įsipareigojimų perdavimo taikant verslo pardavimo priemonę, turėtų tekti likviduojamai įstaigai. Visos grynosios pajamos, gautos iš pertvarkomos įstaigos išleistų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimo taikant verslo pardavimo priemonę, turėtų tekti tų akcijų arba kitų nuosavybės priemonių savininkams. Pajamos turėtų būti apskaičiuotos atmetus dėl įstaigos žlugimo ir pertvarkymo proceso patirtas sąnaudas;
(63)
siekiant laiku parduoti verslą ir apsaugoti finansinį stabilumą, kvalifikuotosios akcijų paketo dalies pirkėjo įvertinimas turėtų būti atliktas laiku ir nevilkinant verslo pardavimo priemonės taikymo pagal šią direktyvą, nukrypstant nuo Europos Parlamento ir Tarybos direktyvose 2013/36/ES ir 2014/65/ES (11) nustatytų terminų ir procedūrų;
(64)
tikėtina, kad informacija apie žlungančios įstaigos pateikimą rinkai ir derybas su galimais pirkėjais prieš taikant verslo pardavimo priemonę yra sisteminės svarbos. Siekiant užtikrinti finansinį stabilumą, svarbu, kad būtų galima tokios informacijos atskleidimą visuomenei, kaip reikalaujama Reglamente (ES) Nr. 596/2014 (12), atidėti tiek, kiek reikia, kad įstaigos pertvarkymas būtų suplanuotas ir organizuotas atsižvelgiant į tai, kiek galima delsti atskleisti informaciją pagal nepiktnaudžiavimo rinka nuostatas;
(65)
kaip įstaigos, kuri visiškai arba iš dalies priklauso vienai arba daugiau viešųjų institucijų arba yra kontroliuojama pertvarkymo institucijos, laikinos įstaigos pagrindinis tikslas turėtų būti užtikrinti, kad žlungančios įstaigos klientams būtų toliau teikiamos esminės finansinės paslaugos ir kad būtų tęsiama esminė finansinė veikla. Laikina įstaiga turėtų būti valdoma kaip gyvybinga veiklą galinti tęsti įstaiga ir, susidarius tinkamoms sąlygoms, neviršijant šioje direktyvoje nustatyto laikotarpio, grąžinama į rinką arba likviduojama, jei nėra gyvybinga;
(66)
turto atskyrimo priemonė turėtų sudaryti galimybes institucijoms pertvarkomos įstaigos turtą, teises arba įsipareigojimus perduoti atskirai įmonei. Ta priemonė turėtų būti taikoma tik kartu su kitomis priemonėmis, kad žlungančiai įstaigai nebūtų suteikta nepagrįsto konkurencinio pranašumo;
(67)
taikant veiksmingą pertvarkymo režimą reikėtų kiek įmanoma sumažinti žlungančios įstaigos pertvarkymo sąnaudas, tenkančias mokesčių mokėtojams. Reikėtų užtikrinti, kad sisteminės svarbos įstaigos galėtų būti pertvarkytos nesukeliant grėsmės finansiniam stabilumui. Tą tikslą galima pasiekti taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, užtikrinant, kad žlungančios įstaigos akcininkai ir kreditoriai patirtų deramų nuostolių ir padengtų deramą dalį sąnaudų dėl įstaigos žlugimo. Todėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė labiau paskatins įstaigų akcininkus ir kreditorius prižiūrėti įstaigas esant įprastoms aplinkybėms ir ji atitinka Finansinio stabilumo tarybos rekomendaciją įtraukti teisės aktais nustatytus skolos nurašymo ir konvertavimo įgaliojimus į pertvarkymo sistemą kaip papildomą galimą priemonę, taikytiną kartu su kitomis pertvarkymo priemonėmis;
(68)
siekiant užtikrinti, kad pertvarkymo institucijos galėtų veikti pakankamai lanksčiai paskirstydamos nuostolius kreditoriams įvairiomis aplinkybėmis, reikėtų, kad šios institucijos galėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę ir tuomet, kai siekiama žlungančią įstaigą pertvarkyti, kad ji galėtų tęsti veiklą, jei yra reali tikimybė atkurti tos įstaigos gyvybingumą, ir tuomet, kai sistemiškai svarbios paslaugos yra perduodamos laikinai įstaigai, o likusios įstaigos dalies veikla sustabdoma ir ji likviduojama;
(69)
kai gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė taikoma siekiant atkurti žlungančios įstaigos kapitalą, kad ji galėtų tęsti veiklą, turėtų būti ne tik atliekamas gelbėjimas privačiomis lėšomis, bet kartu pakeičiama vadovybė, išskyrus atvejus, kai vadovybės išsaugojimas yra tinkama ir būtina priemonė pertvarkymo tikslams pasiekti, o įstaiga bei jos veikla vėliau restruktūrizuojama taip, kad būtų atsižvelgta į jos žlugimo priežastis. Restruktūrizuoti reikėtų įgyvendinant verslo reorganizavimo planą. Kai taikoma, tokie planai turėtų derėti su restruktūrizavimo planu, kurį pagal valstybės pagalbos sistemą įstaiga privalo pateikti Komisijai. Visų pirma, be priemonių, kuriomis siekiama atkurti ilgalaikį įstaigos gyvybingumą, į planą reikėtų įtraukti priemones, kuriomis pagalba apribojama būtiniausiu naštos pasidalijimu, ir priemones, kuriomis apribojami konkurencijos iškraipymai;
(70)
nereikėtų gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikyti reikalavimams, kurie yra užtikrinti užtikrinimo priemone, įkaitu ar kitaip garantuojami. Tačiau siekiant užtikrinti, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė būtų veiksminga ir atitiktų savo tikslus, pageidautina ją taikyti kiek įmanoma daugiau neužtikrintų žlungančios įstaigos įsipareigojimų. Tam tikriems neužtikrintiems įsipareigojimams vis dėlto nereikėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės. Siekiant apsaugoti apdraustųjų indėlių turėtojus, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma indėliams, apsaugotiems pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/49/ES (13). Siekiant užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma tam tikriems įsipareigojimams žlungančios įstaigos darbuotojų atžvilgiu arba komerciniams reikalavimams, susijusiems su prekėmis ir paslaugomis, ypač svarbiomis kasdienei įstaigos veiklai. Siekiant vykdyti įsipareigojimus dėl pensijų teisių ir pensijų sumų, mokėtinų pensijų patikos fondams ir pensijų patikėtiniams, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma žlungančių įstaigų įsipareigojimams pensijų sistemoms. Vis dėlto gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė būtų taikoma įsipareigojimams mokėti pensijų išmokas, susijusias su kintamu atlygiu, kuris nėra nustatytas kolektyvinėse sutartyse ir didelę riziką prisiimančių darbuotojų kintamajai atlygio daliai. Siekiant sumažinti problemos plitimo visoje sistemoje riziką, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma įsipareigojimams, kurie atsiranda dėl dalyvavimo mokėjimų sistemose ir iki kurių likusio galiojimo termino yra likusios mažiau nei septynios dienos, taip pat įsipareigojimams įstaigoms, išskyrus tai pačiai grupei priklausančius subjektus, kurių pradinis galiojimo terminas yra trumpesnis nei septynios dienos;
(71)
kadangi apdraustų indėlininkų apsauga yra vienas svarbiausių pertvarkymo tikslų, apdraustiems indėliams nereikėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės. Vis dėlto indėlių garantijų sistema turėtų prisidėti prie pertvarkymo proceso finansavimo padengiant nuostolius, neviršijančius grynųjų nuostolių, kurių ji būtų turėjusi patirti išmokant kompensacijas indėlininkams pagal įprastinę bankroto bylą. Pasinaudojus gelbėjimo privačiomis lėšomis įgaliojimais būtų užtikrinta, kad indėlininkai galėtų toliau naudotis savo indėliais, bent iki draudimo lygio, - tai yra pagrindinė indėlių garantijų sistemų sukūrimo priežastis. Nenumačius tų sistemų panaudojimo tokiais atvejais, būtų neteisingai suteikiamas pranašumas likusių kreditorių, kuriems pertvarkymo institucija taikytų įgaliojimus, atžvilgiu;
(72)
pertvarkymo institucijos turėtų galėti tam tikromis aplinkybėmis įsipareigojimams visiškai arba iš dalies netaikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės, įskaitant atvejus, kai tokių įsipareigojimų neįmanoma per pagrįstą laikotarpį išgelbėti privačiomis lėšomis, kai netaikymas yra griežtai būtinas ir proporcingas siekiant užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų ir pagrindinių verslo linijų tęstinumą arba kai dėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo įsipareigojimams būtų prarasta vertė ir nuostoliai, kuriuos turėtų padengti kiti kreditoriai, būtų didesni nei tuo atveju, jei šiems įsipareigojimams būtų taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė. Pertvarkymo institucijos turėtų galėti tuos įsipareigojimams visiškai arba iš dalies netaikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės, kai tai būtina siekiant išvengti problemos plitimo ir finansinio nestabilumo, kuris gali sukelti didelių sutrikimų valstybės narės ekonomikoje. Atlikdamos tuos vertinimus pertvarkymo institucijos turėtų apsvarstyti, kokias pasekmes galėtų turėti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymas įsipareigojimams, susijusiems su fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių turimais reikalavimus atitinkančiais indėliais, kurių sumos viršija draudimo lygį, nustatytą Direktyvoje 2014/49/ES;
(73)
tais atvejais, kai taikomos tos išimtys, kitiems tinkamiems įsipareigojimams taikomo nurašymo arba konvertavimo lygis, siekiant atsižvelgti į tokį netaikymą, gali būti padidintas, jeigu laikomasi principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis neturi būti blogesnė nei taikant įprastinę bankroto procedūrą. Tais atvejais, kai nuostoliai negali būti perkelti kitiems kreditoriams, pertvarkymo finansavimo struktūra gali sumokėti įnašą pertvarkomai įstaigai, laikantis tam tikrų griežtų sąlygų, įskaitant reikalavimą, kad nuostoliai, kurių bendra suma sudaro ne mažiau kaip 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant nuosavas lėšas, jau būtų padengti naudojant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, o finansavimas, teikiamas iš pertvarkymo fondo, neviršytų 5 % visų įsipareigojimų, įskaitant nuosavas lėšas arba pertvarkymo fondo turimus išteklius ir sumą, kuri gali būti sukaupta per trejus metus renkant ex post įnašus;
(74)
ypatingomis aplinkybėmis, kai įsipareigojimams nebuvo taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė ir šiai priemonei vietoj tų įsipareigojimų ta apimtimi, kiek neviršijamos leistinos viršutinės ribos, buvo panaudotos pertvarkymo fondo lėšos, pertvarkymo institucija turėtų galėti kreiptis dėl finansavimo iš alternatyvių finansavimo šaltinių;
(75)
minimali suma, skirta nuostoliams padengti arba rekapitalizavimui atlikti, sudaranti bent 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant nuosavas lėšas, arba, kai taikoma, 20 % pagal riziką įvertinto turto, turėtų būti apskaičiuota remiantis pagal šią direktyvą atliekamu vertinimu pertvarkymo tikslais. Ankstesni nuostoliai, kuriuos jau padengė akcininkai sumažindami nuosavas lėšas prieš atliekant tokį vertinimą, neturėtų būti įtraukti į tas procentines dalis;
(76)
nė viena šios direktyvos nuostata neturėtų būti iš valstybių narių reikalaujama bendrojo biudžeto lėšomis finansuoti pertvarkymo finansavimo struktūrų;
(77)
išskyrus atvejus, kai šioje direktyvoje nustatyta kitaip, pertvarkymo institucijos turėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę taip, kad būtų užtikrintas pari passu požiūris į kreditorius ir atsižvelgiama į reikalavimų tenkinimo eiliškumą, nustatytą pagal taikytinus nemokumo teisės aktus. Nuostolius visų pirma turėtų dengti reguliuojamojo kapitalo priemonės, ir nuostoliai turėtų būti akcininkams paskirstyti arba panaikinant arba perduodant akcijas, arba labai sumažinant pelną, tenkantį vienai akcijai. Kai tų priemonių neužtenka, reikėtų konvertuoti arba nurašyti subordinuotąją skolą. Pirmaeilius įsipareigojimus reikėtų konvertuoti arba nurašyti, jei visos subordinuotosios klasės jau konvertuotos arba visiškai nurašytos;
(78)
kai yra numatytos išimtys įsipareigojimams, kaip antai mokėjimo ir atsiskaitymo sistemoms, kreditoriams, kurie yra darbuotojai arba tiekėjai, arba taikomas pirmenybinis eiliškumas, kaip antai fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių indėliams, jie turėtų būti taikomi tiek trečiosiose valstybėse, tiek Sąjungoje. Siekiant užtikrinti tą galimybę atitinkamais atvejais trečiosiose valstybėse nurašyti arba konvertuoti įsipareigojimus, ypač tuos, kurie yra žemesnio lygio kreditorių hierarchijoje, ta galimybė turėtų būti įtraukta į sutartines nuostatas, kurioms taikoma trečiųjų valstybių teisė. Tokių sutartinių sąlygų neturėtų būti reikalaujama įsipareigojimams, kuriems netaikoma indėlių gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių indėliams arba tais atvejais, kai pagal trečiosios valstybės teisę arba privalomą susitarimą, sudarytą su ta trečiąja valstybe, valstybės narės pertvarkymo institucija gali naudotis nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais;
(79)
kad įstaigos negalėtų savo įsipareigojimų struktūros nustatyti taip, kad būtų trukdoma veiksmingai taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, tinkama nustatyti, jog įstaigos visuomet atitiktų būtiniausią nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, išreikštą visų įstaigos įsipareigojimų ir nuosavų lėšų procentine dalimi. Pertvarkymo institucijos turėtų galėti, atsižvelgdamos į kiekvieną konkretų atvejį, reikalauti, kad visą tą procentinę dalį arba jos dalį sudarytų nuosavos lėšos arba konkrečios rūšies įsipareigojimai;
(80)
šioje direktyvoje nustatant minimalų grupės nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą laikomasi metodo „nuo bendro prie atskiro“. Be to, taikant šį metodą pripažįstama, kad pertvarkymo veiksmai taikomi atskiro juridinio asmens lygmeniu ir kad būtina, jog nuostolių padengimo pajėgumai būtų tame grupės subjekte arba prieinami tam grupės juridiniam asmeniui, kuris patiria nuostolių. Tuo tikslu pertvarkymo institucijos turėtų užtikrinti, kad nuostolių padengimo pajėgumai grupėje būtų paskirstyti grupės viduje atsižvelgiant į ją sudarančių juridinių asmenų rizikos lygį. Turėtų būti atskirai įvertintas kiekvienai atskirai patronuojamajai įmonei būtinas minimalus reikalavimas. Be to, pertvarkymo institucijos turėtų užtikrinti, kad visas kapitalas ir įsipareigojimai, įtraukti į konsoliduoto minimalaus reikalavimo apskaičiavimus, būtų sutelkti subjektuose, kurie gali patirti nuostolių, arba jais būtų galima kitais būdais pasinaudoti siekiant padengti nuostolius. Šia direktyva turėtų būti leista pradėti pertvarkymą tiek keletui grupės dalių vienu metu, tiek visai grupei. Minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas turėtų būti pritaikytas pagal pertvarkymo planą pertvarkymo strategijai tinkančiai grupei. Be kita ko, derėtų reikalauti minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą įvykdyti tinkamu grupės lygmeniu, kad būtų vadovaujamasi pertvarkymo plane numatytam keleto grupės dalių pertvarkymo vienu metu metodu arba visos grupės pertvarkymo metodu, kartu atsižvelgiant į tai, kad galimos aplinkybės, kuriomis būtų naudojamas ne pertvarkymo plane numatytas metodas, nes jį taikant, pavyzdžiui, būtų galima efektyviau įgyvendinti pertvarkymo tikslus. Atsižvelgiant į tuos argumentus, nepaisant to, ar grupė pasirinko visos grupės pertvarkymo, ar keleto grupės dalių pertvarkymo vienu metu metodą, visos grupės įstaigos ir kiti juridiniai asmenys, kai pertvarkymo institucijos reikalauja, visuomet turi patikimai įvykdyti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kad būtų išvengta problemos plitimo ar masinio indėlių atsiėmimo rizikos;
(81)
valstybės narės turėtų užtikrinti, kad, kai įstaiga emitentė nebegyvybinga, nuostoliai būtų visiškai padengti tos įstaigos papildomomis 1 lygio ir 2 lygio kapitalo priemonėmis. Taigi pertvarkymo institucijos turėtų nurašyti visas tas priemones arba konvertuoti jas į bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones nuo momento, kai įstaiga tampa nebegyvybinga, ir prieš imantis pertvarkymo priemonių. Tuo tikslu momentas, kai įstaiga nebėra gyvybinga, turėtų būti suprantamas kaip momentas, kai atitinkama institucija nustato, kad įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas, arba kaip momentas, kai institucija nusprendžia, kad įstaiga nebebūtų gyvybinga, jei tos kapitalo priemonės nebūtų nurašytos ar konvertuotos. Kai šioje direktyvoje nustatytomis aplinkybėmis institucijos turi nurašyti ar konvertuoti priemones, tai turėtų būti nurodyta priemonei taikomose sąlygose ir prospekte arba pasiūlymo dokumentuose, kurie yra skelbiami ar teikiami dėl šių priemonių;
(82)
siekiant, kad būtų įmanomas veiksmingas pertvarkymas, turėtų būti galima gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę taikyti anksčiau nei 2016 m. liepos 1 d.;
(83)
pertvarkymo institucijos turėtų galėti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę naudoti tik iš dalies, jei iš galimo jos poveikio finansų sistemos stabilumui atitinkamoje valstybėje narėje ir likusioje Sąjungos dalyje vertinimo matyti, kad jos taikymas visa apimtimi prieštarautų bendriems viešiesiems valstybės narės ar visos Sąjungos interesams;
(84)
pertvarkymo institucijos turėtų turėti visus būtinus teisinius įgaliojimus, kuriais įvairiais deriniais būtų galima naudotis taikant pertvarkymo priemones. Tai turėtų apimti įgaliojimus žlungančios įstaigos akcijas arba turtą, teises arba įsipareigojimus perduoti kitam subjektui, pavyzdžiui, kitai įstaigai ar laikinai įstaigai, įgaliojimus nurašyti ar panaikinti akcijas arba nurašyti ar konvertuoti žlungančios įstaigos įsipareigojimus, įgaliojimus pakeisti vadovybę ir įgaliojimus taikyti laikiną reikalavimų apmokėjimo moratoriumą. Reikia papildomų įgaliojimų, įskaitant įgaliojimą reikalauti, kad kitos grupės dalys toliau teiktų esmines paslaugas;
(85)
nebūtina numatyti konkrečių priemonių, kuriomis pertvarkymo institucijos turėtų kištis į žlungančios įstaigos veiklą. Pertvarkymo institucijos turėtų turėti galimybę pasirinkti, ar imtis kontrolės tiesiogiai kišantis į įstaigos veiklą, ar išdavus vykdomąjį potvarkį. Jos turėtų priimti sprendimą atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes. Neatrodo, kad šiuo etapu efektyviam valstybių narių bendradarbiavimui užtikrinti būtina nustatyti vieną modelį;
(86)
pertvarkymo sistemoje turėtų būti numatyti procedūriniai reikalavimai, kuriais užtikrinama, kad apie pertvarkymo veiksmus būtų tinkamai pranešama ir, atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytas ribotas išimtis, jos būtų skelbiamos viešai. Tačiau, kadangi tikėtina, kad pertvarkymo institucijų ir jų specializuotų konsultantų gaunama informacija pertvarkymo procese bus konfidenciali, prieš skelbiant pertvarkymo sprendimą viešai, tai informacijai turėtų būti taikomas veiksmingas konfidencialumo režimas. Reikia atsižvelgti į tai, kad informacija apie gaivinimo ir pertvarkymo planų turinį bei detales, taip pat apie šių planų vertinimo rezultatus gali turėti didelį poveikį, ypač atitinkamoms įmonėms. Reikia laikytis prielaidos, kad bet kokia iki sprendimo priėmimo pateikiama informacija apie jo aspektus (apie tai, ar tenkinamos pertvarkymo sąlygos, apie konkrečios priemonės naudojimą arba apie bet kokius konkrečius proceso veiksmus), turės poveikį su atitinkamais veiksmais susijusiems privatiems ir viešiesiems interesams. Vis dėlto vien trumpos informacijos apie tai, kad pertvarkymo institucija nagrinėja konkrečios įstaigos atvejį, galėtų pakakti, kad kiltų neigiamų pasekmių tai įstaigai. Taigi būtina užtikrinti, kad būtų taikomi tinkami tokios informacijos, kaip antai, gaivinimo ir pertvarkymo planų turinio bei detalių ir šių planų vertinimų rezultatų, konfidencialumo išsaugojimo mechanizmai;
(87)
pertvarkymo institucijos turėtų turėti papildomų įgaliojimų užtikrinti akcijų arba skolos priemonių ir turto, teisių bei įsipareigojimų perdavimo veiksmingumą. Atsižvelgiant į šioje direktyvoje numatytas apsaugos priemones, tie įgaliojimai turėtų apimti įgaliojimus panaikinti trečiųjų asmenų teises į perduotas priemones ar turtą ir įgaliojimus užtikrinti sutarčių vykdymą ir užtikrinti susitarimų su perduoto turto ir akcijų gavėju tęstinumą. Tačiau tai neturėtų paveikti darbuotojų teisių nutraukti darbo sutartį. Taip pat tai neturėtų paveikti sutarties šalies teisės nutraukti sutartį su pertvarkoma įstaiga arba su jos grupės subjektu dėl kitų priežasčių, nei pertvarkomos įstaigos pakeitimas. Pertvarkymo institucijos turėtų turėti papildomus įgaliojimus reikalauti, kad likusi įstaigos dalis, likviduojama pagal įprastinę bankroto bylą, teiktų paslaugas, kurios yra būtinos tam, kad įstaiga, kuriai, taikant verslo pardavimo priemonę ar laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, buvo perduotas turtas ar akcijos, galėtų vykdyti veiklą;
(88)
pagal Chartijos 47 straipsnį atitinkami subjektai turi teisę į tinkamą teisinį procesą ir veiksmingą gynybą prieš jiems taikomas priemones. Todėl turėtų būti numatyta teisė apskųsti pertvarkymo institucijų priimtus sprendimus;
(89)
nacionalinių pertvarkymo institucijų taikomoms krizių valdymo priemonėms gali prireikti sudėtingų ekonominių vertinimų ir didelės veiksmų laisvės. Nacionalinės pertvarkymo institucijos turi specialiųjų žinių, kurių reikia tiems vertinimams atlikti ir tinkamam naudojimuisi veiksmų laisve nustatyti. Taigi svarbu užtikrinti, kad toje srityje nacionalinių pertvarkymo institucijų atliktais sudėtingais ekonominiais vertinimais remtųsi atitinkamas krizių valdymo priemones peržiūrintys nacionaliniai teismai. Tačiau tų vertinimų sudėtingumas neturėtų kliudyti nacionaliniams teismams išnagrinėti, ar duomenys, kuriais rėmėsi pertvarkymo institucija, faktiškai teisingi, patikimi ir nuoseklūs, ar tie duomenys apima visą svarbią informaciją, į kurią turėtų būti atsižvelgta siekiant įvertinti sudėtingas aplinkybes, ar remiantis tais duomenimis iš esmės galima daryti jais paremtas išvadas;
(90)
kadangi šią direktyvą siekiama taikyti ypatingos skubos atvejams ir kadangi dėl pertvarkymo institucijų sprendimų sustabdymo galėtų būti trukdoma toliau vykdyti ypatingos svarbos funkcijas, būtina numatyti, kad dėl pateiktų skundų nebūtų automatiškai sustabdytas užginčyto sprendimo poveikis, ir kad pertvarkymo institucijos priimtas sprendimas būtų nedelsiant vykdytinas darant prielaidą, kad jo sustabdymas prieštarautų viešajam interesui;
(91)
be to, tais atvejais, kai tai būtina siekiant apsaugoti trečiuosius asmenis, gera valia įsigijusius pertvarkomos įstaigos turto, teisių ir įsipareigojimų pertvarkymo institucijoms naudojantis pertvarkymo įgaliojimais, ir užtikrinti finansų rinkų stabilumą, teisė apskųsti neturėtų turėti poveikio vėliau sudarytiems panaikintu sprendimu grindžiamiems administraciniams aktams arba sandoriams. Tokiais atvejais teisių gynimo priemonės dėl neteisingo sprendimo turėtų apsiriboti kompensacija už poveikį patiriančių asmenų patirtą žalą;
(92)
atsižvelgiant į tai, kad krizių valdymo priemonių dėl didelės rizikos finansiniam stabilumui valstybėje narėje ir visoje Sąjungoje gali prireikti imtis skubiai, nacionalinėje teisėje numatyta procedūra, susijusi su prašymu teisminei institucijai patvirtinti krizių valdymo priemonę ex ante ir tokio prašymo svarstymu teisme, turėtų būti skubaus pobūdžio. Atsižvelgiant į tai, kad krizių valdymo priemonės reikia imtis skubiai, teismas turėtų priimti sprendimą per 24 valandas, o valstybė narė turėtų užtikrinti, kad atitinkama institucija galėtų priimti sprendimą vos gavus teismo pritarimą. Tai nedaro poveikio galimai suinteresuotų subjektų teisei pateikti prašymą teismui ribotam laikui atidėti sprendimą po to, kai pertvarkymo institucija pradėjo taikyti krizių valdymo priemonę;
(93)
kad pertvarkymas būtų efektyvus ir būtų išvengta jurisdikcijos kolizijų, žlungančiai įstaigai nereikėtų kelti įprastinės bankroto bylos ar tęsti jos nagrinėjimo, kol pertvarkymo institucija naudojasi pertvarkymo įgaliojimais arba taiko pertvarkymo priemones, išskyrus atvejus, kai tai daroma pertvarkymo institucijos iniciatyva arba gavus jos pritarimą. Naudinga ir būtina ribotam laikui sustabdyti tam tikrų sutartinių įsipareigojimų vykdymą, kad pertvarkymo institucija turėtų laiko pertvarkymo priemonėms pritaikyti praktikoje. Vis dėlto tai neturėtų būti taikoma pareigoms Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/26/EB (14) nurodytų sistemų, pagrindinių sandorio šalių ir centrinių bankų atžvilgiu. Direktyva 98/26/EB sumažinama rizika, susijusi su dalyvavimu mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose, ypač sumažinant sutrikimus tokios sistemos dalyvio nemokumo atveju. Siekiant užtikrinti, kad tos apsaugos priemonės būtų tinkamai taikomos krizių atvejais, kartu išlaikant tinkamą mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemų operatorių teisinį tikrumą, šioje direktyvoje numatyta, kad krizių prevencijos priemonė arba krizių valdymo priemonė neturėtų būti, per se, laikomos nemokumo byla, kaip apibrėžta Direktyvoje 98/26/EB, jei toliau vykdomos esminės pareigos pagal sutartį. Tačiau jokios šios direktyvos nuostatos nedaro poveikio pagal Direktyvą 98/26/EB sistema laikomų susitarimų veikimui arba Direktyvos 98/26/EB 9 straipsniu užtikrintai teisei į įkaitą;
(94)
siekiant užtikrinti, kad turtą ir įsipareigojimus perduodamos privačiojo sektoriaus pirkėjui ar laikinai įstaigai pertvarkymo institucijos turėtų pakankamai laiko perduotinoms sutartims nustatyti, galėtų būti tikslinga nustatyti proporcingus sandorio šalių teisių užbaigti, paankstinti ar kitaip nutraukti finansines sutartis apribojimus, kol bus atliktas perdavimas. Tokie apribojimai būtų būtini tam, kad institucijos susidarytų tikrą žlungančios įstaigos balanso vaizdą be vertės ir masto pakeitimų, kurių atsirastų dėl intensyvaus pasinaudojimo nutraukimo teisėmis. Norint užtikrinti, kad būtų kuo mažiau paveiktos sandorio šalių sutartinės teisės, nutraukimo teisės turėtų būti ribojamos tik krizių prevencijos priemonės arba krizių valdymo priemonės atžvilgiu, įskaitant visus tiesiogiai su tokios priemonės taikymu susijusius įvykius, o teisės nutraukti sutartį dėl kitų įsipareigojimų nevykdymo, įskaitant garantinės įmokos nesumokėjimą ar nepateikimą, turėtų likti galioti;
(95)
kad liktų galioti teisėti kapitalo rinkos susitarimai perduodant ne visą, bet dalį žlungančios įstaigos turto, teisių ir įsipareigojimų, derėtų numatyti apsaugos priemones, kad atitinkami susieti įsipareigojimai, teisės ir sutartys nebūtų skaidomi. Toks tam tikros su susietomis sutartimis susijusios praktikos apribojimas turėtų būti taikomas sutartims su ta pačia sandorio šalimi, kurioms taikomi užtikrinimo susitarimai, susitarimai dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė, įskaitymo susitarimai, baigiamosios užskaitos susitarimai ir struktūrizuoto finansavimo susitarimai. Kai taikoma apsaugos priemonė, pertvarkymo institucijos turėtų privalėti perduoti visas susietas sutartis pagal vieną saugomą susitarimą arba visas jas palikti likusiai žlungančios įstaigos daliai. Tomis apsaugos priemonėmis turėtų būti užtikrinama, kad nebūtų poveikio vertinant reguliuojamojo kapitalo pozicijas, įtrauktas į užskaitos susitarimą, kaip numatyta Direktyvoje 2013/36/ES;
(96)
užtikrinant, kad pertvarkymo institucijos turėtų tas pačias priemones ir įgaliojimus, bus lengviau koordinuoti veiksmus tarpvalstybinės grupės žlugimo atveju, bet būtina imtis tolesnių veiksmų bendradarbiavimui skatinti ir neleisti imtis nedarnių nacionalinių veiksmų. Pertvarkymo institucijos turėtų privalėti konsultuotis viena su kita ir bendradarbiauti pertvarkymo kolegijose pertvarkydamos grupės subjektus, kad susitartų dėl grupės pertvarkymo schemos. Pertvarkymo kolegijos turėtų būti steigiamos remiantis esamomis priežiūros institucijų kolegijomis, į jas įtraukiant pertvarkymo institucijas ir dalyvaujant kompetentingoms ministerijoms, centriniams bankams, EBI, o atitinkamais atvejais - už indėlių garantijų sistemas atsakingoms institucijoms. Krizės atveju pertvarkymo kolegija būtų informacijos mainų ir pertvarkymo veiksmų koordinavimo forumas;
(97)
pertvarkant tarpvalstybines grupes reikėtų išlaikyti pusiausvyrą tarp poreikio, viena vertus, taikyti procedūras, kuriomis atsižvelgiama į situacijos primygtinumą ir sudaromos sąlygos laiku įgyvendinti veiksmingus ir teisingus sprendimus visai grupei ir, kita vertus, būtinybės apsaugoti finansinį stabilumą visose valstybėse narėse, kuriose grupė veikia. Skirtingos pertvarkymo institucijos turėtų keistis nuomonėmis pertvarkymo kolegijoje. Rengiant grupės pertvarkymo planus, aptarti grupės lygmens pertvarkymo institucijos siūlomus pertvarkymo veiksmus reikėtų parengti ir aptarti skirtingose pertvarkymo institucijose. Pertvarkymo kolegijos turėtų atsižvelgti į visų valstybių narių, kuriose grupė veikia, pertvarkymo institucijų nuomones, kad būtų lengviau priimti skubius ir bendrus sprendimus, kai tik įmanoma. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos pertvarkymo veiksmais reikėtų visuomet atsižvelgti į jų poveikį valstybių narių, kuriose grupė veikia, finansiniam stabilumui. Tai turėtų būti užtikrinta valstybės narės, kurioje įsteigta patronuojamoji įmonė, pertvarkymo institucijoms suteikiant galimybę prieštarauti grupės lygmens pertvarkymo institucijos sprendimams ne tik dėl pertvarkymo veiksmų ir priemonių tinkamumo, bet ir remiantis būtinybe apsaugoti finansinį stabilumą toje valstybėje narėje;
(98)
pertvarkymo kolegija neturėtų būti sprendimus priimantis organas, bet struktūra, kuria nacionalinėms institucijoms sudaromos palankesnės sąlygos priimti sprendimus. Bendrus sprendimus turėtų priimti atitinkamos nacionalinės institucijos;
(99)
parengus grupės pertvarkymo schemą, būtų lengviau koordinuoti pertvarkymą - taip užtikrinama didesnė tikimybė pasiekti geriausią rezultatą visų grupės įstaigų atžvilgiu. Grupės lygmens pertvarkymo institucija turėtų pasiūlyti grupės pertvarkymo schemą ir ją pateikti pertvarkymo kolegijai. Nacionalinės pertvarkymo institucijos, nepritariančios schemai arba nusprendusios imtis nepriklausomų pertvarkymo veiksmų, turėtų paaiškinti tas nepritarimo priežastis ir grupės lygmens pertvarkymo institucijai ir kitoms pertvarkymo institucijoms, kurioms taikoma grupės pertvarkymo schema, pranešti apie tas priežastis kartu pateikdamos išsamią informaciją apie nepriklausomus pertvarkymo veiksmus, kurių jos ketina imtis. Visos nacionalinės institucijos, nusprendusios nesilaikyti grupės pertvarkymo schemos, turėtų tinkamai apsvarstyti galimą poveikį finansiniam stabilumui valstybėse narėse, kuriose yra kitos pertvarkymo institucijos, ir galimus padarinius kitoms grupės dalims;
(100)
taikydamos grupės pertvarkymo schemą, institucijos turėtų būti raginamos taikyti tą pačią priemonę juridiniams asmenims, atitinkantiems pertvarkymo sąlygas. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos turėti įgaliojimus pasinaudoti laikinos įstaigos priemone grupės lygmeniu (prireikus galima taikyti naštos pasidalijimo priemones), kad stabilizuotų visą grupę. Patronuojamųjų įmonių nuosavybės teises būtų galima perleisti laikinam bankui, ateityje planuojant parduoti kartu ar pavieniui, kai susidarys tinkamos rinkos sąlygos. Be to, grupės lygmens pertvarkymo institucija turėtų turėti įgaliojimus patronuojančiosios įmonės lygmeniu taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę;
(101)
siekiant veiksmingai pertvarkyti tarptautiniu mastu veiklą vykdančias įstaigas ir grupes reikia, kad Sąjungos, valstybių narių ir trečiųjų valstybių pertvarkymo institucijos bendradarbiautų. Bendradarbiauti bus lengviau, jei trečiųjų valstybių taikomi pertvarkymo režimai bus pagrįsti bendrais principais ir metodais, kuriuos rengia Finansinio stabilumo taryba ir G20. Tuo tikslu pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 33 straipsnį EBI turėtų būti suteikti įgaliojimai parengti neprivalomus bendruosius bendradarbiavimo susitarimus ir juos sudaryti su trečiųjų valstybių institucijomis, o nacionalinėms institucijoms turėtų būti leidžiama sudaryti dvišalius susitarimus pagal EBI bendruosius susitarimus. Tų susitarimų tarp nacionalinių institucijų, atsakingų už pasauliniu mastu veikiančių įmonių žlugimo valdymą, rengimas turėtų būti priemonė veiksmingam su tarptautinėmis grupėmis susijusios veiklos planavimui, sprendimų priėmimui ir koordinavimui užtikrinti. Apskritai turėtų būti užtikrintas tų susitarimų abipusiškumas. Nacionalinės institucijos, atlikdamos savo, kaip Europos pertvarkymo kolegijos narių, vaidmenį atitinkamais atvejais turėtų pripažinti trečiųjų valstybių pertvarkymo procedūras ir užtikrinti jų vykdymą šioje direktyvoje nustatytomis aplinkybėmis;
(102)
bendradarbiauti reikėtų tiek dėl Sąjungos arba trečiųjų valstybių grupių patronuojamųjų įmonių, tiek dėl Sąjungos arba trečiųjų valstybių įstaigų filialų. Trečiųjų valstybių grupių patronuojamosios įmonės yra įmonės, įsteigtos Sąjungoje, kurioms dėl to visapusiškai taikoma Sąjungos teisė, įskaitant šioje direktyvoje nustatytas pertvarkymo priemones. Vis dėlto būtina, kad valstybės narės išsaugotų teisę veikti įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiosiose valstybėse, filialų atžvilgiu, kai filialui skirtų trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas ir taikymas sukeltų pavojų finansiniam stabilumui Sąjungoje arba kai Sąjungos indėlininkams nebūtų užtikrintas tokių pačių sąlygų kaip trečiosios valstybės indėlininkams taikymas. Tokiomis ir kitomis šioje direktyvoje nustatytomis aplinkybėmis valstybės narės, pasikonsultavusios su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, turėtų turėti teisę atsisakyti pripažinti trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras, taikomas trečiųjų valstybių įstaigų Sąjungos filialams;
(103)
esama aplinkybių, kai taikomų pertvarkymo priemonių veiksmingumas gali priklausyti nuo to, ar yra įstaigos arba laikinos įstaigos trumpalaikio finansavimo galimybė, nuo garantijų suteikimo galimiems pirkėjams arba nuo kapitalo suteikimo laikinai įstaigai. Nepaisant centrinių bankų vaidmens užtikrinant likvidumą finansų sistemoje net nepalankiomis sąlygomis, svarbu, kad valstybės narės nustatytų finansavimo struktūras, kad tokiais tikslais reikalingos lėšos nebūtų teikiamos iš nacionalinių biudžetų. Finansų sistemos stabilizavimą turėtų finansuoti visas finansų sektorius;
(104)
paprastai valstybės narės turėtų įsteigti savo nacionalines finansavimo struktūras per pertvarkymo institucijų kontroliuojamus fondus, kurie būtų naudojami šioje direktyvoje nustatytais tikslais. Vis dėlto turėtų būti numatyta griežtai apibrėžta išimtis, kuri leistų valstybėms narėms savo nacionalines finansavimo struktūras įsteigti iš jų teritorijose leidimą veikti turinčių įstaigų renkant privalomus įnašus, kurie nėra saugomi jų pertvarkymo institucijų kontroliuojamuose fonduose, su sąlyga, kad įvykdomos tam tikros sąlygos;
(105)
apskritai įnašus reikėtų rinkti iš sektoriaus atstovų prieš bet kokį pertvarkymo atvejį ir nepriklausomai nuo jo. Kai išankstinio finansavimo nepakanka finansavimo struktūrų naudojimo nuostoliams ar sąnaudoms padengti, reikėtų rinkti papildomus įnašus papildomoms sąnaudoms ar nuostoliams padengti;
(106)
kad būtų pasiekta kritinė masė ir išvengta procikliško poveikio, kuris atsirastų, jei finansavimo struktūros per sisteminę krizę turėtų remtis vien ex - post įnašais, būtina pasiekti bent tam tikrą minimalų tikslinį nacionalinių finansavimo struktūrų ex - ante lėšų lygį;
(107)
siekiant užtikrinti teisingą įnašų apskaičiavimą ir skatinti veikti pagal mažiau rizikingą modelį, įnašai nacionalinėms finansavimo struktūroms turėtų priklausyti nuo įstaigų patiriamos kredito, likvidumo ir rinkos rizikos laipsnio;
(108)
veiksmingo žlungančių Sąjungos įstaigų pertvarkymo užtikrinimas - esminis vidaus rinkos sukūrimo elementas. Tokių įstaigų žlugimas turi poveikio ne tik finansiniam rinkų, kuriose jos tiesiogiai veikia, stabilumui, bet ir visos Sąjungos finansų rinkai. Sukūrus finansinių paslaugų vidaus rinką stiprinama skirtingų nacionalinių finansų sistemų sąveika. Įstaigos vykdo veiklą už savo įsisteigimo valstybės narės ribų ir yra susijusios per tarpbankinių paslaugų ir kitas rinkas, kurios iš esmės aprėpia visą Europą. Veiksmingo tų įstaigų pertvarkymo finansavimo užtikrinimas visose valstybėse narėse visiškai atitinka ne tik valstybių narių, kuriose jos veikia, bet ir visų valstybių narių apskritai svarbiausius interesus ir yra priemonė vienodoms konkurencijos sąlygoms užtikrinti ir finansų vidaus rinkos veikimui gerinti. Sukūrus Europos finansavimo struktūrų sistemą turėtų būti užtikrinta, kad visoms Sąjungoje veikiančioms įstaigoms būtų taikomos vienodai veiksmingos pertvarkymo finansavimo struktūros ir jos prisidėtų prie vidaus rinkos stabilumo;
(109)
siekiant užtikrinti tos Europos finansavimo struktūrų sistemos atsparumą ir atsižvelgiant į tikslą, kad finansavimas pirmiausia būtų skiriamas iš pertvarkomos įstaigos akcininkų ir kreditorių, o vėliau iš paties sektoriaus, o ne viešųjų biudžetų lėšų, prireikus finansavimo struktūros gali teikti prašymą dėl skolinimosi iš kitų finansavimo struktūrų. Be to, jos turėtų turėti įgaliojimus teikti paskolas kitoms struktūroms, kurioms to reikia. Toks skolinimas turėtų būti griežtai savanoriškas. Sprendimą skolinti kitoms struktūroms turėtų priimti skolinanti finansavimo struktūra, bet dėl galimų fiskalinių padarinių valstybės narės turėtų galėti reikalauti, kad būtų konsultuojamasi su kompetentinga ministerija arba gautas kompetentingos ministerijos sutikimas;
(110)
nors finansavimo struktūros kuriamos nacionaliniu lygmeniu, pertvarkant grupes jų lėšos turėtų būti paskirstomos tarpusavyje, su sąlyga, kad nacionalinės institucijos susitaria dėl atitinkamos įstaigos pertvarkymo. Vykdant pertvarkymo procesą indėliais, garantuotais indėlių garantijų sistemomis, neturėtų būti padengiami jokie nuostoliai. Kai pertvarkymo veiksmais užtikrinama, kad indėlininkai ir toliau turėtų galimybę naudotis savo indėliais, turėtų būti reikalaujama, kad indėlių garantijų sistemos, su kuriomis yra susijusi pertvarkoma įstaiga, sumokėtų įnašą, kuris būtų ne didesnis už nuostolių, kurių jos būtų patyrusios, jei įstaiga būtų likviduota iškėlus įprastinę bankroto bylą, sumą;
(111)
nors pertvarkant įstaigą apdraustieji indėliai yra apsaugoti nuo nuostolių, kitus reikalavimus atitinkančius indėlius galima naudoti nuostoliams padengti. Siekiant užtikrinti tam tikrą fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių, turinčių apdraustųjų indėlių lygį viršijančių reikalavimus atitinkančių indėlių, apsaugos lygį, tokiems indėliams turėtų būti skiriamas didesnis prioritetas nei paprastų neapdraustų nepirmenybinių kreditorių reikalavimams pagal įprastines bankroto bylas reglamentuojančią nacionalinę teisę. Pagal tokią nacionalinę teisę indėlių garantijų sistemos reikalavimui turėtų būti teikiama dar didesnė pirmenybė nei minėtoms reikalavimus atitinkančių indėlių kategorijoms. Siekiant kuo labiau sumažinti valstybių narių pertvarkymo fondų riziką laikantis šioje direktyvoje numatyto principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė, būtina suderinti bankrotą reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus toje srityje;
(112)
kai pertvarkant įstaigą indėliai perduodami kitai įstaigai, indėlininkai neturėtų būti draudžiami daugiau, nei numatyta Direktyvoje 2014/49/ES. Todėl pertvarkomoje įstaigoje likusių indėlių reikalavimai turėtų būti ribojami perduotų lėšų ir Direktyvoje 2014/49/ES numatyto draudimo lygio skirtumu. Kai perduoti indėliai yra didesni nei draudimo lygis, indėlininkas neturėtų teikti reikalavimų indėlių garantijų sistemai dėl pertvarkomoje įstaigoje likusių indėlių;
(113)
nustatant finansavimo struktūras, kuriomis įsteigiama šioje direktyvoje nustatyta Europos finansavimo struktūrų sistema, turėtų būti užtikrintas nacionaliniu mastu pertvarkymui turimų lėšų naudojimo koordinavimas;
(114)
Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai pagal SESV 290 straipsnį, patikslinti kriterijus apibrėžiant šios direktyvos tikslais „ypatingos svarbos funkcijas“ ir „pagrindines verslo linijas“; aplinkybes, kuriomis būtina netaikyti pareigos nurašymo arba konvertavimo reikalavimų šios direktyvos tikslais; klasių susitarimus, kuriems valstybės narės turėtų taikyti tinkamą dalinio perdavimo apsaugą; būdus, kuriais įstaigų įnašai į pertvarkymo finansavimo struktūras turėtų būti pritaikyti proporcingai atsižvelgiant į jos rizikos modelį; registravimo, apskaitos, ataskaitų teikimo ir kitos pareigas, kuriomis siekiama ex-ante užtikrinti faktinį įnašų sumokėjimą; ir aplinkybes, kuriomis ir sąlygos, kurias taikant įstaiga gali būti laikinai atleista nuo ex-post įnašų mokėjimo. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(115)
kai numatyta šioje direktyvoje, tikslinga, kad EBI skatintų nacionalinių institucijų praktikos konvergenciją teikdama gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį. EBI gali savo iniciatyva tose srityse, kuriose netaikomi techniniai reguliavimo arba įgyvendinimo standartai, priimti gaires ir rekomendacijas dėl Sąjungos teisės taikymo;
(116)
Europos Parlamentas ir Taryba turėtų galėti pareikšti prieštaravimų dėl deleguotojo akto per tris mėnesius nuo pranešimo dienos. Europos Parlamentas ir Taryba turėtų galėti informuoti kitas institucijas apie savo ketinimą nereikšti prieštaravimų;
(117)
finansinių paslaugų techniniais standartais turėtų būti sudaromos palankesnės sąlygos užtikrinti nuoseklų derinimą ir pakankamą indėlininkų, investuotojų ir vartotojų apsaugą visoje Sąjungoje. Rengti su politikos pasirinkimu nesusijusių techninių reguliavimo ir įgyvendinimo standartų projektus, kurie būtų teikiami Komisijai, šioje direktyvoje nustatytais atvejais būtų veiksminga ir tikslinga patikėti EBI, kuri yra itin specializuotų žinių turinti įstaiga;
(118)
šioje direktyvoje numatytais atvejais Komisija turėtų priimti EBI parengtus reguliavimo techninių standartų projektus priimdama deleguotuosius aktus pagal SESV 290 straipsnį, laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsniais. Komisijai šioje direktyvoje nurodytais atvejais turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti EBI parengtus techninius įgyvendinimo standartų projektus ir tuo tikslu priimti įgyvendinimo aktus pagal SESV 2100 straipsnį, laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio;
(119)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/24/EB (15) numatytas su įstaigų, turinčių filialus kitose valstybėse narėse nei ta, kurioje yra jų pagrindinė buveinė, reorganizavimu ar likvidavimu susijusių sprendimų tarpusavio pripažinimas ir vykdymas visose valstybėse narėse. Ta direktyva užtikrinama, kad visam įstaigos turtui ir visiems įsipareigojimams, kad ir kurioje valstybėje jie būtų, būtų taikomas vienas procesas buveinės valstybėje narėje ir kad kreditoriams priimančiosiose valstybėse narėse būtų taikomos tokios pačios sąlygos kaip ir kreditoriams buveinės valstybėje narėje. Siekiant veiksmingo pertvarkymo, Direktyva 2001/24/EB turėtų būti taikoma pertvarkymo priemonių naudojimui ir tuo atveju, kai tos priemonės taikomos įstaigoms, ir tuo atveju, kai jos taikomos kitiems subjektams, kuriems taikomas pertvarkymo režimas. Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 2001/24/EB ir, dėl nuoseklumo, taikyti visoms investicinėms įmonėms;
(120)
Sąjungos bendrovių teisės direktyvose nustatytos privalomos į šių direktyvų taikymo sritį patenkančių įstaigų akcininkų ir kreditorių apsaugos taisyklės. Kai pertvarkymo institucijoms reikia veikti skubiai, tos taisyklės gali kliudyti pertvarkymo institucijoms veiksmingai veikti, taikyti pertvarkymo priemones ir naudotis įgaliojimais, todėl į šią direktyvą reikėtų įtraukti tinkamų nukrypti leidžiančių nuostatų. Siekiant užtikrinti suinteresuotiesiems subjektams didžiausią teisinį tikrumą, nukrypti leidžiančios nuostatos turėtų būti aiškiai ir konkrečiai apibrėžtos ir taikomos tik atsižvelgiant į viešąjį interesą ir kai yra įvykdytos pertvarkymo proceso pradžios sąlygos. Pertvarkymo priemonių naudojimas suponuoja, kad šioje direktyvoje nustatytos pertvarkymo tikslų ir pertvarkymo sąlygos įvykdytos;
(121)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2012/30/ES (16) įtvirtintos taisyklės dėl akcininkų teisės spręsti dėl kapitalo didinimo ir mažinimo, dėl jų teisės dalyvauti bet kokioje naujoje akcijų emisijoje už mokestį grynaisiais pinigais, dėl kreditorių apsaugos kapitalo mažinimo atveju ir dėl akcininkų susirinkimo sušaukimo didelės kapitalo dalies praradimo atveju. Tos taisyklės gali kliudyti skubiems pertvarkymo institucijų veiksmams, ir joms reikia numatyti nukrypti leidžiančias nuostatas;
(122)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/35/ES (17) nustatytos taisyklės, be kita ko, dėl kiekvienos iš susijungiančių bendrovių visuotinio susirinkimo pritarimo susijungimui, dėl susijungimo sąlygų projekto, vadovybės ataskaitos ir ekspertų ataskaitos reikalavimų bei dėl kreditorių apsaugos. Tarybos direktyvoje 82/891/EEB (18) yra panašių taisyklių dėl akcinių bendrovių skaidymo. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/56/EB (19) numatytos atitinkamos taisyklės dėl ribotos atsakomybės bendrovių jungimųsi, peržengiančių vienos valstybės ribas. Kad pertvarkymo institucijos galėtų imtis skubių veiksmų, reikėtų nustatyti tinkamas nuo tų direktyvų nukrypti leidžiančias nuostatas;
(123)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/25/EB (20) nustatyta pareiga pateikti privalomą įmonių perėmimo pasiūlymą dėl visų bendrovės akcijų teisinga kaina, kaip apibrėžta toje direktyvoje, kai akcininkas tiesiogiai ar netiesiogiai, vienas ar kartu su kitais įsigyja tam tikrą tos bendrovės akcijų procentinę dalį, kuri leidžia jam kontroliuoti tą bendrovę ir yra apibrėžta nacionalinės teisės aktuose. Privalomo pasiūlymo teikimo taisyklės tikslas - apsaugoti smulkiuosius akcininkus, kai keičiasi bendrovės kontrolė. Tačiau tokios brangiai kainuojančios pareigos tikimybė gali atgrasyti galimus investuotojus į poveikį patiriančią įstaigą, todėl pertvarkymo institucijoms būtų sudėtinga pasinaudoti visais pertvarkymo įgaliojimais. Reikėtų numatyti tinkamas nuo privalomo pasiūlymo teikimo taisyklės leidžiančias nukrypti nuostatas, kiek tai būtina pertvarkymo įgaliojimams vykdyti, o pasibaigus pertvarkymo laikotarpiui privalomo pasiūlymo teikimo taisyklė turėtų būti taikoma visiems akcininkams, kurie įgyja poveikį patiriančios įstaigos kontrolę;
(124)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2007/36/EB (21) numatomos procedūrinės akcininkų teisės, susijusios su visuotiniais susirinkimais. Direktyvoje 2007/36/EB, inter alia, nustatytas trumpiausias pranešimo apie visuotinius susirinkimus platinimo laikotarpis ir pranešimo apie visuotinį susirinkimą turinys. Tos taisyklės gali kliudyti skubiems pertvarkymo institucijų veiksmams, todėl reikėtų numatyti tinkamas nuo direktyvos nukrypti leidžiančias nuostatas. Prieš pertvarkymo laikotarpį gali prireikti skubiai padidinti kapitalą, kai įstaiga neatitinka arba galėtų neatitikti Reglamento (ES) 575/2013 ir Direktyvos 2013/36/ES reikalavimų ir tikėtina, kad padidinus kapitalą bus atkurta finansinė būklė ir bus išvengta situacijos, kai būtų vykdomos pertvarkymo pradžios sąlygos. Tačiau akcininkai turėtų ir toliau turėti įgaliojimus priimti sprendimus dėl pranešimo apie visuotinio susirinkimo sušaukimą platinimo laikotarpio ilginimo ir trumpinimo. Tam mechanizmui nustatyti reikėtų numatyti tinkamas nuo Direktyvos 2007/36/EB nukrypti leidžiančias nuostatas;
(125)
norint užtikrinti, kad pertvarkymo institucijoms būtų atstovaujama Europos finansų priežiūros institucijų sistemoje, įsteigtoje Reglamentu (ES) Nr. 1092/2010, Reglamentu (ES) Nr. 1093/2010, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1094/2010 (22) bei Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1095/2010 (23), ir kad EBI turėtų specialiųjų žinių, būtinų šioje direktyvoje nustatytoms užduotims atlikti, reikėtų iš dalies pakeisti Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010, kad šioje direktyvoje apibrėžtos nacionalinės pertvarkymo institucijos būtų įtrauktos į tame reglamente nustatytą kompetentingų institucijų sąvoką. Toks pertvarkymo institucijų ir kompetentingų institucijų pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010 prilyginimas atitinka pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 25 straipsnį EBI priskirtas funkcijas prisidėti ir aktyviai dalyvauti rengiant bei derinant gaivinimo ir pertvarkymo planus ir siekti palengvinti žlungančių įstaigų, ypač tarpvalstybiniu mastu veikiančių grupių, pertvarkymą;
(126)
siekiant užtikrinti, kad įstaigos, subjektai, kurie faktiškai kontroliuoja jų verslą, ir jų valdymo įstaiga laikytųsi šios direktyvos pareigų ir kad visoje Sąjungoje jiems būtų taikomos panašios sąlygos, turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės numatytų administracines sankcijas ir kitas administracines priemones, kurios būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Todėl valstybių narių nustatytos administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės turėtų atitikti tam tikrus esminius reikalavimus dėl subjektų, kuriems taikoma sankcija arba kita administracinė priemonė, kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant sankciją arba kitą administracinę priemonę, sankcijų arba kitų administracinių priemonių skelbimo, pagrindinių įgaliojimų taikyti sankcijas ir administracinių baudų dydžių. EBI, laikydamasi griežtų profesinės paslapties reikalavimų, turėtų administruoti centrinę visų administracinių sankcijų ir informacijos apie apeliacijas, apie kurias jai pranešė kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos, duomenų bazę;
(127)
šioje direktyvoje nurodytos ir administracinės sankcijos, ir kitos administracinės priemonės, kad ją būtų galima taikyti visiems veiksmams, kurių imamasi po to, kai padaromas pažeidimas, ir kuriais siekiama užkirsti kelią tolesniems pažeidimams, nepaisant to, ar pagal nacionalinę teisę jie priskiriami prie sankcijų, ar prie kitų administracinių priemonių;
(128)
nors niekas netrukdo valstybėms narėms nustatyti taisyklių dėl administracinių sankcijų ir baudžiamųjų sankcijų už tuos pačius pažeidimus, neturėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų taisykles dėl administracinių sankcijų už šios direktyvos pažeidimus, kuriems taikoma nacionalinė baudžiamoji teisė. Laikydamosi nacionalinės teisės aktų valstybės narės neprivalo skirti ir administracinių, ir baudžiamųjų sankcijų už tą patį pažeidimą, tačiau jos tą gali daryti, jeigu tai leidžiama pagal jų nacionalinės teisės aktus. Vis dėlto taikant baudžiamąsias sankcijas vietoj administracinių sankcijų ar kitų administracinių priemonių už šios direktyvos pažeidimus neturėtų sumažėti arba būti kitaip paveiktas pertvarkymo institucijų ir kompetentingų institucijų gebėjimas šios direktyvos tikslais laiku bendradarbiauti, susipažinti su informacija ar ja keistis su kitų valstybių narių pertvarkymo institucijomis ir kompetentingomis institucijomis, be kita ko, po to, kai kreipiamasi į kompetentingas teismines institucijas dėl patraukimo atsakomybėn atitinkamų pažeidimų atvejais;
(129)
pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų (24) valstybės narės įsipareigojo pagrįstais atvejais prie pranešimų apie direktyvos perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos. Šios direktyvos atveju teisės aktų leidėjas laikosi nuomonės, kad tokių dokumentų perdavimas yra pagrįstas;
(130)
šia direktyva laikomasi pagrindinių teisių ir teisių, laisvių ir principų, pripažįstamų visų pirma Chartijoje, visų pirma - teisės į nuosavybę, teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą ir teisės į gynybą;
(131)
kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. suderinti įstaigų pertvarkymo taisykles ir procesus, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl įstaigų žlugimo poveikio visoje Sąjungos jo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(132)
priimdamos sprendimus ar imdamosi veiksmų pagal šią direktyvą kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos turėtų visada tinkamai atsižvelgti į savo sprendimų ir veiksmų poveikį finansiniam stabilumui kitose valstybėse narėse ir ekonominei situacijai kitose valstybėse narėse, taip pat turėtų apsvarstyti konkrečių patronuojamųjų įmonių arba filialų svarbą valstybės narės, kurioje tokia patronuojamoji įmonė arba filialas yra įsteigti ar yra, finansų sektoriui ir ekonomikai ir tai atlikti net tokiais atvejais, kai atitinkama patronuojamoji įmonė arba filialas neturi didelės reikšmės konsoliduotai grupei;
(133)
Komisija atliks bendro šios direktyvos taikymo peržiūrą, pirmiausiai, atsižvelgdama į priemones, kurių imtasi pagal bet kurį Sąjungos teisės aktą, kuriuo įsteigiamas pertvarkymo mechanizmas, apimantis daugiau nei vieną valstybę narę, išnagrinėja, kaip EBI naudojasi savo įgaliojimais pagal šią direktyvą tarpininkaus tarp mechanizme dalyvaujančios valstybės narės pertvarkymo institucijos ir jame nedalyvaujančios valstybės narės pertvarkymo institucijos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
TAIKYMO SRITIS, TERMINŲ APIBRĖŽTYS IR INSTITUCIJOS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šia direktyva nustatomos toliau nurodytų subjektų gaivinimo ir pertvarkymo taisyklės ir procedūros:
a)
įstaigų, įsteigtų Sąjungoje;
b)
finansų įstaigų, įsteigtų Sąjungoje, kai finansų įstaiga yra kredito įstaigos, investicinės įmonės arba c ar d punktuose nurodytos bendrovės patronuojamoji įmonė ir jai taikoma patronuojančiosios įmonės konsoliduota priežiūra pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 6-17 straipsnius;
c)
finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių ir mišrią veiklą vykdančių kontroliuojančiųjų bendrovių, įsteigtų Sąjungoje;
d)
patronuojančiųjų finansų kontroliuojančiųjų bendrovių valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančiųjų finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, patronuojančiųjų mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančiųjų mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių;
e)
įstaigų filialų, kurie yra įsteigti ne Sąjungoje, vadovaujantis konkrečiomis šioje direktyvoje nustatytomis sąlygomis.
Nustatydamos ir taikydamos reikalavimus pagal šią direktyvą ir pirmoje pastraipoje nurodyto subjekto atžvilgiu naudodamos savo turimas įvairias priemones, vadovaudamosi specialiomis nuostatomis, pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos atsižvelgia į subjekto verslo pobūdį, akcijų paketo struktūrą, teisinę formą, rizikos modelį, dydį ir teisinį statusą, taip pat tarpusavio sąsajas su kitomis įstaigomis arba apskritai finansų sistema, subjekto veiklos apimtį ir sudėtingumą, narystę institucinėse užtikrinimo sistemose (IUS), atitinkančiose Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalies reikalavimus, arba kitose kooperacinėse abipusio solidarumo sistemose, nurodytose to reglamento 113 straipsnio 6 dalyje, ir tai, ar ji teikia investicines paslaugas arba vykdo investicinę veiklą, apibrėžtą Direktyvos 2014/65/ES 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte.
2. Valstybės narės gali priimti arba palikti galioti taisykles, kurios griežtesnės nei nustatytosios šioje direktyvoje ir jos pagrindu priimtuose deleguotuosiuose ir įgyvendinimo aktuose, arba tas normas papildo, jei jos yra bendrojo taikymo taisyklės, neprieštaraujančios šiai direktyvai ir šios direktyvos pagrindu priimtiems deleguotiesiems ir įgyvendinimo aktams.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
1. Šios direktyvos tikslais vartojamos šios terminų apibrėžtys:
1. pertvarkymas- pertvarkymo priemonės arba 37 straipsnio 9 dalyje nurodytos priemonės taikymas siekiant vieno ar daugiau 31 straipsnio 2 dalyje nurodytų pertvarkymo tikslų;
2. kredito įstaiga- kredito įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, išskyrus Direktyvos 2013/36/ES 2 straipsnio 5 dalyje nurodytus subjektus;
3. investicinė įmonė- investicinė įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, kuriai taikomas Direktyvos 2013/36/ES 28 straipsnio 2 dalyje nustatytas pradinio kapitalo reikalavimas;
4. finansų įstaiga- finansų įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 26 punkte;
5. patronuojamoji įmonė- patronuojamoji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 16 punkte;
6. patronuojančioji įmonė- patronuojančioji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 15 punkto a papunktyje;
7. konsoliduota būklė- paremtas konsoliduota padėtimi, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 47 punkte;
8. institucinė užtikrinimo sistema arba IUS- sistema, atitinkanti Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje nustatytus reikalavimus;
9. finansų kontroliuojančioji bendrovė- finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 20 punkte;
10. mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė- mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 21 punkte;
11. mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė- mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 22 punkte;
12. patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje- patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 30 punkte;
13. Sąjungos patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė- ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 31 punkte;
14. patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje- patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 32 punkte;
15. Sąjungos patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė- ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 33 punkte;
16. pertvarkymo tikslai- pertvarkymo tikslai, nurodyti 31 straipsnio 2 dalyje;
17. filialas- filialas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 17 punkte;
18. pertvarkymo institucija- institucija, kurią valstybė narė paskiria pagal 3 straipsnį;
19. pertvarkymo priemonė- pertvarkymo priemonė, nurodyta 37 straipsnio 3 dalyje;
20. pertvarkymo įgaliojimai- įgaliojimai, nurodyti 63-72 straipsniuose;
21. kompetentinga institucija- kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte, įskaitant Europos Centrinį Banką, kiek tai susiję su Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 (25) jam pavestais specialiais uždaviniais;
22. kompetentingos ministerijos- valstybių narių finansų ministerijos arba kitos ministerijos, pagal nacionalinę kompetenciją atsakingos už ekonomikos, finansų ir biudžeto nacionalinio lygmens sprendimus, kurios buvo paskirtos pagal 3 straipsnio 5 dalį;
23. įstaiga- kredito įstaiga arba investicinė įmonė;
24. valdymo organas- valdymo organas, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 3 straipsnio 1 dalies 7 punkte;
25. vyresnioji vadovybė- vyresnioji vadovybė, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 3 straipsnio 1 dalies 9 punkte;
26. grupė- patronuojančioji įmonė ir jos patronuojamosios įmonės;
27. tarpvalstybinė grupė- grupė, kurios subjektai įsteigti daugiau nei vienoje valstybėje narėje;
28. nepaprastoji viešoji finansinė parama- valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, arba bet kokia kita viršvalstybinio lygmens viešoji finansinė parama, kuri jei būtų teikiama nacionaliniu lygmeniu, būtų laikoma valstybės pagalba, ir kuri teikiama įstaigos, 1 straipsnio 1 dalies b, c arba d punkte nurodyto subjekto arba grupės, kuriai priklauso tokia įstaiga ar subjektas, gyvybingumui, likvidumui arba mokumui išsaugoti arba atkurti;
29. skubi parama likvidumui padidinti- centrinio banko lėšos arba kita parama, dėl kurios gali padidėti centrinio banko lėšų kiekis, kurias centrinis bankas teikia mokiai finansų įstaigai arba mokių finansų įstaigų grupei, kuri patiria laikinų likvidumo problemų, kai tokios operacijos nėra pinigų politikos dalis;
30. sisteminė krizė- finansų sistemos veikimo sutrikimas, dėl kurio vidaus rinka ir realioji ekonomika gali patirti didelių neigiamų pasekmių. Tam tikru mastu sistemai gali būti svarbūs visų rūšių finansiniai tarpininkai, rinkos ir infrastruktūra;
31. grupės subjektas- grupei priklausantis juridinis asmuo;
32. gaivinimo planas- pagal 5 straipsnį įstaigos parengtas ir prižiūrimas gaivinimo planas;
33. grupės gaivinimo planas- pagal 7 straipsnį parengtas ir prižiūrimas grupės gaivinimo planas;
34. svarbus filialas- filialas, kuris priimančiojoje valstybėje narėje būtų laikomas svarbiu pagal Direktyvos 2013/36/ES 51 straipsnio 1 dalį;
35. ypatingos svarbos funkcijos- veikla, paslaugos ar operacijos, kurias nutraukus, tikėtina, vienoje ar daugiau valstybių narių dėl atitinkamos įstaigos arba grupės dydžio, jos kontroliuojamos rinkos dalies, išorės ar vidaus tarpusavio sąsajų, sudėtingumo ar tarpvalstybinės veiklos sutriktų itin svarbios realiajai ekonomikai teikiamos paslaugos arba sutriktų finansinis stabilumas, visų pirma atsižvelgiant į tos veiklos, paslaugų ar operacijų pakeičiamumą;
36. pagrindinės verslo linijos- verslo linijos ir susijusios paslaugos, kurios yra reikšmingi įstaigos arba grupės, kuriai ji priklauso, pajamų, pelno ar franšizės vertės šaltiniai;
37. konsoliduotos priežiūros institucija- konsoliduotos priežiūros institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 41 punkte;
38. nuosavos lėšos- nuosavos lėšos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 118 punkte;
39. pertvarkymo sąlygos- sąlygos, nurodytos 32 straipsnio 1 dalyje;
40. pertvarkymo veiksmai- sprendimas pradėti įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto pertvarkymą pagal 32 straipsnį ar 33 straipsnį arba pertvarkymo priemonės taikymas, arba naudojimasis vienu ar daugiau pertvarkymo įgaliojimų;
41. pertvarkymo planas- pagal 10 straipsnį parengtas įstaigos pertvarkymo planas;
42. grupės pertvarkymas- viena iš šių priemonių:
a)
pertvarkymo veiksmai patronuojančiosios įmonės arba įstaigos, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra, lygmeniu; arba
b)
pertvarkymo priemonių taikymo grupės subjektams, atitinkantiems pertvarkymo sąlygas, koordinavimas ir pertvarkymo institucijų pertvarkymo įgaliojimų taikymas tiems grupės subjektams;
43. grupės pertvarkymo planas- grupės pertvarkymo planas, parengtas pagal 12 ir 13 straipsnius;
44. grupės lygmens pertvarkymo institucija- pertvarkymo institucija valstybėje narėje, kurioje yra konsoliduotos priežiūros institucija;
45. grupės pertvarkymo schema- grupės pertvarkymui skirtas planas, parengtas pagal 91 straipsnį;
46. pertvarkymo kolegija- pagal 88 straipsnį įsteigta kolegija 88 straipsnio 1 dalyje nurodytoms užduotims vykdyti;
47. įprastinė bankroto byla- kolektyvinė bankroto byla, pagal kurią parduodamas visas skolininko turtas arba jo dalis ir paskiriamas likvidatorius arba administratorius ir kuri paprastai pagal nacionalinę teisę keliama įstaigoms tik toms įstaigoms taikoma tvarka arba apskritai visiems fiziniams ir juridiniams asmenims taikoma tvarka;
48. 63 straipsnio 1 dalies g ir j punktuose nurodytos skolos priemonės- obligacijos ir kitų formų perduodama skola, priemonės, kuriomis sukuriama arba pripažįstama skola, ir priemonės, suteikiančios teises įsigyti skolos priemonių;
49. patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje- patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 28 punkte;
50. Sąjungos patronuojančioji įstaiga- ES patronuojančioji įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 29 punkte;
51. nuosavų lėšų reikalavimas- Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92-98 straipsniuose nustatyti reikalavimai;
52. priežiūros institucijų kolegija- pagal Direktyvos 2013/36/ES 116 straipsnį įsteigta priežiūros institucijų kolegija;
53. Sąjungos valstybės pagalbos sistema- sistema, nustatyta SESV 107, 108 bei 109 straipsniais ir reguliavimo teisės aktais, taip pat visais Sąjungos teisės aktais, įskaitant gaires, komunikatus ir pranešimus, priimtais pagal SESV 108 straipsnio 4 dalį arba 109 straipsnį;
54. likvidavimas- įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto pardavimas;
55. turto atskyrimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 42 straipsnį pertvarkymo institucija atliktų pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą turto valdymo įmonei;
56. turto valdymo įmonė- juridinis asmuo, atitinkantis 42 straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus;
57. gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 43 straipsnį pertvarkymo institucija pasinaudotų pertvarkomos įstaigos įsipareigojimų nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais;
58. verslo pardavimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 38 straipsnį pertvarkymo institucija atliktų pertvarkomos įstaigos išleistų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių arba pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą pirkėjui, kuris nėra laikina įstaiga;
59. laikina įstaiga- juridinis asmuo, atitinkantis 40 straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus;
60. laikinos įstaigos sukūrimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 40 straipsnį laikinai įstaigai būtų perduodamos pertvarkomos įstaigos išleistos akcijos arba kitos nuosavybės priemonės arba pertvarkomos įstaigos turtas, teisės ar įsipareigojimai;
61. nuosavybės priemonės- akcijos, kitos priemonės, kuriomis suteikiama nuosavybė, priemonės, kurias galima konvertuoti į akcijas ar kitas nuosavybės priemones arba kurios suteikia teisę jų įsigyti, ir priemonės, sudarančios akcijų ar kitų nuosavybės priemonių paketą;
62. akcininkai- akcininkai arba kitų nuosavybės priemonių turėtojai;
63. perdavimo įgaliojimai- 63 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodyti įgaliojimai pertvarkomos įstaigos akcijas, kitas nuosavybės priemones, skolos priemones, turtą, teises ar įsipareigojimus ar bet kokį jų derinį perduoti gavėjui;
64. pagrindinė sandorio šalis arba PSŠ- pagrindinė sandorio šalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 648/2012 2 straipsnio 1 punkte;
65. išvestinė finansinė priemonė- išvestinė finansinė priemonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 648/2012 2 straipsnio 5 punkte;
66. nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai- 59 straipsnio 2 dalyje ir 63 straipsnio 1 dalies e-i punktuose nurodyti įgaliojimai;
67. užtikrintasis įsipareigojimas- įsipareigojimas, kai kreditoriaus teisė į mokėjimą arba kitų pareigų vykdymas užtikrinami suvaržymu, įkeitimu ar sulaikymo teise arba susitarimais dėl įkaito, įskaitant įsipareigojimus, atsirandančius dėl atpirkimo sandorių ir kitų susitarimų dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė;
68. bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės- kapitalo priemonės, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 28 straipsnio 1-4 dalyse, 29 straipsnio 1-5 dalyse ar 31 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas;
69. papildomos 1 lygio priemonės- kapitalo priemonės, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 52 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas;
70. bendra suma- bendra suma, kuria, pertvarkymo institucijos vertinimu, tinkami įsipareigojimai turi būti nurašyti arba konvertuoti pagal 46 straipsnio 1 dalį;
71. tinkami įsipareigojimai- įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto įsipareigojimai ir kapitalo priemonės, kurios nelaikomos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonėmis, papildomomis 1 lygio arba 2 lygio priemonėmis, kurioms netaikoma išimtis iš gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės pagal 44 straipsnio 2 dalį;
72. indėlių garantijų sistema- indėlių garantijų sistema, valstybės narės įdiegta ir oficialiai pripažinta pagal Direktyvos 2014/49/ES 4 straipsnį;
73. 2 lygio priemonės- kapitalo priemonės arba subordinuotosios paskolos, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 63 straipsnyje nustatytas sąlygas;
74. atitinkamos kapitalo priemonės IV antraštinės dalies IV skyriaus 5 skirsnio ir IV antraštinės dalies V skyriaus tikslais- papildomos 1 lygio priemonės ir 2 lygio priemonės;
75. konvertavimo kursas- koeficientas, pagal kurį nustatomas akcijų ar kitų nuosavybės priemonių, į kurias bus konvertuojamas konkrečios klasės įsipareigojimas, skaičius nurodant arba vienintelę tos klasės priemonę, arba tam tikrą skolinio reikalavimo vertės vienetą;
76. poveikį patiriantis kreditorius- kreditorius, kurio reikalavimas susijęs su įsipareigojimu, kuris sumažintas arba konvertuotas į akcijas ar kitas nuosavybės priemones pasinaudojant nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę;
77. poveikį patiriantis savininkas- nuosavybės priemonių turėtojas, kurio nuosavybės priemonės panaikintos pasinaudojant 63 straipsnio 1 dalies h punkte nurodytais įgaliojimais;
78. tinkama institucija- pagal 61 straipsnį nurodyta valstybės narės institucija, pagal tos valstybės nacionalinę teisę atsakinga už 59 straipsnio 3 dalyje nurodytų aplinkybių nustatymą;
79. atitinkama patronuojančioji įstaiga- patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančioji įmonė, finansų kontroliuojančioji bendrovė, mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje arba Sąjungos patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kuriai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė;
80. gavėjas- subjektas, kuriam iš pertvarkomos įstaigos perduodamos akcijos, kitos nuosavybės priemonės, skolos priemonės, turtas, teisės arba įsipareigojimai ar bet kokie tų elementų deriniai;
81. darbo diena- bet kuri diena, išskyrus šeštadienius, sekmadienius ir visas dienas, kurios yra nedarbo dienos atitinkamoje valstybėje narėje;
82. teisė nutraukti sutartį- teisė nutraukti sutartį, teisė paankstinti, užbaigti, įskaityti arba užskaityti įsipareigojimus arba visos panašios nuostatos, kuriomis sustabdomas, keičiamas arba panaikinamas sutarties šalies įsipareigojimas, arba nuostata, dėl kurios neatsiranda pareiga pagal sutartį, nors kitomis aplinkybėmis ji atsirastų;
83. pertvarkoma įstaiga- įstaiga, finansų įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė, mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje arba Sąjungos patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kuriai taikomi pertvarkymo veiksmai;
84. Sąjungos patronuojamoji įmonė- įstaiga, kuri yra įsteigta valstybėje narėje ir kuri yra trečiosios valstybės įstaigos arba trečiosios valstybės patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė;
85. Sąjungos patronuojančioji įmonė- Sąjungos patronuojančioji įstaiga, Sąjungos patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba Sąjungos patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė;
86. trečiosios valstybės įstaiga- subjektas, kurio pagrindinė buveinė įsteigta trečiojoje valstybėje, kuriai, jei ji būtų įsteigta Sąjungoje, būtų taikoma „įstaigos“ apibrėžtis;
87. trečiosios valstybės patronuojančioji įmonė- trečiojoje valstybėje įsteigta patronuojančioji įstaiga, patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė;
88. trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros- veiksmai, kuriais pagal trečiosios valstybės teisės aktus valdomas trečiosios valstybės įstaigos ar trečiosios valstybės patronuojančiosios įmonės žlugimas ir kurie pagal tikslus ir tikėtinus rezultatus prilygsta pertvarkymo veiksmams pagal šią direktyvą;
89. Sąjungos filialas- trečiosios valstybės įstaigos filialas, esantis valstybėje narėje;
90. atitinkama trečiosios valstybės institucija- trečiosios valstybės institucija, atsakinga už funkcijų, prilygstančių pertvarkymo institucijų ar kompetentingų institucijų funkcijoms, pagal šią direktyvą, vykdymą;
91. grupės finansavimo struktūra- grupės lygmens pertvarkymo institucijos valstybės narės taikoma finansavimo struktūra (-os);
92. kompensacinis sandoris- sandoris, kurį sudaro du grupės subjektai, kad perduotų visą ar dalį rizikos, kylančios dėl kito sandorio, sudaryto vieno iš tų grupės subjektų ir trečiojo asmens;
93. grupės subjektų tarpusavio garantija- sutartis, pagal kurią vienas grupės subjektas garantuoja kito grupės subjekto įsipareigojimus trečiajam asmeniui;
94. apdraustieji indėliai- garantuoti indėliai, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 5 punkte;
95. reikalavimus atitinkantys indėliai- reikalavimus atitinkantys indėliai, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 4 punkte;
96. padengta obligacija- priemonė, nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/65/EB (26) 52 straipsnio 4 dalyje;
97. susitarimas dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė- susitarimas dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/47/EB (27) 2 straipsnio 1 dalies b punkte;
98. užskaitos susitarimas- susitarimas, pagal kurį keletas reikalavimų ar įsipareigojimų gali būti konvertuoti į vieną grynąjį reikalavimą, įskaitant baigiamosios užskaitos susitarimus, pagal kuriuos įvykus priverstinio vykdymo įvykiui (nesvarbu, kaip ar kur apibrėžtam) šalių pareigos būtų paankstintos taip, kad būtų vykdytinos nedelsiant arba nutraukiamos, ir bet kokiu atveju konvertuojamos į vieną grynąjį reikalavimą arba pakeičiamos tokiu reikalavimu, įskaitant tarpusavio užskaitas suėjus terminui, kaip apibrėžta Direktyvos 2002/47/EB 2 straipsnio 1 dalies n punkto i papunktyje, ir tarpuskaitą, kaip apibrėžta Direktyvos 98/26/EB 2 straipsnio k punkte;
99. įskaitymo susitarimas- susitarimas, pagal kurį du ar daugiau reikalavimų ar įsipareigojimų, kuriuos vienas kitam turi įvykdyti pertvarkoma įstaiga ir sandorio šalis, gali būti įskaityti vienas kito atžvilgiu;
100. finansinės sutartys- šios sutartys ir susitarimai:
a)
vertybinių popierių sutartys, įskaitant:
i)
vertybinio popieriaus, vertybinių popierių grupės arba indekso pirkimo, pardavimo arba skolinimo sutartis;
ii)
vertybinio popieriaus arba vertybinių popierių grupės arba indekso pasirinkimo sandorius;
iii)
tokio vertybinio popieriaus, grupės arba indekso atpirkimo arba atvirkštinio atpirkimo sandorius;
b)
biržos prekių sutartys, įskaitant:
i)
biržos prekės arba biržos prekių grupės arba indekso pirkimo, pardavimo arba skolinimo sutartis, numatant prekę pateikti ateityje;
ii)
biržos prekės arba prekių grupės arba indekso pasirinkimo sandorius;
iii)
tokios biržos prekės, grupės arba indekso atpirkimo arba atvirkštinio atpirkimo sandorius;
c)
išankstiniai sandoriai ir ateities sandoriai, įskaitant sutartis (išskyrus biržos prekių sutartį) pirkti, parduoti arba perduoti prekę ar kito pobūdžio nuosavybę, paslaugą, teisę arba dalį už nustatytą kainą ateityje;
d)
apsikeitimo susitarimai, įskaitant:
i)
apsikeitimo ir pasirinkimo sandorius, susijusius su: palūkanų normomis; neatidėliotinais ar kitais užsienio valiutos susitarimais; valiuta; nuosavybės vertybinių popierių indeksu arba nuosavybės vertybiniais popieriais; skolos vertybinių popierių indeksu arba skolos vertybiniais popieriais; biržos prekių indeksais arba prekėmis; oro sąlygomis; išmetamaisiais teršalais arba infliacija;
ii)
apsikeitimo grąžomis, kredito maržų arba kredito apsikeitimo sandorius;
iii)
į i arba ii papunktyje nurodytą susitarimą panašius susitarimus arba sandorius, kurie reguliariai sudaromi apsikeitimo sandorių arba išvestinių finansinių priemonių rinkose;
e)
tarpbankinio skolinimosi susitarimai, kai skolinimosi terminas yra trys mėnesiai ar mažiau;
f)
pagrindinius susitarimus, susijusius su a-e punktuose nurodytomis sutartimis arba susitarimais;
101. krizių prevencijos priemonė- naudojimasis įgaliojimais siekiant tiesiogiai pašalinti atsigavimui trukdančius trūkumus ar kliūtis pagal 6 straipsnio 6 dalį, naudojimasis įgaliojimais siekiant įveikti ar pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis pagal 17 ar 18 straipsnį, ankstyvosios intervencijos priemonės taikymas pagal 27 straipsnį, laikinojo administratoriaus paskyrimas pagal 29 straipsnį arba naudojimasis nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais pagal 59 straipsnį;
102. krizių valdymo priemonė- pertvarkymo veiksmai arba specialiojo valdytojo paskyrimas pagal 35 straipsnį arba asmens pagal 51 straipsnio 2 dalį arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskyrimas;
103. gaivinimo pajėgumas- įstaigos pajėgumas atkurti savo finansinę būklę jai labai pablogėjus;
104. indėlininkas- indėlininkas, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 6 punkte;
105. investuotojas- investuotojas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/9/EB (28) 1 straipsnio 4 punkte;
106. paskirta nacionalinė makrolygio rizikos ribojimo institucija- institucija, kuriai patikėta vykdyti makrolygio rizikos ribojimo politiką, kaip nurodyta 2011 m. gruodžio 22 d. Europos sisteminės rizikos valdybos rekomendacijos dėl nacionalinių institucijų įgaliojimų makrolygio rizikos ribojimo srityje (ESRV/2011/3) Rekomendacijoje B1;
107. labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės- labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės, kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijos 2003/361/EB (29) priedo 2 straipsnio 1 punkte;
108. reguliuojama rinka- reguliuojama rinka, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/65/ES 4 straipsnio 1 dalies 21 punkte.
2. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant nustatyti kriterijus, pagal kuriuos nustatoma 35 punkto pirmoje pastraipoje minima veikla, paslaugos ir operacijos apibrėžties „ypatingos svarbos funkcijos“ atžvilgiu, ir kriterijus, pagal kuriuos nustatomos 36 punkte minimos verslo linijos ir susijusios paslaugos apibrėžties „pagrindinės verslo linijos“ atžvilgiu.
3 straipsnis
Už pertvarkymą atsakingų institucijų paskyrimas
1. Kiekviena valstybė narė skiria vieną ar išimties tvarka daugiau pertvarkymo institucijų, įgaliotų taikyti pertvarkymo priemones ir naudotis pertvarkymo įgaliojimais.
2. Pertvarkymo institucija yra viešojo administravimo institucija arba institucijos, kurioms suteikti viešojo administravimo įgaliojimai.
3. Pertvarkymo institucijos gali būti nacionaliniai centriniai bankai, kompetentingos ministerijos arba kitos viešojo administravimo institucijos, arba institucijos, kurioms suteikti viešojo administravimo įgaliojimai. Valstybės narės gali išimties tvarka numatyti, kad pertvarkymo institucija yra kompetentinga institucija, vykdanti priežiūrą Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvos 2013/36/ES tikslais. Turi būti įvestos tinkamos struktūrinės priemonės siekiant užtikrinti veiklos nepriklausomumą ir išvengti priežiūros funkcijų pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES arba kitų atitinkamos institucijos funkcijų ir pertvarkymo institucijų funkcijų pagal šią direktyvą interesų konfliktų, nedarant poveikio keitimosi informacija ir bendradarbiavimo pareigai, kaip reikalaujama pagal 4 dalį. Visų pirma valstybės narės užtikrina, kad kompetentingose institucijose, nacionaliniuose centriniuose bankuose, kompetentingose ministerijose ar kitose institucijose pertvarkymo funkcija ir priežiūros ar kitos atitinkamos institucijos funkcijos veiklos atžvilgiu būtų atskirtos viena nuo kitos.
Pertvarkymo institucijos funkcijas pagal šią direktyvą atliekantis personalas struktūriškai atskiriamas nuo personalo, vykdančio užduotis pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES, arba nuo kitas atitinkamos institucijos funkcijas atliekančio personalo, jam taip pat taikomos kitos atskaitomybės gairės.
Šios dalies tikslais valstybė narė ar pertvarkymo institucija priima ir viešai paskelbia visas būtinas vidaus taisykles, įskaitant profesinės paslapties saugojimo ir keitimosi informacija, susijusia su skirtingomis funkcinėmis sritimis, taisykles.
4. Valstybės narės reikalauja, kad priežiūros ir pertvarkymo funkcijas vykdančios institucijos ir asmenys, vykdantys tas funkcijas tų institucijų vardu, glaudžiai bendradarbiautų rengdami, planuodami ir taikydami pertvarkymo sprendimus tiek tuo atveju, kai pertvarkymo institucija ir kompetentinga institucija yra atskiri subjektai, tiek tuo atveju, kai tas funkcijas vykdo tas pats subjektas.
5. Kiekviena valstybė narė paskiria po vieną ministeriją, atsakingą už kompetentingos ministerijos funkcijų pagal šią direktyvą vykdymą.
6. Kai valstybės narės pertvarkymo institucija nėra kompetentinga ministerija, ji informuoja kompetentingą ministeriją apie pagal šią direktyvą priimtus sprendimus ir, jei nacionalinės teisės aktuose nenustatyta kitaip, gauna jos pritarimą prieš įgyvendindama sprendimus, kurie turi tiesioginį fiskalinį poveikį ar sukelia sisteminius padarinius.
7. Kompetentingų institucijų, pertvarkymo institucijų ir EBI pagal šią direktyvą priimtais sprendimais atsižvelgiama į galimą sprendimo poveikį visose valstybėse narėse, kuriose veikia įstaiga ar grupė, ir kiek įmanoma mažinamos neigiamos pasekmės finansiniam stabilumui ir ekonominei ir socialinei padėčiai tose valstybėse narėse. EBI sprendimams taikomas Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 38 straipsnis.
8. Valstybės narės užtikrina, kad kiekviena pertvarkymo institucija turėtų specialiųjų žinių, išteklių ir praktinių pajėgumų taikyti pertvarkymo veiksmus ir galėtų vykdyti savo įgaliojimus sparčiai ir lanksčiai, kiek tai būtina pertvarkymo tikslams įgyvendinti.
9. EBI, bendradarbiaudama su kompetentingomis institucijomis ir pertvarkymo institucijomis, plėtoja reikiamus specialiųjų žinių, išteklių ir praktinės veiklos pajėgumus ir stebi 8 dalies nuostatų įgyvendinimą, be kita ko, vykdydama periodinius tarpusavio vertinimus.
10. Kai, remdamasi 1 dalies nuostatomis, valstybė narė paskiria daugiau nei vieną instituciją pertvarkymo priemonėms taikyti ir pertvarkymo įgaliojimams įgyvendinti, ji pateikia EBI ir Komisijai visapusiškai pagrįstą pranešimą apie šio sprendimo priežastis ir aiškiai paskirsto funkcijas ir atsakomybės sritis tarp tų institucijų, užtikrina pakankamą jų veiklos koordinavimą ir paskiria vieną instituciją kaip kontaktinę instituciją bendradarbiaujant ir koordinuojant veiklą su atitinkamomis kitų valstybių narių institucijomis.
11. Valstybės narės praneša EBI apie paskirtą nacionalinę instituciją ar institucijas ir kontaktinę instituciją ir prireikus aprašo jų konkrečias funkcijas ir atsakomybės sritis. EBI skelbia šių pertvarkymo institucijų ir kontaktinių institucijų sąrašą.
12. Nedarant poveikio 85 straipsniui, valstybės narės gali apriboti pertvarkymo institucijos, kompetentingos institucijos ir jų atitinkamų darbuotojų atsakomybę pagal nacionalinę teisę už veiksmus ir neveikimą vykdant jų funkcijas pagal šią direktyvą.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PASIRENGIMAS
I SKYRIUS
Gaivinimo ir pertvarkymo planavimas
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos
4 straipsnis
Supaprastintos pareigos tam tikroms įstaigoms
1. Atsižvelgdamos į galimą įstaigos žlugimo poveikį dėl jos verslo pobūdžio, akcijų paketo struktūros, teisinės formos, rizikos modelio, dydžio ir teisinio statuso, ryšių su kitomis įstaigomis arba finansų sistema apskritai, jos veiklos apimties ir sudėtingumo, narystės IUS arba kitose kooperacinėse abipusio solidarumo sistemose, nurodytose Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje, ir jos teikiamų investicinių paslaugų arba vykdomos investicinės veiklos, apibrėžtos Direktyvos 2014/65/ES 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, ir tai, ar jos žlugimas ir vėlesnis likvidavimas keliant įprastinę bankroto bylą turėtų didelių neigiamų pasekmių finansų rinkoms, kitoms įstaigoms, finansavimo sąlygoms arba visai ekonomikai, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos ir pertvarkymo institucijos nustatytų:
a)
5-12 straipsniuose numatytų gaivinimo ir pertvarkymo planų turinį ir detales;
b)
datą, iki kada turi būti parengti pirmieji gaivinimo ir pertvarkymo planai, gaivinimo ir pertvarkymo planų atnaujinimo dažnumą; šie planai gali būti atnaujinami rečiau nei numatyta 5 straipsnio 2 dalyje, 7 straipsnio 5 dalyje, 10 straipsnio 6 dalyje ir 13 straipsnio 3 dalyje;
c)
5 straipsnio 5 dalyje, 11 straipsnio 1 dalyje ir 12 straipsnio 2 dalyje numatytos informacijos, kurios reikalaujama iš institucijų, ir informacijos, nurodytos priedo A (skirsnyje) ir B (skirsnyje) skirsniuose, turinį ir išsamumą;
d)
15 ir 16 straipsniuose ir priedo C skirsnyje nurodyto sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimo išsamumo lygį.
2. Kompetentingos institucijos ir atitinkamais atvejais pertvarkymo institucijos 1 dalyje nurodytus vertinimus prireikus atlieka pasikonsultavusios su nacionaline makrolygio rizikos ribojimo institucija.
3. Valstybės narės užtikrina, kad tuo atveju, kai taikomos supaprastintos pareigos, kompetentingos institucijos ir, kai tinkama, pertvarkymo institucijos galėtų bet kada nustatyti pilnos apimties nesupaprastintas pareigas.
4. Valstybės narės užtikrina, kad supaprastintų pareigų taikymas, per se, neturėtų daryti poveikio kompetentingos institucijos ir, kai tinkama, pertvarkymo institucijos įgaliojimams imtis krizių prevencijos priemonės arba krizių valdymo priemonės.
5. Ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį EBI skelbia gaires, kad patikslintų 1 dalyje nurodytus įstaigos žlugimo poveikio finansų rinkoms, kitoms įstaigoms ir finansavimo sąlygoms vertinimo pagal tą dalį kriterijus.
6. EBI, kai tinkama, atsižvelgdama į patirtį, įgytą taikant 5 dalyje nurodytas gaires, parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose nustatomi 2 dalyje nurodyti įstaigos žlugimo poveikio finansų rinkoms, kitoms įstaigoms ir finansavimo sąlygoms vertinimo pagal tą dalį kriterijai.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2017 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
7. Kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos informuoja EBI, kaip jos pritaikė 1, 8, 9 ir 10 dalis jų jurisdikcijai priklausančioms įstaigoms. EBI pateikia ataskaitą apie 1, 8, 9 ir 10 dalių įgyvendinimą Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai ne vėliau kaip 2017 m. gruodžio 31 d. Visų pirma toje ataskaitoje nurodomi 1, 8, 9 ir 10 dalių įgyvendinimo nacionaliniu mastu skirtumai.
8. Laikydamosi 9 ir 10 dalių nuostatų, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos ir, kai taikoma, pertvarkymo institucijos galėtų netaikyti:
a)
šio skyriaus 2 ir 3 skirsnių reikalavimų su centrine įstaiga susijusioms įstaigoms, kurioms pagal nacionalinę teisę visiškai arba iš dalies netaikomi rizikos ribojimo reikalavimai, laikantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnio;
b)
2 skirsnio reikalavimų institucijoms, kurios yra IUS narės.
9. Kai leidžiama netaikyti reikalavimų, kaip nurodyta 8 dalyje, valstybės narės:
a)
šio skyriaus 2 ir 3 skirsnių reikalavimus konsoliduotai taiko centrinei įstaigai ir su ja susijusioms įstaigoms, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje;
b)
reikalauja, kad IUS įvykdytų 2 skirsnio reikalavimus bendradarbiaudama su visomis savo narėmis, kurioms netaikomi reikalavimai.
Tuo tikslu visos šio skyriaus 2 ir 3 skirsniuose pateikiamos nuorodos į grupę apima centrinę įstaigą bei su ja susijusias įstaigas, kaip apibrėžta Reglamento 575/2013/ES 10 straipsnyje, ir jų patronuojamąsias įmones, o visos nuorodos į patronuojančiąsias įmones ar įstaigas, kurioms taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES 111 straipsnį, apima centrinę įstaigą.
10. Įstaigos, kurias pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 6 straipsnio 4 dalį tiesiogiai prižiūri Europos Centrinis Bankas ar kurios sudaro didelę dalį konkrečios valstybės narės finansų sistemos, parengia savo gaivinimo planus pagal šio skyriaus 2 skirsnio nuostatas, ir joms taikomi individualūs pertvarkymo planai pagal 3 skirsnio nuostatas.
Šios dalies tikslais laikoma, kad įstaigos veikla sudaro didelę dalį tos valstybės narės finansų sistemos, jei tenkinama bent viena iš šių sąlygų:
a)
bendra jos turto vertė viršija 30 000 000 000 EUR arba
b)
jos viso turto santykis su dalyvaujančios valstybės narės, kurioje ji įsisteigusi, BVP yra didesnis nei 20 %, nebent visa jos turto vertė yra mažesnė nei 5 000 000 000 EUR.
11. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus ir juose nustato vienodas formas, šablonus ir apibrėžtis, kad kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos nustatytų ir perduotų informaciją EBI 7 dalies tikslais laikydamosi proporcingumo principo.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus.
2 skirsnis
Gaivinimo planavimas
5 straipsnis
Gaivinimo planai
1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekviena įstaiga, kuri nepriklauso grupei, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES 111 ir 112 straipsnius, parengtų ir prižiūrėtų gaivinimo planą, kuriame būtų numatyta, kokių priemonių turi imtis įstaiga, kad atkurtų savo finansinę būklę, pastarajai labai pablogėjus. Gaivinimo planai laikomi valdymo priemone, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 74 straipsnyje.
2. Kompetentingos institucijos užtikrina, kad įstaigos savo gaivinimo planus atnaujintų bent kartą per metus arba pasikeitus įstaigos teisinei ar organizacinei struktūrai, veiklai ar finansinei būklei, kai tai gali turėti reikšmingą poveikį gaivinimo planui arba kai dėl to būtina tą planą keisti. Kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad įstaigos savo gaivinimo planus atnaujintų dažniau.
3. Gaivinimo planuose nenumatoma galimybės pasinaudoti nepaprastąja viešąja finansine parama ar ją gauti.
4. Gaivinimo planuose prireikus pateikiama analizė, kaip ir kada įstaiga gali teikti prašymą dėl centrinio banko priemonių naudojimo plane numatytomis sąlygomis, ir nurodomas turtas, kuris, tikėtina, atitiktų įkaitui keliamas sąlygas.
5. Nedarant poveikio 4 straipsniui, valstybės narės užtikrina, kad gaivinimo planuose būtų pateikta priedo A skirsnyje išvardyta informacija. Valstybės narės gali reikalauti, kad gaivinimo planuose būtų pateikta papildoma informacija.
Gaivinimo planuose taip pat nurodomos potencialios priemonės, kurių įstaiga galėtų imtis atvejais, kai įvykdomos 27 straipsnyje išvardytos ankstyvosios intervencijos sąlygos.
6. Valstybės narės reikalauja, kad į gaivinimo planus būtų įtrauktos atitinkamos sąlygos ir procedūros, skirtos užtikrinti, kad gaivinimo veiksmai būtų įgyvendinti laiku, taip pat kad būtų įtrauktos įvairios gaivinimo galimybės. Valstybės narės reikalauja, kad gaivinimo planuose būtų apsvarstyti įvairūs makroekonomiškai ir finansiškai nepalankiausių sąlygų scenarijai, aktualūs atsižvelgiant į konkrečias įstaigos sąlygas, įskaitant visai sistemai svarbius įvykius ir atskirų juridinių asmenų bei grupių patiriamas nepalankiausias sąlygas.
7. Aktyviai konsultuodamasi su Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV), EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. parengia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, kuriose išsamiau patikslina šio straipsnio 6 dalies tikslais naudojamus scenarijus.
8. Valstybės narės gali numatyti, kad kompetentingos institucijos turėtų įgaliojimus reikalauti, jog įstaiga registruotų išsamius duomenis apie finansines sutartis, kurių šalimi yra atitinkama įstaiga.
9. 1 dalyje nurodytos įstaigos valdymo organas įvertina ir patvirtina gaivinimo planą prieš jį pateikdamas kompetentingai institucijai.
10. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose išsamiau, nedarant poveikio 4 straipsniui, nurodo informaciją, kurią pagal šio straipsnio 5 dalį reikia įtraukti į gaivinimo planą.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
6 straipsnis
Gaivinimo planų vertinimas
1. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos, kurios pagal 5 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį privalo parengti gaivinimo planus, tuos gaivinimo planus pateiktų kompetentingai institucijai peržiūrėti. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos tinkamai įrodytų kompetentingoms institucijoms, kad tie planai atitinka 2 dalies kriterijus.
2. Kompetentinga institucija per šešis mėnesius nuo kiekvieno plano pateikimo dienos, pasikonsultavusi su valstybių narių kompetentingomis institucijomis, kuriose yra įsteigti svarbūs filialai (tiek, kiek tai susiję su tuo filialu), peržiūri šiuos planus ir įvertina, kiek jie atitinka 5 straipsnyje nustatytus reikalavimus ir šiuos kriterijus:
a)
įgyvendinus plane siūlomas priemones, pagrįstai tikėtina, kad bus išlaikytas arba atkurtas įstaigos arba grupės gyvybingumas ir finansinė būklė, atsižvelgiant į parengiamąsias priemones, kurių įstaiga ėmėsi ar planavo imtis;
b)
pagrįstai tikėtina, kad planas ir pagal planą numatytos konkrečios galimybės bus greitai ir veiksmingai įgyvendinami finansiškai nepalankiausiomis sąlygomis kiek įmanoma stengiantis išvengti bet kokių didelių neigiamų pasekmių finansų sistemai, taip pat taikant scenarijus, pagal kuriuos kitos įstaigos gaivinimo planus įgyvendintų tuo pačiu metu.
3. Vertindama gaivinimo planų tinkamumą, kompetentinga institucija apsvarsto įstaigos kapitalo ir finansavimo struktūros tinkamumą atsižvelgiant į įstaigos organizacinės struktūros sudėtingumo lygį ir rizikos modelį.
4. Kompetentinga institucija pateikia gaivinimo planą pertvarkymo institucijai. Pertvarkymo institucija gali išnagrinėti gaivinimo planą siekdama nustatyti, kokie jame numatyti veiksmai galėtų turėti neigiamo poveikio įstaigos sėkmingo pertvarkymo galimybei, ir pateikti rekomendacijų tais klausimais kompetentingai institucijai.
5. Kompetentingai institucijai įvertinus, kad gaivinimo plane yra esminių trūkumų ar esminių įgyvendinimo kliūčių, apie vertinimą ji praneša įstaigai arba grupės patronuojančiajai įmonei ir reikalauja, kad įstaiga per du mėnesius (institucijoms pritarus šis terminas gali būti pratęstas vienu mėnesiu) pateiktų patikslintą planą su paaiškinimais, kaip sprendžiami su tais trūkumais ar kliūtimis susiję klausimai.
Prieš reikalaudama, kad įstaiga iš naujo pateiktų gaivinimo planą, kompetentinga institucija suteikia galimybę įstaigai pareikšti nuomonę dėl to reikalavimo.
Kai kompetentinga institucija nelaiko, kad trūkumai ir kliūtys buvo tinkamai pašalinti patikslintu planu, ji gali nurodyti įstaigai, kokius konkrečius plano pakeitimus reikia atlikti.
6. Jei įstaiga nepateikia patikslinto gaivinimo plano arba jei kompetentinga institucija nustato, kad pirminio vertinimo metu nustatyti trūkumai ar galimos kliūtys nebuvo tinkamai pašalinti patikslintu gaivinimo planu, ir, jeigu davus nurodymą dėl konkrečių plano pakeitimų trūkumų ir kliūčių tinkamai pašalinti neįmanoma, kompetentinga institucija reikalauja, kad įstaiga per pagrįstą laikotarpį nustatytų pakeitimus, kuriuos ji galėtų padaryti savo veikloje, kad pašalintų su gaivinimo plano įgyvendinimu susijusius trūkumus ar kliūtis.
Jeigu įstaiga per kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį nenustato pakeitimų arba jei kompetentinga institucija įvertina, kad įstaigos pasiūlytais veiksmais trūkumai ar kliūtys nebūtų tinkamai pašalinti, kompetentinga institucija gali nurodyti įstaigai imtis bet kokių priemonių, kurios, jos manymu, yra būtinos ir proporcingos, atsižvelgiant į trūkumų ir kliūčių rimtumą ir priemonių poveikį įstaigos veiklai.
Nedarant poveikio Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsniui, kompetentinga institucija gali įstaigai nurodyti:
a)
sumažinti įstaigos rizikos modelį, įskaitant su likvidumu susijusią riziką;
b)
leisti laiku įgyvendinti rekapitalizavimo priemones;
c)
peržiūrėti įstaigos strategiją ir struktūrą;
d)
pakeisti finansavimo strategiją siekiant padidinti pagrindinių verslo linijų ir ypatingos svarbos funkcijų atsparumą;
e)
pakeisti įstaigos valdymo struktūrą.
Šioje dalyje nurodytas priemonių sąrašas valstybėms narėms nedraudžia leisti kompetentingoms institucijoms imtis papildomų priemonių pagal nacionalinę teisę.
7. Kai kompetentinga institucija reikalauja, kad įstaiga imtųsi priemonių pagal 6 dalį, jos sprendimas dėl priemonių turi būti pagrįstas ir proporcingas.
Apie sprendimą įstaigai pranešama raštu ir sprendimą galima apskųsti.
8. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose nustato minimalius kriterijus, kuriuos kompetentinga institucija turi įvertinti atlikdama vertinimą pagal šio straipsnio 2 dalį ir 8 straipsnio 1 dalį.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
7 straipsnis
Grupės gaivinimo planai
1. Valstybės narės užtikrina, kad Sąjungos patronuojančiosios įmonės parengtų ir pateiktų konsoliduotos priežiūros institucijai grupės gaivinimo planą. Grupės gaivinimo planas - visos grupės, kuriai vadovauja Sąjungos patronuojančioji įmonė, gaivinimo planas. Grupės gaivinimo plane nustatomos priemonės, kurių gali būti reikalaujama įgyvendinti Sąjungos patronuojančiosios įmonės ir kiekvienos atskiros patronuojamosios įmonės lygiu.
2. Laikydamosi 8 straipsnio, kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad patronuojamosios įmonės individualiai parengtų ir pateiktų gaivinimo planus.
3. Konsoliduotos priežiūros institucija, jei taikomi šioje direktyvoje nustatyti konfidencialumo reikalavimai, perduoda grupės gaivinimo planus:
a)
Direktyvos 2013/36/ES 115 ir 116 straipsniuose nurodytoms atitinkamoms kompetentingoms institucijoms;
b)
valstybių narių, kuriose yra įsteigti svarbūs filialai, kompetentingoms institucijoms (tiek, kiek tai susiję su tuo filialu);
c)
grupės lygmens pertvarkymo institucijai ir
d)
patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijoms.
4. Grupės gaivinimo plano tikslas - visos grupės ar bet kurios grupės įstaigos stabilizavimas, kai ji patiria nepalankiausias sąlygas, kad būtų svarstomos arba šalinamos sunkumų priežastys ir atkurta grupės ar konkrečios įstaigos finansinė būklė, tuo pačiu metu atsižvelgiant į kitų grupės subjektų finansinę būklę.
Grupės gaivinimo plane numatoma, kaip užtikrinti priemonių, kurių turi būti imamasi Sąjungos patronuojančiosios įmonės, 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytų subjektų lygiu, taip pat priemonių, kurių turi būti imamasi patronuojamųjų įmonių lygiu ir, tam tikrais atvejais, laikantis Direktyvos 2013/36/ES, svarbių filialų lygiu, koordinavimą ir nuoseklumą.
5. Grupės gaivinimo plane ir bet kokiame individualiai patronuojamajai įmonei parengtame plane pateikiami 5 straipsnyje numatyti elementai. Tuose planuose prireikus nurodomos grupės subjektų tarpusavio finansinės paramos priemonės, patvirtintos remiantis pagal III skyrių sudarytu susitarimu dėl grupės subjektų tarpusavio finansinės paramos.
6. Grupės gaivinimo planuose pateikiamos įvairios gaivinimo galimybės ir nurodomi veiksmai, kurių reikėtų imtis pagal 5 straipsnio 6 dalyje numatytus scenarijus.
Pagal kiekvieną scenarijų grupės gaivinimo plane nurodoma, ar yra kliūčių grupėje ir į planą įtrauktų subjektų lygmeniu įgyvendinti gaivinimo priemones ir ar yra esminių praktinių ar teisinių kliūčių nuosavoms lėšoms nedelsiant perduoti arba įsipareigojimams ar turtui išpirkti grupėje.
7. Pagal 1 dalį gaivinimo planą rengiančio subjekto valdymo organas įvertina ir tvirtina grupės gaivinimo planą prieš jį teikiant konsoliduotos priežiūros institucijai.
8 straipsnis
Grupės gaivinimo planų vertinimas
1. Konsoliduotos priežiūros institucija kartu su patronuojamųjų įmonių kompetentingomis institucijomis, pasikonsultavusios su Direktyvos 2013/36/ES 116 straipsnyje nurodytomis kompetentingomis institucijomis ir su svarbių filialų (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu) kompetentingomis institucijomis, peržiūri grupės gaivinimo planą ir įvertina, kiek jis atitinka 6 ir 7 straipsniuose nustatytus reikalavimus ir kriterijus. Tas vertinimas atliekamas 6 straipsnyje nustatyta tvarka ir laikantis šio straipsnio bei jį vykdant atsižvelgiama į galimą gaivinimo priemonių poveikį finansiniam stabilumui visose valstybėse narėse, kuriose veikia grupė.
2. Konsoliduotos priežiūros institucija ir patronuojamųjų įmonių kompetentingos institucijos stengiasi priimti bendrą sprendimą dėl:
a)
grupės gaivinimo plano peržiūros ir vertinimo;
b)
to, ar turi būti parengtas individualus gaivinimo planas kiekvienai grupei priklausančiai įstaigai, ir
c)
6 straipsnio 5 ir 6 dalyse nurodytų priemonių taikymo.
Šalys stengiasi priimti bendrą sprendimą per keturis mėnesius nuo tos dienos, kurią konsoliduotos priežiūros institucija perduoda grupės gaivinimo planą pagal 7 straipsnio 3 dalį.
EBI kompetentingos institucijos prašymu gali padėti kompetentingoms institucijoms pasiekti bendrą sprendimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnio c punktą.
3. Kompetentingoms institucijoms per keturis mėnesius nuo perdavimo dienos nesusitarus dėl bendro sprendimo dėl grupės gaivinimo plano peržiūros ir vertinimo arba dėl bet kokių priemonių, kurių turi imtis Sąjungos patronuojančioji įmonė pagal 6 straipsnio 5 ir 6 dalis, konsoliduotos priežiūros institucija priima savo sprendimą dėl tų klausimų. Konsoliduotos priežiūros institucija savo sprendimą priima atsižvelgusi į kitų kompetentingų institucijų nuomones bei išlygas, išsakytas per keturių mėnesių laikotarpį. Konsoliduotos priežiūros institucija praneša apie sprendimą Sąjungos patronuojančiajai įmonei ir kitoms kompetentingoms institucijoms.
Jei, pasibaigus tam keturių mėnesių laikotarpiui, kuri nors iš 2 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų 7 dalyje minimą klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, konsoliduotos priežiūros institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturi mėnesiai laikomi taikinimo laikotarpiu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. EBI nepriėmus sprendimo per vieną mėnesį, taikomas konsoliduotos priežiūros institucijos sprendimas.
4. Per keturis mėnesius nuo perdavimo dienos nesusitarus dėl bendro sprendimo dėl:
a)
to, ar turi būti parengtas individualus gaivinimo planas kiekvienai jų jurisdikcijai priklausančiai įstaigai, arba
b)
6 straipsnio 5 ir 6 dalyse nurodytų priemonių taikymo patronuojamosios įmonės lygiu,
kiekviena kompetentinga institucija priima tuo klausimu sprendimą.
Jei, pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui, kuri nors iš atitinkamų kompetentingų institucijų 7 dalyje minimą klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, patronuojamosios įmonės kompetentinga institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. EBI nepriėmus sprendimo per vieną mėnesį, už patronuojamąją įmonę atsakingos institucijos sprendimas taikomas individualiai.
5. Kitos kompetentingos institucijos, kurios neprieštarauja pagal 4 dalį, gali priimti bendrą sprendimą dėl grupės gaivinimo plano, skirto jų jurisdikcijai priklausantiems grupės subjektams.
6. 2 arba 5 dalyje nurodytą bendrą sprendimą ir kompetentingų institucijų sprendimus, priimtus nesant 3 ir 4 dalyse nurodyto bendro sprendimo, atitinkamų valstybių narių kompetentingos institucijos pripažįsta galutiniais ir juos taiko.
7. Kompetentingai institucijos prašymu pagal 3 arba 4 dalį, EBI gali tik padėti kompetentingoms institucijoms pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnio 3 dalį priimti sprendimus, susijusius su gaivinimo planų vertinimu ir 6 straipsnio 6 dalies a, b ir d punktuose nurodytų priemonių įgyvendinimu.
9 straipsnis
Gaivinimo plano rodikliai
1. 5-8 straipsnių taikymo tikslais kompetentingos institucijos reikalauja, kad į kiekvieną gaivinimo planą būtų įtraukta įstaigos nustatytų rodiklių sistema, kurioje apibrėžiami lygiai, kuriuos pasiekus galima imtis plane nurodytų atitinkamų veiksmų. Dėl tokių rodiklių kompetentingos institucijos sutaria atlikdamos gaivinimo planų vertinimą pagal 6 ir 8 straipsnius. Rodikliai gali būti kokybiniai ar kiekybiniai, susiję su įstaigos finansine būkle, ir juos turi būti įmanoma nesunkiai stebėti. Kompetentingos institucijos užtikrina, kad įstaigos nustatytų atitinkamą reguliarios rodiklių stebėsenos tvarką.
Nepaisant pirmos pastraipos, įstaiga gali:
a)
imtis veiksmų pagal savo gaivinimo planą, kai atitinkamas rodiklis nebuvo įvykdytas, tačiau kai įstaigos valdymo organas mano, kad atsižvelgiant į aplinkybes tai yra tinkama, arba
b)
nesiimti tokių veiksmų, kai įstaigos valdymo organas mano, kad tokie veiksmai atsižvelgiant į padėties aplinkybes nebūtų tinkami.
Apie sprendimą imtis gaivinimo plane nurodytų veiksmų arba apie sprendimą tokių veiksmų nesiimti nedelsiant pranešama kompetentingai institucijai.
2. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, siekiant nustatyti minimalų 1 dalyje nurodytų kiekybinių ir kokybinių rodiklių sąrašą.
3 skirsnis
Pertvarkymo planavimas
10 straipsnis
Pertvarkymo planai
1. Pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija ir su valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu), parengia kiekvienos įstaigos, kuri nepriklauso grupei, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES 111 ir 112 straipsnius, pertvarkymo planą. Pertvarkymo plane numatomi pertvarkymo veiksmai, kurių pertvarkymo institucija gali imtis, kai įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas. 7 dalies a punkte nurodyta informacija pateikiama atitinkamai įstaigai.
2. Rengdama pertvarkymo planą pertvarkymo institucija nustato visas esmines sėkmingo pertvarkymo kliūtis ir, jei reikia ir jei tai proporcinga, bendrais bruožais išdėsto atitinkamus veiksmus, kurių imantis būtų galima pašalinti tas kliūtis pagal šios antraštinės dalies II skyrių.
3. Pertvarkymo plane atsižvelgiama į atitinkamus scenarijus, įskaitant tai, kad žlugimas gali būti išskirtinio pobūdžio ar vykti platesnio finansinio nestabilumo arba visai sistemai būdingų įvykių metu. Pertvarkymo plane nenumatomos galimybės pasinaudoti:
a)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pasinaudojimą finansinėmis struktūromis, nustatytomis pagal 100 straipsnį;
b)
skubia centrinio banko pagalba likvidumui padidinti arba
c)
centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis.
4. Pertvarkymo plane pateikiama analizė, kaip ir kada įstaiga gali teikti prašymą dėl centrinio banko priemonių naudojimo plane numatytomis sąlygomis, ir nurodomas turtas, kuris, tikėtina, atitiktų įkaitui keliamas sąlygas.
5. Pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad įstaigos padėtų joms parengti ir atnaujinti planus.
6. Pertvarkymo planai peržiūrimi ir prireikus atnaujinami bent kartą per metus arba reikšmingai pasikeitus įstaigos teisinei ar organizacinei struktūrai, veiklai ar finansinei būklei, kai tai gali turėti reikšmingą poveikį plano veiksmingumui, arba dėl kitų priežasčių atsiradus būtinybei peržiūrėti pertvarkymo planą.
Norėdamos atlikti pirmoje pastraipoje nurodytą pertvarkymo planų peržiūrą ar atnaujinimą, įstaigos ir kompetentingos institucijos nedelsdamos praneša pertvarkymo institucijoms apie bet kokius pokyčius, dėl kurių būtina tokia peržiūra arba atnaujinimas.
7. Nedarant poveikio 4 straipsniui, pertvarkymo plane numatomos galimybės įstaigai taikyti IV antraštinėje dalyje nurodytas pertvarkymo priemones ir pertvarkymo įgaliojimus. Jame pateikiama (kai įmanoma, kiekybiniais duomenimis):
a)
svarbiausių plano elementų santrauka;
b)
reikšmingų pokyčių įstaigoje po paskutinį kartą pateiktos pertvarkymo informacijos santrauka;
c)
paaiškinimas, kaip būtų galima teisiškai ir ekonomiškai atskirti ypatingos svarbos funkcijas ir pagrindines verslo linijas, kiek tai būtina, nuo kitų funkcijų, kad būtų užtikrintas tęstinumas įstaigos žlugimo atveju;
d)
kiekvieno reikšmingo plano aspekto įgyvendinimo laikotarpio įvertinimas;
e)
išsamus sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimo pagal šio straipsnio 2 dalį ir 15 straipsnį aprašas;
f)
pagal 17 straipsnį reikalaujamų priemonių, kuriomis siekiama įveikti ar šalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis, nustatytas atlikus vertinimą pagal 15 straipsnį, aprašas;
g)
įstaigos ypatingos svarbos funkcijų, pagrindinių verslo linijų ir turto vertės ir paklausos rinkoje nustatymo procesų aprašas;
h)
išsamus aprašas, kaip užtikrinama, kad pagal 11 straipsnį reikalaujama informacija būtų atnaujinta ir bet kada prieinama pertvarkymo institucijoms;
i)
pertvarkymo institucijos paaiškinimas, kaip būtų galima finansuoti pertvarkymo galimybes, nenumatant:
i)
nepaprastosios viešosios finansinės paramos, išskyrus pasinaudojimą finansinėmis struktūromis, nustatytomis pagal 100 straipsnį;
ii)
skubios centrinio banko pagalbos likvidumui padidinti arba
iii)
centrinio banko pagalbos likvidumui padidinti, teikiamos nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis;
j)
išsamus įvairių pertvarkymo strategijų, kurias būtų galima taikyti pagal įvairius galimus scenarijus ir taikytinus tvarkaraščius, aprašas;
k)
ypatingos svarbos priklausomybės ryšių aprašas;
l)
galimybių išsaugoti galimybę teikti mokėjimo ir tarpuskaitos paslaugas ir naudotis kita infrastruktūra aprašas ir klientų pozicijų perkeliamumo įvertinimas;
m)
plano poveikio įstaigos darbuotojams analizė, įskaitant susijusių išlaidų įvertinimą, ir numatytų procedūrų, pagal kurias būtų konsultuojamasi su personalu vykdant pertvarkymą, jei reikia, atsižvelgiant į nacionalines sistemas dialogui su socialiniais partneriais įgyvendinti, aprašas;
n)
informacijos teikimo žiniasklaidai ir visuomenei planas;
o)
minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas, kaip numatyta pagal 45 straipsnio 1 dalį, ir prireikus terminas, iki kurio turi būti pasiektas tas lygis;
p)
prireikus minimalus nuosavų lėšų ir sutartinių gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonių reikalavimas pagal 45 straipsnio 1 dalį ir prireikus terminas, iki kurio turi būti pasiektas tas lygis;
q)
pagrindinių operacijų ir sistemų, skirtų nuolatiniam įstaigos veiklos procesų veikimui užtikrinti, aprašas;
r)
bet kokia įstaigos pareikšta nuomonė dėl pertvarkymo plano, jei taikoma.
8. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų teisę reikalauti, kad įstaiga ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas registruotų išsamius duomenis apie finansines sutartis, kurių šalys jie yra. Pertvarkymo institucija gali nurodyti laikotarpį, per kurį įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas turi galėti tuos duomenis pateikti. Tas pats laikotarpis taikomas visoms jos jurisdikcijai priklausančioms įstaigoms ir visiems jos jurisdikcijai priklausantiems 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytiems subjektams. Pertvarkymo institucija gali nuspręsti nustatyti skirtingus laikotarpius skirtingų finansinių sutarčių rūšių, nurodytų 2 straipsnio 100 punkte, atveju. Ši dalis neturi poveikio kompetentingos institucijos įgaliojimams rinkti informaciją.
9. Pasikonsultavusi su ESRV, EBI parengia techninių reguliavimo standartų, kuriais išsamiau patikslinamas pertvarkymo plano turinys, projektus.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
11 straipsnis
Informacija pertvarkymo planams parengti ir institucijos bendradarbiavimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus reikalauti, kad įstaigos:
a)
bendradarbiautų rengiant pertvarkymo planus tiek, kiek būtina;
b)
joms teiktų tiesiogiai arba per kompetentingą instituciją visą pertvarkymo planams parengti ir įgyvendinti būtiną informaciją.
Visų pirma pertvarkymo institucijos turi įgaliojimus kartu su kita informacija reikalauti priedo B skirsnyje nurodytos informacijos ir analizės.
2. Kompetentingos institucijos atitinkamose valstybėse narėse bendradarbiauja su pertvarkymo institucijomis, kad patikrintų, ar jau yra visa 1 dalyje minėta informacija arba jos dalis. Kai tokia informacija yra, kompetentingos institucijos ją teikia pertvarkymo institucijoms.
3. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus ir juose nurodo informacijos teikimo pagal šį straipsnį procedūras ir minimalų standartinių formų ir šablonų rinkinį.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus.
12 straipsnis
Grupių pertvarkymo planai
1. Valstybės narės užtikrina, kad grupės lygmens pertvarkymo institucijos kartu su patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijomis ir pasikonsultavusios su svarbių filialų pertvarkymo institucijomis (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu) parengtų grupių pertvarkymo planus. Grupės pertvarkymo planai apima grupės, kuriai vadovauja Sąjungos patronuojančioji įmonė, pertvarkymo planą, kai pertvarkymas vykdomas Sąjungos patronuojančiosios įmonės lygmeniu arba išskaidant ir pertvarkant patronuojamąsias įmones. Grupės pertvarkymo plane nustatomos priemonės, kurias taikant galima pertvarkyti:
a)
Sąjungos patronuojančiąją įmonę;
b)
Sąjungoje esančias ir grupei priklausančias patronuojamąsias įmones;
c)
1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytus subjektus ir
d)
ne Sąjungoje esančias ir grupei priklausančias patronuojamąsias įmones laikantis VI antraštinės dalies.
2. Grupės pertvarkymo planas rengiamas remiantis pagal 11 straipsnį teikiama informacija.
3. Grupės pertvarkymo plane:
a)
nustatomi pertvarkymo veiksmai, kurių pagal 10 straipsnio 3 dalyje numatytus scenarijus reikia imtis grupės subjektų atžvilgiu tiek taikant pertvarkymo veiksmus 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytiems subjektams, patronuojančiajai įmonei ir patronuojamosios įstaigoms, tiek koordinuotai taikant pertvarkymo veiksmus patronuojamosioms įstaigoms;
b)
nagrinėjama, kiek pertvarkymo priemones ir įgaliojimus būtų galima koordinuotai taikyti ir naudoti Sąjungoje įsisteigusių grupės subjektų atžvilgiu, įskaitant priemones, kuriomis lengvinamos sąlygos trečiajam asmeniui nupirkti visą grupę, atskiras kelių grupės subjektų valdomas verslo linijas ar veiklą arba tam tikrus grupės subjektus, ir nustatomos galimos koordinuoto pertvarkymo kliūtys;
c)
kai grupei priklauso trečiosiose valstybėse įsisteigę subjektai, numatomos atitinkamos bendradarbiavimo ir koordinavimo priemonės dirbant su atitinkamomis tų trečiųjų valstybių institucijomis ir nustatomi pertvarkymo padariniai Sąjungoje;
d)
numatomos priemonės (įskaitant tam tikrų funkcijų ar verslo linijų teisinį ir ekonominį atskyrimą), kurios yra būtinos grupės pertvarkymui palengvinti, jei vykdomos pertvarkymo sąlygos;
e)
numatomi bet kokie papildomi šioje direktyvoje nenurodyti veiksmai, kurių grupės lygmens pertvarkymo institucija ketina imtis siekdama pertvarkyti grupę;
f)
nurodoma, kaip būtų galima finansuoti grupės pertvarkymo veiksmus, ir, tais atvejais, kai reikalinga finansavimo struktūra, nustatomi atsakomybės už tokį finansavimą pasidalijimo tarp finansavimo šaltinių skirtingose valstybėse narėse principai. Plane nenumatomos galimybės pasinaudoti:
i)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pasinaudojimą finansinėmis struktūromis, nustatytomis pagal 100 straipsnį;
ii)
skubia centrinio banko pagalba likvidumui padidinti arba
iii)
centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis.
Tie principai nustatomi remiantis teisingais ir subalansuotais kriterijais, ir jais visų pirma atsižvelgiama į 107 straipsnio 5 dalį ir poveikį finansiniam stabilumui visose atitinkamose valstybėse narėse.
4. Grupės sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimas pagal 16 straipsnį atliekamas tuo pačiu metu, kai rengiami ir atnaujinami grupių pertvarkymo planai pagal šį straipsnį. Į grupės pertvarkymo planą įtraukiamas išsamus sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimo, atliekamo pagal 16 straipsnį, aprašas.
5. Grupės pertvarkymo planas neturi turėti neproporcingo poveikio nė vienai valstybei narei.
6. Pasikonsultavusi su ESRV, EBI parengia techninių reguliavimo standartų, kuriuose patikslinamas pertvarkymo plano turinys atsižvelgiant į vidaus rinkoje veikiančių grupių verslo modelių įvairovę, projektus.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus pateikia Komisijai ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
13 straipsnis
Grupių pertvarkymo planų reikalavimas ir tvarka
1. Sąjungos patronuojančiosios įmonės grupės lygmens pertvarkymo institucijai teikia informaciją, kurios gali būti reikalaujama pagal 11 straipsnį. Ta informacija yra susijusi su Sąjungos patronuojančiąja įmone ir tiek, kiek tai reikalinga, su kiekvienu grupės subjektu, įskaitant 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytus subjektus.
Grupės lygmens pertvarkymo institucija, su sąlyga, kad nustatyti šioje direktyvoje nurodyti konfidencialumo reikalavimai, pagal šią dalį pateiktą informaciją perduoda:
a)
EBI;
b)
patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijoms;
c)
valstybių, kuriose yra svarbūs filialai, pertvarkymo institucijoms tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu;
d)
Direktyvos 2013/36/ES 115 ir 116 straipsniuose nurodytoms atitinkamoms kompetentingoms institucijoms ir
e)
valstybių narių, kuriose įsteigti 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodyti subjektai, pertvarkymo institucijoms.
Informacija, kurią grupės lygmens pertvarkymo institucija perduoda patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijoms ir kompetentingoms institucijoms, valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijoms ir atitinkamoms Direktyvos 2013/36/ES 115 ir 116 straipsniuose nurodytoms kompetentingoms institucijoms, apima bent visą tą informaciją, kuri yra susijusi su patronuojamąja įmone arba svarbiu filialu. Informacija, kuri perduodama EBI, apima visą informaciją, susijusią su EBI vaidmeniu grupės pertvarkymo planuose. Tuo atveju, kai informacija yra susijusi su trečiosios valstybės patronuojamosiomis įmonėmis, grupės lygmens pertvarkymo institucija nėra įpareigota persiųsti tą informaciją be atitinkamos trečiosios valstybės priežiūros institucijos arba pertvarkymo institucijos sutikimo.
2. Valstybės narės užtikrina, kad grupės lygmens pertvarkymo institucijos, veikdamos kartu su šio straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytomis pertvarkymo institucijomis pertvarkymo kolegijose ir pasikonsultavusios su atitinkamomis kompetentingomis institucijomis, įskaitant pertvarkymo institucijas valstybių narių jurisdikcijose, kuriose yra svarbių filialų, parengtų ir prižiūrėtų grupių pertvarkymo planus. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos į grupių pertvarkymo planų rengimą ir priežiūrą savo nuožiūra (jei jos atitinka šios direktyvos 98 straipsnyje nustatytus konfidencialumo reikalavimus) gali įtraukti trečiosios valstybės pertvarkymo institucijas iš tų valstybių, kuriose grupė yra įsteigusi patronuojamųjų įmonių, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių arba svarbių filialų, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 51 straipsnyje.
3. Valstybės narės užtikrina, kad grupės pertvarkymo planai būtų peržiūrimi ir prireikus atnaujinami bent kartą per metus ir pasikeitus grupės, įskaitant bet kurį grupės subjektą, teisinei ar organizacinei struktūrai, veiklai ar finansinei būklei, kai tai gali turėti reikšmingą poveikį planui arba dėl to gali prireikti jį keisti.
4. Grupės pertvarkymo planas priimamas kaip grupės lygmens pertvarkymo institucijos ir patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijų bendras sprendimas.
Tos pertvarkymo institucijos bendrą sprendimą priima per keturis mėnesius nuo dienos, kurią grupės lygmens pertvarkymo institucija perdavė informaciją pagal 1 dalies antrą pastraipą.
EBI pertvarkymo institucijos prašymu gali padėti pertvarkymo institucijoms pasiekti bendrą sprendimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnio c punktą.
5. Pertvarkymo institucijoms per keturis mėnesius nepriėmus bendro sprendimo, grupės lygmens pertvarkymo institucija priima savo sprendimą dėl grupės pertvarkymo plano. Sprendimas turi būti visapusiškai pagrįstas ir jame turi būti atsižvelgiama į kitų pertvarkymo institucijų nuomones bei išlygas. Sprendimą Sąjungos patronuojančiajai įmonei pateikia grupės lygmens pertvarkymo institucija.
Atsižvelgiant į šio straipsnio 9 dalį, jeigu pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui kuri nors pertvarkymo institucija klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, grupės lygmens pertvarkymo institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. Jei EBI nepriima sprendimo per vieną mėnesį, taikomas grupės lygmens pertvarkymo institucijos sprendimas.
6. Pertvarkymo institucijoms per keturis mėnesius nepriėmus bendro sprendimo, kiekviena už patronuojamąją įmonę atsakinga pertvarkymo institucija priima savo sprendimą, taip pat parengia ir prižiūri jos jurisdikcijai priklausančių subjektų pertvarkymo planą. Kiekvienas individualus sprendimas turi būti visapusiškai pagrįstas, jame turi būti išdėstytos nepritarimo siūlomam grupės pertvarkymo planui priežastys ir atsižvelgta į kitų kompetentingų institucijų ir pertvarkymo institucijų nuomones bei išlygas. Kiekviena pertvarkymo institucija apie savo sprendimą praneša kitoms pertvarkymo kolegijos narėms.
Atsižvelgiant į šio straipsnio 9 dalį, jeigu pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui kuri nors pertvarkymo institucija klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, atitinkama pertvarkymo institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. EBI nepriėmus sprendimo per vieną mėnesį, taikomas patronuojamosios įmonės pertvarkymo institucijos sprendimas.
7. Kitos pertvarkymo institucijos, kurios neprieštarauja pagal 6 dalį, gali priimti bendrą sprendimą dėl grupės pertvarkymo plano, apimančio jų jurisdikcijai priklausančius grupės subjektus.
8. 4 ir 7 dalyse nurodytus bendrus sprendimus ir pertvarkymo institucijų sprendimus, priimtus nesant 5 ir 6 dalyse nurodyto bendro sprendimo, kitos atitinkamos pertvarkymo institucijos pripažįsta galutiniais ir juos taiko.
9. Laikantis šio straipsnio 5 ir 6 dalių, pertvarkymo institucijos prašymu EBI gali padėti pertvarkymo institucijoms susitarti pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnio 3 dalį, išskyrus atvejus, kai kurios nors atitinkamos pertvarkymo institucijos vertinimu dalykas, dėl kurio nesutariama, gali kuriuo nors būdu neigiamai paveikti valstybių narių fiskalinius įsipareigojimus.
10. Kai bendri sprendimai priimami pagal 4 ir 7 dalis ir kai pertvarkymo institucija pagal 9 dalį įvertina, kad su grupės pertvarkymo planais susijęs dalykas, dėl kurio nesutariama, neigiamai veikia jos valstybės narės fiskalinius įsipareigojimus, grupės lygmens pertvarkymo institucija inicijuoja pakartotinį grupės pertvarkymo plano, įskaitant minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, vertinimą.
14 straipsnis
Pertvarkymo planų perdavimas kompetentingoms institucijoms
1. Pertvarkymo institucija perduoda pertvarkymo planus ir visus jų pakeitimus atitinkamoms kompetentingoms institucijoms.
2. Grupės lygmens pertvarkymo institucija perduoda grupės pertvarkymo planus ir visus jų pakeitimus atitinkamoms kompetentingoms institucijoms.
II SKYRIUS
Sėkmingo pertvarkymo galimybė
15 straipsnis
Įstaigų sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu), įvertintų, kiek sėkmingai grupei nepriklausanti įstaiga gali būti pertvarkyta nenumatant galimybių pasinaudoti:
a)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pasinaudojimą finansinėmis struktūromis, nustatytomis pagal 100 straipsnį;
b)
skubia centrinio banko pagalba likvidumui padidinti;
c)
centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis.
Laikoma, kad įstaigą galima sėkmingai pertvarkyti, jei pertvarkymo institucija realiai ir patikimai gali arba ją likviduoti pagal įprastinę bankroto bylą, arba ją pertvarkyti įstaigai taikydama skirtingas pertvarkymo priemones ir įgaliojimus kiek įmanoma stengiantis išvengti bet kokių didelių neigiamų pasekmių valstybės narės, kurioje įsisteigusi įstaiga, arba kitų valstybių narių arba Sąjungos finansų sistemoms (taip pat ir platesnio finansinio nestabilumo arba visai sistemai būdingų įvykių aplinkybėmis) bei siekdama užtikrinti įstaigos vykdomų ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą. Pertvarkymo institucijos laiku informuoja EBI, jei mano, kad neįmanoma sėkmingai pertvarkyti įstaigos.
2. Siekdama įvertinti sėkmingo pertvarkymo galimybę pagal 1 dalį, pertvarkymo institucija išnagrinėja bent priedo C skirsnyje nurodytus dalykus.
3. Pertvarkymo institucija pagal šį straipsnį atlieka sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimą tuo pačiu metu, kai pagal 10 straipsnį rengiamas ir atnaujinamas pertvarkymo planas, ir šio plano rengimo ir atnaujinimo tikslais.
4. Pasikonsultavusi su ESRV, EBI parengia projektus techninių reguliavimo standartų, kuriuose patikslinami šio straipsnio 2 dalyje ir 16 straipsnyje nurodyti sėkmingo įstaigų arba grupių pertvarkymo galimybės vertinimo dalykai ir kriterijai.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninių reguliavimo standartų projektus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
16 straipsnis
Grupių sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad grupės lygmens pertvarkymo institucijos kartu su patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijomis, pasikonsultavusios su konsoliduotos priežiūros institucija, tokių patronuojamųjų įmonių kompetentingomis institucijomis ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu), įvertintų, kiek sėkmingai grupei nepriklausanti įstaiga gali būti pertvarkyta nenumatant galimybių pasinaudoti:
a)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pasinaudojimą finansinėmis struktūromis, nustatytomis pagal 100 straipsnį;
b)
skubia centrinio banko pagalba likvidumui padidinti;
c)
centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis.
Laikoma, kad grupę galima sėkmingai pertvarkyti, jei pertvarkymo institucijos gali realiai ir patikimai arba likviduoti grupės subjektus pagal įprastinę bankroto bylą, arba juos pertvarkyti, grupei ar grupės subjektams taikydamos pertvarkymo priemones ir įgaliojimus, kiek įmanoma stengiantis išvengti bet kokių didelių neigiamų pasekmių valstybių narių, kuriose įsisteigę grupės subjektai, arba kitų valstybių narių arba Sąjungos finansų sistemoms (taip pat ir platesnio finansinio nestabilumo arba visai sistemai būdingų įvykių aplinkybėmis) bei siekdamos užtikrinti grupės subjektų vykdomų ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą, kai jas galima laiku lengvai atskirti, arba kitais būdais. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos laiku informuoja EBI, kai laikoma, kad sėkmingai pertvarkyti įstaigos ar grupės neįmanoma.
Grupės sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimą svarsto 88 straipsnyje nurodytos pertvarkymo kolegijos.
2. Siekdamos įvertinti grupės pertvarkymo galimybę, pertvarkymo institucijos išnagrinėja bent priedo C skirsnyje nurodytus dalykus.
3. Grupės pertvarkymo galimybės vertinimas pagal šį straipsnį atliekamas tuo pačiu metu, kai pagal 12 straipsnį rengiami ir atnaujinami grupių pertvarkymo planai, ir šių planų rengimo ir atnaujinimo tikslais. Vertinimas atliekamas vadovaujantis 13 straipsnyje nustatyta sprendimų priėmimo procedūra.
17 straipsnis
Įgaliojimai įveikti ar pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis
1. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai pagal 15 ir 16 straipsnius įvertinus įstaigos sėkmingo pertvarkymo galimybę pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, nustato, kad yra esminių kliūčių sėkmingam tos įstaigos pertvarkymui, pertvarkymo institucija apie tai raštu praneša tai atitinkamai įstaigai, kompetentingai institucijai ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijoms.
2. 10 straipsnio 1 dalyje ir 13 straipsnio 4 dalyje nurodyto reikalavimo, kad pertvarkymo institucijos parengtų pertvarkymo planus ir kad atitinkamos pertvarkymo institucijos priimtų bendrą sprendimą dėl grupės pertvarkymo planų, taikymas sustabdomas nuo šio straipsnio 1 dalyje nurodyto pranešimo pateikimo iki tol, kol pertvarkymo institucija pritaria sėkmingo esminių pertvarkymo kliūčių pašalinimo priemonėms pagal šio straipsnio 3 dalį arba priima sprendimą pagal šio straipsnio 4 dalį.
3. Per keturis mėnesius nuo pranešimo gavimo pagal 1 dalį įstaiga pertvarkymo institucijai siūlo, kokiomis galimomis priemonėmis įveikti arba pašalinti pranešime nurodytas esmines kliūtis. Pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, įvertina, ar tomis priemonėmis galima veiksmingai įveikti ar pašalinti nurodytas esmines kliūtis.
4. Kai pertvarkymo institucija įvertina, kad įstaigos pagal 3 dalį pasiūlytomis priemonėmis konkrečios kliūtys veiksmingai nesumažinamos ar nepašalinamos, ji tiesiogiai ar netiesiogiai per kompetentingą instituciją pareikalauja, kad įstaiga imtųsi alternatyvių priemonių, kuriomis galima pasiekti tą tikslą, ir raštu praneša įstaigai apie tokias priemones, o pastaroji per vieną mėnesį pasiūlo jų taikymo planą.
Nustatydama alternatyvias priemones, pertvarkymo institucija turi parodyti, kad įstaigos pasiūlytomis priemonėmis nebūtų buvę galima pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūčių ir kad siūlomos alternatyvios priemonės yra proporcingos šalinant pertvarkymo kliūtis. Pertvarkymo institucija atsižvelgia į tų sėkmingo pertvarkymo kliūčių grėsmę finansiniam stabilumui ir į priemonių poveikį įstaigos veiklai, stabilumui ir gebėjimui prisidėti prie ekonomikos.
5. 4 dalies tikslais pertvarkymo institucijoms suteikiami įgaliojimai imtis bet kurių iš toliau išvardytų priemonių:
a)
reikalauti, kad įstaiga persvarstytų bet kokius grupės subjektų tarpusavio finansavimo susitarimus arba apsvarstytų, kodėl jų nėra, arba parengtų paslaugų susitarimus, tarp grupės subjektų arba su trečiaisiais asmenimis, dėl ypatingos svarbos funkcijų vykdymo;
b)
reikalauti, kad įstaiga apribotų savo didžiausias individualias ir bendras pozicijas;
c)
nustatyti konkrečius ar nuolatinius papildomus informacijos reikalavimus, susijusius su pertvarkymu;
d)
reikalauti, kad įstaiga parduotų specifinį turtą;
e)
reikalauti, kad įstaiga apribotų ar nutrauktų specifinę vykdomą ar planuojamą veiklą;
f)
apriboti naujų verslo linijų kūrimą ar esamų verslo linijų plėtojimą arba naujų ar esamų produktų pardavimą arba to neleisti;
g)
reikalauti, kad būtų pakeista įstaigos arba bet kurio grupės subjekto, kuris yra tiesiogiai arba netiesiogiai įstaigos kontroliuojamas, teisinė ar veiklos struktūra, kad ji taptų mažiau sudėtinga siekiant užtikrinti, kad ypatingos svarbos funkcijas būtų galima teisiškai ir veiklos požiūriu atskirti nuo kitų funkcijų taikant pertvarkymo priemones;
h)
reikalauti, kad įstaiga arba patronuojančioji įmonė įsteigtų patronuojančiąją finansų kontroliuojančiąją bendrovę valstybėje narėje arba Sąjungos patronuojančiąją finansų kontroliuojančiąją bendrovę;
i)
reikalauti, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas išleistų tinkamus įsipareigojimus, kad būtų patenkinti 45 straipsnyje numatyti reikalavimai;
j)
reikalauti, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas imtųsi kitų veiksmų siekdamas įvykdyti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą pagal 45 straipsnį ir, be kita ko, visų pirma mėgintų iš naujo derėtis dėl tinkamo įsipareigojimo, papildomos 1 ar 2 lygio priemonės, kurią yra išleidęs, siekiant užtikrinti, kad visi pertvarkymo institucijos sprendimai nurašyti arba konvertuoti tą įsipareigojimą arba priemonę būtų vykdomi pagal tos, valstybės, kurios jurisdikcijoje buvo išleisti tie įsipareigojimai ar priemonė, teisės aktus, ir,
k)
kai įstaiga yra mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamoji įmonė, reikalauti, kad mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė sukurtų atskirą finansų kontroliuojančiąją bendrovę įstaigai kontroliuoti, jei būtina siekiant palengvinti įstaigos pertvarkymą ir netaikyti IV antraštinėje dalyje nustatytų pertvarkymo priemonių ir įgaliojimų, turinčių neigiamą poveikį nefinansinei grupės daliai.
6. Pagal 1 arba 4 dalį priimtas sprendimas turi atitikti šiuos reikalavimus:
a)
jame išdėstomos vertinimo ar nustatymo priežastys;
b)
jame nurodoma, kaip vertinimas ar nustatymas atitinka 4 dalyje nustatytą proporcingo taikymo reikalavimą, ir
c)
jį turi būti galima apskųsti.
7. Prieš nustatydama bet kokią priemonę pagal 4 dalį, pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija ir prireikus su paskirta nacionaline makrolygio rizikos ribojimo institucija, tinkamai apsvarsto galimą tų priemonių poveikį konkrečiai institucijai, finansinių paslaugų vidaus rinkai, kitų valstybių narių ir visos Sąjungos finansiniam stabilumui.
8. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį siekiant patikslinti pagal 5 dalį numatytas priemones ir aplinkybes, kuriomis galima taikyti kiekvieną iš tų priemonių.
18 straipsnis
Įgaliojimai įveikti ar pašalinti sėkmingo grupės pertvarkymo kliūtis
1. Grupės lygmens pertvarkymo institucija kartu su patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijomis, pasikonsultavusios su priežiūros institucijų kolegija ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu), pertvarkymo kolegijoje apsvarsto pagal 16 straipsnį reikalaujamą vertinimą ir imasi visų pagrįstų veiksmų, kad priimtų bendrą sprendimą dėl priemonių, nustatytų pagal 17 straipsnio 4 dalį, taikymo visoms grupei priklausančioms įstaigoms.
2. Grupės lygmens pertvarkymo institucija, bendradarbiaudama su konsoliduotos priežiūros institucija ir EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 25 straipsnio 1 dalį, parengia ir pateikia ataskaitą Sąjungos patronuojančiajai įmonei, patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijoms, kurios ją perduoda savo kontroliuojamoms patronuojamosioms įmonėms, ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijoms. Ataskaita rengiama pasikonsultavus su kompetentingomis institucijomis ir joje analizuojamos esminės kliūtys, trukdančios veiksmingai taikyti pertvarkymo priemones ir naudotis pertvarkymo įgaliojimais grupės atžvilgiu. Ataskaitoje nagrinėjamas poveikis įstaigos verslo modeliui ir rekomenduojamos proporcingos ir tikslinės priemonės, kurios, institucijos nuomone, yra būtinos ar tinkamos toms kliūtims pašalinti.
3. Per keturis mėnesius nuo ataskaitos gavimo dienos Sąjungos patronuojančioji įmonė grupės lygmens pertvarkymo institucijai gali teikti pastabas ir siūlyti alternatyvias priemones ataskaitoje nustatytoms kliūtims pašalinti.
4. Grupės lygmens pertvarkymo institucija praneša apie Sąjungos patronuojančiosios įmonės pasiūlytas priemones konsoliduotos priežiūros institucijai, EBI, patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijoms ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijoms (tiek, kiek tai susiję su svarbiu filialu). Grupės lygmens pertvarkymo institucijos ir patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijos, pasikonsultavusios su kompetentingomis institucijomis ir valstybių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis, deda visas pastangas, neviršydamos savo įgaliojimų, kad pertvarkymo kolegijoje būtų priimtas bendras sprendimas dėl esminių kliūčių nustatymo ir prireikus dėl Sąjungos patronuojančiosios įmonės pasiūlytų priemonių bei dėl institucijų reikalaujamų priemonių kliūtims spręsti ar šalinti vertinimo, atsižvelgiant į galimą priemonių poveikį finansiniam stabilumui visose valstybėse narėse, kuriose veikia grupė.
5. Bendras sprendimas priimamas per keturis mėnesius nuo Sąjungos patronuojančios įmonės pastabų pateikimo ar praėjus 3 dalyje nurodytam keturių mėnesių laikotarpiui, atsižvelgiant į tai, kuris įvyksta anksčiau. Jis turi būti pagrįstas ir išdėstytas dokumente, kurį grupės lygmens pertvarkymo institucija pateikia Sąjungos patronuojančiajai įmonei.
EBI pertvarkymo institucijos prašymu gali padėti pertvarkymo institucijoms pasiekti bendrą sprendimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnio c punktą.
6. Nepriėmus bendro sprendimo per 5 dalyje nurodytą laikotarpį, grupės lygmens pertvarkymo institucija priima savo sprendimą dėl tinkamų priemonių, kurių pagal 17 straipsnio 4 dalį reikia imtis grupės lygmeniu.
Sprendimas turi būti visapusiškai pagrįstas ir jame turi būti atsižvelgiama į kitų pertvarkymo institucijų nuomones bei išlygas. Sprendimą Sąjungos patronuojančiajai įmonei pateikia grupės lygmens pertvarkymo institucija.
Jei pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui kuri nors pertvarkymo institucija šio straipsnio 9 dalyje minimą klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, grupės lygmens pertvarkymo institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. Jei EBI nepriima sprendimo per vieną mėnesį, taikomas grupės lygmens pertvarkymo institucijos sprendimas.
7. Jei bendras sprendimas nepriimamas, patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijos priima savo sprendimus dėl tinkamų priemonių, kurių individualiai pagal 17 straipsnio 4 dalį turi imtis patronuojamosios įmonės. Sprendimas turi būti visapusiškai pagrįstas ir jame turi būti atsižvelgiama į kitų pertvarkymo institucijų nuomones bei išlygas. Sprendimas pateikiamas atitinkamai patronuojamajai įmonei ir grupės lygmens pertvarkymo institucijai.
Jei pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui kuri nors pertvarkymo institucija šio straipsnio 9 dalyje minimą klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, patronuojamosios įmonės pertvarkymo institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. EBI nepriėmus sprendimo per vieną mėnesį, taikomas patronuojamosios įmonės pertvarkymo institucijos sprendimas.
8. 5 dalyje nurodytą bendrą sprendimą ir pertvarkymo institucijų sprendimus, priimtus nesant 6 dalyje nurodyto bendro sprendimo, kitos atitinkamos pertvarkymo institucijos pripažįsta galutiniais ir juos taiko.
9. Nepriėmus bendro sprendimo dėl bet kurios iš 17 straipsnio 5 dalies g, h arba k punkte nurodytų priemonių taikymo, EBI, pertvarkymo institucijos prašymu pagal šio straipsnio 6 ar 7 dalį, gali padėti pertvarkymo institucijoms susitarti pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnio 3 dalį.
III SKYRIUS
Grupės subjektų tarpusavio finansinė parama
19 straipsnis
Grupės finansinės paramos susitarimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje, Sąjungos patronuojančioji įmonė, arba 1 straipsnio 1 dalies c ar d punkte nurodytas subjektas ir jos patronuojamosios įmonės kitose valstybėse narėse ar trečiosiose valstybėse, kurios yra įstaigos ar finansų įstaigos, kurioms taikoma patronuojančiosios įmonės konsoliduota priežiūra, galėtų sudaryti susitarimą dėl finansinės paramos teikimo bet kuriai kitai susitarimo šaliai, kuri atitinka galimybės taikyti ankstyvosios intervencijos priemones sąlygas pagal 27 straipsnį, su sąlyga, kad įvykdomos šiame skyriuje nustatytos sąlygos.
2. Šis skyrius netaikomas grupės subjektų tarpusavio finansiniams susitarimams, įskaitant finansavimo struktūras ir centralizuoto finansavimo susitarimų veikimą, su sąlyga, kad nė viena iš tokių susitarimų šalių neatitinka galimybės taikyti ankstyvosios intervencijos priemones sąlygų.
3. Grupės finansinės paramos susitarimas nelaikomas būtinu, siekiant:
a)
teikti grupės finansinę paramą bet kuriam finansinių sunkumų patiriančiam grupės subjektui, jei įstaiga konkrečiu atveju nusprendžia tai daryti ir jei tai atitinka grupės politiką, bet nekyla pavojus visai grupei, arba
b)
vykdyti veiklą valstybėje narėje.
4. Valstybės narės nacionalinėje teisėje pašalina visas grupės subjektų tarpusavio finansinės paramos sandorių, vykdomų pagal šį skyrių, teisines kliūtis, jei nė viena šio skyriaus nuostata nėra užkertamas kelias valstybėms narėms nustatyti apribojimus grupės subjektų tarpusavio sandoriams dėl nacionalinės teisės aktų, kuriais naudojamasi Reglamente (ES) Nr. 575/2013 numatytomis galimybėmis, kuriais perkeliama Direktyva 2013/36/ES arba pagal kuriuos būtina atskirti grupės dalis arba grupėje vykdomą veiklą dėl finansinio stabilumo priežasčių.
5. Grupės finansinės paramos susitarimas gali:
a)
aprėpti vieną ar daugiau grupės patronuojamųjų įmonių ir gali numatyti patronuojančiosios įmonės finansinę paramą patronuojamosioms įmonėms, patronuojamųjų įmonių - patronuojančiajai įmonei, grupės patronuojamųjų įmonių, prisijungusių prie susitarimo, tarpusavyje arba bet kurio tų subjektų derinio;
b)
numatyti finansinę paramą paskolos forma, garantijų suteikimą, turto, naudotino kaip įkaitas, suteikimą arba bet kurį šių formų finansinės paramos derinį viename arba daugiau sandorių, taip pat sudarytų tarp paramos gavėjo ir trečiojo asmens.
6. Kai pagal grupės finansinės paramos susitarimo sąlygas grupės subjektas sutinka teikti finansinę paramą kitam grupės subjektui, susitarime galima numatyti abipusį susitarimą, pagal kurį paramą gaunantis grupės subjektas teiktų finansinę paramą teikiančiam grupės subjektui.
7. Grupės finansinės paramos susitarime apibrėžiami atlygio už pagal jį vykdomus sandorius apskaičiavimo principai. Pagal tuos principus, be kita ko, reikalaujama, kad atlygis būtų nustatomas finansinės paramos teikimo metu. Susitarimas, įskaitant atlygio už finansinės paramos teikimą apskaičiavimo principus ir kitas susitarimo sąlygas, turi atitikti šiuos principus:
a)
kiekviena šalis turi laisva valia sudaryti susitarimą;
b)
sudarydama susitarimą ir nustatydama atlygį už finansinės paramos teikimą, kiekviena susitarimo šalis turi veikti atsižvelgdama į savo svarbiausius interesus, kurie gali būti susiję su bet kokia tiesiogine ar netiesiogine nauda, kurią susitarimo šalis gali gauti dėl finansinės paramos teikimo;
c)
kiekviena finansinę paramą teikianti susitarimo šalis privalo būti visapusiškai susipažinusi su atitinkama informacija, kurią pateikė finansinę paramą gaunanti susitarimo šalis, prieš nustatant atlygį už finansinės paramos teikimą ir prieš priimant sprendimą suteikti finansinę paramą;
d)
nustatant atlygį už finansinės paramos teikimą gali būti atsižvelgiama į informaciją, kurią turi finansinę paramą teikianti šalis, remiantis tuo, kad ji priklauso tai pačiai grupei kaip ir finansinę paramą gaunanti šalis, ir kurios nėra rinkoje, ir
e)
nustatant atlygio už finansinės paramos teikimą apskaičiavimo principus nebūtina atsižvelgti į numatomą laikiną poveikį rinkos kainoms, atsirandantį dėl išorinių įvykių, kurie nuo grupės nepriklauso.
8. Grupės finansinės paramos susitarimą galima sudaryti tik tuo atveju, jei, atitinkamų kompetentingų institucijų nuomone, siūlomo susitarimo rengimo metu nė viena iš susitarimo šalių neatitinka galimybės taikyti ankstyvosios intervencijos priemones sąlygų.
9. Valstybės narės užtikrina, kad teises, reikalavimus ar veiksmus pagal grupės finansinės paramos susitarimą galėtų įgyvendinti tik susitarimo šalys, neįtraukiant trečiųjų asmenų.
20 straipsnis
Kompetentingų institucijų atliekama siūlomo susitarimo peržiūra ir tarpininkavimas
1. Sąjungos patronuojančioji įmonė teikia konsoliduotos priežiūros institucijai prašymą patvirtinti siūlomą grupės finansinės paramos susitarimą pagal 19 straipsnį. Prašyme pateikiamas siūlomo susitarimo tekstas ir nurodomi grupės subjektai, kurie ketina prisijungti prie susitarimo.
2. Konsoliduotos priežiūros institucija nedelsdama perduoda prašymą kiekvienos patronuojamosios įmonės, ketinančios prisijungti prie susitarimo, kompetentingoms institucijoms, kad būtų pasiektas bendras sprendimas.
3. Laikydamasi šio straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatytos tvarkos konsoliduotos priežiūros institucija duoda leidimą siūlomam susitarimui, jei jo sąlygos atitinka 23 straipsnyje nustatytas finansinės paramos sąlygas.
4. Laikydamasi šio straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatytos tvarkos konsoliduotos priežiūros institucija gali drausti sudaryti siūlomą susitarimą, jei manoma, kad susitarimas neatitinka 23 straipsnyje nustatytų finansinės paramos sąlygų.
5. Kompetentingos institucijos deda visas pastangas, kad per keturis mėnesius po to, kai konsoliduotos priežiūros institucija gavo prašymą, priimtų bendrą sprendimą, ar siūlomo susitarimo sąlygos atitinka 23 straipsnyje numatytas finansinės paramos sąlygas; bendrame sprendime atsižvelgiama į galimą susitarimo vykdymo poveikį visose valstybėse narėse, kuriose veikia atitinkama grupė, ir į fiskalinius padarinius. Bendras sprendimas pateikiamas dokumente išdėstant išsamiai pagrįstą sprendimą, kurį konsoliduotos priežiūros institucija pateikia pareiškėjui.
Kompetentingos institucijos prašymu EBI gali padėti kompetentingoms institucijoms susitarti pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnį.
6. Kompetentingoms institucijoms per keturis mėnesius nepriėmus bendro sprendimo, konsoliduotos priežiūros institucija priima savo sprendimą dėl prašymo. Sprendimas skelbiamas dokumente išdėstant išsamų pagrindą ir jame atsižvelgiama į kitų kompetentingų institucijų nuomones bei išlygas, išsakytas per keturių mėnesių laikotarpį. Konsoliduotos priežiūros institucija praneša apie savo sprendimą pareiškėjui ir kitoms kompetentingoms institucijoms.
7. Jei, pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui, kuri nors iš susijusių kompetentingų institucijų klausimą perdavė EBI, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnyje, konsoliduotos priežiūros institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo laikotarpiu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui arba priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas.
21 straipsnis
Akcininkų pritarimas siūlomam susitarimui
1. Valstybės narės reikalauja, kad kompetentingų institucijų patvirtintas siūlomas susitarimas būtų teikiamas tvirtinti kiekvieno grupės subjekto, kuris ketina prisijungti prie susitarimo, akcininkams. Tokiu atveju susitarimas galioja tik toms susitarimo šalims, kurių akcininkai patvirtino susitarimą pagal 2 dalį.
2. Grupės finansinės paramos susitarimas galioja grupės subjekto atžvilgiu tik tuo atveju, jei grupės akcininkai yra davę leidimą tam grupės subjekto valdymo organui priimti sprendimą, pagal kurį grupės subjektas teikia arba gauna finansinę paramą pagal susitarimo nuostatas ir šiame skyriuje nustatytas sąlygas, ir tas akcininkų suteiktas leidimas nebuvo atšauktas.
3. Kiekvieno subjekto, kuris prisijungia prie susitarimo, valdymo organas akcininkams kasmet atsiskaito apie susitarimo vykdymą ir bet kokio pagal susitarimą priimto sprendimo įgyvendinimą.
22 straipsnis
Grupės finansinės paramos susitarimų perdavimas pertvarkymo institucijoms
Kompetentingos institucijos perduoda savo patvirtintus grupės finansinės paramos susitarimus ir visus jų pakeitimus atitinkamoms pertvarkymo institucijoms.
23 straipsnis
Grupės finansinės paramos sąlygos
1. Grupės subjektas gali teikti finansinę paramą pagal 19 straipsnį tik tuo atveju, jei yra įvykdytos visos šios sąlygos:
a)
galima pagrįstai tikėtis, kad suteikus paramą bus didžiąja dalimi įveikti paramą gaunančio grupės subjekto finansiniai sunkumai;
b)
finansinės paramos tikslas - išsaugoti ar atkurti visos grupės ar kurio nors grupės subjekto finansinį stabilumą, ir parama atitinka paramą teikiančio grupės subjekto interesus;
c)
finansinė parama teikiama tam tikromis sąlygomis, taip pat už atlygį pagal 19 straipsnio 7 dalį;
d)
remiantis informacija, kurią finansinę paramą teikiančio grupės subjekto valdymo organas turi tuo metu, kai priimamas sprendimas suteikti finansinę paramą, galima pagrįstai tikėtis, kad paramą gaunantis grupės subjektas sumokės atlygį už paramą, o tuo atveju, jei parama suteikiama paskolos forma, grąžins paskolą. Jei parama suteikiama garantijos forma arba bet kuria užtikrinimo priemonės forma, ta pati sąlyga taikoma paramos gavėjui atsirandančiam įsipareigojimui, jei garantija ar užtikrinimo priemonė yra įvykdomos;
e)
finansinės paramos teikimas nesukeltų grėsmės paramą teikiančio grupės subjekto likvidumui ar mokumui;
f)
finansinės paramos teikimas nesukeltų grėsmės finansiniam stabilumui, visų pirma paramą teikiančio grupės subjekto valstybėje narėje;
g)
paramą teikiantis grupės subjektas paramos teikimo metu laikosi kapitalo arba likvidumo reikalavimų, nustatytų Direktyvoje 2013/36/ES, ir visų reikalavimų, nustatytų pagal Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnio 2 dalį, o dėl finansinės paramos teikimo grupės subjektas nėra priverstas pažeisti tų reikalavimų, išskyrus atvejus, kai už paramą teikiančio subjekto individualią priežiūrą atsakinga kompetentinga institucija leidžia tą daryti;
h)
paramą teikiantis grupės subjektas paramos teikimo metu laikosi didelių pozicijų reikalavimų, nustatytų Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36/ES, įskaitant visus nacionalinės teisės aktus, naudodamasis juose numatytomis galimybėmis, o dėl finansinės paramos teikimo grupės subjektas neturi būti priverstas pažeisti tų reikalavimų, išskyrus atvejus, kai už paramą teikiančio grupės subjekto individualią priežiūrą atsakinga kompetentinga institucija leidžia tą daryti;
i)
finansinės paramos teikimas nepakenktų paramą teikiančio grupės subjekto sėkmingam pertvarkymui.
2. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose patikslina 1 dalies a, c, e ir j punktuose nustatytas sąlygas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
3. EBI ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d., vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsniu, skelbia gaires siekdama skatinti praktikos konvergenciją ir apibrėžti šio straipsnio 1 dalies b, d, f, g ir h punktuose nustatytas sąlygas.
24 straipsnis
Sprendimas suteikti finansinę paramą
Sprendimą suteikti grupės finansinę paramą pagal susitarimą priima finansinę paramą teikiančio grupės subjekto valdymo organas. Šis sprendimas turi būti pagrįstas ir jame nurodomas siūlomos finansinės paramos tikslas. Visų pirma sprendime nurodoma, kaip finansinės paramos teikimas atitinka 23 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas. Sprendimą priimti grupės finansinę paramą pagal susitarimą priima finansinę paramą gaunančio grupės subjekto valdymo organas.
25 straipsnis
Kompetentingų institucijų teisė prieštarauti
1. Prieš teikiant paramą pagal grupės finansinės paramos susitarimą, finansinę paramą ketinančio teikti grupės subjekto valdymo organas praneša apie tai:
a)
savo kompetentingai institucijai;
b)
prireikus, jei ši institucija nėra a ir c punktuose nurodyta institucija - konsoliduotos priežiūros institucijai;
c)
prireikus, jei ši institucija nėra a ir b punktuose nurodyta institucija - paramą gaunančio grupės subjekto kompetentingai institucijai, ir
d)
EBI.
Pranešime informuojama apie valdymo organo pagrįstą sprendimą pagal 24 straipsnį ir išsamiai apibūdinama siūloma finansinė parama, taip pat pateikiama grupės finansinės paramos susitarimo kopija.
2. Finansinę paramą teikiančio grupės subjekto kompetentinga institucija per penkias darbo dienas nuo išsamaus pranešimo gavimo dienos gali pritarti finansinės paramos teikimui arba uždrausti teikti finansinę paramą, arba ją apriboti, jeigu, jos vertinimu, 23 straipsnyje nustatytos grupės finansinės paramos sąlygos nebuvo įvykdytos. Kompetentingos institucijos sprendimas uždrausti ar apriboti finansinę paramą turi būti pagrįstas.
3. Kompetentingos institucijos sprendimas pritarti finansinei paramai, ją uždrausti ar apriboti nedelsiant pranešamas:
a)
konsoliduotos priežiūros institucijai;
b)
finansinę paramą gaunančio grupės subjekto kompetentingai institucijai; ir
c)
EBI.
Konsoliduotos priežiūros institucija nedelsdama informuoja kitus priežiūros institucijų kolegijos narius ir pertvarkymo kolegijos narius.
4. Kai konsoliduotos priežiūros institucija ar už paramą gaunančio grupės subjekto atsakinga kompetentinga institucija prieštarauja sprendimui uždrausti ar apriboti finansinę paramą, jos gali per dvi dienas perduoti klausimą svarstyti EBI ir pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnį prašyti jos pagalbos.
5. Jei kompetentinga institucija nedraudžia ar neapriboja finansinės paramos per 2 dalyje nurodytą laikotarpį arba sutiko su ta parama dar nesibaigus nurodytam laikotarpiui, finansinė parama gali būti suteikta pagal kompetentingai institucijai pateiktas sąlygas.
6. Įstaigos valdymo organo sprendimas suteikti finansinę paramą pateikiamas:
a)
kompetentingai institucijai;
b)
prireikus, jei ši institucija nėra a ir c punktuose nurodyta institucija - konsoliduotos priežiūros institucijai;
c)
prireikus, jei ši institucija nėra a ir b punktuose nurodyta institucija - paramą gaunančio grupės subjekto kompetentingai institucijai; ir
d)
EBI.
Konsoliduotos priežiūros institucija nedelsdama informuoja kitus priežiūros institucijų kolegijos narius ir pertvarkymo kolegijos narius.
7. Jei kompetentinga institucija apriboja ar uždraudžia grupės finansinę paramą pagal šio straipsnio 2 dalį ir kai grupės gaivinimo plane pagal 7 straipsnio 5 dalį numatoma grupės subjektų tarpusavio finansinė parama, grupės subjekto, kuriam parama apribota ar uždrausta, kompetentinga institucija gali prašyti, kad konsoliduotos priežiūros institucija inicijuotų naują grupės gaivinimo plano vertinimą pagal 8 straipsnį arba kai šis planas rengimas kaip individualus gaivinimo planas - kad grupės subjektas pateiktų persvarstytą gaivinimo planą.
26 straipsnis
Informacijos atskleidimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad grupės subjektai viešai paskelbtų, ar sudarė pagal 19 straipsnį grupės finansinės paramos susitarimą, ar jo nesudarė, ir paviešintų bet kokio tokio susitarimo bendrąsias sąlygas ir grupės subjektų, esančių šio susitarimo šalimi, pavadinimus ir bent kartą per metus tą informaciją atnaujintų.
Taikomi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 431-434 straipsniai.
2. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, siekiant nustatyti 1 dalyje nurodytos informacijos apibūdinimo formą ir turinį.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninių įgyvendinimo standartų projektus.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
ANKSTYVOJI INTERVENCIJA
27 straipsnis
Ankstyvosios intervencijos priemonės
1. Kai įstaiga pažeidžia arba kai tikėtina, kad netolimoje ateityje pažeis Reglamento (ES) Nr. 575/2013, Direktyvos 2013/36/ES, Direktyvos 2014/65/ES II antraštinės dalies reikalavimus arba bet kurį iš Reglamento (ES) Nr. 600/2014 3-7, 14-17 bei 24, 25 ir 26 straipsnių, nes, inter alia, sparčiai blogėja finansinė būklė, įskaitant likvidumo padėtį, didėjantį sverto koeficientą ir neveiksnių paskolų kiekį arba pozicijų koncentraciją, kaip įvertinta remiantis rodiklių sąrašu, ir į kurį taip pat gali būti įtrauktas įstaigos nuosavų lėšų reikalavimas plius 1,5 procentinio punkto valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos, nedarant poveikio Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnyje nurodytoms priemonėms, kai taikoma, turėtų galimybę taikyti bent šias priemones:
a)
reikalauti, kad įstaigos valdymo organas įgyvendintų vieną ar daugiau gaivinimo plane nustatytų procedūrų ar priemonių arba pagal 5 straipsnio 2 dalį atnaujintų tokį gaivinimo planą, kai ankstyvąją intervenciją paskatinusios aplinkybės skiriasi nuo pradiniame gaivinimo plane nustatytų prielaidų, ir įgyvendintų vieną ar daugiau atnaujintame gaivinimo plane nustatytų procedūrų ar priemonių per konkrečios trukmės laikotarpį, užtikrinant, kad nebūtų taikomos įžanginėje dalyje nurodytos sąlygos;
b)
reikalauti, kad įstaigos valdymo organas išnagrinėtų padėtį, nustatytų priemones nustatytoms problemoms spręsti ir parengtų veiksmų programą toms problemoms įveikti bei jos įgyvendinimo tvarkaraštį;
c)
reikalauti, kad įstaigos valdymo organas sušauktų įstaigos akcininkų susirinkimą arba, jei valdymo organas neįvykdo to reikalavimo, kad jis būtų sušauktas tiesiogiai, ir abiem atvejais nustatyti susirinkimo darbotvarkę bei reikalauti, kad akcininkai apsvarstytų būtinybę priimti tam tikrus sprendimus;
d)
reikalauti nušalinti arba pakeisti vieną ar daugiau valdymo organo ar vyresniosios vadovybės narių, jei nustatyta, kad tie asmenys nesugeba vykdyti savo pareigų pagal Direktyvos 2013/36/ES 13 straipsnį ar Direktyvos 2014/65/ES 9 straipsnį;
e)
reikalauti, kad atitinkamais atvejais įstaigos valdymo organas vadovaudamasis gaivinimo planu parengtų derybų dėl skolos restruktūrizavimo su kai kuriais ar visais savo kreditoriais planą;
f)
reikalauti pakeisti įstaigos verslo strategiją;
g)
reikalauti pakeisti įstaigos teisinę ar veiklos struktūrą ir
h)
gauti (įskaitant atliekant patikrinimus vietoje) ir pateikti pertvarkymo institucijai visą informaciją, būtiną pertvarkymo planui atnaujinti ir pasirengti galimam įstaigos pertvarkymui ir įstaigos turto bei įsipareigojimų įvertinimui pagal 36 straipsnį.
2. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos nedelsdamos praneštų pertvarkymo institucijoms, jei nustatoma, kad įstaiga tenkina 1 dalyje nustatytas sąlygas, ir kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus reikalauti, jog įstaiga susisiektų su potencialiais pirkėjais, kad būtų pasirengta įstaigos pertvarkymui, taikant 39 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas ir 84 straipsnyje nustatytas konfidencialumo nuostatas.
3. Kompetentingos institucijos nustato tinkamą kiekvienos iš 1 dalyje nurodytų priemonių įvykdymo terminą ir suteikia kompetentingai institucijai galimybę įvertinti priemonės efektyvumą.
4. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d., vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsniu, parengia gaires, siekiant paskatinti pradėti nuosekliai taikyti šio straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones.
5. EBI, jei reikia atsižvelgdama į patirtį, įgytą taikant 4 dalyje nurodytas gaires, gali parengti techninių reguliavimo standartų projektus, kad nurodytų minimalų šio straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių taikymo rodiklių sąrašą.
Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
28 straipsnis
Vyresniosios vadovybės ir valdymo organo pašalinimas
Kai įstaigos finansinė būklė labai pablogėja arba kai esama rimtų įstatymų, kitų teisės aktų ar įstaigos įstatų pažeidimų ar rimtų administracinių pažeidimų, ir kitų priemonių, kurių imtasi pagal 27 straipsnį, nepakanka tai pablogėjusiais padėčiai ištaisyti, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos galėtų pareikalauti pašalinti visą institucijos vyresniąją vadovybę arba valdymo organą ar atskirus jos ar jo narius. Nauja vyresnioji vadovybė arba valdymo organas skiriamas vadovaujantis nacionaliniais ir Sąjungos teisės aktais ir kompetentinga institucija turi ją arba jį patvirtinti ar jam arba jai pritarti.
29 straipsnis
Laikinasis administratorius
1. Lai kompetentinga institucija mano, kad vyresniosios vadovybės arba valdymo organo pakeitimas, kaip nurodyta 28 straipsnyje, nėra pakankama priemonė padėčiai ištaisyti, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos galėtų paskirti vieną ar daugiau laikinųjų įstaigos administratorių. Atsižvelgdamos į tai, kas būtų proporcinga konkrečiomis aplinkybėmis, kompetentingos institucijos gali paskirti laikinąjį administratorių, kuris arba laikinai pakeistų įstaigos valdymo organą, arba laikinai dirbtų kartu su įstaigos valdymo organu; savo sprendimą kompetentinga institucija patikslina paskyrimo metu. Jeigu kompetentinga institucija paskiria laikinąjį administratorių dirbti kartu su įstaigos valdymo organu, ji tokio paskyrimo metu apibrėžia laikinojo administratoriaus vaidmenį, pareigas ir įgaliojimus, taip pat reikalavimus, keliamus įstaigos valdymo organui prieš priimant konkrečius sprendimus ar imantis konkrečių veiksmų pasikonsultuoti su laikinuoju administratoriumi ar gauti jo pritarimą. Reikalaujama, kad kompetentinga institucija viešai praneštų apie laikinojo administratoriaus paskyrimą, išskyrus atvejus, kai laikinasis administratorius neturi įgaliojimų atstovauti įstaigai. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad laikinasis administratorius būtų kvalifikuotas, turėtų gebėjimų ir žinių, reikalingų jo funkcijoms vykdyti, ir kad jo nesaistytų joks interesų konfliktas.
2. Kompetentinga institucija apibrėžia laikinojo administratoriaus įgaliojimus laikinojo administratoriaus paskyrimo metu, atsižvelgdama į tai, kas yra proporcinga konkrečiomis aplinkybėmis. Tokie įgaliojimai gali apimti kai kuriuos arba visus įstaigos valdymo organo įgaliojimus pagal įstaigos įstatus ir nacionalinės teisės aktus, įskaitant įgaliojimus vykdyti kai kurias arba visas įstaigos valdymo organo administracines funkcijas. Laikinojo administratoriaus įgaliojimai įstaigos atžvilgiu turi atitikti taikomą nacionalinę bendrovių teisę.
3. Kompetentinga institucija laikinojo administratoriaus paskyrimo metu apibrėžia jo vaidmenį ir funkcijas, kurie gali apimti įstaigos finansinės būklės užtikrinimą, įstaigos veiklos (arba jos dalies) administravimą, kad būtų išsaugota arba atkurta įstaigos finansinė būklė, ir priemonių taikymą patikimam ir riziką ribojančiam įstaigos veiklos valdymui atkurti. Laikinojo administratoriaus paskyrimo metu kompetentinga institucija nustato visus jo vaidmens ir funkcijų apribojimus.
4. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos turėtų išimtinę teisę skirti ir atleisti laikinąjį administratorių. Kompetentinga institucija gali atleisti laikinąjį administratorių bet kuriuo metu ir dėl bet kurios priežasties. Kompetentinga institucija gali keisti laikinojo administratoriaus paskyrimo sąlygas bet kuriuo metu, laikydamasi šio straipsnio.
5. Kompetentinga institucija gali reikalauti, kad tam tikriems laikinojo administratoriaus veiksmams iš anksto pritartų kompetentinga institucija. Kompetentinga institucija gali apibrėžti tokius reikalavimus laikinojo administratoriaus paskyrimo metu arba kai keičiamos laikinojo administratoriaus paskyrimo sąlygos.
Be kuriuo atveju laikinasis administratorius gali pasinaudoti įgaliojimais sušaukti visuotinį įstaigos akcininkų susirinkimą ir nustatyti tokio susitikimo darbotvarkę tik gavęs išankstinį kompetentingos institucijos pritarimą.
6. Kompetentinga institucija gali reikalauti, kad laikinasis administratorius kompetentingos institucijos nustatytais intervalais ir savo įgaliojimų termino pabaigoje parengtų įstaigos finansinės būklės bei veiksmų, kuriuos jis atliko per savo paskyrimą, ataskaitas.
7. Laikinasis administratorius skiriamas ne ilgesniam nei vienerių metų laikotarpiui. Tą laikotarpį išimties tvarka galima pratęsti, jei vis dar vykdomos laikinojo administratoriaus paskyrimo sąlygos. Kompetentinga institucija turi nustatyti, ar, atsižvelgiant į sąlygas, reikia išlaikyti laikinąjį administratorių, ir turi pagrįsti tokį sprendimą akcininkams
8. Laikantis šio straipsnio, laikinojo administratoriaus paskyrimas neturi poveikio akcininkų teisėms pagal Sąjungos arba nacionalinę bendrovių teisę.
9. Valstybės narės gali apriboti bet kurio laikinojo administratoriaus atsakomybę pagal nacionalinę teisę dėl atsakomybės už veiksmus ir neveikimą vykdant laikinojo administratoriaus funkcijas pagal 3 dalį.
10. Pagal šį straipsnį paskirtas laikinasis administratorius neturi būti laikomas pagal nacionalinę teisę „šešėliniu“ direktoriumi arba de facto direktoriumi.
30 straipsnis
Ankstyvosios intervencijos priemonių koordinavimas ir laikinojo administratoriaus paskyrimas grupėms
1. Kai Sąjungos patronuojančiosios įmonės atžvilgiu tenkinamos reikalavimų nustatymo pagal 27 straipsnį arba laikinojo administratoriaus paskyrimo pagal 29 straipsnį sąlygos, konsoliduotos priežiūros institucija praneša apie tai EBI ir konsultuojasi su kitomis kompetentingomis institucijomis priežiūros institucijų kolegijoje.
2. Pranešusi ir pasikonsultavusi konsoliduotos priežiūros institucija nusprendžia, ar atitinkamai Sąjungos patronuojančiajai įmonei taikyti kurią nors iš 27 straipsnyje nustatytų priemonių, ar paskirti laikinąjį administratorių pagal 29 straipsnį, atsižvelgdama į tų priemonių poveikį grupės subjektams kitose valstybėse narėse. Konsoliduotos priežiūros institucija apie savo sprendimą praneša kitoms priežiūros institucijų kolegijos kompetentingoms institucijoms ir EBI.
3. Tais atvejais, kai Sąjungos patronuojančiosios įmonės patronuojamosios įmonės atžvilgiu tenkinamos reikalavimų nustatymo pagal 27 straipsnį arba laikinojo administratoriaus paskyrimo pagal 29 straipsnį sąlygos, už individualią priežiūrą atsakinga kompetentinga institucija, ketinanti imtis priemonių pagal tuos straipsnius, apie tai praneša EBI ir konsultuojasi su konsoliduotos priežiūros institucija.
Gavusi tokį pranešimą konsoliduotos priežiūros institucija gali įvertinti tikėtiną reikalavimų nustatymo pagal 27 straipsnį arba laikinojo administratoriaus paskyrimo pagal 29 straipsnį poveikį konkrečiai įstaigai, grupei ar subjektų grupėms kitose valstybėse narėse. To įvertinimo rezultatus ji pateikia kompetentingai institucijai per tris dienas.
Pranešusi ir pasikonsultavusi kompetentinga institucija nusprendžia, ar taikyti kurias nors iš 27 straipsnyje nustatytų priemonių, ar paskirti laikinąjį administratorių pagal 29 straipsnį. Priimdama sprendimą ji deramai atsižvelgia į visus konsoliduotos priežiūros institucijos atliktus vertinimus. Kompetentinga institucija apie savo sprendimą praneša konsoliduotos priežiūros institucijai, kitoms priežiūros institucijų kolegijos kompetentingoms institucijoms ir EBI.
4. Kai daugiau nei viena kompetentinga institucija ketina paskirti laikinąjį administratorių ar taikyti kurią nors iš 27 straipsnyje minimų priemonių daugiau nei vienai tai pačiai grupei priklausančiai įstaigai, konsoliduotos priežiūros institucija ir kitos atitinkamos kompetentingos institucijos apsvarsto, ar nebūtų tikslingiau paskirti tą patį laikinąjį administratorių visiems susijusiems subjektams arba koordinuoti bet kurios iš 27 straipsnyje minimų priemonių taikymą daugiau nei vienai įstaigai, kad būtų galima lengviau įgyvendinti sprendimus siekiant atkurti atitinkamos įstaigos finansinę būklę. Vertinimas atliekamas priimant konsoliduotos priežiūros institucijos ir kitų atitinkamų kompetentingų institucijų bendrą sprendimą. Bendras sprendimas priimamas per penkias dienas nuo 1 dalyje minėto pranešimo dienos. Bendras sprendimas turi būti pagrįstas ir išdėstytas dokumente, kurį konsoliduotos priežiūros institucija pateikia Sąjungos patronuojančiajai įmonei.
EBI kompetentingos institucijos prašymu gali padėti kompetentingoms institucijoms susitarti pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnį.
Per penkias dienas nepriėmus bendro sprendimo, konsoliduotos priežiūros institucija ir patronuojamųjų įmonių kompetentingos institucijos gali priimti individualius sprendimus dėl laikinojo administratoriaus paskyrimo įstaigoms, už kurias jos atsakingos, ir dėl kurios nors iš 27 straipsnyje minimų priemonių taikymo.
5. Jeigu atitinkama kompetentinga institucija nesutinka su sprendimu, apie kurį pranešta pagal 1 arba 3 dalis, arba nepriėmus bendro sprendimo pagal 4 dalį, ji gali perduoti klausimą svarstyti EBI pagal 6 dalį.
6. Bet kurios kompetentingai institucijos prašymu, EBI gali padėti kompetentingoms institucijoms, kurios priedo šios direktyvos A skirsnio 4, 10, 11 ir 19 punktų atžvilgiu ketina taikyti vieną ar daugiau šios direktyvos 27 straipsnio 1 dalyje minimų priemonių ir kurios ketina taikyti šios direktyvos 27 straipsnio 1 dalies e punkte arba šios direktyvos 27 straipsnio 1 dalies g punkte minimas vieną ar daugiau priemonių, siekdamos susitarimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnio 3 dalį.
7. Kiekvienos kompetentingos institucijos sprendimas yra pagrindžiamas. Sprendime atsižvelgiama į kitų kompetentingų institucijų nuomones ir išlygas, pareikštas per 1 arba 3 dalyje nurodytą konsultavimosi laikotarpį arba 4 dalyje nurodytą penkių dienų laikotarpį, taip pat į galimą sprendimo poveikį atitinkamų valstybių narių finansiniam stabilumui. Sprendimus Sąjungos patronuojančiajai įmonei pateikia konsoliduotos priežiūros institucija, o patronuojamosioms įmonėms - atitinkamos kompetentingos institucijos.
Šio straipsnio 6 dalyje nurodytais atvejais, jei prieš pasibaigiant šio straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodytam konsultavimosi laikotarpiui arba pasibaigus šio straipsnio 4 dalyje nurodytam penkių dienų laikotarpiui kuri nors atitinkama kompetentinga institucija yra perdavusi klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnio 3 dalį, konsoliduotos priežiūros institucija ir kitos kompetentingos institucijos atideda savo sprendimų priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima sprendimus vadovaudamosi EBI sprendimu. Penkių dienų laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI priima sprendimą per tris dienas. Pasibaigus penkių dienų laikotarpiui arba priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas.
8. Jei EBI per tris dienas nepriima sprendimo, taikomi individualūs sprendimai, priimti pagal 1 arba 3 dalį, arba 4 dalies trečią pastraipą.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
PERTVARKYMAS
I SKYRIUS
Tikslai, sąlygos ir bendrieji principai
31 straipsnis
Pertvarkymo tikslai
1. Taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į pertvarkymo tikslus ir pasirenka priemones bei įgaliojimus, kuriais geriausiai pasiekiami konkrečiomis aplinkybėmis svarbūs tikslai.
2. 1 dalyje nurodyti pertvarkymo tikslai yra šie:
a)
užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą;
b)
išvengti didelių neigiamų pasekmių finansinei sistemai, visų pirma užkertant kelią problemos plitimui, be kita ko, rinkos infrastruktūrose, ir palaikant rinkos drausmę;
c)
apsaugoti viešąsias lėšas kiek įmanoma sumažinant nepaprastosios viešosios finansinės paramos teikimo galimybę;
d)
apsaugoti indėlininkus, kuriems taikoma Direktyva 2014/49/ES, ir investuotojus, kuriems taikoma Direktyva 97/9/EB;
e)
apsaugoti klientų lėšas ir klientų turtą.
Siekdama pirmiau nurodytų tikslų pertvarkymo institucija stengiasi kiek įmanoma sumažinti pertvarkymo išlaidas ir išvengti vertės praradimo, išskyrus atvejus, kai tai būtina siekiant pertvarkymo tikslų.
3. Laikantis skirtingų šios direktyvos nuostatų, pertvarkymo tikslai yra lygiavertės svarbos, o pertvarkymo institucijos juos derina atsižvelgdamos į kiekvieno atvejo pobūdį ir aplinkybes.
32 straipsnis
Pertvarkymo sąlygos
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos įstaigos atžvilgiu imtųsi tik tuo atveju, jei pertvarkymo institucija laikosi nuomonės, kad įvykdomos visos šios sąlygos:
a)
kompetentinga institucija, pasikonsultavusi su pertvarkymo institucija, arba laikantis 2 dalyje nustatytų sąlygų, pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, nustatė, kad įstaiga žlunga arba galėtų žlugti;
b)
atsižvelgiant į laiką ir kitas svarbias aplinkybes, nėra pagrindo tikėtis, kad kokiomis nors alternatyviomis įstaigai taikomomis privačiojo sektoriaus priemonėmis, įskaitant IUS priemones, arba priežiūros veiksmais, įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones ar atitinkamų kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą pagal 59 straipsnio 2 dalį, per pagrįstą laikotarpį būtų išvengta įstaigos žlugimo;
c)
pertvarkymo veiksmai yra būtini atsižvelgiant į viešąjį interesą pagal 5 dalį.
2. Valstybės narės gali nurodyti, kad ne tik kompetentinga institucija, bet ir pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, gali nustatyti, kad įstaiga žlunga arba galėtų žlugti pagal 1 dalies a punktą, jei pertvarkymo institucijos pagal nacionalinę teisę turi tam nustatyti reikiamų priemonių, visų pirma, tinkamą prieigą prie susijusios informacijos. Kompetentinga institucija nedelsdama pateikia pertvarkymo institucijai pastarosios prašomą susijusią informaciją, kuria ji remsis atlikdama vertinimą;
3. Ankstesnis ankstyvosios intervencijos priemonės patvirtinimas pagal 27 straipsnį nėra sąlyga imtis pertvarkymo veiksmų.
4. 1 dalies a punkto tikslais įstaiga žlunga arba gali žlugti, jei susidaro viena ar daugiau iš šių aplinkybių:
a)
įstaiga pažeidžia arba, remiantis objektyviais tokį vertinimą pagrindžiančiais veiksniais, artimiausiu metu pažeis veiklos leidimui išlaikyti taikomus reikalavimus taip, kad kompetentinga institucija turėtų pagrindo panaikinti veiklos leidimą, įskaitant dėl to (tačiau tuo neapsiribojant), kad įstaiga patyrė arba tikėtina, kad patirs nuostolių, kuriems padengti reikės visų jos nuosavų lėšų arba didelės jų dalies;
b)
įstaigos turtas yra arba, remiantis objektyviais veiksniais nustatoma, artimoje ateityje bus mažesnis už jos įsipareigojimus;
c)
įstaiga negali arba, remiantis objektyviais tokį vertinimą pagrindžiančiais veiksniais, artimoje ateityje negalės suėjus terminui apmokėti savo skolų arba kitų įsipareigojimų;
d)
reikalinga nepaprastoji viešoji finansinė parama, išskyrus atvejus, kai siekiant išvengti didelio kurios nors valstybės narės ekonomikos sutrikimo ar jį pašalinti ir išsaugoti finansinį stabilumą, nepaprastoji viešoji finansinė parama teikiama kuria nors iš šių formų:
i)
valstybės garantija centrinių bankų teikiamoms likvidumo priemonėms paremti laikantis centrinių bankų sąlygų;
ii)
naujai išleistiems įsipareigojimams teikiama valstybės garantija; arba
iii)
nuosavų lėšų injekcija arba kapitalo priemonių pirkimas tokiomis kainomis ir sąlygomis, dėl kurių įstaiga neįgyja pranašumo, jei viešosios paramos teikimo metu nesusidaro nei šios dalies a, b ar c punkte nustatytos aplinkybės, nei 59 straipsnio 3 dalyje nurodytos aplinkybės.
Kiekvienu iš pirmos pastraipos d punkte nurodytų atvejų tuose papunkčiuose nurodytos garantijų arba lygiavertės priemonės yra taikomos tik mokioms įstaigoms ir tik tuo atveju, jei yra galutinai patvirtintos pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą. Tos priemonės yra atsargumo ir laikinos priemonės, kurios turi būti proporcingos siekiui pašalinti didelio valstybės narės ekonomikos sutrikimo pasekmes ir kurios neturi būti taikomos siekiant kompensuoti nuostolius, kurių įstaiga patyrė arba, tikėtina, patirs artimiausiu metu.
Paramos priemonės pagal pirmos pastraipos d punkto iii papunktį yra tik injekcijos, būtinos siekiant pašalinti kapitalo trūkumą, nustatytą atlikus nacionalinio, Sąjungos ar BPM lygmens testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, turto kokybės patikrinimus arba Europos centrinio banko, EBI ar nacionalinių institucijų atliktus lygiaverčius veiksmus ir, jei taikoma, patvirtintą kompetentingos institucijos.
Ne vėliau kaip 2015 m. sausio 3 d. EBI skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį dėl nurodytų testų, patikrinimų arba veiksmų, kuriuos atlikus gali būti teikiama tokia parama, rūšių.
Ne vėliau kaip 2015 m. gruodžio 31 d. Komisija patikrina, ar yra nuolatinis poreikis leisti taikyti priemones pagal d punkto iii papunktį, peržiūri sąlygas, kurias būtina atitikti tęstinumo atveju, ir pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą. Prireikus prie tos ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
5. Šio straipsnio 1 dalies c punkto tikslais pertvarkymo veiksmai laikomi atitinkančiais viešąjį interesą, jei jie yra būtini tam, kad būtų pasiekti vienas ar daugiau 31 straipsnyje nurodytų pertvarkymo tikslų, ir yra proporcingi tiems tikslams, o įstaigą likvidavus iškeliant įprastinę bankroto bylą tų pertvarkymo tikslų būtų pasiekta ne tokiu pačiu mastu.
6. Siekdama skatinti priežiūros ir pertvarkymo praktikos, susijusios su skirtingų aplinkybių, kai įstaiga laikoma žlungančia ar galinčia žlugti, aiškinimu, konvergenciją, EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį.
33 straipsnis
Finansų įstaigų ir kontroliuojančiųjų bendrovių pertvarkymo sąlygos
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų imtis pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos finansų įstaigos atžvilgiu, kai tiek finansų įstaiga, tiek patronuojančioji įmonė, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra, atitinka 32 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų imtis pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu, kai ir 1 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodytas subjektas ir viena ar daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 32 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas arba, jei patronuojamoji įmonė yra įsisteigusi ne Sąjungoje, trečiosios valstybės institucija yra nustačiusi, kad ji atitinka pertvarkymo reikalavimus pagal tos trečiosios valstybės teisės aktus.
3. Valstybės narės užtikrina, kad kai mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamąsias įstaigas tiesiogiai arba netiesiogiai kontroliuoja tarpinė finansų kontroliuojančioji bendrovė, grupės pertvarkymo veiksmai būtų taikomi tarpinei finansų kontroliuojančiajai bendrovei ir grupės pertvarkymo veiksmai nebūtų taikomi mišrią veiklą vykdančiai kontroliuojančiajai bendrovei.
4. Laikantis šio straipsnio 3 dalies, nepaisant to, kad 1 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodytas subjektas neatitinka 32 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų, pertvarkymo institucijos gali imtis pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu, kai viena ar daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 32 straipsnio 1, 4 ir 5 dalyse nustatytas sąlygas ir jų turtas ar įsipareigojimai yra tokie, kad jų žlugimas kelia grėsmę įstaigai ar visai grupei, arba valstybės narės bankroto teisės aktuose reikalaujama imtis veiksmų visos grupės atžvilgiu ir imtis pertvarkymo veiksmų 1 straipsnio 1 dalies c arba d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu yra būtina, kad būtų pertvarkytos tokios patronuojamosios įmonės, kurios yra įstaigos, arba būtų pertvarkoma visa grupė.
2 dalies ir šios dalies pirmos pastraipos tikslais vertinant, ar viena ar daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 32 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas, įstaigos pertvarkymo institucija ir 1 straipsnio 1 dalies c ar d punkte nurodyto subjekto pertvarkymo institucija gali bendru sutarimu nepaisyti grupės subjektų kapitalo ar nuostolių tarpusavio perdavimo, įskaitant naudojimąsi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais.
34 straipsnis
Bendrieji pertvarkymo principai
1. Valstybės narės užtikrina, kad, taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, pertvarkymo institucijos imtųsi visų priemonių, tinkamų užtikrinti, kad imantis pertvarkymo veiksmų būtų laikomasi šių principų:
a)
pertvarkomos įstaigos akcininkams tenka pirmieji nuostoliai;
b)
nuostoliai pertvarkomos įstaigos kreditoriams paskirstomi po akcininkų pagal jų reikalavimų tenkinimo eiliškumą, jeigu tai įprastinė bankroto byla, išskyrus atvejus, kai šioje direktyvoje aiškiai nustatyta kitaip;
c)
pertvarkomos įstaigos valdymo organas ir vyresnioji vadovybė pakeičiami, išskyrus tuos atvejus, kai laikoma, kad išlaikyti visą valdymo organą ir vyresniąją vadovybę arba jų dalį (atitinkamai pagal aplinkybes) yra būtina siekiant pertvarkymo tikslų;
d)
pertvarkomos įstaigos valdymo organas ir vyresnioji vadovybė teikia visą reikiamą pagalbą siekiant pertvarkymo tikslų;
e)
fiziniams ar juridiniams asmenims, vadovaujantis valstybės narės teise, tenka atsakomybė pagal civilinę arba baudžiamąją teisę už įstaigos žlugimą;
f)
jei šioje direktyvoje nenumatyta kitaip, tos pačios klasės kreditoriams taikomas vienodas požiūris;
g)
nė vienas kreditorius neturi patirti nuostolių, viršijančių nuostolius, kurie būtų patirti, jei įstaiga arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas būtų buvę likviduoti iškeliant įprastinę bankroto bylą taikant 73-75 straipsniuose numatytas apsaugos priemones;
h)
užtikrinama visapusiška apdraustųjų indėlių apsauga; ir
i)
pertvarkymo veiksmų imamasi taikant šioje direktyvoje numatytas apsaugos priemones.
2. Kai įstaiga yra grupės subjektas, pertvarkymo institucijos, nedarant poveikio 31 straipsniui, taiko pertvarkymo priemones ir pertvarkymo įgaliojimais naudojasi taip, kad kiek įmanoma sumažintų poveikį kitiems grupės subjektams ir visai grupei ir kiek įmanoma sumažintų neigiamas pasekmes Sąjungos ir jos valstybių narių, visų pirma valstybių, kuriose grupė veikia, finansiniam stabilumui.
3. Taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, valstybės narės užtikrina, kad jie atitiktų Sąjungos valstybės pagalbos sistemą, kai taikoma.
4. Tais atvejais, kai įstaigai arba 1 straipsnio 1 dalies b, c arba d punkte nurodytam subjektui taikoma verslo pardavimo priemonė, laikinos įstaigos sukūrimo priemonė arba turto atskyrimo priemonė, laikoma, kad įstaigai arba subjektui Tarybos direktyvos 2001/23/EB (30) 5 straipsnio 1 dalies tikslais taikomos bankroto arba kitos panašios nemokumo procedūros.
5. Pertvarkymo institucijos, taikydamos pertvarkymo priemones ir naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais, prireikus, informuoja darbuotojų atstovus ir su jais konsultuojasi.
6. Pertvarkymo institucijoms taikant pertvarkymo priemones ir naudojantis pertvarkymo įgaliojimais nedaroma poveikio nacionalinės teisės ar praktikos nuostatų dėl darbuotojų atstovavimo valdymo organuose taikymui.
II SKYRIUS
Specialiojo valdytojo veikla
35 straipsnis
Specialiojo valdytojo veikla
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų paskirti specialųjį valdytoją, kuris pakeistų pertvarkomos įstaigos valdymo organą. Pertvarkymo institucijos viešai praneša apie specialiojo valdytojo paskyrimą. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad specialusis valdytojas būtų kvalifikuotas, turėtų gebėjimų ir žinių, būtinų jo funkcijoms vykdyti.
2. Specialusis valdytojas turi visus įstaigos akcininkų ir valdymo organo įgaliojimus. Tačiau specialusis valdytojas tokiais įgaliojimais gali naudotis tik kontroliuojant pertvarkymo institucijai.
3. Specialusis valdytojas turi teisės aktais nustatytą pareigą imtis visų būtinų priemonių 31 straipsnyje nurodytiems pertvarkymo tikslams įgyvendinti ir įgyvendinti pertvarkymo veiksmus, pagrįstus pertvarkymo institucijos sprendimais. Kai būtina, ši pareiga yra viršesnė už bet kokias kitas vadovybės pareigas pagal įstaigos įstatus ar nacionalinę teisę, jei ji joms prieštarauja. Tos priemonės gali aprėpti kapitalo didinimą, įstaigos nuosavybės struktūros reorganizavimą ar kontrolinio akcijų paketo įsigijimą, kurį vykdo finansiniu ir organizaciniu požiūriu patikimos įstaigos, remiantis IV skyriuje nurodytomis pertvarkymo priemonėmis.
4. Pertvarkymo institucijos gali riboti specialiojo valdytojo veiklą ar reikalauti, kad tam tikriems specialiojo valdytojo veiksmams iš anksto pritartų pertvarkymo institucija. Pertvarkymo institucijos specialųjį valdytoją gali bet kada nušalinti.
5. Valstybės narės reikalauja, kad specialusis valdytojas reguliariai, kaip nustato kompetentinga institucija, ir pradėjęs (-jusi) bei baigęs eiti pareigas rengtų jį (ją) paskyrusiai pertvarkymo institucijai įstaigos ekonominės ir finansinės būklės bei veiksmų, kuriuos jis (ji) vykdo atlikdamas (-a) savo pareigas, ataskaitas.
6. Specialusis valdytojas skiriamas ne ilgesniam nei vienų metų laikotarpiui. Šį laikotarpį išimties tvarka galima pratęsti, jei pertvarkymo institucija nustato, kad vis dar tenkinamos specialiojo valdytojo paskyrimo sąlygos.
7. Kai daugiau nei viena pertvarkymo institucija ketina paskirti specialųjį valdytoją grupei priklausančiam subjektui, institucijos apsvarsto, ar tikslingiau paskirti tą patį specialųjį valdytoją visiems susijusiems subjektams, kad būtų galima lengviau įgyvendinti sprendimus susijusio subjekto finansiniam patikimumui atkurti.
8. Nemokumo atveju, kai pagal nacionalinę teisę numatytas bankroto administratoriaus paskyrimas, jo veikla gal būti laikoma šiame straipsnyje nurodyta specialiojo valdytojo veikla.
III SKYRIUS
Vertinimas
36 straipsnis
Vertinimas pertvarkymo tikslais
1. Prieš imdamosi pertvarkymo veiksmų arba naudodamosi įgaliojimais nurašyti ar konvertuoti atitinkamas kapitalo priemones, pertvarkymo institucijos užtikrina, kad teisingą, apdairų ir tikrovišką įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertinimą atliktų nepriklausomas nuo viešųjų institucijų, įskaitant pertvarkymo instituciją, ir nuo įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto asmuo. Atsižvelgiant į šio straipsnio 13 dalį ir į 85 straipsnį, jei laikomasi visų šiame straipsnyje nustatytų reikalavimų, vertinimas laikomas galutiniu.
2. Kai galimybės atlikti nepriklausomą vertinimą pagal 1 dalį nėra, pertvarkymo institucijos gali atlikti įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų preliminarų vertinimą pagal šio straipsnio 9 dalį.
3. Vertinimu siekiama įvertinti įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto, kuris atitinka 32 ir 33 straipsniuose tenkina pertvarkymo sąlygas, turto ir įsipareigojimų vertę.
4. Vertinimo tikslai:
a)
padėti nuspręsti, ar yra tenkinamos pertvarkymo sąlygos arba kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo sąlygos;
b)
jeigu pertvarkymo sąlygos tenkinamos, padėti nuspręsti dėl tinkamų pertvarkymo veiksmų, kurių reikia imtis įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu;
c)
kai naudojamasi kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, padėti nuspręsti dėl nuosavybės priemonių anuliavimo arba pelno, tenkančio vienai akcijai ar nuosavybės priemonei, sumažinimo masto ir dėl atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo masto;
d)
kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, padėti nuspręsti dėl tinkamų įsipareigojimų nurašymo arba konvertavimo masto;
e)
kai taikoma laikinos įstaigos sukūrimo priemonė arba turto atskyrimo priemonė, padėti nuspręsti dėl perduotino turto, teisių, įsipareigojimų, akcijų ar kitų nuosavybės priemonių ir nuspręsti dėl atlygio, sumokėtino pertvarkomai įstaigai arba, prireikus, akcijų ar kitų nuosavybės priemonių savininkams, sumos;
f)
kai taikoma verslo pardavimo priemonė, padėti nuspręsti dėl perduotino turto, teisių, įsipareigojimų, akcijų ar kitų nuosavybės priemonių ir padėti pertvarkymo institucijai suprasti, kas laikytina komercinėmis sąlygomis 38 straipsnio tikslais;
g)
visais atvejais užtikrinti, kad bet kokie įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažįstami pertvarkymo priemonių taikymo arba naudojimosi kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais metu.
5. Nedarant poveikio Sąjungos valstybės pagalbos sistemai, kai taikytina, vertinimas grindžiamas atsargiomis prielaidomis, įskaitant prielaidas dėl įsipareigojimų neįvykdymo rodiklių ir nuostolių masto. Atliekant vertinimą nedaroma prielaida, kad įstaigai arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui ateityje galėtų būti teikiama nepaprastoji viešoji finansinė parama arba centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, arba centrinio banko pagalba likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis, nuo tada, kai būtų imtasi pertvarkymo veiksmų arba pradėta naudotis kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais. Be to, vertinant atsižvelgiama į tai, kad tuo atveju, jei būtų taikoma kokia nors pertvarkymo priemonė:
a)
pertvarkymo institucija ir bet kuri pagal 101 straipsnį veikianti finansavimo struktūra galėtų iš partvarkomos įstaigos susigrąžinti visas faktiškai patirtas pagrįstas išlaidas pagal 37 straipsnio 7 dalį;
b)
pagal 101 straipsnį pertvarkymo finansavimo struktūra galėtų apmokestinti palūkanas arba imti mokestį už paskolas ar garantijas, suteiktas pertvarkomai įstaigai.
6. Vertinimą papildo toliau nurodyta informacija, užfiksuota įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto apskaitos dokumentuose ir įrašuose:
a)
atnaujintas įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto balansas ir finansinės būklės ataskaita;
b)
turto apskaitinės vertės analizė ir įvertis;
c)
neįvykdytų balansinių ir nebalansinių įsipareigojimų, nurodytų įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto dokumentuose ir įrašuose, sąrašas nurodant atitinkamus kreditus ir eiliškumą pagal taikomus nemokumą reglamentuojančius teisės aktus;
7. Atitinkamais atvejais, priimant 4 dalies e ir f punktuose nurodytus sprendimus, 6 dalies b punkte nurodytą informaciją galima papildyti įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų rinkos vertės analize ir įverčiu.
8. Vertinime nurodomas kreditorių suskirstymas į klases pagal jų eiliškumą vadovaujantis taikytina nemokumo teise ir apibrėžiamos sąlygos, kurių kiekviena akcininkų arba kreditorių klasė galėtų tikėtis, jei įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas būtų likviduojami keliant įprastinę bankroto bylą.
Tas vertinimas nedaro poveikio principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė, taikymui pagal 74 straipsnį.
9. Kai dėl tam tikromis aplinkybėmis būtinos skubos neįmanoma laikytis 6 ir 8 dalyse nustatytų reikalavimų arba kai taikoma 2 dalis, atliekamas preliminarus vertinimas. Preliminarus vertinimas atitinka 3 dalyje nustatytus reikalavimus ir, kiek pagrįstai įmanoma konkrečiomis aplinkybėmis, 1, 6 ir 8 dalyse nustatytus reikalavimus.
Esant tinkamam pagrindimui, atliekant šioje dalyje nurodytą preliminarų vertinimą, vertinamas ir papildomų nuostolių rezervas.
10. Vertinimas, kuris neatitinka visų šiame straipsnyje išdėstytų reikalavimų, laikomas preliminariu iki tol, kol nepriklausomas asmuo atlieka vertinimą, visiškai atitinkantį visus šiame straipsnyje nustatytus reikalavimus. Šis galutinis ex post vertinimas atliekamas kiek galima skubiau. Jis gali būti atliktas arba atskirai nuo 74 straipsnyje nurodyto vertinimo, arba kartu su tuo įvertinimu ir to paties nepriklausomo asmens, tačiau jie turi būti atskiri.
Galutinio ex post vertinimo tikslai:
a)
užtikrinti, kad visi įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažįstami įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto apskaitos dokumentuose;
b)
padėti priimti sprendimą atstatyti kreditorių reikalavimus arba padidinti sumokėto atlygio sumą pagal 11 dalį.
11. Jei atliekant ex post galutinį vertinimą nustatytas įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto grynosios turto vertės įvertis yra didesnis už preliminaraus vertinimo metu nustatytą įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto grynosios turto vertės įvertį, pertvarkymo institucija gali:
a)
pasinaudoti įgaliojimais padidinti nurašytų kreditorių arba atitinkamų kapitalo priemonių savininkų reikalavimų vertę taikydama gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę;
b)
duoti nurodymą laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei sumokėti dar vieną atlygį turto, teisių, įsipareigojimų atžvilgiu pertvarkomai įstaigai arba, prireikus, akcijų ar nuosavybės priemonių atžvilgiu akcijų ar kitų nuosavybės priemonių savininkams.
12. Neatsižvelgiant į 1 dalį, pagal 9 ir 10 dalis atliktas preliminarus vertinimas yra tinkamas pagrindas pertvarkymo institucijoms imtis pertvarkymo veiksmų, įskaitant žlungančios įstaigos ar subjekto, nurodyto 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punktuose, kontrolės perėmimą, arba pasinaudoti kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
13. Vertinimas yra neatskiriama sprendimo taikyti pertvarkymo priemonę ar pasinaudoti pertvarkymo įgaliojimais arba sprendimo pasinaudoti kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais dalis. Pats vertinimas negali būti atskiros teisės apskųsti objektas, tačiau gali būti apskųstas kartu atliekant su sprendimu pagal 85 straipsnį.
14. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose patikslina, kokiomis aplinkybėmis asmuo yra nepriklausomas nuo pertvarkymo institucijos ir nuo įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto šio straipsnio 1 dalies ir 74 straipsnio tikslais.
15. EBI gali parengti techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose patikslina toliau nurodytus kriterijus šio straipsnio 1, 3 ir 9 dalių ir 74 straipsnio tikslais:
a)
įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertės vertinimo metodiką;
b)
vertinimų pagal 36 ir 74 straipsnius atskyrimą;
c)
papildomų nuostolių rezervo apskaičiavimo ir įtraukimo į preliminarų vertinimą metodiką.
16. EBI 14 dalyje nurodytų techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 14 ir 15 dalyse nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 14-14 straipsnius.
IV SKYRIUS
Pertvarkymo priemonės
1 skirsnis
Bendrieji principai
37 straipsnis
Bendrieji pertvarkymo priemonių principai
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų būtinus įgaliojimus taikyti pertvarkymo priemones įstaigoms ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytiems subjektams, atitinkantiems taikomas pertvarkymo sąlygas.
2. Tais atvejais, kai pertvarkymo institucija nusprendžia taikyti įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui pertvarkymo priemonę ir kai dėl to pertvarkymo veiksmo nuostolius padengtų kreditoriai arba jų reikalavimai būtų konvertuoti, pertvarkymo institucija naudojasi kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais pagal 59 straipsnį iškart prieš taikydama pertvarkymo priemonę arba kartu taikydama šią priemonę.
3. 1 dalyje nurodytos pertvarkymo priemonės yra šios:
a)
verslo pardavimo;
b)
laikinos įstaigos sukūrimo;
c)
turto atskyrimo;
d)
gelbėjimo privačiomis lėšomis.
4. Laikydamosi 5 dalies, pertvarkymo institucijos pertvarkymo priemones gali taikyti arba individualiai, arba bet kokį jų derinį.
5. Turto atskyrimo priemonę pertvarkymo institucijos gali taikyti tik kartu su kita pertvarkymo priemone.
6. Kai naudojamos tik šio straipsnio 3 dalies a arba b punkte nurodytos pertvarkymo priemonės ir jos naudojamos daliai pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perduoti, likusi įstaiga arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas, iš kurių perduotas turtas, teisės arba įsipareigojimai, likviduojami iškeliant įprastinę bankroto bylą. Toks likvidavimas įvykdomas per pagrįstą laikotarpį, atsižvelgiant į tai, ar ta įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas turi teikti paslaugas arba paramą pagal 65 straipsnį, kad gavėjas galėtų vykdyti jam perduotą veiklą ar teikti jam perduotas paslaugas, ir į bet kokią kitą priežastį, dėl kurios būtina tęsti likusios įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto veiklą, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai arba būtų laikomasi 34 straipsnyje nurodytų principų.
7. Pertvarkymo institucija ir bet kuri pagal 101 straipsnį veikianti finansavimo struktūra gali susigrąžinti visas pagrįstas išlaidas, faktiškai patirtas naudojant pertvarkymo priemones arba naudojantis įgaliojimais arba Vyriausybės finansinio stabilizavimo priemones vienu ar daugiau šių būdų:
a)
kaip atskaitymą iš atlygio, gavėjo sumokėto pertvarkymo įstaigai arba, prireikus, akcijų arba kitų nuosavybės priemonių savininkams;
b)
iš pertvarkomos įstaigos kaip privilegijuotasis kreditorius arba
c)
iš pajamų, gautų nutraukus laikinos įstaigos arba turto valdymo įmonės veiklą, kaip privilegijuotasis kreditorius.
8. Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinių nemokumą reglamentuojančių teisės aktų taisyklės, susijusios su kreditoriams žalingu teisės aktų panaikinimu ar nevykdymu, nebūtų taikomos pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimui kitam subjektui, taikant pertvarkymo priemonę arba naudojantis pertvarkymo įgaliojimais arba naudojantis Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonėmis.
9. Valstybės narės gali pavesti pertvarkymo institucijoms papildomų priemonių ir įgaliojimų, kuriais būtų naudojamasi tais atvejais, kai įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas atitinka pertvarkymo sąlygas, jei:
a)
tie papildomi įgaliojimai, juos taikant tarpvalstybinės grupės atžvilgiu, nesudaro kliūčių veiksmingai pertvarkyti grupės, ir
b)
jie atitinka pertvarkymo tikslus ir 31 bei 34 straipsniuose nurodytus bendruosius pertvarkymo principus.
10. Susidarius labai ypatingai sisteminės krizės padėčiai, pertvarkymo institucija gali siekti gauti finansavimą iš alternatyvių finansavimo šaltinių naudojant 56-58 straipsniuose numatytas Vyriausybės lygmens stabilizavimo priemones, kai tenkinamos šios sąlygos:
a)
įnašą, skirtą nuostoliams padengti arba rekapitalizavimui atlikti, kurio suma sudaro ne mažiau nei 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant pertvarkomos įstaigos nuosavas lėšas, apskaičiuotą pertvarkymo priemonių taikymo metu laikantis 36 straipsnyje numatyto vertinimo, sumokėjo akcininkai ir kitų nuosavybės priemonių turėtojai, atitinkamų kapitalo priemonių ir kitų tinkamų įsipareigojimų turėtojai nurašymo, konvertavimo ar kitais būdais;
b)
tai daroma gavus išankstinį ir galutinį patvirtinimą pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą.
2 skirsnis
Verslo pardavimo priemonė
38 straipsnis
Verslo pardavimo priemonė
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus pirkėjui, kuris nėra laikina įstaiga, perduoti:
a)
pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas arba kitas nuosavybės priemones;
b)
visą arba kurį nors pertvarkomos įstaigos turtą, teises ar įsipareigojimus.
Taikant šio straipsnio 8 ir 9 dalis ir 85 straipsnį, pirmoje pastraipoje nurodytas perdavimas atliekamas neprašant pertvarkomos įstaigos akcininkų arba kurio nors trečiojo asmens (išskyrus pirkėją) sutikimo ir netaikant bendrovių teisės arba vertybinių popierių teisės procedūrinių reikalavimų, išskyrus 39 straipsnyje nurodytus reikalavimus.
2. Perdavimas pagal 1 dalį vykdomas komercinėmis sąlygomis, atsižvelgiant į aplinkybes ir laikantis Sąjungos valstybės pagalbos sistemos.
3. Pagal šio straipsnio 2 dalį atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes pertvarkymo institucijos imasi visų pagrįstų veiksmų, kad perdavimas vyktų komercinėmis sąlygomis, atitinkančiomis pagal 36 straipsnį atliktą vertinimą.
4. Atsižvelgiant į 37 straipsnio 7 dalį, bet koks pirkėjo sumokėtas atlygis skiriamas:
a)
akcijų arba nuosavybės priemonių savininkams, kai verslo pardavimas įvykdytas pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas arba nuosavybės priemones perduodant iš tų akcijų arba priemonių turėtojų pirkėjui;
b)
pertvarkomai įstaigai, kai verslo pardavimas įvykdytas kurį nors arba visą pertvarkomos įmonės turtą ar įsipareigojimus perduodant pirkėjui.
5. Taikydama verslo pardavimo priemonę pertvarkymo institucija perdavimo įgaliojimais gali pasinaudoti daugiau nei vieną kartą, kad papildomai perduotų pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas arba kitas nuosavybės priemones arba atitinkamais atvejais pertvarkomos įstaigos turtą, teises arba įsipareigojimus.
6. Pritaikius verslo pardavimo priemonę, pirkėjui sutikus, pertvarkymo institucijos gali pasinaudoti perdavimo įgaliojimais pirkėjui perduoto turto, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu, kad turtas, teisės ar įsipareigojimai būtų grąžinti pertvarkomai įstaigai, arba akcijos ar kitos nuosavybės priemonės būtų grąžintos jų pirminiams savininkams, o pertvarkoma įstaiga arba pirminiai savininkai privalo priimti tokį turtą, teises ar įsipareigojimus arba akcijas ar kitas nuosavybės priemones.
7. Pirkėjas turi turėti tinkamą veiklos leidimą, kad galėtų vykdyti verslą, kurį jis įgyja kai atliekamas perdavimas pagal 1 dalį. Kompetentingos institucijos užtikrina, kad paraiška veiklos leidimui gauti kartu su perdavimu būtų svarstoma laiku.
8. Nukrypstant nuo Direktyvos 2013/36/ES 22-25 straipsnių, nuo Direktyvos 2013/36/ES 26 straipsnio reikalavimo informuoti kompetentingas institucijas, nuo Direktyvos 2014/65/ES 10 straipsnio 3 dalies, 11 straipsnio 1 ir 2 dalių, 12 ir 13 straipsnio bei nuo reikalavimo pateikti pranešimą, nustatyto tos direktyvos 11 straipsnio 3 dalyje, kai perdavus akcijas ar kitas nuosavybės priemones pritaikius verslo pardavimo priemonę kvalifikuotoji įstaigos akcijų paketo dalis būtų įsigyjama arba didinama taip, kaip nurodyta Direktyvos 2013/36/ES 22 straipsnio 1 dalyje ar Direktyvos 2014/65/ES 11 straipsnio 1 dalyje, tos įstaigos kompetentinga institucija turi laiku atlikti pagal tuos straipsnius reikalaujamą vertinimą, kad nebūtų vėluojama taikyti verslo pardavimo priemonės ir nebūtų užkertamas kelias tam, kad pertvarkymo veiksmais būtų pasiekta atitinkamų pertvarkymo tikslų.
9. Valstybės narės užtikrina, kad tuo atveju, jei tos įstaigos kompetentinga institucija nebus užbaigusi 8 dalyje nurodyto vertinimo, nuo akcijų arba kitų nuosavybės priemonių perdavimo, pertvarkymo institucijai taikant verslo pardavimo priemonę, dienos, taikomos šios nuostatos:
a)
toks akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimas įsigyjančiam asmeniui turi nedelstiną teisinį poveikį;
b)
vertinimo laikotarpiu ir f punkte numatytu turto pardavimo laikotarpiu įsigyjančio asmens su tokiomis akcijomis ar kitomis nuosavybės priemonėmis susijusios balsavimo teisės sustabdomos, ir šios teisės suteikiamos tik pertvarkymo institucijai, kuri neprivalo naudotis tokiomis balsavimo teisėmis ir kuri neprivalo atsakyti už tai, kad naudojasi tokiomis balsavimo teisėmis ar jomis nesinaudoja;
c)
vertinimo laikotarpiu ir f punkte nustatytu turto pardavimo laikotarpiu Direktyvos 2013/36/ES 66, 67 ir 68 straipsniuose numatytos sankcijos ir kitos priemonės už kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimo ar perleidimo reikalavimų pažeidimus netaikomos tokiam akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimui;
d)
užbaigusi vertinimą kompetentinga institucija nedelsdama raštu praneša pertvarkymo institucijai ir įsigyjančiam asmeniui, ar patvirtina tokį akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimą įsigyjančiam asmeniui, ar pagal Direktyvos 2013/36/ES 22 straipsnio 5 dalį prieštarauja tokiam akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimui įsigyjančiam asmeniui;
e)
jei kompetentinga institucija patvirtina tokį akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimą įsigyjančiam asmeniui, su tokiomis akcijomis ar kitomis nuosavybės priemonėmis susijusios balsavimo teisės įsigyjančiam asmeniui visiškai suteikiamos iš karto po to, kai pertvarkymo institucija ir įsigyjantis asmuo gauna kompetentingos institucijos pranešimą dėl patvirtinimo;
f)
jei kompetentinga institucija prieštarauja tokiam akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimui įsigyjančiam asmeniui:
i)
su tokiomis akcijomis ar kitomis nuosavybės priemonėmis susijusios balsavimo teisės, kaip numatyta b punkte, galioja toliau;
ii)
pertvarkymo institucija gali reikalauti, kad įsigyjantis asmuo parduotų tokias akcijas arba kitas nuosavybės priemones per pertvarkymo institucijos nustatytą pardavimo laikotarpį atsižvelgiant į vyraujančias rinkos sąlygas, ir
iii)
jei įsigyjantis asmuo neužbaigia tokio pardavimo per pertvarkymo institucijos nustatytą pardavimo laikotarpį, kompetentinga institucija, gavusi pertvarkymo institucijos sutikimą, gali taikyti Direktyvos 2013/36/ES 66, 67 ir 68 straipsniuose numatytas sankcijas ir kitas priemones įsigyjančiam asmeniui už kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimo ar perleidimo reikalavimų pažeidimus.
10. Pagal verslo pardavimo priemonę atliktam perdavimui taikomos IV antraštinės dalies VII skyriuje nustatytos apsaugos priemonės.
11. Kad galėtų naudotis teisėmis teikti paslaugas arba įsisteigti kitoje valstybėje narėje pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES, pirkėjas laikomas pertvarkomos įstaigos teisių perėmėju ir gali toliau naudotis visomis tokiomis teisėmis, kuriomis naudojosi pertvarkoma įstaiga ir kurios susijusios su perduotu turtu, teisėmis ar įsipareigojimais.
12. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytas pirkėjas galėtų ir toliau naudotis teisėmis dalyvauti pertvarkomos įstaigos mokėjimo, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemose, vertybinių popierių biržose, investuotojų kompensavimo sistemose ir indėlių garantijų sistemose ir turėti galimybę jomis naudotis, su sąlyga, kad tai atitinka narystės ir dalyvavimo tokiose sistemose kriterijus.
Nepaisant pirmos pastraipos, valstybės narės užtikrina, kad:
a)
nebūtų atsisakyta suteikti galimybę dėl to, kad pirkėjas neturi kredito reitingų agentūros suteikto reitingo arba kad tas reitingas neatitinka reikalaujamo reitingo lygio, jog būtų suteikta galimybė naudotis pirmoje pastraipoje nurodytomis sistemomis;
b)
tais atvejais, kai pirkėjas neatitinka narystės ar dalyvavimo atitinkamoje mokėjimo, tarpuskaitos ar atsiskaitymo sistemoje, vertybinių popierių biržoje, investuotojų kompensavimo sistemoje ar indėlių garantijų sistemoje kriterijų, pirmoje pastraipoje nurodytomis teisėmis naudojamasi tokį laikotarpį, kurį gali nurodyti pertvarkymo institucija, kuris neviršija 24 mėnesių ir kurį galima atnaujinti pirkėjui pateikus prašymą pertvarkymo institucijai.
13. Nedarant poveikio IV antraštinės dalies VII skyriui, pertvarkomos įstaigos akcininkai arba kreditoriai ir kiti tretieji asmenys, kurių turtas, teisės ar įsipareigojimai nėra perduodami, neturi tiesioginių arba netiesioginių teisių į perduotą turtą, teises ar įsipareigojimus.
39 straipsnis
Verslo pardavimo priemonė. Procedūriniai reikalavimai
1. Atsižvelgdama į šio straipsnio 3 dalį, įstaigai arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punktuose nurodytam subjektui taikydama verslo pardavimo priemonę, pertvarkymo institucija pateikia rinkai tos įstaigos turtą, teises, įsipareigojimus, akcijas ar kitas nuosavybės priemones, kuriuos institucija ketina parduoti, arba imasi priemonių dėl jų pardavimo. Galima parduoti atskiras teisių, turto ir įsipareigojimų grupes.
2. Nedarant poveikio Sąjungos valstybės pagalbos sistemai, kai taikoma, 1 dalyje nurodytas pardavimas vykdomas laikantis šių kriterijų:
a)
jis turi būti kuo skaidresnis ir iš esmės neiškreipti tos įstaigos turto, teisių, įsipareigojimų, akcijų ar kitų nuosavybės priemonių, kuriuos institucija ketina perduoti, atsižvelgiant į aplinkybes ir visų pirma į poreikį išsaugoti finansinį stabilumą;
b)
jį vykdant netinkamai nesuteikiama pirmenybės atskiriems potencialiems pirkėjams ir jie nediskriminuojami;
c)
jį vykdant nekyla interesų konfliktas;
d)
jį vykdant nesuteikiama nesąžiningo pranašumo potencialiam pirkėjui;
e)
jį vykdant atsižvelgiama į poreikį greitai įgyvendinti pertvarkymo veiksmus;
f)
juo siekiama kiek įmanoma pakelti atitinkamų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių ar įsipareigojimų pardavimo kainą.
Taikant pirmos pastraipos b punktą, šioje dalyje nurodytais principais nedraudžiama pertvarkymo institucijai kreiptis į konkrečius potencialius pirkėjus.
Viešas skelbimas apie įstaigos ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto pateikimą rinkai, kurio kitais atvejais būtų reikalaujama pagal Reglamento (ES) Nr. 596/2014 17 straipsnio 1 dalį, gali būti uždelstas pagal to reglamento 17 straipsnio 4 ar 5 dalis.
3. Pertvarkymo institucija gali taikyti verslo pardavimo priemonę nesilaikydama 1 dalyje nustatyto pardavimo reikalavimo, kai nustato, kad tikėtina, jog laikantis tų reikalavimų nebūtų visiškai pasiekti vienas ar daugiau pertvarkymo tikslų, ir, visų pirma, jei įvykdomos šios sąlygos:
a)
jos nuomone, dėl pertvarkomos įstaigos žlugimo ar galimo žlugimo kyla arba didėja reali grėsmė finansiniam stabilumui, ir
b)
jos nuomone, tų reikalavimų laikymasis galėtų neigiamai atsiliepti verslo pardavimo priemonės veiksmingumui šalinant tą grėsmę arba siekiant 31 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyto pertvarkymo tikslo.
4. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires, pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, kuriose patikslina faktines aplinkybes, kuriomis kyla didelė grėsmė, ir elementus, susijusius su 3 dalies a ir b punktuose nurodytu verslo pardavimo priemonės veiksmingumu.
3 skirsnis
Laikinos įstaigos sukūrimo priemonė
40 straipsnis
Laikinos įstaigos sukūrimo priemonė
1. Kad būtų galima įgyvendinti laikinos įstaigos sukūrimo priemonę ir atsižvelgiant į poreikį išlaikyti ypatingos svarbos funkcijas laikinoje įstaigoje, valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus perduoti laikinai įstaigai:
a)
vienos ar daugiau pertvarkomų įstaigų išleistas akcijas arba kitas nuosavybės priemones;
b)
visą arba tam tikrą vienos ar daugiau pertvarkomų įstaigų turtą, teises ar įsipareigojimus.
Atsižvelgiant į 85 straipsnį, pirmoje pastraipoje nurodytas perdavimas gali būti atliekamas neprašant pertvarkomų įstaigų akcininkų arba kurio nors trečiojo asmens (išskyrus laikiną įstaigą) sutikimo ir netaikant bendrovių teisės arba vertybinių popierių teisės procedūrinių reikalavimų.
2. Laikina įstaiga yra juridinis asmuo, kuris atitinka visus šiuos reikalavimus:
a)
ji visa arba iš dalies priklauso vienai ar daugiau viešųjų institucijų, tarp kurių gali būti pertvarkymo institucija arba pertvarkymo finansavimo struktūra, ir ją kontroliuoja pertvarkymo institucijos;
b)
ji sukurta tam, kad gautų ir turėtų kai kurias arba visas pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas ar kitas nuosavybės priemones arba kai kurį arba visą vienos ar daugiau pertvarkomų įstaigų turtą, teises ar įsipareigojimus, siekiant išlaikyti prieigą prie ypatingos svarbos funkcijų ir parduoti įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą.
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymas 43 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytu tikslu nekliudo pertvarkymo institucijos gebėjimui kontroliuoti laikiną įstaigą.
3. Taikydama laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, pertvarkymo institucija užtikrina, kad laikinai įstaigai perduotų įsipareigojimų bendra vertė neviršytų iš pertvarkomos įstaigos perduotų ar iš kitų šaltinių suteiktų teisių ir turto bendros vertės.
4. Atsižvelgiant į 37 straipsnio 7 dalį, bet koks laikinos įstaigos sumokėtas atlygis skiriamas:
a)
akcijų arba nuosavybės priemonių savininkams, kai perdavimas laikinai įstaigai įvykdytas pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas arba nuosavybės priemones perduodant iš tų akcijų arba priemonių turėtojų laikinai įstaigai;
b)
pertvarkomai įstaigai, kai perdavimas laikinai įstaigai įvykdytas kurį nors arba visą pertvarkomos įmonės turtą ar įsipareigojimus perduodant laikinai įstaigai.
5. Taikydama laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, pertvarkymo institucija perdavimo įgaliojimais gali pasinaudoti daugiau nei vieną kartą, kad papildomai perduotų pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas arba kitas nuosavybės priemones arba atitinkamais atvejais pertvarkomos įstaigos turtą, teises ar įsipareigojimus.
6. Pritaikiusi laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, pertvarkymo institucija gali:
a)
teises, turtą ar įsipareigojimus iš laikinos įstaigos grąžinti pertvarkomai įstaigai arba akcijas ar kitas nuosavybės priemones grąžinti jų pirminiams savininkams, o pertvarkoma įstaiga arba pirminiai savininkai įpareigojami priimti atgal tokį turtą, teises ar įsipareigojimus arba akcijas ar kitas nuosavybės priemones, su sąlyga, kad įvykdomos 7 dalyje nustatytos sąlygos;
b)
akcijas ar kitas nuosavybės priemones arba turtą, teises ar įsipareigojimus iš laikinos įstaigos perduoti trečiajam asmeniui.
7. Pertvarkymo institucijos gali akcijas ar kitas nuosavybės priemones arba turtą, teises ar įsipareigojimus perduoti iš laikinos įstaigos esant kurioms nors iš šių aplinkybių:
a)
galimybė grąžinti konkrečias akcijas ar kitas nuosavybės priemones, turtą, teises ar įsipareigojimus aiškiai nurodyta priemonėje, pagal kurią atliktas perdavimas;
b)
konkrečios akcijos ar kitos nuosavybės priemonės, turtas, teisės ar įsipareigojimai faktiškai nepriklauso priemonėje, pagal kurią atliktas perdavimas, nurodytų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių ar įsipareigojimų klasėms arba neatitinka jų perdavimo sąlygų.
Toks perdavimas gali būti atliekamas per bet kurį laikotarpį ir turi atitikti bet kurias kitas atitinkamu tikslu toje priemonėje nurodytas sąlygas.
8. Perdavimams tarp pertvarkomos įstaigos arba akcijų ar kitų nuosavybės priemonių pirminių savininkų ir laikinos įstaigos taikomos IV antraštinės dalies VII skyriuje nurodytos apsaugos priemonės.
9. Kad galėtų naudotis teisėmis teikti paslaugas arba įsisteigti kitoje valstybėje narėje pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES, laikina įstaiga laikoma pertvarkomos įstaigos teisių perėmėja ir gali toliau naudotis visomis tokiomis teisėmis, kuriomis naudojosi pertvarkoma įstaiga ir kurios susijusios su perduotu turtu, teisėmis ar įsipareigojimais.
Kitais tikslais pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad laikina įstaiga būtų laikoma pertvarkomos įstaigos teisių perėmėja ir galėtų toliau naudotis teise, kuria perduoto turto, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu naudojosi pertvarkoma įstaiga.
10. Valstybės narės užtikrina, kad laikina įstaiga galėtų ir toliau naudotis teisėmis dalyvauti pertvarkomos įstaigos mokėjimo, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemose, vertybinių popierių biržose, investuotojų kompensavimo sistemose ir indėlių garantijų sistemose ir turėti galimybę jomis naudotis, su sąlyga, kad tai atitinka narystės ir dalyvavimo tokiose sistemose kriterijus.
Nepaisant pirmos pastraipos valstybės narės užtikrina, kad:
a)
nebūtų atsisakyta suteikti galimybės dėl to, kad laikina įstaiga neturi kredito reitingų agentūros suteikto reitingo arba kad tas reitingas neatitinka reikalaujamo reitingo lygio, jog būtų suteikta galimybė naudotis pirmoje pastraipoje nurodytomis sistemomis;
b)
tais atvejais, kai laikina įstaiga neatitinka narystės ar dalyvavimo atitinkamoje mokėjimo, tarpuskaitos ar atsiskaitymo sistemoje, vertybinių popierių biržoje, investuotojų kompensavimo sistemoje ar indėlių garantijų sistemoje kriterijų, pirmoje pastraipoje nurodytomis teisėmis naudojamasi tokį laikotarpį, kurį gali nurodyti pertvarkymo institucija, kuris neviršija 24 mėnesių ir kuris gali būti atnaujintas laikinai įstaigai pateikus prašymą pertvarkymo institucijai.
11. Nedarant poveikio IV antraštinės dalies VII skyriui, pertvarkomos įstaigos akcininkai arba kreditoriai ir kiti tretieji asmenys, kurių turtas, teisės ar įsipareigojimai nėra perduodami laikinai įstaigai, neturi tiesioginių arba netiesioginių teisių į laikinai įstaigai, jos valdymo organui ar vyresniajai vadovybei perduotą turtą, teises ar įsipareigojimus.
12. Laikinos įstaigos tikslai neapima jokių pertvarkomos įstaigos akcininkų pareigų ar atsakomybės, o valdymo organui ar vyresniajai vadovybei netaikoma atsakomybė tokių akcininkų ar kreditorių atžvilgiu, susijusi su veiksmais, kurių imtasi arba nesiimta vykdant savo pareigas, nebent tie veiksmai ar neveikimas yra didelis aplaidumas arba sunkus nusižengimas pagal nacionalinę teisę, kuriuo daromas tiesioginis poveikis tokių akcininkų ar kreditorių teisėms.
Valstybės narės taip pat gali apriboti laikinos įstaigos ir jos valdymo organo ar vyresniosios vadovybės atsakomybę pagal nacionalinę teisę už veikimą ir neveikimą vykdant savo pareigas.
41 straipsnis
Laikinos įstaigos veikimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad veikiant laikinai įstaigai būtų laikomasi šių reikalavimų:
a)
laikinos įstaigos steigimo dokumentų turinį tvirtina pertvarkymo institucija;
b)
priklausomai nuo laikinos įstaigos nuosavybės struktūros pertvarkymo institucija skiria arba tvirtina laikinos įstaigos valdymo organą;
c)
pertvarkymo institucija patvirtina valdymo organo narių atlyginimą ir nustato atitinkamas jų pareigas;
d)
pertvarkymo institucija tvirtina laikinos įstaigos strategiją ir rizikos modelį;
e)
laikinai įstaigai išduodamas veiklos leidimas pagal atitinkamai Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES ir ji turi pagal taikomą nacionalinę teisę būtiną leidimą vykdyti veiklą ar teikti paslaugas, kurias ji įgyja atlikus perdavimą pagal šios direktyvos 63 straipsnį;
f)
laikina įstaiga laikosi atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ir direktyvų 2013/36/ES ir 2014/65/ES reikalavimų ir jai taikoma priežiūra pagal šiuos teisės aktus;
g)
laikina įstaiga veikia pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą, o pertvarkymo institucija gali atitinkamai apibrėžti jos veiklos apribojimus.
Nepaisant pirmos pastraipos e ir f punktuose nurodytų nuostatų ir kai būtina siekiant pertvarkymo tikslų, laikina įstaiga gali būti įsteigta ir jai gali būti suteiktas veiklos leidimas trumpam laikotarpiui jos veiklos pradžioje nereikalaujant, kad ji atitiktų Direktyvos 2013/36/ES arba Direktyvos 2014/65/ES reikalavimus. Tuo tikslu pertvarkymo institucija kompetentingai institucijai pateikia prašymą šiuo klausimu. Jei kompetentinga institucija nusprendžia suteikti tokį veiklos leidimą, ji nurodo laikotarpį, kuriuo laikina įstaiga neprivalo laikytis tų direktyvų reikalavimų.
2. Atsižvelgdama į apribojimus, nustatytus pagal Sąjungos ar nacionalines konkurencijos taisykles, laikinos įstaigos vadovybė laikiną įstaigą valdo siekdama išlaikyti ypatingos svarbos funkcijų vykdymą ir tinkamomis sąlygomis ir per šio straipsnio 4 dalyje arba, kai taikytina, šio straipsnio 6 dalyje nustatytą laikotarpį įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą, jos turtą, teises ar įsipareigojimus parduoti vienam ar daugiau privačiojo sektoriaus pirkėjų.
3. Pertvarkymo institucija priima sprendimą, kad laikina įstaiga nebelaikoma laikina įstaiga pagal 40 straipsnio 2 dalį bet kuriuo iš toliau nurodytų atvejų, atsižvelgiant į į tai, kas įvyksta pirmiau:
a)
laikina įstaiga susijungia su kitu subjektu;
b)
laikina įstaiga nebeatitinka 40 straipsnio 2 dalies reikalavimų;
c)
trečiajam asmeniui parduodamas visas arba beveik visas laikinos įstaigos turtas, teisės ar įsipareigojimai;
d)
baigiasi 5 dalyje arba, kai taikoma, 6 dalyje nustatytas laikotarpis;
e)
visas laikinos įstaigos turtas yra likviduojamas ir visi jos įsipareigojimai yra įvykdyti.
4. Tais atvejais, kai pertvarkymo institucija siekia parduoti laikiną įstaigą arba jos turtą, teises ar įsipareigojimus, valstybės narės užtikrina, kad laikina įstaiga arba atitinkamas turtas ar įsipareigojimai būtų parduodami atvirai ir skaidriai ir kad jie nebūtų iš esmės iškraipomi ir nebūtų nederamai suteikiama pirmenybė potencialiems pirkėjams ir jie nebūtų diskriminuojami.
Toks pardavimas vykdomas komercinėmis sąlygomis, atsižvelgiant į aplinkybes ir laikantis Sąjungos valstybės pagalbos sistemos.
5. Jei neįvyksta nė viena iš 3 dalies a, b, c ir e punktuose nurodytų situacijų, pertvarkymo institucija laikinos įstaigos veiklą nutraukia kiek įmanoma greičiau ir bet kuriuo atveju praėjus dvejiems metams po tos dienos, kurią paskutinį kartą atliktas perdavimas iš pertvarkomos įstaigos pagal laikinos įstaigos sukūrimo priemonę.
6. Pertvarkymo institucija 5 dalyje nurodytą laikotarpį gali pratęsti vienam ar daugiau papildomų vienerių metų laikotarpių, kai toks pratęsimas:
a)
padeda pasiekti vieną iš 3 dalies a, b, c arba e punkte nurodytų situacijų arba
b)
būtinas siekiant užtikrinti esminių bankininkystės ar finansinių paslaugų tęstinumą.
7. Bet koks pertvarkymo institucijos sprendimas pratęsti 5 dalyje nurodytą laikotarpį turi būti motyvuotas ir jame pateiktas išsamus padėties vertinimas, įskaitant rinkos sąlygų ir perspektyvų vertinimą, kuriuo pagrindžiamas pratęsimas.
8. Kai laikinos įstaigos veikla nutraukiama 3 dalies c arba d punkte nurodytomis aplinkybėmis, laikina įstaiga likviduojama iškeliant įprastinę bankroto bylą.
Atsižvelgiant į 37 straipsnio 7 dalį, nutraukiant laikinos įstaigos veiklą gautos pajamos skiriamos laikinos įstaigos akcininkams.
9. Kai laikina įstaiga naudojama daugiau nei vienos pertvarkomos įstaigos turtui ir įsipareigojimams perduoti, 8 dalyje nustatyta pareiga taikoma turtui ir įsipareigojimams, kurie perduoti iš kiekvienos pertvarkomos įstaigos, o ne pačiai laikinai įstaigai.
4 skirsnis
Turto atskyrimo priemonė
42 straipsnis
Turto atskyrimo priemonė
1. Kad būtų galima įgyvendinti turto atskyrimo priemonę, valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus pertvarkomos įstaigos arba laikinos įstaigos turtą, teises ar įsipareigojimus perduoti vienai ar daugiau turto valdymo įmonių.
Atsižvelgiant į 85 straipsnį, pirmoje pastraipoje nurodytas perdavimas gali būti atliekamas neprašant pertvarkomų įstaigų akcininkų arba kurio nors trečiojo asmens (išskyrus laikiną įstaigą) sutikimo ir netaikant bendrovių teisės arba vertybinių popierių teisės procedūrinių reikalavimų.
2. Taikant turto atskyrimo priemonę turto valdymo įmonė turi būti juridinis asmuo, kuris atitinka visus šiuos reikalavimus:
a)
ji visa arba iš dalies priklauso vienai ar daugiau viešųjų institucijų, tarp kurių gali būti pertvarkymo institucija arba pertvarkymo finansavimo struktūra, ir ją kontroliuoja pertvarkymo institucijos;
b)
ji sukurta tam, kad gautų tam tikrą arba visą vienos ar daugiau pertvarkomų įstaigų arba laikinos įstaigos turtą, teises ir įsipareigojimus.
3. Turto valdymo įmonė valdo jai perduotą turtą, kad būtų kiek įmanoma padidinta jo vertė jį vėliau parduodant arba tvarkingai likviduojant.
4. Valstybės narės užtikrina, kad turto valdymo įmonė veiktų laikydamasi šių nuostatų:
a)
turto valdymo įmonės steigimo dokumentų turinį tvirtina pertvarkymo institucija;
b)
priklausomai nuo valdymo įmonės nuosavybės struktūros pertvarkymo institucija skiria arba tvirtina valdymo įmonės valdymo organą;
c)
pertvarkymo institucija patvirtina valdymo organo narių atlyginimą ir nustato atitinkamas jų pareigas;
d)
pertvarkymo institucija patvirtina turto valdymo įmonės strategiją ir rizikos modelį.
5. Pertvarkymo institucijos gali naudotis 1 dalyje nurodytais įgaliojimais perduoti turtą, teises ar įsipareigojimus tik jeigu:
a)
padėtis konkrečioje to turto rinkoje yra tokia, kad to turto likvidavimas iškeliant įprastinę bankroto bylą galėtų turėti neigiamų pasekmių vienai ar daugiau finansų rinkų;
b)
toks perdavimas yra būtinas siekiant užtikrinti tinkamą pertvarkomos įstaigos arba laikinos įstaigos veikimą; arba
c)
toks perdavimas yra būtinas siekiant gauti kuo didesnes likvidavimo pajamas.
6. Taikydamos turto atskyrimo priemonę pertvarkymo institucijos pagal 36 straipsnyje nustatytus principus ir Sąjungos valstybės pagalbos sistemą nustato atlygį, už kurį turtas, teisės ir įsipareigojimai perduodami turto valdymo įmonei. Šia dalimi nedraudžiama atlygiui turėti nominaliąją arba neigiamą vertę.
7. Atsižvelgiant į 37 straipsnio 7 dalį, bet koks turto valdymo įmonės sumokėtas atlygis tiesiogiai iš pertvarkomos įstaigos įgyto turto, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu skiriamas pertvarkomai įstaigai. Atlygis gali būti sumokėtas turto valdymo įmonės išleistos skolos priemonės forma.
8. Kai taikoma laikinos įstaigos sukūrimo priemonė, turto valdymo įmonė po to, kai buvo pritaikyta laikinos įstaigos sukūrimo priemonė, gali įsigyti turtą, teises ar įsipareigojimus iš laikinos įstaigos.
9. Pertvarkymo institucijos gali turtą, teises ar įsipareigojimus iš pertvarkomos įstaigos perduoti vienai ar daugiau turto valdymo įmonių daugiau kaip vieną kartą ir turtą, teises ar įsipareigojimus iš vienos ar daugiau turto valdymo įmonių grąžinti pertvarkomai įstaigai, jei laikomasi 10 dalyje nurodytų sąlygų.
Pertvarkoma įstaiga privalo priimti atgal tokį turtą, teises ar įsipareigojimus.
10. Pertvarkymo institucijos teises, turtą ar įsipareigojimus iš turto valdymo įmonės gali grąžinti pertvarkomai įstaigai tik tuomet, jei galioja viena iš šių aplinkybių:
a)
galimybė grąžinti konkrečias teises, turtą ar įsipareigojimus aiškiai nurodyta priemonėje, pagal kurią atliktas perdavimas;
b)
konkrečios teisės, turtas ar įsipareigojimai faktiškai nepriklauso priemonėje, pagal kurią atliktas perdavimas, nurodytų teisių, turto ar įsipareigojimų klasėms arba neatitinka jų perdavimo sąlygų.
Bet kuriuo iš a ir b punktuose nurodytų atvejų grąžinimas gali būti atliekamas per bet kurį laikotarpį ir atitinka bet kurias kitas atitinkamu tikslu toje priemonėje nurodytas sąlygas.
11. Perdavimams tarp pertvarkomos įstaigos ir turto valdymo įmonės taikomos IV antraštinės dalies VII skyriuje nurodytos dalinio nuosavybės perdavimo apsaugos priemonės.
12. Nedarant poveikio IV antraštinės dalies VII skyriui, pertvarkomos įstaigos akcininkai arba kreditoriai ir kiti tretieji asmenys, kurių turtas, teisės ar įsipareigojimai nėra perduodami turto valdymo įmonei, neturi tiesioginių arba netiesioginių teisių į turto valdymo įmonei arba jos valdymo organui ar vyresniajai vadovybei perduotą turtą, teises ar įsipareigojimus.
13. Turto valdymo įmonės tikslai neapima jokių pertvarkomos įstaigos akcininkų ar kreditorių pareigų ar atsakomybės, o valdymo organui ar vyresniajai vadovybei netaikoma atsakomybė tokių akcininkų ar kreditorių atžvilgiu, susijusi su veiksmais, kurių imtasi arba nesiimta vykdant savo pareigas, nebent tie veiksmai ar neveikimas yra didelis aplaidumas arba sunkus nusižengimas pagal nacionalinę teisę, kuriuo daromas tiesioginis poveikis tų akcininkų ar kreditorių teisėms.
Valstybės narės taip pat gali apriboti turto valdymo įmonės ir jos valdymo organo ar vyresniosios vadovybės atsakomybę pagal nacionalinę teisę už veikimą ir neveikimą vykdant savo pareigas.
14. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, siekdama skatinti priežiūros ir pertvarkymo praktikos, susijusios su nustatymu, kada pagal šio straipsnio 5 dalį turto arba įsipareigojimų realizavimas keliant įprastinę bankroto bylą galėtų turėti neigiamų pasekmių vienai ar daugiau finansų rinkų, konvergenciją.
5 skirsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė
1 poskirsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės tikslas ir taikymo sritis
43 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė
1. Kad būtų galima įgyvendinti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų 63 straipsnio 1 dalyje nurodytus pertvarkymo įgaliojimus.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, kuria siekiama 31 straipsnyje nustatytų pertvarkymo tikslų, vadovaudamosi 34 straipsnyje nustatytais pertvarkymo principais galėtų taikyti siekiant bet kurio iš šių tikslų:
a)
siekiant rekapitalizuoti įstaigą arba šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą, kurie atitinka pertvarkymo sąlygas, pakankamu mastu, kad būtų atkurtas jų gebėjimas laikytis veiklos leidimo sąlygų (tiek, kiek tos sąlygos taikomos subjektui) ir toliau vykdyti veiklą, kurią vykdyti išduotas leidimas pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES, kai subjektui veiklos leidimas išduotas pagal tas direktyvas, ir išlaikyti pakankamą rinkos pasitikėjimą įstaiga arba subjektu;
b)
siekiant reikalavimus arba skolos priemones konvertuoti į nuosavybės vertybinius popierius arba sumažinti jų pagrindinę sumą, kai reikalavimai arba skolos priemonės perduoti:
i)
laikinai įstaigai siekiant tai laikinai įstaigai suteikti kapitalo arba
ii)
taikant verslo pardavimo priemonę arba turto atskyrimo priemonę.
3. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę šio straipsnio 2 dalies a punkte nurodytu tikslu galėtų taikyti tik tuomet, jei yra pagrįstų galimybių, kad taikant tą priemonę ir kartu taikant kitas atitinkamas priemones, įskaitant priemones, įgyvendinamas pagal verslo reorganizavimo planą, kurio reikalaujama pagal 52 straipsnį, bus ne tik pasiekti atitinkami pertvarkymo tikslai, bet ir atkurtas konkrečios įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto finansinis patikimumas ir ilgalaikis gyvybingumas.
Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų taikyti bet kurią iš 37 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose nurodytų pertvarkymo priemonių ir šio straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, kai nėra įvykdomos pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos.
4. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę visiems įstaigoms arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytiems subjektams kiekvienu atveju atsižvelgdamos į susijusios įstaigos ar subjekto juridinį statusą arba galėtų keisti juridinį statusą.
44 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo sritis
1. Valstybės narės užtikrina, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę būtų galima taikyti visiems įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto įsipareigojimams, kurie nėra išbraukti iš tos priemonės taikymo srities pagal šio straipsnio 2 arba 3 dalį.
2. Pertvarkymo institucijos nesinaudoja nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais šių pagal valstybės narės arba trečiosios valstybės teisę reglamentuojamų įsipareigojimų atžvilgiu:
a)
apdraustųjų indėlių;
b)
užtikrintųjų įsipareigojimų, įskaitant padengtas obligacijas ir įsipareigojimus, kurie yra finansinių priemonių, naudojamų apsidraudimo tikslais, kurios sudaro neatskiriamą užstato fondo dalį ir kurios pagal nacionalinę teisę yra užtikrintos panašiu būdu, kaip ir padengtos obligacijos, formos;
c)
bet kokių įsipareigojimų, atsirandančių įstaigai arba šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui laikant klientų turtą arba klientų pinigus, įskaitant klientų turtą ar klientų pinigus, laikomus KIPVPS, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/65/ES 1 straipsnio 2 dalyje, arba AIF, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/61/EB (31) 4 straipsnio 1 dalies a punkte, su sąlyga, kad tokie klientai yra apsaugoti pagal taikomą bankroto teisę;
d)
bet kokių įsipareigojimų, atsirandančių dėl patikėjimo santykių tarp įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto (kaip patikėtinio) ir kito asmens (kaip naudos gavėjo), su sąlyga, kad tos naudos gavėjas yra apsaugotas pagal taikomą bankroto arba civilinę teisę;
e)
įsipareigojimų įstaigoms, išskyrus tai pačiai grupei priklausančius subjektus, kurių pradinis galiojimo pabaigos terminas yra trumpesnis nei septynios dienos;
f)
Direktyvos 98/26/EB tikslais paskirtoms sistemoms ar sistemų valdytojams arba tų sistemų dalyviams turimų arba dėl dalyvavimo tokioje sistemoje atsiradusių įsipareigojimų, kurių likęs galiojimo terminas yra trumpesnis nei septynios dienos;
g)
įsipareigojimo bet kuriai iš šių šalių:
i)
darbuotojui, kiek tai susiję su sukauptu atlyginimu, pensijos išmokomis ar kitu fiksuoto dydžio darbo užmokesčiu, išskyrus kintamąjį atlygio komponentą, nereglamentuojamą kolektyvine sutartimi;
ii)
komerciniam arba prekybos kreditoriui, atsirandančiam dėl įstaigai arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui teikiamų prekių ar paslaugų, kurios yra ypatingos svarbos paslaugos kasdienei jų veiklai, įskaitant IT paslaugas, komunalines paslaugas ir patalpų nuomą, tvarkymą ir priežiūrą;
iii)
mokesčių ir socialinės apsaugos institucijoms, su sąlyga, kad tokiems įsipareigojimams teikiama pirmenybė pagal taikomą teisę;
iv)
indėlių garantijų sistemų, atsirandančių dėl privalomų įnašų pagal Direktyvą 2014/49/ES.
Pirmos pastraipos g punkto i papunktis netaikomas didelę riziką prisiimančių darbuotojų kintamajai atlygio daliai, nustatytai Direktyvos 2013/36/ES 92 straipsnio 2 dalyje.
Valstybės narės užtikrina, kad visas užtikrintas turtas, susijęs su padengtų obligacijų bendrų užstato fondu, būtų nepaliestas bei atskirtas ir kad jam pakaktų finansavimo. Nei tuo reikalavimu, nei pirmos pastraipos b punktu neužkertamas kelias pertvarkymo institucijoms, kai tikslinga, naudotis tais įgaliojimais bet kurios užtikrintojo įsipareigojimo arba įsipareigojimo, kuris garantuojamas įkeistu įkaitu, dalies, kuri viršija turto, įkaito, sulaikymo teisės ar įkaito, kuriais jis užtikrinamas, vertę, atžvilgiu.
Pirmos pastraipos a punktu neužkertamas kelias pertvarkymo institucijoms, kai tikslinga, naudotis tais įgaliojimais bet kokios indėlio dalies, kuri viršija Direktyvos 2014/49/ES 6 straipsnyje nustatytą draudimo sumą, atžvilgiu.
Nedarant poveikio Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36/ES nustatytoms didelių pozicijų taisyklėms, valstybės narės užtikrina, kad, siekdamos užtikrinti įstaigų ir grupių pertvarkymo galimybes, pertvarkymo institucijos, vadovaudamosi šios direktyvos 17 straipsnio 5 dalies b punktu, apriboja apimtį, kuria kitos įstaigos turi įsipareigojimus, atitinkančius reikalavimus gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonėms taikyti, išskyrus įsipareigojimus, kuriuos turi įstaigos, esančios tos pačios grupės dalimi.
3. Išimtinėmis aplinkybėmis, kai yra taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, pertvarkymo institucija nurašymo ar konvertavimo įgaliojimų gali netaikyti arba iš dalies netaikyti tam tikriems įsipareigojimams, kai:
a)
per pagrįstą laiką būtų neįmanoma tam įsipareigojimui taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės nepaisant pertvarkymo institucijos gera valia dedamų pastangų;
b)
netaikymas yra griežtai būtinas ir yra proporcingas siekiant užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų ir pagrindinių verslo linijų tęstinumą taip, kad būtų išlaikytas pertvarkomos įstaigos gebėjimas tęsti pagrindinę veiklą, teikti paslaugas ir vykdyti sandorius;
c)
netaikymas yra griežtai būtinas ir yra proporcingas siekiant užkirsti kelią plačiam problemos išplitimui, visų pirma fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių reikalavimus atitinkančių indėlių atžvilgiu, jei šis išplitimas labai sutrikdytų finansų rinkų, įskaitant finansų rinkų infrastruktūrą, veikimą taip, kad tai galėtų labai sutrikdyti valstybės narės arba Sąjungos ekonomiką, arba
d)
taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę tiems įsipareigojimams jų vertė būtų prarasta, jog nuostoliai, kuriuos turėtų padengti kiti kreditoriai, būtų didesni nei tuo atveju, jeigu tiems įsipareigojimams nebūtų taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė.
Kai pertvarkymo institucija nusprendžia tinkamam įsipareigojimui arba tinkamų įsipareigojimų klasei visiškai arba iš dalies netaikyti šioje dalyje numatytų įgaliojimų, kitiems tinkamiems įsipareigojimams taikomo nurašymo arba konvertavimo lygis, siekiant atsižvelgti į tokį netaikymą, gali būti padidintas, su sąlyga, kad kitiems tinkamiems įsipareigojimams taikomas nurašymo ir konvertavimo lygis atitinka 34 straipsnio 1 dalies g punkte nurodytą principą.
4. Kai pertvarkymo institucija nusprendžia tinkamam įsipareigojimui arba tinkamų įsipareigojimų klasei visiškai arba iš dalies netaikyti šiame straipsnyje numatytų įgaliojimų ir kai nuostoliai, kurių būtų patirta dėl tų įsipareigojimų, nėra visiškai perkelti kitiems kreditoriams, pertvarkymo finansavimo struktūra gali sumokėti įnašą pertvarkomai įstaigai, kad būtų galima atlikti vieną arba abu toliau išvardytų tikslų:
a)
padengti visus nuostolius, kurie nebuvo padengti tinkamais įsipareigojimais, ir atkurti pertvarkomos įstaigos grynąją turto vertę iki nulio pagal 46 straipsnio 1 dalies a punktą;
b)
įsigyti pertvarkomos įstaigos akcijų arba kitų nuosavybės ar kapitalo priemonių siekiant rekapitalizuoti įstaigą pagal 46 straipsnio 1 dalies b punktą.
5. Pertvarkymo finansavimo struktūra 4 dalyje nurodytą įnašą sumoka tik kai:
a)
akcininkai ir kitų nuosavybės priemonių, atitinkamų kapitalo priemonių ir kitų tinkamų įsipareigojimų turėtojai, atlikę nurašymą, konvertavimą ar kitais būdais, nuostoliams padengti arba rekapitalizavimui atlikti sumokėjo įnašą, kurio suma sudaro ne mažiau kaip 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant pertvarkomos įstaigos nuosavas lėšas, apskaičiuotų pertvarkymo veiksmų metu atlikus 36 straipsnyje numatytą vertinimą; ir
b)
pertvarkymo finansavimo struktūros įnašas neviršija 5 % visų įsipareigojimų, įskaitant pertvarkomos įstaigos nuosavas lėšas, apskaičiuotų pertvarkymo priemonių taikymo metu laikantis 36 straipsnyje numatyto vertinimo.
6. 4 dalyje nurodytos pertvarkymo finansavimo struktūros įnašas gali būti finansuojamas iš:
a)
pertvarkymo finansavimo struktūros turimos sumos, kuri buvo sukaupta renkant įstaigų ir Sąjungos filialų įnašus pagal 100 straipsnio 6 dalį ir 103 straipsnį;
b)
sumos, kuri gali būti sukaupta per trejų metų laikotarpį renkant ex-post įnašus pagal 104 straipsnį, ir
c)
kai šios dalies a ir b punktuose nurodytų sumų nepakanka - sumų, sukauptų iš alternatyvių finansavimo šaltinių pagal 105 straipsnį.
7. Ypatingomis aplinkybėmis pertvarkymo institucija gali kreiptis dėl papildomo finansavimo iš alternatyvių finansavimo šaltinių po to, kai:
a)
pasiekiama 5 dalies b punkte nurodyta 5 % riba ir
b)
buvo visiškai nurašyti arba konvertuoti visi neužtikrintieji nepirmenybiniai įsipareigojimai, išskyrus reikalavimus atitinkančius indėlius.
Kai įvykdomos pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos, alternatyviai arba papildomai pertvarkymo finansavimo struktūra gali mokėti įnašą iš išteklių, kurie buvo sukaupti renkant ex-ante įnašus pagal 100 straipsnio 6 dalį ir 103 straipsnį ir dar nebuvo panaudoti.
8. Nukrypdama nuo 5 dalies a punkto pertvarkymo finansavimo struktūra taip pat gali mokėti 4 dalyje nurodytą įnašą, su sąlyga, kad:
a)
5 dalies a punkte nurodyto įnašo, skirto nuostoliams padengti arba rekapitalizavimui atlikti, suma sudaro ne mažiau nei 20 % atitinkamos įstaigos pagal riziką įvertinto turto;
b)
atitinkamos valstybės narės pertvarkymo finansavimo struktūra turi renkant ex-ante įnašus (išskyrus įnašus į indėlių garantijų sistemą) pagal 100 straipsnio 6 dalį ir 103 straipsnį sukauptą sumą, kuri sudaro bent 3 % visų tos valstybės narės teritorijoje leidimą veikti turinčių kredito įstaigų apdraustųjų indėlių, ir
c)
atitinkamos įstaigos turimo turto konsoliduota vertė yra mažesnė kaip 900 mlrd. EUR.
9. Naudodamosi teise spręsti savo nuožiūra pagal 3 dalį, pertvarkymo institucijos tinkamai atsižvelgia į:
a)
principą, kad nuostolius visų pirma turėtų padengti pertvarkomos įstaigos akcininkai, o po to, paprastai, kreditoriai nustatyta pirmumo tvarka;
b)
pertvarkomos įstaigos galimybes padengti nuostolius, jei įsipareigojimui arba įsipareigojimų klasei nebūtų taikomi nurašymo arba konvertavimo įgaliojimai, ir
c)
poreikį išlaikyti pakankamai išteklių pertvarkymui finansuoti.
10. Pagal 3 dalį nurašymo įgaliojimų įsipareigojimui galima visiškai netaikyti arba apriboti jam taikomo nurašymo mastą.
11. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant papildomai patikslinti aplinkybes, kuriomis įgaliojimų netaikymas yra būtinas šio straipsnio 3 dalyje nurodytiems tikslams pasiekti.
12. Prieš pasinaudodama 3 dalyje nurodyta teise savo nuožiūra netaikyti įsipareigojimui, pertvarkymo institucija apie tai praneša Komisijai. Kai dėl įgaliojimų netaikymo prireiktų pertvarkymo finansavimo struktūros arba alternatyvaus finansavimo šaltinio įnašo pagal 4-8 dalis, Komisija per 24 valandas nuo tokio pranešimo gavimo dienos arba per ilgesnį laikotarpį, dėl kurio susitariama su pertvarkymo institucija, gali uždrausti arba reikalauti pakeisti siūlomą įgaliojimų netaikymą įsipareigojimui, kad būtų apsaugotas vidaus rinkos vientisumas, jei nevykdomi šio straipsnio ir deleguotųjų aktų reikalavimai. Tai nedaro poveikio Komisijos teisei taikyti Sąjungos valstybės pagalbos sistemos.
2 poskirsnis
Minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas
45 straipsnis
Minimalaus reikalavimo taikymas
1. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos visuomet tenkintų minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą. Minimalus reikalavimas apskaičiuojamas kaip nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų suma, išreikšta visų įstaigos įsipareigojimų ir nuosavų lėšų procentine dalimi.
Taikant pirmą pastraipą įsipareigojimai dėl išvestinių finansinių priemonių įtraukiami į bendrus įsipareigojimus remiantis tuo, kad sandorio šalies užskaitos teisės yra visapusiškai pripažintos.
2. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose papildomai patikslina 6 dalies a-f punktuose nurodytus vertinimo kriterijus, kuriais remiantis kiekvienai įstaigai turi būti nustatytas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų, įskaitant subordinuotąją skolą bei pirmaeilę neužtikrintą skolą, iki kurios išmokėjimo termino yra likę bent 12 mėnesių, kuriems taikomi įgaliojimai panaudoti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę ir kurie gali būti laikomi nuosavomis, reikalavimas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
Valstybės narės gali nustatyti papildomus kriterijus, kuriais remiantis nustatomas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas.
3. Nepaisant 1 dalies, pertvarkymo institucijos atleidžia padengtomis obligacijomis finansuojamas hipotekos kredito įstaigas, kurios pagal nacionalinę teisę negali priimti indėlių, nuo pareigos visuomet tenkinti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, nes:
a)
tos įstaigos bus likviduojamos taikant nacionalines bankroto procedūras arba kitas toms įstaigoms numatytas procedūras, taikomas pagal šios direktyvos 38, 40 arba 42 straipsnį, ir
b)
taikant tokias nacionalines bankroto procedūras ar kitas procedūras bus užtikrinta, kad tų įstaigų kreditoriai, įskaitant padengtų obligacijų turėtojus, prireikus, padengs nuostolius taip, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai.
4. Tinkami įsipareigojimai įtraukiami į 1 dalyje nurodytą nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų sumą tik tuomet, jei jie atitinka šias sąlygas:
a)
priemonė yra išleista ir visiškai apmokėta;
b)
tai nėra įsipareigojimas pačiai įstaigai, jis nėra jos užtikrintas ar garantuotas;
c)
įstaiga tiesiogiai ar netiesiogiai nefinansavo priemonės pirkimo;
d)
likęs įsipareigojimo terminas yra ne trumpesnis kaip vieneri metai;
e)
įsipareigojimas atsiranda ne dėl išvestinės finansinės priemonės;
f)
įsipareigojimas atsiranda ne dėl indėlio, kuriam teikiama pirmenybė pagal nacionalinį eiliškumą nemokumo atveju pagal 108 straipsnį.
d punkto tikslais, kai įsipareigojimu jo turėtojui suteikiama teisė į atlyginimą nesuėjus terminui, to įsipareigojimo terminas yra pirma tokios teisės atsiradimo diena.
5. Kai įsipareigojimą reglamentuoja trečiosios valstybės teisė, pertvarkymo institucijos gali pareikalauti, kad įstaiga įrodytų, jog visi pertvarkymo institucijos sprendimai nurašyti arba konvertuoti tą įsipareigojimą būtų vykdytini pagal tos trečiosios valstybės teisę, atsižvelgiant į įsipareigojimą reglamentuojančios sutarties sąlygas, tarptautinius susitarimus dėl pertvarkymo procedūrų pripažinimo ir kitus atitinkamus aspektus. Jei pertvarkymo institucija neįsitikina, kad visi sprendimai bus vykdytini pagal tos trečiosios valstybės teisę, apskaičiuojant minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą į tą įsipareigojimą neatsižvelgiama.
6. Kiekvienos įstaigos minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą pagal 1 dalį nustato pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija ir remdamasi bent šiais kriterijais:
a)
poreikiu užtikrinti, kad taikant pertvarkymo priemones, prireikus, įskaitant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, įstaigą būtų galima pertvarkyti taip, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai;
b)
poreikiu atitinkamais atvejais užtikrinti, kad įstaiga turėtų pakankamai tinkamų įsipareigojimų, kad galėtų užtikrinti, jog, jei būtų taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, nuostoliai galėtų būti padengti ir įstaigos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas galėtų būti atkurtas iki lygio, kuris būtinas, kad ji toliau laikytųsi veiklos leidimo sąlygų ir toliau vykdytų veiklą, kurios leidimas jai išduotas pagal Direktyvą 2013/36/ES ar Direktyvą 2014/65/ES, ir kad būtų išlaikytas pakankamas rinkos pasitikėjimas įstaiga arba subjektu;
c)
poreikiu užtikrinti, kad, jei pertvarkymo plane numatyta, jog gelbėjimas privačiomis lėšomis gali neapimti tam tikrų tinkamų įsipareigojimų klasių pagal 44 straipsnio 3 dalį arba, kad atliekant dalinį perdavimą gavėjui gali būti perduodami visi tam tikrų klasių tinkami įsipareigojimai, įstaiga turėtų pakankamai kitų tinkamų įsipareigojimų, kad galėtų užtikrinti, jog nuostoliai galėtų būti padengti ir įstaigos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas galėtų būti atkurtas iki lygio, kuris būtinas, kad ji toliau laikytųsi veiklos leidimo sąlygų ir toliau vykdytų veiklą, kurios leidimas jai išduotas pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES;
d)
įstaigos dydžiu, verslo modeliu, finansavimo modeliu ir rizikos pobūdžiu;
e)
kokiu mastu indėlių garantijų sistema galėtų prisidėti prie pertvarkymo finansavimo pagal 109 straipsnį;
f)
kokiu mastu įstaigos žlugimas neigiamai paveiktų finansinį stabilumą, įskaitant problemų išplitimo į kitas įstaigas dėl jos ryšių su kitomis įstaigomis arba likusia finansų sistemos dalimi, neigiamas pasekmes.
7. Įstaigos šiame straipsnyje nustatytą minimalų reikalavimą įvykdo individualiai.
Pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija, gali nuspręsti taikyti šiame straipsnyje nustatytą minimalų reikalavimą 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui.
8. Sąjungos patronuojančiosios įmonės ne tik laikosi 7 dalies, bet ir konsoliduotai įvykdo šiame straipsnyje nustatytą minimalų reikalavimą.
Minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, taikytiną Sąjungos patronuojančiosios įmonės konsoliduotu lygmeniu, nustato grupės lygmens pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su konsoliduotos priežiūros institucija, vadovaudamasi 9 dalimi ir remdamasi bent 6 dalyje nustatytais kriterijais bei tuo, ar grupės trečiosios valstybės patronuojamosios įmonės turi būti pertvarkomos atskirai pagal pertvarkymo planą.
9. Grupės lygmens pertvarkymo institucija ir individualiai už patronuojamąsias įmones atsakingos pertvarkymo institucijos daro viską pagal savo įgaliojimus, kad pasiektų bendrą sprendimą dėl konsoliduotai taikomo minimalaus reikalavimo lygio.
Bendras sprendimas turi būti visapusiškai pagrįstas ir grupės lygmens pertvarkymo institucija jį pateikia Sąjungos patronuojančiajai įmonei.
Jei toks bendras sprendimas nepriimamas per keturis mėnesius, grupės lygmens pertvarkymo institucija, tinkamai atsižvelgusi į atitinkamų pertvarkymo institucijų atliktą patronuojamųjų įmonių vertinimą, priima sprendimą dėl konsoliduoto minimalaus reikalavimo. Jei, pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui, kuri nors iš atitinkamų pertvarkymo institucijų klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, grupės lygmens pertvarkymo institucija atideda savo sprendimo priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. Jei EBI nepriima sprendimo per vieną mėnesį, taikomas grupės lygmens pertvarkymo institucijos sprendimas.
Bendras sprendimas ir, jo nesant, grupės lygmens pertvarkymo institucijos priimtas sprendimas atitinkamų valstybių narių pertvarkymo institucijoms yra privalomas.
Bendras sprendimas ir bet kuris sprendimas, priimtas nesant bendro sprendimo, reguliariai peržiūrimas ir atitinkamais atvejais atnaujinamas.
10. Pertvarkymo institucijos nustato minimalų reikalavimą, kuris turi būti individualiai taikomas grupės patronuojamosioms įmonėms. Tas minimalus reikalavimas nustatomas patronuojamajai įmonei tinkamu lygiu atsižvelgiant į:
a)
6 dalyje išvardytus kriterijus, visų pirma į patronuojamosios įmonės dydį, verslo modelį ir rizikos pobūdį, įskaitant jos nuosavas lėšas, ir
b)
konsoliduotą reikalavimą, kuris grupei nustatytas pagal 9 dalį.
Grupės lygmens pertvarkymo institucija ir individualiai už patronuojamąsias įmones atsakingos pertvarkymo institucijos daro viską pagal savo įgaliojimus, kad pasiektų bendrą sprendimą dėl minimalaus reikalavimo lygio, kuris turi būti individualiai taikomas kiekvienai atitinkamai patronuojamajai įmonei.
Bendras sprendimas yra visapusiškai pagrindžiamas ir patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucija ir grupės lygmens pertvarkymo institucija jį pateikia atitinkamai patronuojamosioms įmonėms ir Sąjungos patronuojančiajai įmonei.
Pertvarkymo institucijoms nepriėmus tokio bendro sprendimo per keturių mėnesių laikotarpį, sprendimą priima atitinkamos patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijos, tinkamai apsvarsčiusios grupės lygmens pertvarkymo institucijos pareikštas nuomones ir išlygas.
Jei, pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui, grupės lygmens pertvarkymo institucija klausimą yra perdavusi EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, individualiai už patronuojamąsias įmones atsakingos pertvarkymo institucijos atideda savo sprendimų priėmimą ir laukia bet kurio EBI sprendimo, kurį ji gali priimti pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, bei priima sprendimus vadovaudamosi EBI sprendimu. Keturių mėnesių laikotarpis laikomas taikinimo terminu, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus keturių mėnesių laikotarpiui ar priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas. Jei patronuojamosios įmonės pertvarkymo institucijos nustatytas lygis yra ne daugiau kaip vienas procentinis punktas pagal šio straipsnio 9 dalį nustatyto konsoliduoto lygio, grupės lygmens pertvarkymo institucija neperduoda klausimo spręsti EBI, kuri vykdytų privalomą tarpininkavimą.
Jei EBI nepriima sprendimo per vieną mėnesį, taikomi patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijų sprendimai.
Bendras sprendimas ir, jo nesant, patronuojamųjų įmonių pertvarkymo institucijų priimti sprendimai atitinkamoms pertvarkymo institucijoms yra privalomi.
Bendras sprendimas ir bet kurie sprendimai, priimti nesant bendro sprendimo, reguliariai peržiūrimi ir atitinkamais atvejais atnaujinami.
11. Grupės lygmens pertvarkymo institucija gali visiškai atleisti Sąjungos patronuojančiąją įmonę nuo individualaus minimalaus reikalavimo taikymo, kai:
a)
Sąjungos patronuojančioji įmonė konsoliduotai įvykdo pagal 8 dalį nustatytą minimalų reikalavimą ir
b)
Sąjungos patronuojančiosios įmonės kompetentinga institucija visiškai atleido įstaigą nuo individualaus kapitalo reikalavimo taikymo pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalį.
12. Patronuojamosios įmonės pertvarkymo institucija gali visiškai atleisti tą patronuojamąją įmonę nuo 7 dalies taikymo, kai:
a)
tiek patronuojamajai įmonei, tiek jos patronuojančiajai įmonei leidimus išduoda ir jų priežiūrą vykdo ta pati valstybė narė;
b)
patronuojamajai įmonei taikoma įstaigos, kuri yra patronuojančioji įmonė, konsoliduota priežiūra;
c)
aukščiausio lygmens grupės įstaiga patronuojamosios įmonės valstybėje narėje, kai ji nėra Sąjungos patronuojančioji įmonė, konsoliduotai įvykdo pagal 7 dalį nustatytą minimalų reikalavimą;
d)
šiuo metu nėra ir nenumatoma reikšmingų praktinių ar teisinių kliūčių jos patronuojančiajai įmonei greitai pervesti nuosavas lėšas ar padengti įsipareigojimus patronuojamajai įmonei;
e)
patronuojančioji įmonė įtikina kompetentingą instituciją, kad riziką ribojantis patronuojamosios įmonės valdymas yra tinkamas ir, kompetentingos institucijos sutikimu, yra pareiškusi, kad užtikrina patronuojamosios įmonės įsipareigojimų įvykdymą, arba patronuojamosios įmonės rizika nėra svarbi;
f)
patronuojamoji įmonė yra įtraukta į patronuojančiosios įmonės rizikos įvertinimo, nustatymo ir kontrolės procedūras;
g)
patronuojančiajai įmonei priklauso daugiau kaip 50 % balsavimo teisių, kurias suteikia turimos patronuojamosios įmonės kapitalo akcijos, arba patronuojančioji įmonė turi teisę skirti arba nušalinti daugumą patronuojamosios įmonės valdymo organo narių, ir
h)
patronuojamosios įmonės kompetentinga institucija visiškai atleido tą patronuojamąją įmonę nuo individualaus kapitalo poreikio taikymo pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 1 dalį.
13. Pagal šį straipsnį priimtais sprendimais gali būti nustatyta, kad minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas būtų iš dalies konsoliduotai arba individualiai užtikrintas sutartinėmis gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonėmis.
14. Kad priemonė būtų laikoma sutartine gelbėjimo privačiomis lėšomis priemone pagal 13 dalį, pertvarkymo institucija įsitikina, kad:
a)
priemone nustatyta sutartinė sąlyga, numatanti, kad jei pertvarkymo įstaiga nuspręstų tai įstaigai taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, ta priemonė būtų nurašoma arba konvertuojama tiek, kiek reikalaujama iki kitų tinkamų įsipareigojimų nurašymo arba konvertavimo; ir
b)
priemonei taikomas privalomas susitarimas, įsipareigojimas ar nuostata dėl eiliškumo, pagal kurį įprastinės bankroto bylos atveju ji užimtų vietą po kitų tinkamų įsipareigojimų ir už ją nebūtų galima atlyginti tol, kol tuo metu neatsiskaityta už kitus neapmokėtus tinkamus įsipareigojimus.
15. Pertvarkymo institucijos, derindamos savo veiksmus su kompetentingomis institucijomis, reikalauja ir tikrina, kad įstaigos vykdytų 1 dalyje nustatytą minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą ir atitinkamais atvejais 13 dalyje nustatytą reikalavimą, ir priima sprendimus vadovaudamosi šiuo straipsniu tuo pačiu metu rengdamos ir administruodamos pertvarkymo planus.
16. Pertvarkymo institucijos, derindamos savo veiksmus su kompetentingomis institucijomis, informuoja EBI apie minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą ir atitinkamais atvejais apie 13 dalyje nustatytą reikalavimą, nustatytą kiekvienai jų jurisdikcijai priklausančiai įstaigai.
17. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus ir juose nustato vienodus formatus, šablonus ir apibrėžtis, skirtus pertvarkymo institucijoms, joms derinant savo veiksmus su kompetentingomis institucijomis, nustatyti ir perduoti informaciją EBI 16 dalies tikslais.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
18. Remdamasi 19 dalyje nurodytos ataskaitos rezultatais, Komisija, prireikus, ne vėliau kaip 2016 m. gruodžio 31 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl suderinto minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo taikymo. Tuo pasiūlymu prireikus siūloma nustatyti tinkamą minimalaus reikalavimo minimalių lygių skaičių atsižvelgiant į įvairius įstaigų ir grupių verslo modelius. Pasiūlymu nustatoma, kaip tinkamai koreguoti minimalaus reikalavimo parametrus, ir prireikus padaromi atitinkami minimalaus reikalavimo taikymo grupėms pakeitimai.
19. Ne vėliau kaip 2016 m. spalio 31 d. EBI pateikia Komisijai ataskaitą bent:
a)
dėl to, kaip minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas buvo įgyvendinamas nacionaliniu lygiu, visų pirma, ar buvo valstybių narių panašioms įstaigoms nustatytų lygių skirtumų;
b)
dėl to, kaip įgaliojimai reikalauti laikytis minimalaus reikalavimo taikant sutartines gelbėjimo privačiomis lėšomis priemones taikomas valstybėse narėse ir ar buvo tų požiūrių skirtumų;
c)
dėl verslo modelių, kurie atspindi įstaigos bendrus rizikos pobūdžius, identifikavimo;
d)
dėl tinkamo kiekvieno iš pagal c punktą nustatytų verslo modelių minimalaus reikalavimo lygio;
e)
dėl to, ar reikėtų nustatyti kiekvieno verslo modelio minimalaus reikalavimo apimtį;
f)
dėl tinkamo pereinamojo laikotarpio, per kurį įstaigos privalo pradėti laikytis nurodytų suderintų minimalių lygių;
g)
dėl to, ar 45 straipsnyje nustatytų reikalavimų pakanka siekiant užtikrinti, kad kiekviena įstaiga turėtų pakankamai nuostolių padengimo galimybių, o jei ne, ką dar reikėtų pagerinti, kad tas tikslas būtų pasiektas;
h)
dėl to, ar šiame straipsnyje numatytą apskaičiavimo metodiką reikia keisti siekiant užtikrinti, kad minimalų reikalavimą būtų galima naudoti kaip tinkamą įstaigos nuostolių padengimo galimybių rodiklį;
i)
dėl to, ar tikslinga reikalavimą pagrįsti visais įsipareigojimais ir nuosavomis lėšomis, ir ypač ar įstaigos pagal riziką įvertintą turtą būtų tikslingiau naudoti kaip reikalavimo vardiklį;
j)
dėl to, ar šiame straipsnyje taikomas požiūris į minimalaus reikalavimo taikymą grupėms yra tinkamas, ir visų pirma, ar šiuo požiūriu tinkamai užtikrinama, kad grupės nuostolių padengimo galimybių turėtų tie subjektai, kuriuose nuostolių gali atsirasti, arba šios galimybės būtų jiems prieinamos;
k)
dėl to, ar minimalaus reikalavimo netaikymo sąlygos yra tinkamos, ir visų pirma, ar tokio netaikymo galimybė turėtų būti suteikta patronuojamosioms įmonėms tarpvalstybiniu pagrindu;
l)
dėl to, ar tikslinga, kad pertvarkymo institucijos galėtų reikalauti, jog minimalus reikalavimas būtų užtikrintas taikant sutartines gelbėjimo privačiomis lėšomis priemones, ir ar tikslinga dar labiau suderinti požiūrį į sutartines gelbėjimo privačiomis lėšomis priemones;
m)
dėl to, ar 14 dalyje nustatyti sutartinių gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonių termino reikalavimai yra tinkami; ir
n)
dėl to, ar tikslinga reikalauti, kad įstaigos ir grupės atskleistų savo minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą arba savo nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų lygį, o jei taip, kokiu dažnumu ir formatu jos tą turėtų daryti.
20. 19 dalyje nurodyta ataskaita apima ne trumpesnį laikotarpį kaip nuo 2014 m. liepos 2 d. iki 2016 m. birželio 30 d. ir joje atsižvelgiama bent į:
a)
minimalaus reikalavimo ir visų pasiūlytų suderintų minimalaus reikalavimo lygių poveikį:
i)
apskritai finansų rinkoms, visų pirma neužtikrintų skolų ir išvestinių finansinių priemonių rinkoms;
ii)
įstaigų verslo modeliams ir balansų struktūroms, visų pirma įstaigų finansavimo pobūdžiui ir finansavimo strategijai, taip pat grupių teisinei ir veiklos struktūrai;
iii)
įstaigų pelningumui, visų pirma jų finansavimo sąnaudoms;
iv)
subjektų, kuriems netaikoma rizikos ribojimu pagrįsta priežiūra, pozicijų migracijai;
v)
finansinėms inovacijoms;
vi)
sutartinių gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonių paplitimui ir tokių priemonių pobūdžiui bei jų paklausumui;
vii)
įstaigų veiksmams prisiimant riziką;
viii)
įstaigų turto suvaržymų lygiui;
ix)
įstaigų veiksmams siekiant laikytis minimalaus reikalavimo, visų pirma minimalaus reikalavimo laikymosi mažinant įsiskolinimą turtu, teikiant ilgalaikes skolas ir pritraukiant kapitalą mastui, ir
x)
kredito įstaigų skolinimo lygiui, ypač daug dėmesio skiriant skolinimui labai mažoms, mažosioms ir vidutinėms įmonėms, vietos ir regioninėms institucijoms ir viešojo sektoriaus subjektams, taip pat prekybos finansavimui, įskaitant skolinimą pagal oficialias eksporto kredito draudimo sistemas;
b)
minimalaus reikalavimo sąveiką su nuosavų išteklių reikalavimu, sverto koeficientu ir likvidumo reikalavimais, nustatytais Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36/ES;
c)
įstaigų pajėgumą savarankiškai pritraukti kapitalą arba finansavimą iš rinkų siekiant tenkinti pasiūlytą suderintą minimalų reikalavimą;
d)
suderinamumą su minimaliais reikalavimais, susijusiais su tarptautinės bendrijos parengtais tarptautiniais standartais.
3 poskirsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės įgyvendinimas
46 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis sumos vertinimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad taikydamos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę pertvarkymo institucijos, remdamosi pagal 36 straipsnį atliktu vertinimu, įvertintų bendrą sumą, kurią sudaro:
a)
atitinkamais atvejais suma, kuria turi būti nurašomi tinkami įsipareigojimai siekiant užtikrinti, kad pertvarkomos įstaigos grynoji turto vertė būtų lygi nuliui; ir
b)
atitinkamais atvejais suma, kuria tinkami įsipareigojimai turi būti konvertuojami į akcijas ar kitų rūšių kapitalo priemones siekiant atkurti kurios nors iš toliau nurodytų įstaigų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą:
i)
pertvarkomos įstaigos; arba
ii)
laikinos įstaigos.
2. Atliekant šio straipsnio 1 dalyje nurodytą vertinimą nustatoma suma, kuria reikia nurašyti ar konvertuoti tinkamus įsipareigojimus, kad būtų atkurtas pertvarkomos įstaigos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas arba atitinkamais atvejais nustatytas laikinos įstaigos koeficientas atsižvelgiant į pertvarkymo finansavimo struktūros vadovaujantis šios direktyvos 101 straipsnio 1 dalies d punktu suteiktą kapitalą, išlaikytas pakankamas rinkos pasitikėjimas pertvarkoma įstaiga arba laikina įstaiga ir sudarytos sąlygos jai toliau bent vienų metų laikotarpiu laikytis veiklos leidimo sąlygų ir toliau vykdyti veiklą, kurios leidimas jai išduotas pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/EB.
Kai pertvarkymo institucijos ketina panaudoti 42 straipsnyje nurodytą turto atskyrimo priemonę, nustatydamos sumą, kuria reikia sumažinti tinkamus įsipareigojimus, jos atitinkamai atsižvelgia į atsargų turto valdymo įmonės kapitalo poreikių vertinimą.
3. Kai pagal 59-62 straipsnius buvo nurašytas kapitalas ir pagal 43 straipsnio 2 dalį taikyta gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, nustačius, kad pagal preliminarų vertinimą pagal 36 straipsnį nurašomo turto vertė viršija reikalavimus, palyginti su galutiniu vertinimu pagal 36 straipsnio 10 dalį, gali būti taikomas kapitalo atkūrimo (angl. write-up) mechanizmas, kad reikiamu mastu būtų kompensuota visų pirma kreditoriams, o po to akcininkams.
4. Pertvarkymo institucijos nustato ir administruoja priemones, skirtas užtikrinti, kad abiejų rūšių vertinimai būtų grindžiami, kiek pagrįstai įmanoma, naujausia ir išsamia informacija apie pertvarkomos įstaigos turtą ir įsipareigojimus.
47 straipsnis
Sąlygos, taikomos akcininkams gelbėjimo privačiomis lėšomis, kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo atveju
1. Valstybės narės užtikrina, kad taikydamos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę pagal 43 straipsnio 2 dalį arba nurašydamos ar konvertuodamos kapitalo priemones pagal 59 straipsnį pertvarkymo institucijos akcininkų ir kitų nuosavybės priemonių turėtojų atžvilgiu imtųsi vieno arba abiejų iš toliau nurodytų veiksmų:
a)
panaikintų esamas akcijas ar kitas nuosavybės priemones arba perduotų jas kreditoriams, kuriems taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė;
b)
su sąlyga, kad pagal 36 straipsnį atliktą vertinimą pertvarkomos įstaigos grynoji vertė yra teigiama, sumažintų esamų akcijų ir kitų nuosavybės priemonių pelną, tenkantį vienai akcijai ar kitai nuosavybės priemonei, konvertuojant į akcijas ir kitas nuosavybės priemones:
i)
atitinkamas įstaigos išleistas kapitalo priemones vadovaujantis 59 straipsnio 2 dalyje nurodytais įgaliojimais arba
ii)
pertvarkomos įstaigos tinkamus įsipareigojimus vadovaujantis 63 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytais įgaliojimais.
Pirmos pastraipos b punkto atžvilgiu konvertuojama tokiu konvertavimo kursu, kad labai sumažėtų esamų nuosavybės priemonių pelnas, tenkantis vienai nuosavybės priemonei.
2. 1 dalyje nurodytų veiksmų taip pat imamasi akcininkų ir kitų nuosavybės priemonių turėtojų atžvilgiu, kai atitinkamos akcijos ar kitos nuosavybės priemonės buvo išleistos arba suteiktos šiomis aplinkybėmis:
a)
skolos priemones į akcijas ar kitas nuosavybės priemones konvertavus pradinių skolos priemonių sutartinėmis sąlygomis dėl įvykio, kuris įvyko anksčiau, negu pertvarkymo institucija įvertino, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas atitinka pertvarkymo sąlygas, arba tuo pačiu metu, kai vyko tas vertinimas;
b)
atitinkamas kapitalo priemones konvertavus į bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones pagal 60 straipsnį.
3. Svarstydamos, kokių veiksmų imtis pagal 1 dalį, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į:
a)
vertinimą, atliktą pagal 36 straipsnį;
b)
sumą, kuria pertvarkymo institucija įvertino, kad bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės turi būti sumažintos ir atitinkamos kapitalo priemonės nurašytos ar konvertuotos vadovaujantis 60 straipsnio 1 dalimi, ir
c)
pertvarkymo institucijos vadovaujantis 46 straipsniu įvertintas bendras sumas.
4. Nukrypstant nuo Direktyvos 2013/36/ES 22-25 straipsnių, Direktyvos 2013/36/ES 26 straipsnyje nustatyto reikalavimo pateikti pranešimą, Direktyvos 2014/65/ES 10 straipsnio 3 dalies, 11 straipsnio 1 ir 2 dalių, 12 ir 13 straipsnių bei reikalavimo pateikti pranešimą, nustatyto Direktyvos 2014/65/ES 11 straipsnio 3 dalyje, kai pritaikius gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę arba konvertavus kapitalo priemones kvalifikuotoji įstaigos akcijų paketo dalis būtų įsigyjama arba didinama taip, kaip nurodyta Direktyvos 2013/36/ES 22 straipsnio 1 dalyje ar Direktyvos 2014/65/ES 11 straipsnio 1 dalyje, kompetentingos institucijos turi laiku atlikti pagal tuos straipsnius reikalaujamą vertinimą, kad nebūtų vėluojama taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės arba konvertuoti kapitalo priemonių ir nebūtų užkertamas kelias tam, kad pertvarkymo veiksmais būtų pasiekti atitinkami pertvarkymo tikslai.
5. Jei gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo arba kapitalo priemonių konvertavimo dieną tos įstaigos kompetentinga institucija nėra užbaigusi pagal 4 dalį reikalaujamo vertinimo, įsigyjančio asmens kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimui arba padidinimui pritaikius gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę arba konvertavus kapitalo priemones taikoma 38 straipsnio 9 dalis.
6. Pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį EBI ne vėliau kaip 2016 m. liepos 3 d. skelbia gaires dėl aplinkybių, kuriomis kiekvienas iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų veiksmų būtų tinkamas atsižvelgiant į šio straipsnio 3 dalyje nurodytus veiksnius.
48 straipsnis
Nurašymo ir konvertavimo seka
1. Valstybės narės užtikrina, kad taikydamos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę pertvarkymo institucijos naudotųsi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais, taikant išimtis pagal 44 straipsnio 2 ir 3 dalis, vykdydamos šiuos reikalavimus:
a)
bendro 1 lygio nuosavo kapitalo straipsniai mažinami pagal 60 straipsnio 1 dalies a punktą;
b)
jei ir tik tuomet, jei bendras sumažinimas pagal a punktą yra mažesnis už 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų sumą, institucijos tiek, kiek reikalaujama, ir pagal savo galimybių apimtį sumažina papildomų 1 lygio kapitalo priemonių pagrindinę sumą;
c)
jei ir tik tuomet, jei bendras sumažinimas pagal a ir b punktus yra mažesnis už 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų sumą, institucijos tiek, kiek reikalaujama, ir pagal savo galimybių apimtį sumažina papildomų 2 lygio kapitalo priemonių pagrindinę sumą;
d)
jei ir tik tuomet, jei bendras akcijų ar kitų nuosavybės priemonių ir atitinkamų kapitalo priemonių sumažinimas pagal a, b ir c punktus yra mažesnis už 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų sumą, institucijos pagal reikalavimų tenkinimo eiliškumą įprastinės bankroto bylos atveju tiek, kiek reikalaujama, sumažina subordinuotosios skolos, kuri nėra papildomas 1 lygio arba 2 lygio kapitalas, pagrindinę sumą, kartu atlikdamos nurašymą pagal a, b ir c punktus, kad būtų pasiekta 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų suma;
e)
jei ir tik tuomet, jei bendras akcijų ar kitų nuosavybės priemonių, atitinkamų kapitalo priemonių ir tinkamų įsipareigojimų sumažinimas pagal šios dalies a - d punktus yra mažesnis už 47 straipsnio 3 dalies b ir d punktuose nurodytų sumų sumą, institucijos pagal reikalavimų tenkinimo eiliškumą įprastinės bankroto bylos atveju, įskaitant 108 straipsnyje numatytą indėlių grąžinimo eiliškumą, tiek, kiek reikalaujama, sumažina likusių pagal 44 straipsnį tinkamų įsipareigojimų pagrindinę sumą arba su jais susijusią negrąžintą mokėtiną sumą, kartu atlikdamos nurašymą pagal šios dalies a, b, c ir d punktus, kad būtų pasiekta 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų suma.
2. Taikydamos nurašymo ar konvertavimo įgaliojimus pertvarkymo institucijos nuostolius, išreikštus 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų suma, po lygiai paskirsto to paties rango akcijoms ar kitoms nuosavybės priemonėms ir tinkamiems įsipareigojimams, sumažindamos tų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių ir tinkamų įsipareigojimų pagrindinę sumą arba su jais susijusią negrąžintą mokėtiną sumą tokiu pačiu dydžiu proporcingai jų vertei, nebent esant 44 straipsnio 3 nurodytoms aplinkybėms būtų leidžiamas skirtingas nuostolių priskyrimas to paties eiliškumo įsipareigojimams.
Šia dalimi neužkertamas kelias tam, kad įsipareigojimai, kuriems netaikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė pagal 44 straipsnio 2 dalį ir 3 dalį, būtų įvertinti palankiau nei tinkami įsipareigojimai, kurie yra to paties rango įprastinės bankroto bylos atveju.
3. Prieš taikydamos 1 dalies e punkte nurodytą nurašymą ar konvertavimą pertvarkymo institucijos konvertuoja arba sumažina 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytų priemonių pagrindinę sumą, kai tos priemonės apima šias sąlygos ir jei tokios priemonės dar nebuvo konvertuotos:
a)
sąlygos, kuriomis numatyta priemonės pagrindinę sumą sumažinti dėl bet kokio įvykio, susijusio su įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto finansine būkle, mokumu arba nuosavų lėšų dydžiu;
b)
sąlygos, kuriomis numatyta priemones konvertuoti į akcijas ar kitas nuosavybės priemones dėl bet kokio tokio įvykio.
4. Kai priemonės pagrindinė suma sumažinama, bet ne iki nulio, laikantis 3 dalies a punkte nurodytos rūšies sąlygų prieš taikant gelbėjimą privačiomis lėšomis arba pagal 1 dalį, pertvarkymo institucijos nurašymo ir konvertavimo įgaliojimus taiko likusiai tos pagrindinės sumos daliai pagal 1 dalį.
5. Spręsdamos, ar įsipareigojimai turi būti nurašyti ar konvertuoti į nuosavą kapitalą, pertvarkymo institucijos nekonvertuoja vienos klasės įsipareigojimų, kai tai klasei subordinuotos klasės įsipareigojimai didele dalimi nekonvertuojami į nuosavo kapitalo vertybinius popierius ar nenurašomi, nebent pagal 44 straipsnio 2 ir 3 dalis būtų leidžiama kitaip.
6. Šio straipsnio tikslais EBI ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį dėl visų interpretacijų, susijusių su sąsajomis tarp šios direktyvos nuostatų ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 bei Direktyvos 2013/36/ES nuostatų.
49 straipsnis
Išvestinės finansinės priemonės
1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų laikomasi šio straipsnio, pertvarkymo institucijoms taikant nurašymo ir konvertavimo įgaliojimus įsipareigojimams, atsirandantiems dėl išvestinių finansinių priemonių.
2. Pertvarkymo institucijos nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais įsipareigojimo, atsirandančio dėl išvestinės finansinės priemonės, atžvilgiu naudojasi tik užbaigiant finansinių išvestinių priemonių sutartis arba jas užbaigus. Pradėdamos pertvarkymą, pertvarkymo institucijos yra įgaliojamos tuo tikslu nutraukti ir užbaigti bet kurią išvestinių finansinių priemonių sutartį.
Kai įsipareigojimui dėl išvestinės finansinės priemonės netaikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė pagal 44 straipsnio 3 dalį, pertvarkymo institucijos neprivalo nutraukti arba užbaigti finansinių išvestinių priemonių sutarties.
3. Kai išvestinių finansinių priemonių sandoriams taikomas užskaitos susitarimas, pertvarkymo institucija arba nepriklausomas vertintojas vertinimo pagal 36 straipsnį metu nustato, koks grynasis įsipareigojimas atsiranda dėl tų sandorių susitarime nustatytomis sąlygomis.
4. Pertvarkymo institucijos įsipareigojimų, kurie atsiranda dėl išvestinių finansinių priemonių, vertę nustato laikydamosi:
a)
tinkamos išvestinių finansinių priemonių klasių, įskaitant sandorius, kuriems taikomi užskaitos susitarimai, vertės nustatymo metodikos;
b)
atitinkamo momento, kada reikėtų nustatyti išvestinės finansinės priemonės pozicijos vertę, nustatymo principų; ir
c)
tinkamos metodikos, skirtos prarastai vertei, kuri būtų prarasta dėl išvestinių finansinių priemonių sutarčių užbaigimo ir jų gelbėjimo privačiomis lėšomis, ir nuostolių sumos, kuri būtų susidariusi dėl išvestinių finansinių priemonių gelbėjimo privačiomis lėšomis, palyginti.
5. EBI, pasikonsultavusi su Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija (EVPRI), įsteigta Reglamentu (ES) Nr. 1095/2010, parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose patikslina 4 dalies a, b ir c punktuose nurodytą metodiką ir principus, susijusius su įsipareigojimų, kurie atsiranda dėl išvestinių finansinių priemonių, vertinimu.
Išvestinių finansinių priemonių sandorių, kuriems taikomas užskaitos susitarimas, atveju EBI atsižvelgia į užskaitos susitarime nustatytą sandorių užbaigimo metodiką.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
50 straipsnis
Skolos konvertavimo į nuosavybės vertybinius popierius kursas
1. Valstybės narės užtikrina, kad, pertvarkymo institucijoms naudojantis 59 straipsnio 3 dalies ir 63 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytais įgaliojimais, jos galėtų taikyti skirtingą konvertavimo kursą skirtingų klasių kapitalo priemonėms ir įsipareigojimams pagal vieną arba abu šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytus principus.
2. Konvertavimo kursas atitinka tinkamą kompensaciją poveikį patiriančiam kreditoriui už visus nuostolius, patirtus dėl naudojimosi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais.
3. Kai pagal 1 dalį taikomi skirtingi konvertavimo kursai, įsipareigojimams, kurie pagal taikomus nemokumą reglamentuojančius teisės aktus laikomi pirmaeiliais, taikomas didesnis konvertavimo kursas už subordinuotiesiems įsipareigojimams taikomą konvertavimo kursą.
4. EBI ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d. parengia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį dėl konvertavimo kursų nustatymo.
Tose gairėse visų pirma nurodoma, kaip poveikį patiriantiems kreditoriams būtų galima suteikti tinkamą kompensaciją taikant konvertavimo kursą ir kokie santykiniai konvertavimo kursai būtų tinkami siekiant atsižvelgti į pirmaeilių įsipareigojimų pirmenybę pagal taikomus nemokumą reglamentuojančius teisės aktus.
51 straipsnis
Gaivinimo ir reorganizavimo priemonės, susijusios su gelbėjimu privačiomis lėšomis
1. Valstybės narės užtikrina, kad kai pertvarkymo institucijos taiko gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę siekdamos rekapitalizuoti įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą pagal 43 straipsnio 2 dalies a punktą, būtų patvirtintos priemonės, skirtos užtikrinti, kad būtų parengtas ir įgyvendinamas tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto verslo reorganizavimo planas pagal 52 straipsnį.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos priemonės gali apimti pertvarkymo institucijos vykdomą asmens arba asmenų paskyrimą pagal 72 straipsnio 1 dalį, kad būtų parengtas ir įgyvendinamas pagal 52 straipsnį reikalaujamas verslo reorganizavimo planas.
52 straipsnis
Verslo reorganizavimo planas
1. Valstybės narės reikalauja, kad per vieną mėnesį nuo gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui pagal 43 straipsnio 2 dalies a punktą pradžios valdymo organas arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtas asmuo arba asmenys parengtų ir pertvarkymo institucijai pateiktų verslo reorganizavimo planą, kuris atitiktų šio straipsnio 4 ir 5 dalių reikalavimus. Kai taikoma Sąjungos valstybės pagalbos sistema, valstybės narės užtikrina, kad toks planas derėtų su restruktūrizavimo planu, kurį pagal tą sistemą įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas turi pateikti Komisijai.
2. Kai 43 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyta gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė taikoma dviem ar daugiau grupės subjektams, verslo reorganizavimo planą 7 ir 8 straipsniuose nustatyta tvarka parengia Sąjungos patronuojančioji įmonė ir jis apima visas grupės įstaigas bei yra perduodamas grupės lygmens pertvarkymo institucijai. Grupės lygmens pertvarkymo institucija planą perduoda kitoms atitinkamoms pertvarkymo institucijoms ir EBI.
3. Išimtinėmis aplinkybėmis ir kai tai būtina pertvarkymo tikslams pasiekti, pertvarkymo institucija 1 dalyje nurodytą laikotarpį gali pratęsti daugiausiai dviem mėnesiais nuo gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo.
Kai apie verslo reorganizavimo planą reikia pateikti taikant Sąjungos valstybės pagalbos sistemą, pertvarkymo institucija gali 1 dalyje nurodytą laikotarpį pratęsti daugiausiai dviem mėnesiais nuo gelbėjimo privačiomis lėšomis taikymo arba iki Sąjungos valstybės pagalbos sistema nustatyto termino, atsižvelgiant į tai, kuri data yra ankstesnė.
4. Verslo reorganizavimo plane nustatomos priemonės, kuriomis siekiama atkurti ilgalaikį įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto, arba jų verslo dalių gyvybingumą per pagrįstą laikotarpį. Tos priemonės grindžiamos tikroviškomis ekonomikos ir finansų rinkos sąlygų, kuriomis įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas veiks, prielaidomis.
Verslo reorganizavimo plane atsižvelgiama į, inter alia, finansų rinkų dabartinę būklę ir būsimas perspektyvas remiantis tiek optimistiškiausiomis, tiek pesimistiškiausiomis prielaidomis, įskaitant įvykių, leidžiančių nustatyti pagrindinius įstaigos pažeidžiamumo veiksnius, derinį. Prielaidos lyginamos su tinkamais visam sektoriui taikomais lyginamaisiais dydžiais.
5. Į verslo reorganizavimo planą įtraukiami bent šie elementai:
a)
išsamus veiksnių ir problemų, dėl kurių įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas žlunga arba gali žlugti, taip pat jų sunkumus lėmusių aplinkybių apibūdinimas;
b)
priemonių, skirtų ilgalaikiam įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto gyvybingumui atkurti, kurios turi būti patvirtintos, aprašas;
c)
tų priemonių įgyvendinimo tvarkaraštis.
6. Priemonės, skirtos ilgalaikiam įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto gyvybingumui atkurti, gali būti:
a)
įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto veiklos reorganizavimas;
b)
įstaigos operacinių sistemų ir infrastruktūros keitimas;
c)
nuostolingos veiklos nutraukimas;
d)
esamos veiklos, kuri gali tapti konkurencinga, restruktūrizavimas;
e)
turto arba verslo linijų pardavimas.
7. Per vieną mėnesį nuo verslo reorganizavimo plano pateikimo dienos atitinkama pertvarkymo institucija įvertina tikimybę, kad įgyvendinus planą bus atkurtas ilgalaikis įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto gyvybingumas. Vertinimas užbaigiamas sutarus su atitinkama kompetentinga institucija.
Jei, pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos nuomone, įgyvendinus planą tas tikslas būtų pasiektas, pertvarkymo institucija patvirtina planą.
8. Jei, pertvarkymo institucijos nuomone, įgyvendinus planą 7 dalyje nurodyto tikslo nebūtų pasiekta, savo pastabas pertvarkymo institucija, sutarusi su kompetentinga institucija, praneša valdymo organui arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtam asmeniui ar asmenims ir reikalauja, kad jie iš dalies pakeistų planą, atsižvelgdami į tas pastabas.
9. Per dvi savaites nuo 8 dalyje nurodyto pranešimo gavimo dienos valdymo organas arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtas asmuo ar asmenys pertvarkymo institucijai tvirtinti pateikia iš dalies pakeistą planą. Pertvarkymo institucija įvertina iš dalies pakeistą planą ir per savaitę valdymo organui arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtam asmeniui ar asmenims praneša, ar, jos nuomone, iš dalies pakeistame plane atsižvelgta į pateiktas pastabas, ar reikia papildomų pakeitimų.
10. Valdymo organas arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtas asmuo ar asmenys įgyvendina reorganizavimo planą, kuriam pritarė pertvarkymo institucija ir kompetentinga institucija, ir bent kas šešis mėnesius pertvarkymo institucijai pateikia ataskaitą apie plano įgyvendinimo pažangą.
11. Valdymo organas arba pagal 72 straipsnio 1 dalį paskirtas asmuo ar asmenys patikslina planą, jei, pertvarkymo institucijos nuomone, kuriai pritaria kompetentinga institucija, tai būtina norint pasiekti 4 dalyje nurodytą tikslą, ir visus tokius patikslinimus pateikia pertvarkymo institucijai patvirtinti.
12. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose papildomai patikslina:
a)
būtiniausius elementus, kuriuos reikėtų įtraukti į verslo reorganizavimo planą pagal 5 dalį, ir
b)
būtiniausią pagal 10 dalį teikiamų pranešimų turinį.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
13. EBI ne vėliau kaip 2016 m. sausio 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, siekiant nustatyti papildomus minimalius kriterijus, kuriuos turi atitikti verslo reorganizavimo planas, kad jį pertvarkymo institucija patvirtintų pagal 7 dalį.
14. EBI, jei reikia atsižvelgdama į patirtį, įgytą taikant 13 dalyje nurodytas gaires, gali parengti techninių reguliavimo standartų projektus, kad papildomai nurodytų minimalius kriterijus, kuriuos turi atitikti verslo reorganizavimo planas, kad jį pertvarkymo institucija patvirtintų pagal 7 dalį.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius tvirtinti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
4 poskirsnis
Papildomos nuostatos dėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės
53 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis įsigaliojimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad, pertvarkymo institucijai naudojantis 59 straipsnio 2 dalies ir 63 straipsnio 1 dalies e-i punktuose nurodytais įgaliojimais, pagrindinės sumos arba negrąžintos mokėtinos sumos sumažinimas, konvertavimas ar panaikinimas įsigaliotų ir nedelsiant būtų privalomas pertvarkomai įstaigai ir poveikį patiriantiems kreditoriams bei akcininkams.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucija turėtų įgaliojimus užbaigti visas administracines ir procedūrines užduotis, būtinas, kad būtų galima veiksmingai naudotis 59 straipsnio 2 dalies ir 63 straipsnio 1 dalies e-i punktuose nurodytais įgaliojimais, arba reikalauti, kad jos būtų užbaigtos, įskaitant:
a)
visų svarbių registrų pakeitimą;
b)
akcijų, kitų nuosavybės priemonių arba skolos priemonių išbraukimą iš biržos sąrašų arba pašalinimą iš prekybos;
c)
naujų akcijų arba kitų nuosavybės priemonių įtraukimą į biržos sąrašus arba leidimą jomis prekiauti;
d)
skolos priemonių, kurios yra nurašytos, pakartotinį įtraukimą į biržos sąrašus arba pakartotinį leidimą jomis prekiauti, nereikalaujant išleisti prospekto vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/71/EB (32).
3. Kai pertvarkymo institucija, pasinaudodama 63 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytais įgaliojimais, įsipareigojimo pagrindinę sumą arba negrąžintą mokėtiną sumą sumažina iki nulio, tas įsipareigojimas ir visos su juo susijusios pareigos ar reikalavimai, kurie nėra sukaupti naudojimosi įgaliojimais metu, laikomi visomis prasmėmis įvykdytais ir jų negalima įrodyti jokioje vėlesnėje procedūroje, susijusioje su vėlesniu pertvarkomos įstaigos arba tos įstaigos teises perėmusio subjekto likvidavimu.
4. Kai pertvarkymo institucija, pasinaudodama 63 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytais įgaliojimais, įsipareigojimo pagrindinę sumą arba negrąžintą mokėtiną sumą sumažina iš dalies, bet ne visą:
a)
įsipareigojimas laikomas įvykdytu sumažintos sumos apimtimi;
b)
atitinkama priemonė arba susitarimas, kuriais sukurtas pradinis įsipareigojimas, toliau taikomi likusiai įsipareigojimo pagrindinei sumai arba negrąžintai mokėtinai sumai, atsižvelgiant į visus mokėtinų palūkanų sumos pakeitimus, kad būtų atsižvelgta į pagrindinės sumos sumažinimą, ir visus tolesnius sąlygų pakeitimus, kuriuos pertvarkymo institucija galėtų padaryti pasinaudodama 63 straipsnio 1 dalies j punkte nurodytais įgaliojimais.
54 straipsnis
Procedūrinių gelbėjimo privačiomis lėšomis kliūčių pašalinimas
1. Nedarant poveikio 63 straipsnio 1 dalies i punktui, valstybės narės, kai taikoma, reikalauja, kad įstaigos ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodyti subjektai bet kuriuo metu turėtų pakankamą įstatinio akcinio kapitalo arba kitų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių sumą, kad, pertvarkymo institucijai įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto ar bet kurių jų patronuojamųjų įmonių atžvilgiu pasinaudojus 63 straipsnio 1 dalies e ir f punktuose nurodytais įgaliojimais, įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui nebūtų užkertamas kelias išleisti pakankamai naujų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių siekiant užtikrinti, jog būtų galima įsipareigojimus veiksmingai konvertuoti į akcijas ar kitas nuosavybės priemones.
2. Rengdamos ir prižiūrėdamos konkrečios įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto pertvarkymo planą ir visų pirma atsižvelgdamos į tame plane aptartus pertvarkymo veiksmus, pertvarkymo institucijos įvertina, ar tikslinga 1 dalyje nustatytą reikalavimą taikyti tai įstaigai ar grupei. Jei pertvarkymo plane numatytas galimas gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymas, institucijos patikrina, kad įstatinis akcinis kapitalas ar kitos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės būtų pakankami 47 straipsnio 3 dalies b ir c punktuose nurodytų sumų sumai padengti.
3. Valstybės narės užtikrina, kad pagal įstaigų steigimo dokumentus ar įstatus nebūtų procedūrinių kliūčių, trukdančių įsipareigojimus konvertuoti į akcijas ar kitas nuosavybės priemones, įskaitant akcininkų turimas pirmenybės teises arba reikalavimus gauti akcininkų sutikimą kapitalo didinimo atveju.
4. Šiuo straipsniu nedaromas poveikis šios direktyvos X antraštinėje dalyje nustatytiems direktyvų 82/891/EEB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES ir Direktyvos 2012/30/ES pakeitimams.
55 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis pripažinimas sutartyse
1. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodyti subjektai įtrauktų sutartinę nuostatą, pagal kurią kreditorius arba susitarimo, kuriuo sukuriamas įsipareigojimas, šalis pripažįsta, kad įsipareigojimui gali būti taikomi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai, ir sutinka, jog jam būtų privalomai taikomas pagrindinės sumos arba negrąžintos mokėtinos sumos sumažinimas, konvertavimas arba panaikinimas, kai naudodamasi tais įgaliojimais šiuos veiksmus atlieka pertvarkymo institucija, su sąlyga, kad tokie įsipareigojimai yra tokie:
a)
kuriems netaikoma išimtis pagal 44 straipsnio 2 dalį;
b)
kurie nėra 108 straipsnio a punkte nurodytas indėlis;
c)
kuriuos reglamentuoja trečiosios valstybės teisė ir
d)
kurie yra išduoti arba prisiimti tą dieną kurią valstybė narė taiko šio skyriaus nuostatų perkėlimui į nacionalinę teisę priimtas nuostatas.
Pirma pastraipa netaikoma, kai valstybės narės pertvarkymo institucija nustato, kad pirmoje pastraipoje nurodytiems įsipareigojimams arba priemonėms pagal trečiosios valstybės teisę arba privalomą susitarimą, sudarytą su ta trečiąja valstybe, gali būti taikomi valstybės narės pertvarkymo institucijos nurašymo arba konvertavimo įgaliojimai.
Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų reikalauti, kad įstaigos ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodyti subjektai pateiktų institucijoms teisinę nuomonę, susijusią su tokios sąlygos teisiniu vykdytinumu ir veiksmingumu.
2. Jei į sutartines nuostatas, taikomas atitinkamam įsipareigojimui, įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punktuose nurodytas subjektas neįtraukia pagal 1 dalį reikalaujamos sąlygos, dėl to pertvarkymo institucijai nėra užkertamas kelias to įsipareigojimo atžvilgiu pasinaudoti nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais.
3. Atsižvelgdama į įvairius bankų verslo modelius, EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kad toliau patikslintų įsipareigojimų, kuriems taikoma išimtis pagal 1 dalį, sąrašą ir toje dalyje nurodytas sutartinių nuostatų sąlygas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius tvirtinti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
56 straipsnis
Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonės
1. Valstybės narės gali teikti nepaprastąją viešąją finansinę paramą taikydama papildomas finansinio stabilizavimo priemones pagal šio straipsnio 3 dalį, 37 straipsnio 10 dalį ir Sąjungos valstybės pagalbos sistemą, siekdamos dalyvauti pertvarkant įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c arba d punkte nurodytą subjektą, taip pat tiesiogiai įsikišti, kad būtų išvengta jos ar jo likvidavimo, ir siekdama įgyvendinti 31 straipsnio 2 dalyje nurodytus pertvarkymo tikslus toje valstybėje narėje ir visoje Sąjungoje. Tokie veiksmai atliekami vadovaujant kompetentingai ministerijai ar Vyriausybei, glaudžiai bendradarbiaujančiai su pertvarkymo institucija.
2. Siekdamos pradėti taikyti Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemones, valstybės narės užtikrina, kad jų kompetentingos ministerijos ar Vyriausybės turėtų 63-72 straipsniuose nurodytus atitinkamus pertvarkymo įgaliojimus, ir užtikrina, kad būtų taikomi 66, 68, 83 ir 117 straipsniai.
3. Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemonės naudojamos kaip kraštutinė priemonė, įvertinus visas kitų pertvarkymo priemonių panaudojimo galimybes ir kuo labiau jas išnaudojus, kiek tai įmanoma praktiškai, kartu išsaugant finansinį stabilumą, o dėl to sprendimą pasikonsultavusi su pertvarkymo institucija priima kompetentinga ministerija ar Vyriausybė.
4. Taikydamos Vyriausybės lygmens finansinio stabilizavimo priemones, valstybės narės užtikrina, kad jų kompetentingos ministerijos ar Vyriausybės ir pertvarkymo institucija taikytų priemones tik tuo atveju, jei laikomasi visų sąlygų, nurodytų 32 straipsnio 1 dalyje, ir jei įvykdoma viena iš šių sąlygų:
a)
kompetentinga ministerija ar Vyriausybė ir pertvarkymo institucija, pasikonsultavusios su centriniu banku ir kompetentinga institucija, nustato, kad pertvarkymo priemonių taikymo nepakaktų siekiant išvengti didelių neigiamų pasekmių finansinei sistemai;
b)
kompetentinga ministerija ar Vyriausybė ir pertvarkymo institucija nustato, kad pertvarkymo priemonių taikymo nepakaktų siekiant apsaugoti viešąjį interesą, kai įstaigai jau buvo suteikta nepaprastoji centrinio banko pagalba likvidumui padidinti;
c)
taikant laikino perėmimo valstybės nuosavybėn priemonę, kompetentinga ministerija ar Vyriausybė, pasikonsultavusi su kompetentinga institucija ir pertvarkymo institucija, nustato, kad pertvarkymo priemonių taikymo nepakaktų siekiant apsaugoti viešąjį interesą, kai įstaigai jau buvo suteikta vieša parama nuosavam kapitalui padidinti taikant paramos nuosavam kapitalui padidinti priemonę.
5. Finansinio stabilizavimo priemonės apima:
a)
valstybės paramos priemonę nuosavam kapitalui padidinti, nurodytą 57 straipsnyje;
b)
laikiną perėmimo valstybės nuosavybėn priemonę, nurodytą 58 straipsnyje.
57 straipsnis
Valstybės paramos priemonė nuosavam kapitalui padidinti
1. Valstybės narės, laikydamosi nacionalinės bendrovių teisės aktų, gali dalyvauti rekapitalizuojant įstaigą ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c arba d punkte nurodytą subjektą, teikdamos pastarajam kapitalą mainais už toliau nurodytas priemones, kurioms taikomi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimai:
a)
bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones;
b)
papildomas 1 lygio priemones ar 2 lygio priemones.
2. Kiek tai leidžia valstybės narės turima įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto akcinio kapitalo dalis, valstybės narės užtikrina, kad tokios įstaigos arba subjektai, kuriems pagal šį straipsnį taikoma valstybės paramos priemonė nuosavam kapitalui padidinti, būtų valdomos komerciniu ir profesiniu pagrindu.
3. Kai valstybė narė pagal šį straipsnį teikia valstybės paramos priemonę nuosavam kapitalui padidinti, ji užtikrina, kad jos turima įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto kapitalo dalis vėl būtų perduota privačiajam sektoriui, kai tik tą padaryti leidžia komercinės ir finansinės aplinkybės.
58 straipsnis
Laikino perėmimo valstybės nuosavybėn priemonė
1. Valstybės narės gali laikinai perimti įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą valstybės nuosavybėn.
2. Tuo tikslu valstybė narė gali padaryti vieną ar daugiau pavedimų dėl akcijų pervedimo jų perėmėjui, kuris gali būti:
a)
valstybės narės paskirtasis asmuo arba
b)
visiškai valstybės narės nuosavybei priklausanti įmonė.
3. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyti subjektai, kuriems pagal šį straipsnį taikoma laikino perėmimo valstybės nuosavybėn priemonė, būtų valdomi komerciniu ir profesiniu pagrindu ir kad jie vėl būtų perduoti privačiajam sektoriui, kai tik tą padaryti leidžia komercinės ir finansinės sąlygos.
V SKYRIUS
Kapitalo priemonių nurašymas
59 straipsnis
Kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo reikalavimas
1. Atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais gali būti naudojamasi:
a)
nepriklausomai nuo pertvarkymo veiksmo arba
b)
kartu su pertvarkymo veiksmu, kai įvykdomos 32 ir 33 straipsniuose nustatytų pertvarkymo sąlygų.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus nurašyti atitinkamas kapitalo priemones arba jas konvertuoti į akcijas ar kitas įstaigų ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytų subjektų nuosavybės priemones.
3. Valstybės narės reikalauja, kad pertvarkymo institucijos pagal 60 straipsnį nedelsdamos pasinaudotų nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto išleistų atitinkamų kapitalo priemonių atžvilgiu, kai egzistuoja viena arba daugiau šių aplinkybių:
a)
kai buvo nustatyta, kad prieš imantis bet kokio pertvarkymo veiksmo buvo įvykdytos 32 ir 33 straipsniuose nustatytų pertvarkymo sąlygos;
b)
tinkama institucija nustato, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas nebebus gyvybingi, nebent atitinkamų kapitalo priemonių atžvilgiu bus pasinaudota tais įgaliojimais;
c)
patronuojamosios įmonės išleistų atitinkamų kapitalo priemonių atveju ir kai tos kapitalo priemonės yra pripažįstamos siekiant individualiai ir konsoliduotai laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų, konsoliduotos priežiūros institucijos valstybės narės tinkama institucija ir patronuojamosios įmonės valstybės narės tinkama institucija kartu nusprendžia, priimdamos bendrą sprendimą pagal 92 straipsnio 3 ir 4 dalis, kad grupė nebebus gyvybinga, nebent tų priemonių atžvilgiu bus pasinaudota nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais;
d)
patronuojančiosios įmonės lygiu išleistų atitinkamų kapitalo priemonių atveju ir kai tos kapitalo priemonės yra pripažįstamos siekiant laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų individualiai patronuojančiosios įmonės lygiu arba konsoliduotai, konsoliduotos priežiūros institucijos valstybės narės tinkama institucija nustato, kad grupė nebebus gyvybinga, nebent tų priemonių atžvilgiu bus pasinaudota nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais;
e)
įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui yra reikalinga nenumatytais atvejais teikiama viešoji finansinė parama, išskyrus bet kurios iš 32 straipsnio 4 dalies d punkto iii papunktyje nurodytų aplinkybių atveju.
4. 3 dalies tikslais įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas arba grupė nebėra gyvybingi tik tuo atveju, jei įvykdomos abi šios sąlygos:
a)
įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas arba yra žlungančios arba galinčios žlugti;
b)
atsižvelgiant į laiką ir kitas svarbias aplinkybes, nėra pagrindo tikėtis, kad kokiais nors veiksmais, įskaitant alternatyvius privačiojo sektoriaus arba priežiūros veiksmus (įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones), išskyrus kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą nepriklausomai arba kartu su pertvarkymo veiksmu, per pagrįstą laikotarpį būtų užkirstas kelias įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto arba grupės finansiniams sunkumams.
5. Šio straipsnio 4 dalies a punkto tikslais įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas žlunga arba gali žlugti, kai susidaro viena ar daugiau iš 32 straipsnio 4 dalyje nurodytų aplinkybių.
6. 4 dalies a punkto tikslais grupė žlunga arba gali žlugti, kai grupė pažeidžia arba yra objektyvių veiksnių, kuriais remiantis daroma prielaida, kad ji artimiausioje ateityje pažeis konsoliduotai taikomus rizikos ribojimo reikalavimus taip, jog kompetentinga institucija turėtų pagrindo imtis veiksmų, įskaitant, bet nepasiribojant, dėl to, kad grupė patyrė arba galėtų patirti nuostolių, kuriems padengti reikės visų jos nuosavų lėšų arba didelės jų dalies.
7. Patronuojamosios įmonės išleistos atitinkamos kapitalo priemonės nenurašomos daugiau arba nekonvertuojamos blogesnėmis sąlygomis nei remiantis 3 dalies c punktu buvo nurašytos ar konvertuotos lygiaverčio eiliškumo kapitalo priemonės patronuojančiosios įmonės lygiu.
8. Kai tinkama institucija nustato šio straipsnio 3 dalyje nurodytą aplinkybę, apie tai ji nedelsdama praneša pertvarkymo institucijai, atsakingai už konkrečią įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą, jei tai yra skirtinga institucija.
9. Prieš nustatydama šio straipsnio 3 dalies c punkte nurodytą aplinkybę patronuojamosios įmonės, išleidžiančios atitinkamas kapitalo priemones, kurios pripažįstamos siekiant individualiai ir konsoliduotai laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų, atžvilgiu, tinkama institucija vykdo 62 straipsnyje nustatytus pranešimo ir konsultavimosi reikalavimus.
10. Prieš naudodamosi įgaliojimais nurašyti ar konvertuoti kapitalo priemones, pertvarkymo institucijos užtikrina, kad įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertinimas būtų atliktas pagal 36 straipsnį. Tuo vertinimu remiamasi apskaičiuojant atitinkamoms kapitalo priemonėms taikytiną nurašymą siekiant padengti nuostolius ir atitinkamoms kapitalo priemonėms taikytiną konvertavimo kursą siekiant rekapitalizuoti įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą.
60 straipsnis
Kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą reglamentuojančios nuostatos
1. Laikydamosi 59 straipsnyje nustatyto reikalavimo, pertvarkymo institucijos nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais naudojasi pagal reikalavimų tenkinimo eiliškumą laikantis įprastinės bankroto procedūros taip, kad pasiektų šių rezultatų:
a)
pirmiausia proporcingai nuostoliams ir iki jų maksimalios ribos sumažinami jų bendro 1 lygio nuosavo +kapitalo straipsniai. Pertvarkymo institucija imasi 47 straipsnio 1 dalyje nurodyto vieno ar abiejų veiksmų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių turėtojų atžvilgiu;
b)
papildomų 1 lygio kapitalo priemonių pagrindinė suma tiek, kiek reikia norint pasiekti 31 straipsnyje nustatytus pertvarkymo tikslus, arba iki atitinkamų kapitalo priemonių maksimalios sumos nurašoma arba konvertuojama į bendro 1 lygio kapitalo priemones, arba atliekami abu veiksmai, priklausomai nuo to, kuri suma yra mažesnė;
c)
2 lygio priemonių pagrindinė suma tiek, kiek reikia norint pasiekti 31 straipsnyje nustatytus pertvarkymo tikslus, arba iki atitinkamų kapitalo priemonių maksimalios sumos nurašoma arba konvertuojama į bendro 1 lygio kapitalo priemones, arba atliekami abu veiksmai, priklausomai nuo to, kuri suma yra mažesnė.
2. Kai atitinkamų kapitalo priemonių pagrindinė suma nurašoma:
a)
tos pagrindinės sumos sumažinimas yra nuolatinis, taikant kapitalo atkūrimą pagal 46 straipsnio 3 dalies kompensavimo mechanizmą;
b)
atitinkamos kapitalo priemonės savininkui nebelieka jokių įsipareigojimų tos nurašytos priemonės sumos atžvilgiu arba susijusių su ja, išskyrus visus jau sukauptus įsipareigojimus ir visą galimą atsakomybę už žalą apskundus pasinaudojimo nurašymo įgaliojimų teisėtumą.
c)
atitinkamų kapitalo priemonių savininkams neišmokama jokia kita kompensacija, išskyrus kompensaciją pagal 3 dalį.
Tačiau b punktu netrukdoma bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių pateikti atitinkamų kapitalo priemonių savininkui pagal 3 dalį.
3. Siekiant atlikti atitinkamų kapitalo priemonių konvertavimą pagal šio straipsnio 1 dalies b punktą, pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad įstaigos ir 1 straipsnio b, c ir d punktuose nurodyti subjektai atitinkamų kapitalo priemonių turėtojams išleistų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones. Atitinkamos kapitalo priemonės gali būti konvertuotos tik tais atvejais, kai įvykdomos šios sąlygos:
a)
tas bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones išleidžia įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytas subjektas arba įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodyto subjekto patronuojančioji įmonė, gavusi įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punktuose nurodyto subjekto pertvarkymo institucijos arba, atitinkamais atvejais, patronuojančiosios įmonės pertvarkymo institucijos sutikimą;
b)
tos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės yra išleistos prieš tai įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui išleidžiant akcijas ar nuosavybės priemones, kad valstybė arba valstybės subjektas galėtų suteikti nuosavų lėšų;
c)
tos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės suteiktos ir perduotos iškart po pasinaudojimo konvertavimo įgaliojimais;
d)
konvertavimo kursas, kuriuo nustatoma, kiek bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių pateikiama kiekvienos atitinkamos kapitalo priemonės atžvilgiu, atitinka 50 straipsnyje nustatytus principus ir pagal 50 straipsnio 4 dalį EBI parengtas gaires.
4. Siekiant užtikrinti bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių pateikimą pagal 3 dalį, pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad įstaigos ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodyti subjektai visuomet turėtų išankstinį veiklos leidimą, būtiną atitinkamam bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių skaičiui išleisti.
5. Kai įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas, o pertvarkymo institucija nusprendžia tai įstaigai taikyti pertvarkymo priemonę, pertvarkymo institucija prieš taikydama pertvarkymo priemonę turi įvykdyti 59 straipsnio 3 dalyje nustatytą reikalavimą.
61 straipsnis
Už faktų nustatymą atsakingos institucijos
1. Valstybės narės užtikrina, kad už 59 straipsnio 3 dalyje nurodytų aplinkybių nustatymą atsakytų institucijos, nurodytos šiame straipsnyje.
2. Kiekviena valstybė narė nacionalinėje teisėje paskiria tinkamą instituciją, kuri yra atsakinga už aplinkybių nustatymą pagal 59 straipsnį. Tinkama institucija pagal 32 straipsnį gali būti kompetentinga institucija arba pertvarkymo institucija.
3. Kai atitinkamos kapitalo priemonės pripažįstamos siekiant individualiai laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį, už šios direktyvos 59 straipsnio 3 dalyje nurodytų aplinkybių nustatymą atsakinga institucija yra valstybės narės, kurioje įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui išduotas veiklos leidimas pagal Direktyvos 2013/36/ES III antraštinę dalį, tinkama institucija.
4. Kai atitinkamos kapitalo priemonės yra išleistos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto, kuri yra patronuojamoji įmonė, ir yra pripažįstamos siekiant individualiai ir konsoliduotai laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų, už 59 straipsnio 3 dalyje nurodytų aplinkybių nustatymą atsakinga institucija yra ši:
a)
už šios direktyvos 59 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytų aplinkybių nustatymą atsakinga institucija yra valstybės narės, kurioje tas priemones išleidusi įstaiga ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas yra įsteigti pagal Direktyvos 2013/36/ES III antraštinę dalį, tinkama institucija;
b)
už šios direktyvos 59 straipsnio 3 dalies c punkte nurodytų aplinkybių nustatymą kartu, priimant bendrą sprendimą, atsakinga institucija yra konsoliduotos priežiūros institucijos valstybės narės tinkama institucija ir valstybės narės, kurioje tas priemones išleidusi įstaiga ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas yra įsteigti pagal Direktyvos 2013/36/ES III antraštinę dalį, tinkama institucija.
62 straipsnis
Konsoliduotas taikymas. Aplinkybių nustatymo tvarka
1. Valstybės narės užtikrina, kad prieš nustatydama 59 straipsnio 3 dalies b, c, d arba e punkte nurodytą aplinkybę patronuojamosios įmonės, išleidusios atitinkamas kapitalo priemones, kurios pripažįstamos siekiant individualiai ir konsoliduotai laikytis reikalavimų dėl nuosavų lėšų, atžvilgiu, tinkama institucija laikytųsi šių reikalavimų:
a)
tinkama institucija, svarstanti galimybę nustatyti aplinkybę pagal 59 straipsnio 3 dalies b, c, d arba e punktą, apie tai nedelsdama praneša konsoliduotos priežiūros institucijai ir valstybės narės, kurioje yra konsoliduotos priežiūros institucija, tinkamai institucijai, jei tai kita institucija;
b)
tinkama institucija, svarstanti galimybę nustatyti aplinkybę pagal 59 straipsnio 3 dalies c punktą, apie tai nedelsdama praneša kompetentingai institucijai, atsakingai už kiekvieną įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą, išleidusius atitinkamas kapitalo priemones, kurių atžvilgiu būtina pasinaudoti nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, jei tas faktas būtų nustatytas, ir valstybės narės, kurioje yra šios kompetentingos institucijos ir konsoliduotos priežiūros institucija, tinkamai institucijai, jei tai kita institucija.
2. Kai tam tikros įstaigos ar tarpvalstybinę veiklą vykdančios grupės atveju nustatomi 59 straipsnio 3 dalies c, d arba e punkte nurodytos aplinkybės, atitinkamos institucijos atsižvelgia į galimą pertvarkymo poveikį visose valstybėse narėse, kuriose įstaiga ar grupė vykdo veiklą.
3. Tinkama institucija prie pranešimo pagal 1 dalį prideda paaiškinimą, kodėl ji svarsto galimybę nustatyti konkretų faktą.
4. Jei pateiktas pranešimas pagal 1 dalį, tinkama institucija pasikonsultavusi su institucijomis, kurioms pateiktas pranešimas, įvertina:
a)
ar yra naudojimuisi nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais alternatyvi priemonė pagal 59 straipsnio 3 dalį;
b)
jei tokia alternatyvi priemonė egzistuoja, ar įmanoma ją taikyti;
c)
jei būtų įmanoma tokią alternatyvią priemonę taikyti, ar tikroviškai galima tikėtis, kad per pakankamą laiką ja būtų pakeistos aplinkybės, pagal kurias kitais atvejais reikėtų nustatyti 59 straipsnio 3 dalyje nurodytą aplinkybę.
5. Šio straipsnio 4 dalies tikslais alternatyvios priemonės reiškia šios direktyvos 27 straipsnyje nurodytas ankstyvosios intervencijos priemones, Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones arba lėšų ar kapitalo perdavimą iš patronuojančiosios įmonės.
6. Kai, taikydama 4 dalį, tinkama institucija, pasikonsultavusi su institucijomis, kurioms pateiktas pranešimas, nustato, kad egzistuoja viena ar daugiau alternatyvių priemonių, jog jas būtų įmanoma taikyti ir kad jomis būtų pasiektas tos dalies c punkte nurodytas rezultatas, ji užtikrina, kad tos priemonės būtų taikomos.
7. Kai, 1 dalies a punkte nurodytu atveju ir taikydama šio straipsnio 4 dalį, tinkama institucija, pasikonsultavusi su institucijomis, kurioms pateiktas pranešimas, nustato, kad nėra alternatyvių priemonių, kuriomis būtų pasiektas 4 dalies c punkte nurodytas rezultatas, ji nusprendžia, ar tikslinga nustatyti svarstomą aplinkybę pagal 59 straipsnio 3 dalį.
8. Kai tinkama institucija nusprendžia nustatyti aplinkybę pagal 59 straipsnio 3 dalies c punktą, ji nedelsdama praneša valstybių narių, kuriose yra poveikį patiriančios patronuojamosios įmonės, tinkamoms institucijoms, o aplinkybė nustatoma priimant bendrą sprendimą, kaip nurodyta 92 straipsnio 3 ir 4 dalyse. Nepriėmus bendro sprendimo, jokios aplinkybės pagal 59 straipsnio 3 dalies c punktą nenustatomos.
9. Valstybių narių, kuriose yra visos poveikį patiriančios patronuojamosios įmonės, pertvarkymo institucijos nedelsdama įgyvendina pagal šį straipsnį priimtą sprendimą nurašyti arba konvertuoti kapitalo priemones, tinkamai atsižvelgdama į skubą konkrečiomis aplinkybėmis.
VI SKYRIUS
Pertvarkymo įgaliojimai
63 straipsnis
Bendrieji įgaliojimai
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų būtinus įgaliojimus taikyti pertvarkymo priemones įstaigoms ir 1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytiems subjektams, atitinkantiems taikytinas pertvarkymo sąlygas. Visų pirma pertvarkymo institucijos turi šiuos pertvarkymo įgaliojimus, kuriuos gali naudoti individualiai arba bet kurį jų derinį:
a)
įgaliojimus reikalauti, kad bet kuris asmuo pateiktų informaciją, reikalingą, kad pertvarkymo institucijos galėtų spręsti dėl pertvarkymo veiksmo ir jį parengti, įskaitant pertvarkymo planuose pateiktos informacijos atnaujinimą ir papildymą, be kita ko, prašyti, kad informacija būtų pateikta atliekant patikrinimus vietoje;
b)
įgaliojimus perimti pertvarkomos įstaigos kontrolę ir naudotis visomis teisėmis ir įgaliojimais, suteiktais pertvarkomos įstaigos akcininkams, kitiems savininkams ir valdymo organui;
c)
įgaliojimus perduoti pertvarkomos įstaigos išleistas akcijas ir kitas nuosavybės priemones;
d)
įgaliojimus kitam subjektui jo sutikimu perduoti pertvarkomos įstaigos teises, turtą ar įsipareigojimus;
e)
įgaliojimus sumažinti (taip pat sumažinti iki nulio) tinkamų pertvarkomos įstaigos įsipareigojimų pagrindinę sumą arba negrąžintą mokėtiną sumą;
f)
įgaliojimus tinkamus pertvarkomos įstaigos įsipareigojimus konvertuoti į tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto atitinkamos patronuojančiosios įstaigos arba laikinos įstaigos, kuriai perduodamas įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto turtas, teisės ar įsipareigojimai, paprastąsias akcijas ar kitas nuosavybės priemones;
g)
įgaliojimus panaikinti pertvarkomos įstaigos išleistas skolos priemones, išskyrus užtikrintuosius įsipareigojimus, vadovaujantis 44 straipsnio 2 dalimi;
h)
įgaliojimus sumažinti, įskaitant sumažinimą iki nulio, pertvarkomos įstaigos akcijų arba kitų nuosavybės priemonių nominaliąją vertę ir panaikinti tokias akcijas ar kitas nuosavybės priemones;
i)
įgaliojimus reikalauti, kad pertvarkoma įstaiga arba atitinkama patronuojančioji įstaiga išleistų naujų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių arba kitų kapitalo priemonių, įskaitant privilegijuotąsias akcijas ir neapibrėžtąsias konvertuojamas priemones;
j)
įgaliojimus koreguoti ar keisti pertvarkomos įstaigos išleistų skolos priemonių ir kitų tinkamų įsipareigojimų terminą arba koreguoti tokių priemonių ir kitų tinkamų įsipareigojimų mokėtinų palūkanų sumą arba datą, kurią pradedamos mokėti palūkanos, be kita ko, laikinai sustabdant mokėjimą, išskyrus užtikrintuosius įsipareigojimus, vadovaujantis 44 straipsnio 2 dalimi;
k)
įgaliojimus užbaigti ir nutraukti finansines sutartis arba sutartis dėl išvestinių finansinių priemonių 49 straipsnio taikymo tikslais;
l)
įgaliojimus nušalinti arba pakeisti valdymo organą ir vyresniąją pertvarkomos įstaigos vadovybę;
m)
įgaliojimus prašyti, kad kompetentinga institucija laiku, nukrypstant nuo Direktyvos 2013/36/ES 22 straipsnyje ir Direktyvos 2014/65/ES 12 straipsnyje nustatytų laikotarpių, įvertintų kvalifikuotosios akcijų paketo dalies pirkėją.
2. Valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad taikančioms pertvarkymo priemones ir besinaudojančioms pertvarkymo įgaliojimais pertvarkymo institucijoms nebūtų taikomi jokie toliau nurodyti reikalavimai, kurie kitais atvejais pagal būtų taikomi nacionalinę teisę, sutartį ar kitaip:
a)
vadovaujantis 3 straipsnio 6 dalimi ir 85 straipsnio 1 dalimi, reikalavimai gauti kokio nors viešo ar privataus asmens, įskaitant pertvarkomos įstaigos akcininkus arba kreditorius, patvirtinimą arba sutikimą;
b)
procedūriniai reikalavimai prieš pasinaudojant įgaliojimais pranešti kokiam nors asmeniui, įskaitant bet kokį reikalavimą paskelbti pranešimą ar prospektą arba kuriai nors kitai institucijai pateikti dokumentą arba jį joje užregistruoti.
Visų pirma valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos galėtų naudotis įgaliojimais pagal šį straipsnį, nepaisydamos apribojimų arba reikalavimų gauti sutikimą, kurie susiję su konkrečių finansinių priemonių, teisių, turto ar įsipareigojimų perdavimu ir kurie būtų taikomi kitais atvejais.
Pirmos pastraipos b punktu nedaromas poveikis 81 ir 83 straipsniuose nustatytiems reikalavimams ir pranešimo reikalavimams pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą.
3. Valstybės narės užtikrina, kad jeigu nė vienas iš šio straipsnio 1 dalyje išvardytų įgaliojimų netaikomi į subjektui, kuriam dėl jo specifinės teisinės formos, taikoma šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalis, pertvarkymo institucijos turėtų kuo panašesnius įgaliojimus, įskaitant jų poveikį.
4. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijoms naudojantis įgaliojimais pagal 3 dalį asmenims, patiriantiems poveikį, įskaitant akcininkus, kreditorius ir sandorio šalis, būtų taikomos šioje direktyvoje numatytos apsaugos priemonės arba tą patį poveikį turinčios priemonės.
64 straipsnis
Papildomi įgaliojimai
1. Valstybės narės užtikrina, kad naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus:
a)
pagal 78 straipsnį numatyti įvykdyti perdavimą, perduodamų finansinių priemonių, teisių, turto ar įsipareigojimų atžvilgiu netaikant jokių įsipareigojimų ar suvaržymų; tuo tikslu jokia teisė gauti kompensaciją pagal šią direktyvą neturi būti laikoma įsipareigojimu ar suvaržymu;
b)
panaikinti teises įsigyti papildomų akcijų arba kitų nuosavybės priemonių;
c)
prašyti, kad tinkama institucija nebeleistų arba laikinai neleistų prekiauti finansinėmis priemonėmis reguliuojamoje rinkoje arba nutraukti oficialų finansinių priemonių įtraukimą į biržos sąrašus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/34/EB (33);
d)
numatyti, kad visų pertvarkomos įstaigos teisių ar pareigų arba veiksmų, kurių ji ėmėsi, atžvilgiu, įskaitant, vadovaujantis 38 ir 40 straipsniais, bet kokias teises ar pareigas, atsirandančias dėl dalyvavimo rinkų infrastruktūroje, gavėjas būtų vertinamas kaip pertvarkoma įstaiga;
e)
įpareigoti pertvarkomą įstaigą arba gavėją teikti vienas kitam informaciją ir pagalbą ir
f)
panaikinti arba keisti sutarties, kurios šalis yra pertvarkoma įstaiga, sąlygas arba pakeisti gavėją kaip sutarties šalį.
2. Pertvarkymo institucijos naudojasi įgaliojimais, nurodytais 1 dalyje, kai, jų nuomone, tai būtų tikslinga siekiant užtikrinti pertvarkymo veiksmų veiksmingumą arba įgyvendinti vieną ar daugiau pertvarkymo tikslų.
3. Valstybės narės užtikrina, kad naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus numatyti tęstinumo priemones, būtinas siekiant užtikrinti pertvarkymo veiksmų veiksmingumą ir, prireikus, galimybę gavėjui valdyti jam perduotą verslą. Tokias tęstinumo priemones visų pirma sudaro:
a)
pertvarkomos įstaigos sudarytų sutarčių tęstinumas, kad gavėjas perimtų pertvarkomos įstaigos teises ir įsipareigojimus, susijusius su visomis perduotomis finansinėmis priemonėmis, teisėmis, turtu ar įsipareigojimais, ir tiesiogiai arba netiesiogiai nurodant pakeistų pertvarkomą įstaigą visuose atitinkamuose sutartiniuose dokumentuose;
b)
pertvarkomos įstaigos pakeitimas gavėju visuose teisiniuose procesuose, susijusiuose su visomis perduotomis finansinėmis priemonėmis, teisėmis, turtu ar įsipareigojimais.
4. Įgaliojimai, rodyti 1 dalies d punkte ir 3 dalies b punkte, nedaro poveikio šioms teisėms:
a)
pertvarkomos įstaigos darbuotojo teisei nutraukti darbo sutartį;
b)
atsižvelgiant į 69, 70 ir 71 straipsnius, sutarties šalies teisei pasinaudoti sutartyje numatytomis teisėmis, įskaitant teisę nutraukti sutartį, kai tokia teisė atsiranda pagal sutarties sąlygas dėl pertvarkomos įstaigos veiksmų arba neveikimo iki atitinkamo perdavimo arba gavėjo veiksmų arba neveikimo po atitinkamo perdavimo.
65 straipsnis
Įgaliojimai reikalauti teikti paslaugas ir infrastruktūrą
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus įpareigoti pertvarkomą įstaigą arba bet kurį iš jos grupės subjektų teikti visas būtinas paslaugas ar infrastruktūrą, kad gavėjas galėtų veiksmingai valdyti jam perduotą verslą.
Pirmoji pastraipa taikoma taip pat tais atvejais, kai pertvarkomai įstaigai arba atitinkamam grupės subjektui iškelta įprastinė bankroto byla.
2. Valstybės narės užtikrina, kad jų pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus užtikrinti, kad pagal 1 dalį nustatytas pareigas vykdytų grupės subjektai, jų teritorijoje įsteigti kitų valstybių narių pertvarkymo institucijų.
3. 1 ir 2 dalyse nurodytos paslaugos ir infrastruktūra yra tik veiklos paslaugos ir infrastruktūra ir neapima jokios finansinės paramos.
4. 1 ir 2 dalyse nurodytos paslaugos ir infrastruktūra teikiamos šiomis sąlygomis:
a)
kai paslaugos ir infrastruktūra pagal sutartį buvo teikiamos pertvarkomai įstaigai prieš pat imantis pertvarkymo veiksmų, tos sutarties laikotarpiu tokiomis pačiomis sąlygomis;
b)
pagrįstomis sąlygomis, kai nėra susitarimo arba kai susitarimo galiojimas yra pasibaigęs.
5. EBI ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. skelbia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį ir jose patikslina minimalų paslaugų ar infrastruktūros, kurios yra būtinos, kad gavėjas galėtų veiksmingai valdyti jam perduotą verslą, sąrašą.
66 straipsnis
Įgaliojimai užtikrinti kitų valstybių narių krizių valdymo priemonių arba krizių prevencijos priemonių vykdymą
1. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai perduodamos akcijos, kitos nuosavybės priemonės arba turtas, teisės ar įsipareigojimai apimtų turtą, esantį kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra pertvarkymo institucija, arba teises ar įsipareigojimus pagal kitos valstybės narės nei ta, kurioje yra pertvarkymo institucija, teisės aktus, perdavimas būtų vykdomas toje kitoje valstybėje narėje arba pagal tos kitos valstybės narės teisės aktus.
2. Valstybės narės teikia pertvarkymo institucijai, kuri atliko arba ketina atlikti perdavimą, visą pagrįstą pagalbą, kad užtikrintų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių arba turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą gavėjui, laikantis visų taikomų nacionalinės teisės aktų reikalavimų.
3. Valstybės narės užtikrina, kad akcininkai, kreditoriai ir tretieji asmenys, kuriems turi poveikį 1 dalyje nurodytas akcijų, kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimas, neįgytų teisės neleisti perdavimo, jį ginčyti ar atidėti pagal kurią nors valstybės narės, kurioje yra turtas, teisės aktų nuostatą arba teisės aktų, taikomų akcijoms, kitoms nuosavybės priemonėms, teisėms ar įsipareigojimams, nuostatą.
4. Kai valstybės narės (A valstybės narės) pertvarkymo institucija pasinaudoja nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, įskaitant atvejus, susijusius su kapitalo priemonėmis pagal 59 straipsnį, ir pertvarkomos įstaigos tinkami įsipareigojimai arba atitinkamos kapitalo priemonės apima:
a)
priemones ar įsipareigojimus, kuriems taikomi kitos valstybės narės nei ta, kurioje yra pertvarkymo institucija, pasinaudojusi nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais (B valstybės narės) teisės aktai;
b)
įsipareigojimus kreditoriams, esantiems B valstybėje narėje,
B valstybė narė užtikrina, kad tų įsipareigojimų arba priemonių pagrindinė suma būtų sumažinta arba kad įsipareigojimai ar priemonės būtų konvertuoti, A valstybės narės pertvarkymo institucijai pasinaudojant nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
5. Valstybės narės užtikrina, kad kreditoriai, kuriems turi poveikį 4 dalyje nurodytas nurašymo arba konvertavimo įgaliojimų panaudojimas, neįgytų teisės ginčyti galimo priemonės ar įsipareigojimo pagrindinės sumos sumažinimo arba jų konvertavimo pagal jokią B valstybės narės teisės aktų nuostatą.
6. Visos valstybės narės užtikrina, kad pagal valstybės narės, kurioje yra pertvarkymo institucija, teisės aktus būtų nustatyta:
a)
akcininkų, kreditorių ir trečiųjų asmenų teisė pagal 85 straipsnį apskųsti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą akcijų, kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą;
b)
kreditorių teisė pagal 85 straipsnį apskųsti priemonės arba įsipareigojimo, nurodytų šio straipsnio 4 dalies a arba b punkte, pagrindinės sumos sumažinimą arba jų konvertavimą;
c)
VII skyriuje nurodytos turto, teisių ar įsipareigojimų, kurie nurodyti 1 dalyje, dalinio perdavimo apsaugos priemonės.
67 straipsnis
Įgaliojimai turto, teisių, įsipareigojimų, akcijų ir kitų nuosavybės priemonių, esančių trečiosiose valstybėse, atžvilgiu
1. Valstybės narės nustato, kad tais atvejais, kai pertvarkymo veiksmai apima veiksmus, taikomus turtui, esančiam trečiojoje valstybėje, arba akcijoms, kitoms nuosavybės priemonėms, teisėms arba įsipareigojimams, kuriuos reglamentuoja trečiosios valstybės teisė, pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad:
a)
administratorius, likvidatorius arba kitas asmuo, kontroliuojantis pertvarkomą įstaigą, ir gavėjas imtųsi visų veiksmų, būtinų perdavimui, nurašymui, konvertavimui ar veiksmams įvykdyti;
b)
administratorius, likvidatorius arba kitas asmuo, kontroliuojantis pertvarkomą įstaigą, būtų įpareigotas turėti akcijas, kitas nuosavybės priemones, turtą ar teises arba vykdyti įsipareigojimus gavėjo vardu tol, kol įvykdomi perdavimas, nurašymas, konvertavimas ar veiksmai;
c)
pagrįstos gavėjo išlaidos, faktiškai patirtos vykdant visus veiksmus, privalomus pagal šios dalies a ir b punktus, būtų apmokamos bet kuriuo iš 37 straipsnio 7 dalyje nurodytų būdu.
2. Kai pertvarkymo institucija nustato, kad, nepaisant visų būtinų veiksmų, kurių pagal 1 dalies a punktą ėmėsi administratorius, gavėjas ar kitas asmuo, yra labai maža tikimybė, kad perdavimas, konvertavimas ar veiksmas tam tikros nuosavybės, esančios trečiojoje valstybėje, arba tam tikrų akcijų, kitų nuosavybės priemonių, teisių ar įsipareigojimų pagal trečiosios valstybės teisę, atžvilgiu bus veiksmingas, pertvarkymo institucija nevykdo perdavimo, nurašymo, konvertavimo ar veiksmo. Jei institucija jau nurodė vykdyti perdavimą, nurašymą, konvertavimą ar veiksmą, tas nurodymas negalioja susijusio turto, akcijų, nuosavybės priemonių, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu.
68 straipsnis
Tam tikrų sutartinių nuostatų pašalinimas ankstyvosios intervencijos ir pertvarkymo atvejais
1. Krizių prevencijos priemonė arba krizių valdymo priemonė, kurios pagal šią direktyvą imtasi subjekto atžvilgiu, įskaitant bet kokį įvykį, tiesiogiai susijusį su tokios priemonės taikymu, pagal subjekto sudarytą sutartį per se nelaikoma priverstinio vykdymo įvykiu, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/47/EB, ar nemokumo byla, kaip apibrėžta Direktyvoje 98/26/EB, su sąlyga, kad toliau vykdomos esminės pareigos pagal sutartį, įskaitant mokėjimo ir pateikimo pareigas, ir įkaito pateikimą.
Be to, krizių prevencijos priemonė arba krizių valdymo priemonė per se nelaikoma priverstinio vykdymo įvykiu arba bankroto byla pagal sutartį, kurią sudaro:
a)
patronuojamoji įmonė, o ta sutartis apima pareigas, kurias užtikrina arba kitaip palaiko patronuojančioji įmonė arba grupės subjektas, arba
b)
bet kuris grupės subjektas, o ta sutartis apima priešpriešinių įsipareigojimų nuostatas.
2. Kai trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros pripažįstamos pagal 94 straipsnį arba kai taip nusprendžia pertvarkymo institucija, šio straipsnio tikslais tokios procedūros laikomos krizių valdymo priemone.
3. Su sąlyga, kad toliau vykdomos esminės pareigos pagal sutartį, įskaitant mokėjimo ir pateikimo pareigas, ir pateikiamas įkaitas, taikant krizių prevencijos priemonę arba krizių valdymo priemonę, įskaitant bet kurį įvykį, tiesiogiai susijusį su tokios priemonės taikymu, per se neleidžiama:
a)
pasinaudoti nutraukimo, sustabdymo, pakeitimo, užskaitos arba įskaitymo teisėmis, įskaitant pagal sutartį, kurią sudaro:
i)
patronuojamoji įmonė, kurios pareigas užtikrina arba kitaip palaiko grupės subjektas;
ii)
grupės subjektas, kai sutartis apima priešpriešinių įsipareigojimų nuostatas;
b)
užvaldyti, imti kontroliuoti kurią nors atitinkamos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto nuosavybę arba užtikrinti jos apsaugą arba bet kurio grupės subjekto sutartį, apimančią priešpriešinių įsipareigojimų nuostatas;
c)
daryti įtaką įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto įstaigos sutartinėms teisėms arba bet kurio grupės subjekto sutarčiai, apimančiai priešpriešinių įsipareigojimų nuostatas.
4. Šiuo straipsniu nedaromas poveikis asmens teisei imtis 3 dalyje nurodytų veiksmų, kai ta teisė atsiranda dėl įvykio, kuris nėra krizių prevencijos priemonė, krizių valdymo priemonė arba bet kuris įvykis, tiesiogiai susijęs su tokios priemonės taikymu.
5. Sustabdymas arba apribojimas pagal 69, 70 arba 71 straipsnį nelaikomas sutartinės pareigos nevykdymu šio straipsnio 1 ir 2 dalių tikslais.
6. Šiame straipsnyje išdėstytos nuostatos laikomos viršesnėmis privalomomis nuostatomis, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 593/2008 (34) 9 straipsnyje.
69 straipsnis
Įgaliojimai sustabdyti tam tikrų įsipareigojimų vykdymą
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus sustabdyti visas mokėjimo ar pateikimo įsipareigojimus pagal visas sutartis, kurių šalis yra pertvarkoma įstaiga, nuo pranešimo apie sustabdymą pagal 83 straipsnio 4 dalį paskelbimo iki kitos darbo dienos po to paskelbimo vidurnakčio valstybėje narėje, kurioje yra pertvarkomos įstaigos pertvarkymo institucija.
2. Tais atvejais, kai mokėjimo ar pateikimo pareigų įvykdymo terminas būtų suėjęs sustabdymo laikotarpiu, to mokėjimo ar pateikimo įsipareigojimų įvykdymo terminas sueina pasibaigus sustabdymo laikotarpiui.
3. Jei pertvarkomos įstaigos mokėjimo ar pateikimo įsipareigojimai pagal sutartį sustabdomi pagal 1 dalį, pertvarkomos įstaigos sandorio šalių mokėjimo ar pateikimo įsipareigojimai pagal tą sutartį sustabdomi tam pačiam laikotarpiui.
4. Sustabdymas pagal 1 dalį netaikomas:
a)
reikalavimus atitinkantiems indėliams;
b)
mokėjimo ir pateikimo įsipareigojimams, kurių turima Direktyvos 98/26/EB tikslais paskirtoms sistemoms ar sistemų valdytojams, pagrindinėms sutarties šalims ir centriniams bankams;
c)
reikalavimus atitinkantiems reikalavimams Direktyvos 97/9/EB tikslais.
5. Naudodamosi įgaliojimais pagal šį straipsnį, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į tai, kokį poveikį naudojimasis tais įgaliojimais galėtų turėti tinkamam finansų rinkų veikimui.
70 straipsnis
Įgaliojimai apriboti teisių į užtikrinimo priemones įgyvendinimą
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus apriboti pertvarkomos įstaigos užtikrinimo priemones turinčių kreditorių galimybes įgyvendinti savo teises į užtikrinimo priemones, susijusias su tos pertvarkomos įstaigos turtu, nuo pranešimo apie apribojimą pagal 83 straipsnio 4 dalį paskelbimo iki kitos darbo dienos po to paskelbimo vidurnakčio valstybėje narėje, kurioje yra pertvarkomos įstaigos pertvarkymo institucija.
2. Pertvarkymo institucijos 1 dalyje nurodytų įgaliojimų netaiko sistemų arba sistemų valdytojų, paskirtų Direktyvoje 98/26/EB tikslais, pagrindinių sandorio šalių ir centrinių bankų teisėms į užtikrinimo priemones, susijusioms su turtu, kuris pertvarkomos įstaigos įkeistas kaip garantinė įmoka arba įkaitas.
3. Kai taikomas 80 straipsnis, pertvarkymo institucijos užtikrina, kad apribojimai, nustatyti naudojantis šio straipsnio 1 dalyje nurodytais įgaliojimais, būtų nuosekliai taikomi visiems grupės subjektams, kurių atžvilgiu vykdomi pertvarkymo veiksmai.
4. Naudodamosi įgaliojimais pagal šį straipsnį, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į tai, kokį poveikį naudojimasis tuo įgaliojimu galėtų turėti tinkamam finansų rinkų veikimui.
71 straipsnis
Įgaliojimai laikinai sustabdyti teises nutraukti sutartį
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus sustabdyti su pertvarkoma įstaiga sudarytos sutarties bet kurios šalies teises nutraukti sutartį nuo pranešimo pagal 83 straipsnio 4 dalį paskelbimo iki kitos darbo dienos po to paskelbimo vidurnakčio valstybėje narėje, kurioje yra pertvarkomos įstaigos pertvarkymo institucija, su sąlyga, kad ir toliau vykdomi mokėjimo ir pateikimo įsipareigojimai ir teikiamas įkaitas.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus sustabdyti su pertvarkomos įstaigos patronuojamąja įmone sudarytos sutarties bet kurios šalies teises nutraukti sutartį, kai:
a)
pareigas pagal tą sutartį užtikrina arba kitaip palaiko ta pertvarkoma įstaiga;
b)
teisės nutraukti sutartį pagal tą sutartį grindžiamos vien pertvarkomos įstaigos nemokumu arba finansine būkle ir
c)
tuo atveju, kai perdavimo įgaliojimais, kuriais buvo arba gali būti pasinaudota pertvarkomos įstaigos atžvilgiu:
i)
visas patronuojamosios įmonės turtas ir įsipareigojimai, susiję su ta sutartimi, yra arba gali būti perduoti gavėjui ir yra arba gali būti jo priimti, arba
ii)
pertvarkymo institucija kitaip deramai užtikrina tokių pareigų apsaugą.
Sustabdymas įsigalioja nuo pranešimo pagal 83 straipsnio 4 dalį paskelbimo iki kitos darbo dienos po to paskelbimo vidurnakčio valstybėje narėje, kurioje įsteigta pertvarkomos įstaigos patronuojamoji įmonė.
3. Sistemoms ar sistemų valdytojams, kaip apibrėžta Direktyvoje 98/26/EB, pagrindinėms sutarties šalims ar centriniams bankams netaikomi jokie sustabdymai pagal 1 arba 2 dalį.
4. Asmuo gali pasinaudoti teise nutraukti sutartį nepasibaigus 1 arba 2 dalyje nurodytam laikotarpiui, jeigu tas asmuo gauna pertvarkymo institucijos pranešimą, kad iš sutarties kylančios teisės ir įsipareigojimai:
a)
neperduodami kitam subjektui arba
b)
negali būti nurašyti arba konvertuoti pritaikius gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę pagal 43 straipsnio 2 dalies a punktą.
5. Kai pertvarkymo institucija pasinaudoja šio straipsnio 1 arba 2 dalyje nurodytais įgaliojimais sustabdyti teises nutraukti sutartį ir kai nėra paskelbta pranešimo pagal šio straipsnio 4 dalį, remiantis 68 straipsniu, tomis teisėmis galima pasinaudoti pasibaigus sustabdymo laikotarpiui šiomis sąlygomis:
a)
jei sutartyje numatytos teisės ir įsipareigojimai perduoti kitam subjektui, viena iš sandorio šalių gali pasinaudoti teisėmis nutraukti sutartį toje sutartyje numatytomis sąlygomis tik besitęsiančio arba paskesnio priverstinio vykdymo įvykio atveju gavėjo atžvilgiu;
b)
jei sutartyje numatytos teisės ir įsipareigojimai lieka pertvarkomai įstaigai, o pertvarkymo institucija tai sutarčiai netaikė gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės pagal 43 straipsnio 2 dalies a punktą, pasibaigus sustabdymo terminui pagal 1 dalį viena iš sandorio šalių gali pasinaudoti teisėmis nutraukti sutartį toje sutartyje numatytomis sąlygomis.
6. Naudodamosi įgaliojimais pagal šį straipsnį, pertvarkymo institucijos atsižvelgia į tai, kokį poveikį naudojimasis tais įgaliojimais galėtų turėti tinkamam finansų rinkų veikimui.
7. Kompetentingos institucijos arba pertvarkymo institucijos gali reikalauti, kad 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punktuose nurodytas subjektas ar įstaiga turėtų išsamius finansinių sutarčių registrus.
Kompetentingos institucijos arba pertvarkymo institucijos prašymu sandorių duomenų saugykla kompetentingoms institucijos arba pertvarkymo institucijoms leidžia naudotis būtina informacija, kad jos galėtų vykdyti savo atitinkamas pareigas ir įgaliojimus pagal Reglamento (ES) Nr. 648/2012 81 straipsnį.
8. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose patikslina šiuos 7 daliai taikyti reikalingus elementus:
a)
būtiniausią finansinių sutarčių informaciją, kuri turėtų būti išsamiuose dokumentuose, ir
b)
aplinkybes, kuriomis turėtų būti taikomas reikalavimas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.
72 straipsnis
Naudojimasis pertvarkymo įgaliojimais
1. Valstybės narės užtikrina, kad, norėdamos imtis pertvarkymo veiksmų, pertvarkymo institucijos galėtų kontroliuoti pertvarkomą įstaigą, jog galėtų:
a)
valdyti pertvarkomą įstaigą ir vykdyti pertvarkomos įstaigos veiklą bei teikti paslaugas, naudodamosi visais pertvarkomos įstaigos akcininkų ir valdymo organo įgaliojimais, ir
b)
valdyti ir parduoti pertvarkomos įstaigos turtą ir nuosavybę.
Pirmoje pastraipoje nurodytą kontrolę tiesiogiai gali vykdyti pertvarkymo institucija arba netiesiogiai - pertvarkymo institucijos paskirtas asmuo arba asmenys. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo laikotarpiu nebūtų galima naudotis pertvarkomos įstaigos akcijomis ar kitais nuosavybės dokumentais suteiktomis balsavimo teisėmis.
2. Pagal 85 straipsnio 1 dalį valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos pertvarkymo veiksmų galėtų imtis pagal nacionalinę administracinę kompetenciją ir procedūras išdavusios vykdomąjį potvarkį ir nekontroliuodamos pertvarkomos įstaigos.
3. Pertvarkymo institucijos kiekvienu atskiru atveju sprendžia, ar tikslinga pertvarkymo veiksmų imtis 1 arba 2 dalyje nurodytais būdais, atsižvelgdamos į pertvarkymo tikslus ir bendruosius pertvarkymo principus, konkrečias tos pertvarkomos įstaigos aplinkybes ir poreikį lengvinti veiksmingo tarpvalstybinių grupių pertvarkymo sąlygas.
4. Pertvarkymo institucijos pagal nacionalinės teisės aktus neturi būti laikomos „šešėliniais“ direktoriais ar de facto direktoriais.
VII SKYRIUS
Apsaugos priemonės
73 straipsnis
Akcininkų ir kreditorių vertinimas atliekant dalinį perdavimą ir taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę
Valstybės narės užtikrina, kad po to, kai imtasi vienos ar daugiau pertvarkymo priemonių, ir visų pirma 75 straipsnio tikslais:
a)
išskyrus atvejus, kai taikomas b punktas, tais atvejais, kai pertvarkymo institucijos perduoda tik dalį pertvarkomos įstaigos teisių, turto ir įsipareigojimų, už akcininkų ir tų kreditorių, kurių reikalavimai neperduoti, reikalavimus būtų kompensuota bent tokia suma, kurią jie būtų gavę, jei pertvarkoma įstaiga būtų likviduota iškeliant įprastinę bankroto bylą tuo metu, kai buvo priimtas 82 straipsnyje nurodytas sprendimas;
b)
kai pertvarkymo institucijos taiko gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, akcininkų ir kreditorių, kurių reikalavimai nenurašyti ar nekonvertuoti į nuosavybės vertybinius popierius, nepatirtų didesnių nuostolių nei tie, kuriuos jie būtų patyrę, jei pertvarkoma įstaiga būtų likviduota iškeliant įprastinę bankroto bylą tuo metu, kai buvo priimtas 82 straipsnyje nurodytas sprendimas.
74 straipsnis
Skirtingų vertinimo įvertinimas
1. Siekdamos įvertinti, ar akcininkams ir kreditoriams būtų taikytas geresnis vertinimas, jei pertvarkomai įstaigai būtų iškelta įprastinė bankroto byla, įskaitant 73 straipsnio tikslais, bet tuo neapsiribojant, valstybės narės užtikrina, jog atlikus pertvarkymo veiksmą arba veiksmus nepriklausomas asmuo kuo greičiau atliktų vertinimą. Tas vertinimas turi būti atskirtas nuo vertinimo, atliekamo pagal 36 straipsnį.
2. Atliekant 1 dalyje nurodytą vertinimą nustatoma:
a)
vertinimas, kuris būtų taikomas akcininkams ir kreditoriams, arba atitinkamoms indėlių garantijų schemoms, jei pertvarkomai įstaigai, kurios atžvilgiu buvo įvykdytas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas 82 straipsnyje nurodytas sprendimas;
b)
faktinis vertinimas, kuris buvo taikomas akcininkams ir kreditoriams pertvarkant pertvarkomą įstaigą, ir
c)
ar yra skirtumas tarp vertinimo pagal a punktą ir vertinimo pagal b punktą.
3. Atliekant įvertinimą:
a)
daroma prielaida, kad pertvarkomai įstaigai, kurios atžvilgiu buvo įvykdytas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas 82 straipsnyje nurodytas sprendimas;
b)
daroma prielaida, kad pertvarkymo veiksmas ar veiksmai nebuvo įvykdyti;
c)
neatsižvelgiama į pertvarkomai įstaigai skirtą nepaprastąją viešąją finansinę paramą.
4. EBI gali parengti techninių reguliavimo standartų projektus ir juose patikslinti šiame straipsnyje nurodyto vertinimo atlikimo metodiką, visų pirma akcininkų ir kreditorių vertinimo, kuris jiems būtų taikomos, jei pertvarkomai įstaigai būtų iškelta bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas 82 straipsnyje nurodytas sprendimas, vertinimo metodiką.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
75 straipsnis
Akcininkų ir kreditorių apsaugos priemonė
Valstybės narės užtikrina, kad jei atlikus įvertinimą pagal 74 straipsnį nustatyta, kad 73 straipsnyje nurodyti kurie nors akcininkai arba kreditoriai arba indėlių garantijų sistema pagal 109 straipsnio 1 dalį patyrė didesnių nuostolių nei jie būtų patyrę įstaigą likviduojant pagal įprastinę bankroto bylą, jie turi teisę į skirtumo išmokėjimą iš pertvarkymo finansavimo struktūrų.
76 straipsnis
Sandorio šalių apsaugos priemonė atliekant dalinį perdavimą
1. Valstybės narės užtikrina, kad 2 dalyje nurodyta apsauga būtų taikoma šiomis aplinkybėmis:
a)
pertvarkymo institucija dalį (bet ne visą) pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perduoda kitam subjektui arba, taikant pertvarkymo priemonę, iš laikinos įstaigos arba turto valdymo įmonės - kitam asmeniui;
b)
pertvarkymo institucija naudojasi 64 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytais įgaliojimais.
2. Valstybės narės užtikrina tinkamą toliau nurodytų susitarimų ir toliau nurodytų susitarimų sandorio šalių apsaugą:
a)
užtikrinimo susitarimų, pagal kuriuos asmuo kaip užtikrinimo priemonę turi faktinę arba sąlyginę perduodamo turto arba teisių dalį, nepaisant to, ar ta dalis užtikrinta konkrečiu turtu arba teisėmis, ar kintamo dydžio turto įkeitimu arba panašiu susitarimu;
b)
susitarimų dėl finansinio įkaito, pagal kuriuos perleidžiama nuosavybės teisė, pagal kuriuos įkaito davėjas įkaitą, skirtą konkrečių pareigų įvykdymui užtikrinti arba padengti, pateikia perduodamas visą turto nuosavybę įkaito gavėjui, sąlygose numatant, kad įkaito gavėjas perduoda turtą, jei tos konkrečios pareigos įvykdomos;
c)
įskaitymo susitarimų, pagal kuriuos du ar daugiau reikalavimų ar pareigų, kuriuos viena kitai turi įvykdyti pertvarkoma įstaiga ir sandorio šalis, gali būti įskaityti vienas kito atžvilgiu;
d)
užskaitos susitarimų;
e)
padengtų obligacijų;
f)
struktūrizuoto finansavimo susitarimų, įskaitant pakeitimą vertybiniais popieriais ir priemones, naudojamas apsidraudimo tikslais, kurios sudaro neatskiriamą užstato fondo dalį ir kurios pagal nacionalinę teisę yra užtikrintos panašiu būdu, kaip ir padengtos obligacijos, pagal kuriuos užtikrinimo priemonę pateikia ir laiko susitarimo šalis arba patikėtinis, agentas ar paskirtasis asmuo.
Tinkamos formos apsauga, taikoma šios dalies a-f punktuose nurodytų klasių susitarimams, yra papildomai patikslinta 77-80 straipsniuose ir jai taikomi 68-71 straipsniuose nustatyti apribojimai.
3. Reikalavimas pagal 2 dalį taikomas nepaisant susitarimų šalių skaičiaus ir to, ar susitarimai:
a)
sukurti sutartimi, patikos sandoriais ar kitais būdais arba atsiranda automatiškai taikant teisės aktus;
b)
atsiranda pagal kitos valstybės narės ar trečiosios valstybės teisę arba visiškai ar iš dalies jiems taikoma kitos valstybės narės ar trečiosios valstybės teisė.
4. Komisija priima deleguotuosius teisės aktus pagal 115 straipsnį, kuriais toliau patikslinama, kokių klasių susitarimams taikomi šio straipsnio 2 dalies a-f punktai.
77 straipsnis
Finansinio įkaito, įskaitymo ir užskaitos susitarimų apsauga
1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų tinkamai apsaugoti susitarimai dėl finansinio įkaito, pagal kuriuos perleidžiama nuosavybės teisė ir įskaitymo ir užskaitos susitarimai taip, kad būtų neleidžiama perduoti kai kurių, bet ne visų teisių ir įsipareigojimų, kurie saugomi pagal susitarimą dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė, įskaitymo susitarimą arba užskaitos susitarimą tarp pertvarkomos įstaigos ir kito asmens, ir pasinaudojant papildomais įgaliojimais keisti arba nutraukti teisių ir įsipareigojimų, kurie saugomi pagal tokį susitarimą dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė, įskaitymo susitarimą arba užskaitos susitarimą.
Pirmos pastraipos tikslais teises ir įsipareigojimus reikia laikyti saugomais pagal tokį susitarimą, jei susitarimo šalys turi teisę įskaityti arba užskaityti tas teises ir įsipareigojimus.
2. Nepaisant 1 dalies, kai būtina siekiant užtikrinti apdraustųjų indėlių prieinamumą, pertvarkymo institucija gali:
a)
perduoti apdraustuosius indėlius, kurie yra kurio nors 1 dalyje paminėto susitarimo dalis, neperduodant kito turto, teisių ar įsipareigojimų, kurie yra to paties susitarimo dalis, ir
b)
atlikti to turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą, keitimą ar nutraukimą, neperduodant apdraustųjų indėlių.
78 straipsnis
Užtikrinimo susitarimų apsauga
1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų tinkamai apsaugoti įsipareigojimai, užtikrinti užtikrinimo susitarimu, jog nebūtų leidžiama:
a)
perduoti turto, kuriuo užtikrintas įsipareigojimas, nebent kartu perduodamas tas įsipareigojimas ir užtikrinimo priemonės nauda;
b)
perduoti užtikrinto įsipareigojimo, nebent kartu perduodama užtikrinimo priemonės nauda;
c)
perduoti užtikrinimo priemonės naudos, nebent kartu perduodamas užtikrintas įsipareigojimas arba
d)
pasinaudojant papildomais įgaliojimais keisti arba nutraukti užtikrinimo susitarimo, jei dėl to pakeitimo arba nutraukimo tas įsipareigojimas lieka nebeužtikrintas.
2. Nepaisant 1 dalies, kai būtina siekiant užtikrinti apdraustųjų indėlių prieinamumą, pertvarkymo institucija gali:
a)
perduoti apdraustuosius indėlius, kurie yra kurio nors 1 dalyje paminėto susitarimo dalis, neperduodant kito turto, teisių ar įsipareigojimų, kurie yra to paties susitarimo dalis, ir
b)
atlikti to turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą, keitimą ar nutraukimą, neperduodant apdraustųjų indėlių.
79 straipsnis
Struktūrizuoto finansavimo susitarimų ir padengtų obligacijų apsauga
1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų tinkamai apsaugoti struktūrizuoto finansavimo susitarimai, įskaitant 76 straipsnio 2 dalies e ir f punktuose nurodytus susitarimus, kad nebūtų leidžiamas nė vienas iš šių veiksmų:
a)
perduoti tam tikrą, bet ne visą turtą, teises ir įsipareigojimus, kurie sudaro visą arba dalį struktūrizuoto finansavimo susitarimo, įskaitant 76 straipsnio 2 dalies e ir f punktuose nurodytus susitarimus, kurių šalis yra pertvarkoma įstaiga;
b)
pasinaudojant papildomais įgaliojimais nutraukti arba pakeisti turtą, teises ir įsipareigojimus, kurie sudaro visą arba dalį struktūrizuoto finansavimo susitarimo, įskaitant 76 straipsnio 2 dalies e ir f punktuose nurodytus susitarimus, kurių šalis yra pertvarkoma įstaiga.
2. Nepaisant 1 dalies, kai būtina siekiant užtikrinti apdraustųjų indėlių prieinamumą, pertvarkymo institucija gali:
a)
perduoti apdraustuosius indėlius, kurie yra kurio nors 1 dalyje paminėto susitarimo dalis, neperduodant kito turto, teisių ar įsipareigojimų, kurie yra to paties susitarimo dalis, ir
b)
atlikti to turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą, keitimą ar nutraukimą, neperduodant apdraustųjų indėlių.
80 straipsnis
Dalinis perdavimas. Prekybos, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemų apsauga
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo priemonės taikymas neturėtų poveikio sistemų ir sistemų taisyklių, kurioms taikoma Direktyva 98/26/EB, veikimui, kai pertvarkymo institucija:
a)
dalį (bet ne visą) pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perduoda kitam subjektui arba
b)
pasinaudoja įgaliojimais pagal 64 straipsnį panaikinti arba iš dalies keisti sutarties, kurios šalis yra pertvarkoma įstaiga, sąlygas arba pakeisti sutartyje gavėją kaip sutarties šalį.
2. Visų pirma perdavimu, panaikinimu arba pakeitimu, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, neatšaukiamas pervedimo pavedimas pažeidžiant Direktyvos 98/26/EB 5 straipsnį; ir nekeičiamas arba nepaneigiamas pervedimo pavedimų ir užskaitos vykdymo, kaip reikalaujama tos direktyvos 3 ir 5 straipsniais, lėšų, vertybinių popierių ar kredito priemonių naudojimo, kaip reikalaujama jos 4 straipsnyje, arba įkaito apsaugos, kaip reikalaujama jos 9 straipsnyje.
VIII SKYRIUS
Procedūrinės pareigos
81 straipsnis
Pranešimo reikalavimai
1. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto valdymo organas praneštų kompetentingai institucijai, jei, jo vertinimu, ta įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas žlunga arba gali žlugti, kaip apibrėžta 32 straipsnio 4 dalyje.
2. Kompetentingos institucijos informuoja atitinkamas pertvarkymo institucijas apie visus pagal šio straipsnio 1 dalį gautus pranešimus ir apie visas krizių prevencijos priemones arba visus Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnyje nurodytus veiksmus, kurių jos reikalauja imtis įstaigą ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą.
3. Kai kompetentinga institucija arba pertvarkymo institucija nustato, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas atitinka 32 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytas sąlygas, ji nedelsdama praneša apie tai šioms institucijoms, jei jos yra skirtingos institucijos:
a)
tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto pertvarkymo institucijai;
b)
tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto kompetentingai institucijai;
c)
tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto bet kurio filialo kompetentingai institucijai;
d)
tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto bet kurio filialo pertvarkymo institucijai;
e)
centriniam bankui;
f)
indėlių garantijų sistemai, su kuria kredito įstaiga yra susijusi, kai būtina sudaryti sąlygas, kad būtų vykdomos tos indėlių garantijų sistemos funkcijos;
g)
įstaigai, atsakingai už pertvarkymo finansavimo struktūras, kai būtina sudaryti sąlygas, kad būtų vykdomos tos pertvarkymo finansavimo struktūros funkcijos;
h)
kai taikoma, grupės lygmens pertvarkymo institucijai;
i)
kompetentingai ministerijai;
j)
konsoliduotos priežiūros institucijai, kai įstaigai ar šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 3 skyrių, ir
k)
ESRV ir paskirtai nacionalinei makrolygio rizikos ribojimo institucijai.
4. Kai atliekant 3 dalies f ir g punktuose nurodytą informacijos perdavimą neužtikrinamas tinkamas konfidencialumo lygis, kompetentinga institucija arba pertvarkymo institucija nustato alternatyvias komunikacijos procedūras, kuriomis pasiekiamas tas pats tikslas užtikrinant tinkamą konfidencialumo lygį.
82 straipsnis
Pertvarkymo institucijos sprendimas
1. Gavusi kompetentingos institucijos pranešimą pagal 81 straipsnio 3 dalį arba savo iniciatyva pertvarkymo institucija pagal 32 straipsnio 1 dalį ir 33 straipsnį nustato, ar konkreti įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas atitinka toje dalyje nustatytas sąlygas.
2. Sprendime, ar imtis pertvarkymo veiksmų įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu, ar jų nesiimti, pateikiama ši informacija:
a)
to sprendimo priežastys, įskaitant nustatymą, kad įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas arba jų neatitinka;
b)
veiksmas, kurio pertvarkymo institucija ketina imtis, įskaitant, prireikus, pasirengimą taikyti likvidavimą, administratoriaus paskyrimą arba bet kurias kitas priemones pagal įprastinės bankroto bylos taisykles arba pagal nacionalinę teisę, jei taikoma 37 straipsnio 9 dalis.
3. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriais patikslinamos procedūros ir turinys, susiję su šiais reikalavimais:
a)
81 straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse nurodytais pranešimais;
b)
pranešimu apie sustabdymą, nurodytą 83 straipsnyje.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
83 straipsnis
Pertvarkymo institucijų procedūrinės pareigos
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos kuo skubiau po pertvarkymo veiksmų pradžios įvykdytų 2, 3 ir 4 dalyse nustatytus reikalavimus.
2. Pertvarkymo institucija informuoja pertvarkomą įstaigą ir toliau nurodytas institucijas, jei tai ne ta pati institucija:
a)
pertvarkomos įstaigos kompetentingą instituciją;
b)
pertvarkomos įstaigos bet kurio filialo kompetentingą instituciją;
c)
centrinį banką;
d)
indėlių garantijų sistemą, su kuria pertvarkoma įstaiga susijusi;
e)
įstaigą, atsakingą už pertvarkymo finansavimo struktūras;
f)
kai taikoma, grupės lygmens pertvarkymo instituciją;
g)
kompetentingą ministeriją;
h)
konsoliduotos priežiūros instituciją, kai pertvarkomai įstaigai taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES VII antraštinės dalies 3 skyrių;
i)
paskirtą nacionalinę makrolygio rizikos ribojimo instituciją ir ESRV;
j)
Komisiją, Europos Centrinį Banką, EVPRI, Europos priežiūros instituciją (Europos vertybinių popierių ir rinkų priežiūros institucija) (EIOPA), įsteigtą Reglamentu (ES) Nr. 1094/2010, ir EBI;
k)
kai pertvarkoma įstaiga yra įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 98/26/EB 2 straipsnio b punkte, sistemų, kuriose ji dalyvauja, operatorius.
3. Su 2 dalyje nurodytu pranešimu pateikiama potvarkio arba priemonės dėl atitinkamų įgaliojimų panaudojimo kopija ir nurodoma data, nuo kurios taikomas pertvarkymo veiksmas arba veiksmai.
4. Pertvarkymo institucija paskelbia potvarkio arba priemonės, kuriais nurodoma imtis pertvarkymo veiksmų, kopiją arba pranešimą, kuriame apibendrinamas pertvarkymo veiksmų poveikis, ypač poveikis mažmeniniams vartotojams, ir, jei taikoma, 69, 70 ir 71 straipsniuose nurodyto sustabdymo ar apribojimo sąlygas ir laikotarpį, arba užtikrina jų paskelbimą tokiomis priemonėmis:
a)
savo oficialioje interneto svetainėje;
b)
kompetentingos institucijos (jei tai nėra pati pertvarkymo institucija) interneto svetainėje ir EBI interneto svetainėje;
c)
pertvarkomos įstaigos interneto svetainėje;
d)
kai pertvarkomos įstaigos akcijomis, kitomis nuosavybės priemonėmis arba skolos priemonėmis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, - priemonėmis, naudojamomis reglamentuojamai informacijai apie pertvarkomą įstaigą skelbti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/109/EB (35) 21 straipsnio 1 dalį.
5. Jei akcijomis, nuosavybės priemonėmis arba skolos priemonėmis neleista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, pertvarkymo institucija užtikrina, kad dokumentai, kuriuose pateikiami 4 dalyje nurodytų priemonių įrodymai, būtų nusiųsti pertvarkomos įstaigos akcininkams ir kreditoriams, kurie žinomi pasinaudojus pertvarkomos įstaigos registrais arba duomenų bazėmis, prie kurių turi prieigą pertvarkymo institucija.
84 straipsnis
Konfidencialumas
1. Laikytis profesinės paslapties reikalavimų įpareigoti šie subjektai:
a)
pertvarkymo institucijos;
b)
kompetentingos institucijos ir EBI;
c)
kompetentingos ministerijos;
d)
pagal šią direktyvą paskirti specialieji valdytojai arba laikinieji administratoriai;
e)
potencialūs įsigyjantieji asmenys, su kuriais kompetentingos institucijos susisiekia arba kuriems pertvarkymo institucijos teikia pasiūlymą pirkti, nepaisant to, ar susisiekiama arba tas pasiūlymas teikiamas rengiantis panaudoti verslo pardavimo priemonę ir ar dėl to pasiūlymo įvyko įsigijimas;
f)
auditoriai, buhalteriai, juridiniai ir specializuoti konsultantai, vertintojai ir kiti ekspertai, tiesiogiai ar netiesiogiai samdomi pertvarkymo institucijų, kompetentingų institucijų, kompetentingų ministerijų arba potencialių įsigyjančiųjų asmenų, nurodytų e punkte;
g)
įstaigos, kurios administruoja indėlių garantijų sistemas;
h)
įstaigos, kurios administruoja investuotojų kompensavimo sistemas;
i)
įstaigos, kurios administruoja pertvarkymo finansavimo susitarimus;
j)
centriniai bankai ir kitos institucijos, dalyvaujančios pertvarkymo procese;
k)
laikinoji įstaiga arba turto valdymo įmonė;
l)
kiti asmenys, tiesiogiai ar netiesiogiai, nuolat ar retkarčiais teikiantys ar anksčiau teikę paslaugas a-k punktuose nurodytiems subjektams;
m)
vyresnioji vadovybė, valdymo organo nariai ir a-k punktuose nurodytų įstaigų ar subjektų darbuotojai prieš jų paskyrimą, jo metu ir po jo.
2. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi 1 ir 3 dalyse nustatytų konfidencialumo reikalavimų, 1 dalies a, b, c, g, h, j ir k punktuose nurodyti asmenys užtikrina, kad būtų nustatytos vidaus taisyklės, taip pat taisyklės, pagal kurias su slapta informacija gali susipažinti tiesiogiai pertvarkymo procese dalyvaujantys asmenys.
3. Nedarant poveikio 1 dalies reikalavimų bendroms normoms, toje dalyje nurodytiems asmenims draudžiama asmenims ar institucijoms atskleisti konfidencialią informaciją, gautą vykdant savo profesinę veiklą arba suteiktą kompetentingos institucijos arba pertvarkymo institucijos, vykdančios savo funkcijas pagal šią direktyvą, išskyrus vykdant funkcijas pagal šią direktyvą suteiktą informaciją arba apibendrinta ar kolektyvine forma, kai neįmanoma išskirti atskirų įstaigų arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytų subjektų, arba tuos atvejus, kai gaunamas aiškus išankstinis institucijos arba informaciją pateikusios įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto sutikimas.
Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodyti asmenys neatskleistų konfidencialios informacijos ir kad būtų įvertintas poveikis, kurį informacijos atskleidimas galėtų turėti su finansine, pinigų ar ekonomikos politika susijusiam viešajam interesui, fizinių ir juridinių asmenų komerciniams interesams, tikrinimų tikslui, tyrimams ir auditui.
Informacijos atskleidimo pasekmių vertinimo procedūra apima konkretus atkūrimo ir pertvarkymo plano turinio ir detalių, kaip nurodyta 5, 7, 10, 11 ir 12 straipsniuose, ir bet kurio pagal 6, 8 ir 15 straipsnius atlikto vertinimo rezultatų atskleidimo poveikio įvertinimą.
1 dalyje nurodytam asmeniui ar subjektui šio straipsnio pažeidimo atveju taikoma civilinė atsakomybė pagal nacionalinę teisę.
4. Šis straipsnis neužkerta kelio:
a)
1 dalies a-j punktuose nurodytų įstaigų ar subjektų darbuotojams ir ekspertams tarpusavyje keistis informacija tos įstaigos ar subjekto viduje arba
b)
pertvarkymo institucijoms ir kompetentingoms institucijoms, įskaitant jų darbuotojus ir ekspertus, pertvarkymo veiksmų planavimo arba vykdymo tikslais keistis informacija tarpusavyje ir su kitomis Sąjungos pertvarkymo institucijomis, kitomis Sąjungos kompetentingomis institucijomis, kompetentingomis ministerijomis, centriniais bankais, indėlių garantijų sistemomis, investuotojų kompensavimo sistemomis, institucijomis, atsakingomis už įprastines bankroto bylas, institucijomis, atsakingomis už finansų sistemų stabilumą valstybėse narėse naudojant makrolygio rizikos ribojimo taisykles, asmenimis, atsakingais už įstatyme numatyto sąskaitų audito atlikimą, EBI arba trečiųjų valstybių institucijomis pagal 98 straipsnį, atliekančiomis analogiškas pertvarkymo institucijų funkcijas, arba, taikant griežtus konfidencialumo reikalavimus - potencialiais įsigyjančiaisiais asmenimis.
5. Nepaisant bet kurios kitos šio straipsnio nuostatos, valstybės narės gali leisti keistis informacija bet kuriems iš toliau išvardytų subjektų:
a)
taikant griežtus konfidencialumo reikalavimus - bet kuriems kitiems asmenims, kai tai būtina pervarkymo veiksmų planavimo ar vykdymo tikslais;
b)
parlamentinio tyrimo komitetams savo valstybėse narėse, audito rūmams savo valstybėse narėse ir kitiems subjektams, atsakingiems už tyrimų atlikimą savo valstybėse narėse tinkamomis sąlygomis, ir
c)
nacionalinėms institucijoms, atsakingoms už mokėjimo sistemų priežiūrą; institucijoms, atsakingoms už įprastines bankroto bylas, institucijoms, kurioms pavesta kitų finansų sektoriaus subjektų viešosios priežiūros pareiga, institucijoms, atsakingoms už finansų rinkų ir draudimo įmonių bei jų vardu veikiančių inspektorių priežiūrą, valstybių narių institucijoms, atsakingoms už finansų sistemų stabilumo palaikymą valstybėse narėse naudojantis makrolygio rizikos taisyklėmis, institucijoms, atsakingoms už finansų sistemos stabilumo apsaugą ir asmenims, kuriems pavesta vykdyti įstatymuose numatytus auditus.
6. Šis straipsnis nedaro poveikio nacionalinės teisės aktams dėl informacijos atskleidimo baudžiamosiose arba civilinėse bylose.
7. Ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d. EBI, vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsniu, skelbia gaires, siekdama konkrečiai nurodyti, kaip 3 dalies tikslais turėtų būti teikiama informacija apibendrinta ar kolektyvine forma.
IX SKYRIUS
Teisė pateikti skundą ir teisės imtis kitų veiksmų panaikinimas
85 straipsnis
Ex-ante teismo patvirtinimas ir teisė ginčyti sprendimus
1. Valstybės narės gali reikalauti, kad sprendimui dėl krizių prevencijos priemonės taikymo arba krizių valdymo priemonės taikymo būtų taikomas ex-ante teismo patvirtinimas, su sąlyga, kad sprendimo dėl krizių valdymo priemonės taikymo atžvilgiu, vadovaujantis nacionaline teise, prašymas dėl patvirtinimo pateikiamas ir teismas tą prašymą išnagrinėja skubos tvarka.
2. Valstybės narės pagal šią direktyvą nacionalinėje teisėje numato teisę apskųsti sprendimą dėl krizių prevencijos priemonės taikymo arba sprendimo dėl pasinaudojimo kuriuo nors įgaliojimu, kuris nėra krizių valdymo priemonė.
3. Valstybės narės užtikrina, kad visi asmenys, kuriems turi poveikį sprendimas taikyti krizių valdymo priemonę, turėtų teisę apskųsti tą sprendimą. Valstybės narės užtikrina, kad kontrolė būtų vykdoma skubos tvarka ir kad nacionaliniai teismai savo vertinimą paremtų kompleksiniu ekonominiu faktų vertinimu, kurį atliko pertvarkymo institucija.
4. 3 dalyje nurodytai teisei apskųsti taikomos šios nuostatos:
a)
dėl pateikto skundo sprendimo vykdymas automatiškai nesustabdomas;
b)
pertvarkymo institucijos sprendimas yra vykdytinas nedelsiant ir jam taikoma nuginčijama prezumpcija, kad jo vykdymo sustabdymas prieštarautų viešajam interesui.
Kai tai būtina siekiant apsaugoti trečiųjų asmenų, kurie, pertvarkymo institucijai taikant pertvarkymo priemones arba naudojantis pertvarkymo įgaliojimais, sąžiningai įsigijo pertvarkomos įstaigos akcijų, kitų nuosavybės priemonių, turto, teisių arba įsipareigojimų, interesus, pertvarkymo institucijos sprendimo panaikinimu nedaroma poveikio jokiems paskesniems administraciniams aktams ar sandoriams, kuriuos sudarė atitinkama pertvarkymo institucija ir kurie buvo grindžiami panaikintu sprendimu. Tokiu atveju teisių gynimo priemonės dėl neteisingo pertvarkymo institucijos sprendimo arba veiksmų yra tik kompensacija už pareiškėjo patirtus nuostolius dėl šio sprendimo ar veiksmų.
86 straipsnis
Kitų procesų apribojimai
1. Nedarant poveikio 82 straipsnio 2 dalies b punktui, valstybės narės užtikrina, kad pertvarkomos įstaigos arba 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto ar įstaigos, kurie, kaip nustatyta, atitinka pertvarkymo sąlygas, atžvilgiu nebūtų iškelta įprastinė bankroto byla, išskyrus bylą pertvarkymo institucijos iniciatyva, ir kad sprendimas, kuriuo įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui iškeliama įprastinė bankroto byla, būtų priimamas tik pertvarkymo institucijai davus sutikimą.
2. 1 dalies tikslais valstybės narės užtikrina, kad:
a)
kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos nedelsiant būtų informuotos apie visus prašymus iškelti įprastinę bankroto bylą įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui, nepaisant to, ar ta įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas pertvarkomi, ar paskelbtas sprendimas pagal 83 straipsnio 4 ir 5 dalis;
b)
prašymas nesvarstomas, išskyrus atvejus, kai buvo pateikti a punkte nurodyti pranešimai, ir tenkinama viena iš šių sąlygų:
i)
pertvarkymo institucija pranešė institucijoms, atsakingoms už įprastinę bankroto bylą, kad ji neketina imtis pertvarkymo veiksmų tos įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto atžvilgiu;
ii)
nuo a punkte nurodytų pranešimų pateikimo dienos praėjo septynios dienos.
3. Nedarant poveikio jokiems teisių į užtikrinimo priemones įgyvendinimo apribojimams, taikomiems pagal 70 straipsnį, valstybės narės užtikrina, kad prireikus veiksmingam pertvarkymo priemonių ir įgaliojimų taikymui užtikrinti pertvarkymo institucijos galėtų teismo paprašyti laikotarpiui, pakankamam atsižvelgiant į siekiamą tikslą, sustabdyti visas teismo bylas ar procesus, kurių šalis yra pertvarkoma įstaiga ar kurių šalimi ji taptų.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
TARPVALSTYBINĖS GRUPĖS PERTVARKYMAS
87 straipsnis
Bendrieji sprendimo priėmimo, kai yra daugiau nei viena susijusi valstybė narė, principai
Valstybės narės užtikrina, kad priimdamos sprendimus arba imdamosi veiksmų pagal šią direktyvą, kurie gali turėti poveikio vienoje ar daugiau kitų valstybių narių, jų institucijos vadovautųsi šiais bendraisiais principais:
a)
sprendimų priėmimo veiksmingumo ir kuo mažesnių pertvarkymo išlaidų būtinumo imantis pertvarkymo veiksmų;
b)
kad priimtų sprendimus ir imtųsi veiksmų laiku ir, prireikus, derama skuba;
c)
kad pertvarkymo institucijos, kompetentingos institucijos ir kitos institucijos bendradarbiautų vienos su kitomis siekdamos užtikrinti, kad sprendimai būtų priimami ir veiksmų būtų imamasi koordinuotai ir veiksmingai;
d)
kad būtų apibrėžti kiekvienos valstybės narės atitinkamų institucijų vaidmuo ir atsakomybė;
e)
kad būtų tinkamai atsižvelgta į valstybių narių, kuriose yra įsteigtos Sąjungos patronuojančiosios įmonės, interesus ir visų pirma į bet kokio sprendimo ar veiksmo arba neveikimo poveikį tų valstybių narių finansiniam stabilumui, fiskaliniams ištekliams, bankų ar investicinių įmonių pertvarkymo fondui, indėlių garantijų sistemai arba investuotojų kompensavimo sistemai;
f)
kad būtų tinkamai atsižvelgta į kiekvienos valstybės narės, kurioje yra įsteigta patronuojamoji įmonė, interesus ir visų pirma į bet kokio sprendimo ar veiksmo arba neveikimo poveikį tų valstybių narių finansiniam stabilumui, fiskaliniams ištekliams, bankų ar investicinių įmonių pertvarkymo fondui, indėlių garantijų sistemai arba investuotojų kompensavimo sistemai;
g)
kad būtų tinkamai atsižvelgta į kiekvienos valstybės narės, kurioje yra svarbių filialų, interesus, visų pirma į bet kokio sprendimo ar veiksmo arba neveikimo poveikį tų valstybių narių finansiniam stabilumui;
h)
kad būtų tinkamai atsižvelgta į tikslus derinti įvairių dalyvaujančių valstybių narių interesus ir vengiama nesąžiningai kenkti konkrečių valstybių narių interesams arba nesąžiningai ginti konkrečių valstybių narių interesus, įskaitant vengti nesąžiningo naštos paskirstymo tarp valstybių narių;
i)
kad pareiga pagal šią direktyvą prieš priimant bet kokį sprendimą ar imantis kurio nors veiksmo pasikonsultuoti su institucija, reiškia bent tokią pareigą pasikonsultuoti su ta institucija dėl tų siūlomo sprendimo arba veiksmo elementų, kurie daro arba gali daryti:
i)
poveikį Sąjungos patronuojančiajai įmonei, patronuojamajai įmonei arba filialui, ir
ii)
poveikį valstybės narės, kurioje yra įsteigta arba yra Sąjungos patronuojančioji įmonė, patronuojamoji įmonė arba filialas, stabilumui;
j)
kad imdamosi pertvarkymo veiksmų, pertvarkymo institucijos atsižvelgtų į pertvarkymo planus ir jais remtųsi, kaip nurodyta 13 straipsnyje, nebent pertvarkymo institucijos manytų, atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes, kad imantis pertvarkymo plane nenumatytų veiksmų pertvarkymo tikslai būtų pasiekti veiksmingiau;
k)
kad taikytų reikalavimą užtikrinti skaidrumą visais atvejais, kai siūlomas sprendimas arba veiksmas gali daryti poveikį bet kurios atitinkamos valstybės narės finansiniam stabilumui, fiskaliniams ištekliams, bankų ar investicinių įmonių pertvarkymo fondui, indėlių garantijų sistemai arba investuotojų kompensavimo sistemai, ir
l)
pripažinimu, kad koordinavimu ir bendradarbiavimu galima geriausiai pasiekti rezultatą, kuris sumažina bendras pertvarkymo išlaidas.
88 straipsnis
Pertvarkymo kolegijos
1. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos įsteigia pertvarkymo kolegijas, kad jos vykdytų 12, 13, 16, 18, 45, 91 ir 92 straipsniuose nurodytas užduotis ir prireikus užtikrintų bendradarbiavimą ir koordinavimą su trečiųjų valstybių pertvarkymo institucijomis.
Visų pirma pertvarkymo kolegijos yra sistema, kurioje grupės lygmens pertvarkymo institucija, kitos pertvarkymo institucijos ir, prireikus kompetentingos institucijos ir konsoliduotos priežiūros institucijos vykdytų šias užduotis:
a)
keistųsi informacija, kuri svarbi norint parengti grupių pertvarkymo planus, grupėms taikyti parengiamuosius ir prevencinius įgaliojimus ir pertvarkyti grupes;
b)
rengtų grupių pertvarkymo planus pagal 12 ir 13 straipsnius;
c)
vertintų sėkmingo grupių pertvarkymo galimybę pagal 16 straipsnį;
d)
naudotųsi įgaliojimais mažinti arba šalinti sėkmingo grupių pertvarkymo kliūtis pagal 18 straipsnį;
e)
spręstų, ar reikia nustatyti grupės pertvarkymo schemą, kaip nurodyta 91 arba 92 straipsnyje;
f)
pasiektų susitarimą dėl grupių pertvarkymo schemos, siūlomos pagal 83 arba 92 straipsnį;
g)
koordinuotų grupių pertvarkymo strategijų ir schemų skelbimą visuomenei;
h)
koordinuotų finansavimo struktūrų, nustatytų pagal VII antraštinę dalį, naudojimą;
i)
pagal 45 straipsnį nustatytų minimalius reikalavimus grupėms konsoliduotu ir patronuojamosios įmonės lygiu.
Be to, pertvarkymo kolegijas galima pasitelkti kaip forumą diskusijoms dėl klausimų, susijusių su tarpvalstybinių grupių pertvarkymu.
2. Pertvarkymo kolegijos nariai yra:
a)
grupės lygmens pertvarkymo institucija;
b)
kiekvienos valstybės narės, kurioje įsteigta patronuojamoji įmonė, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra, pertvarkymo institucijos;
c)
valstybių narių, kuriose įsteigta vienos ar daugiau grupės įstaigų patronuojančioji įmonė, kuri yra 1 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytas subjektas, pertvarkymo institucijos;
d)
valstybių narių, kuriose yra svarbūs filialai, pertvarkymo institucijos;
e)
valstybių narių, kuriose pertvarkymo institucija yra pertvarkymo kolegijos narė, konsoliduotos priežiūros ir kompetentingos institucijos. Kai valstybės narės kompetentinga institucija nėra tos valstybės narės centrinis bankas, kompetentinga institucija gali nuspręsti pakviesti dalyvauti tos valstybės narės centrinio banko atstovą;
f)
kompetentingos ministerijos, kai pertvarkymo institucijos, kurios yra pertvarkymo kolegijos narės, nėra kompetentingos ministerijos;
g)
institucija, kuri yra atsakinga už valstybės narės indėlių garantijų sistemą, kai tos valstybės narės pertvarkymo institucija yra pertvarkymo kolegijos narė;
h)
EBI pagal 4 dalį.
3. Trečiųjų valstybių pertvarkymo institucijos, kai patronuojančiosios įmonės arba Sąjungoje įsteigtos įstaigos turi patronuojamąją įstaigą arba filialą, kuris galėtų būti laikomas svarbiu jei jis būtų Sąjungoje, gali jų prašymu būti pakviestos dalyvauti pertvarkymo kolegijoje stebėtojų teisėmis, su sąlyga, kad jiems taikomi konfidencialumo reikalavimai, grupės lygmens pertvarkymo institucijos nuomone, prilygstantys 98 straipsnyje nustatytiems reikalavimams.
4. EBI prisideda prie veiksmingo, rezultatyvaus ir nuoseklaus pertvarkymo kolegijų veikimo skatinimo ir stebėsenos atsižvelgdama į tarptautinius standartus. Tuo tikslu EBI kviečiama dalyvauti pertvarkymo kolegijos posėdžiuose. EBI neturi jokių balsavimo teisių tais atvejais, kai balsuojama pertvarkymo kolegijose.
5. Grupės lygmens pertvarkymo institucija pirmininkauja pertvarkymo kolegijai. Naudodamasi tais įgaliojimais, ji:
a)
pasikonsultavusi su kitais pertvarkymo kolegijos nariais, raštu nustato pertvarkymo kolegijos veikimo tvarką ir procedūras;
b)
koordinuoja visą pertvarkymo kolegijos veiklą;
c)
sušaukia ir pirmininkauja visiems jos posėdžiams bei nuolat iš anksto išsamiai informuoja visus pertvarkymo kolegijos narius apie pertvarkymo kolegijos posėdžių organizavimą, pagrindinius nagrinėtinus klausimus ir svarstytinus punktus;
d)
pertvarkymo kolegijos nariams praneša apie visus planuojamus posėdžius, kad jie galėtų prašyti sudaryti galimybę dalyvauti;
e)
atsižvelgdama į konkrečius poreikius sprendžia, kuriuos narius ir stebėtojus kviesti dalyvauti konkrečiuose pertvarkymo kolegijos posėdžiuose, atsižvelgdama į nagrinėtino klausimo svarbą tiems nariams ir stebėtojams, visų pirma į galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansiniam stabilumui;
f)
nuolat laiku informuoja visus kolegijos narius apie sprendimus ir tų posėdžių rezultatus.
Pertvarkymo kolegijoje dalyvaujantys nariai glaudžiai bendradarbiauja.
Nepaisant e punkto, pertvarkymo institucijos turi teisę dalyvauti pertvarkymo kolegijos posėdžiuose, kai į darbotvarkę įtraukti klausimai, dėl kurių turi būti sprendžiama priimant bendrą sprendimą, arba klausimai, susiję su jų valstybėje narėje esančiu grupės subjektu.
6. Grupės lygmens pertvarkymo institucijos neprivalo steigti pertvarkymo kolegijos, jei kitos grupės ar kolegijos atlieka tas pačias funkcijas ir tas pačias užduotis, nurodytas šiame straipsnyje, bei vykdo visas sąlygas ir procedūras, įskaitant sąlygas ir procedūras dėl narystės ir dalyvavimo pertvarkymo kolegijose, nustatytas šiame straipsnyje ir 90 straipsnyje. Tokiu atveju visos nuorodos šioje direktyvoje į pertvarkymo kolegijas suprantamos ir kaip nuorodos į tas kitas grupes arba kolegijas.
7. Atsižvelgdama į tarptautinius standartus EBI parengia reguliavimo standartų, kuriuose nustato pertvarkymo kolegijų veiklos funkcijas, vykdant 1 dalyje nurodytas užduotis, projektus.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip 2015 m. liepos 3 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius priimti pirmoje pastraipoje nurodytus reguliavimo standartus.
89 straipsnis
Europos pertvarkymo kolegijos
1. Kai trečiosios valstybės įstaiga arba trečiosios valstybės patronuojančioji įmonė turi dviejose ar daugiau valstybių narių įsteigtų Sąjungos patronuojamųjų įmonių arba du ar daugiau Sąjungos filialų, kuriuos dvi ar daugiau valstybių narių laiko svarbiais, valstybių narių, kuriose įsteigtos tos Sąjungos patronuojamosios įstaigos arba kuriose yra tų svarbių filialų, pertvarkymo institucijos įsteigia Europos pertvarkymo kolegiją.
2. Europos pertvarkymo kolegija 88 straipsnyje nurodytas funkcijas ir užduotis vykdo patronuojamųjų įstaigų ir filialų atžvilgiu, tiek kiek jų atveju tos užduotys yra svarbios.
3. Kai Sąjungos patronuojamąsias įmones valdo ar svarbius filialus yra įsteigusi finansų kontroliuojančioji bendrovė, įsteigta Sąjungoje pagal Direktyvos 2013/36/ES 127 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą, Europos pertvarkymo kolegijai pirmininkauja valstybės narės, kurioje yra konsoliduotos priežiūros institucija, vykdanti konsoliduotą priežiūrą pagal tą direktyvą, pertvarkymo institucija.
Kai pirma pastraipa netaikoma, Europos pertvarkymo kolegijos pirmininką skiria ir tvirtina jos nariai.
4. Visų atitinkamų šalių tarpusavio sutarimu valstybės narės gali netaikyti reikalavimo įsteigti Europos pertvarkymo kolegiją, jei kitos grupės ar kolegijos, įskaitant pagal 88 straipsnį įsteigtą pertvarkymo kolegiją, atlieka tas pačias funkcijas ir tas pačias užduotis, nurodytas šiame straipsnyje, bei vykdo visas sąlygas ir procedūras, įskaitant sąlygas ir procedūras dėl narystės ir dalyvavimo Europos pertvarkymo kolegijose, nustatytas šiame straipsnyje ir 90 straipsnyje. Tokiu atveju visos šioje direktyvoje pateiktos nuorodos į Europos pertvarkymo kolegijas suprantamos ir kaip nuorodos į tas kitas grupes arba kolegijas.
5. Laikydamasi šio straipsnio 3 ir 4 dalių, kitais atžvilgiais Europos pertvarkymo kolegija veikia pagal 88 straipsnį.
90 straipsnis
Informacijos mainai
1. Laikydamosi 84 straipsnio, pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos paprašius teikia viena kitai visą informaciją, kuri yra svarbi pagal šią direktyvą kitų institucijų vykdomoms užduotims atlikti.
2. Grupės lygmens pertvarkymo institucija koordinuoja visos svarbios informacijos srautą tarp pertvarkymo institucijų. Visų pirma grupės lygmens pertvarkymo institucija kitų valstybių narių pertvarkymo institucijoms laiku teikia visą svarbią informaciją, kad būtų lengviau vykdyti 88 straipsnio 1 dalies antros pastraipos b-i punktuose nurodytas užduotis.
3. Paprašius informacijos, kurią yra suteikusi trečiosios valstybės pertvarkymo institucija, pertvarkymo institucija siekia trečiosios valstybės pertvarkymo institucijos sutikimo, kad tokia informacija būtų perduodama toliau, išskyrus kai trečiosios valstybės pertvarkymo institucija jau yra davusi sutikimą dėl tolesnio tos informacijos perdavimo.
Pertvarkymo institucijos gavusios prašymą neprivalo perduoti trečiosios valstybės pertvarkymo institucijos pateiktos informacijos, jei trečiosios valstybės pertvarkymo institucija nedavė sutikimo jos tolimesniam perdavimui.
4. Pertvarkymo institucijos dalijasi informacija su kompetentinga ministerija, jei tokia informacija susijusi su sprendimu arba klausimu, apie kurį reikia pranešti kompetentingai ministerijai, su ja konsultuotis arba gauti jos sutikimą, arba kuris gali turėti poveikio viešosioms lėšoms.
91 straipsnis
Grupės pertvarkymas, susijęs su grupės patronuojamąja įmone
1. Kai pertvarkymo institucija nusprendžia, kad bet koks 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas arba įstaiga, kuri yra grupės patronuojamoji įmonė, atitinka 32 arba 33 straipsniuose nurodytas sąlygas, ta institucija grupės lygmens pertvarkymo institucijai (jei tai ne ta pati institucija), konsoliduotos priežiūros institucijai ir tos grupės pertvarkymo kolegijos nariams nedelsdama praneša informaciją apie:
a)
sprendimą, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas atitinka 32 arba 33 straipsniuose nurodytas sąlygas;
b)
pertvarkymo veiksmus ar nemokumo priemones, kuriuos pertvarkymo institucija laiko tinkamais tai įstaigai ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytam subjektui.
2. Gavusi pranešimą pagal 1 dalį, grupės lygmens pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kitais atitinkamos pertvarkymo kolegijos nariais, įvertina pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių, apie kuriuos pranešta pagal 1 dalies b punktą, tikėtiną poveikį grupei ir grupės subjektams kitose valstybėse narėse ir visų pirma tai, ar ėmusis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių taptų tikėtina, kad grupės subjektas kitoje valstybėje narėje atitiks pertvarkymo sąlygas.
3. Jei grupės lygmens pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kitais pertvarkymo kolegijos nariais, nustato, kad ėmusis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių, apie kuriuos pranešta pagal 1 dalies b punktą, netaptų tikėtina, kad grupės subjektas kitoje valstybėje narėje atitiks 32 arba 33 straipsniuose nustatytas sąlygas, už tą įstaigą ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytą subjektą atsakinga pertvarkymo institucija gali imtis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių, apie kuriuos ji pranešė pagal 1 dalies b punktą.
4. Jei grupės lygmens pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kitais pertvarkymo kolegijos nariais, nustato, kad ėmusis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių, apie kuriuos pranešta pagal šio straipsnio 1 dalies b punktą, taptų tikėtina, kad grupės subjektas kitoje valstybėje narėje atitiks 32 arba 33 straipsniuose nustatytas sąlygas, grupės lygmens pertvarkymo institucija ne vėliau kaip per 24 valandas nuo pranešimo pagal 1 dalį gavimo pasiūlo grupės pertvarkymo schemą ir ją pateikia pertvarkymo kolegijai. Tas 24 valandų laikotarpis gali būti pratęstas, jei pertvarkymo institucija, kuri pateikė šio straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą, sutinka.
5. Jei per 24 valandas arba per ilgesnį laikotarpį, dėl kurio buvo sutarta, grupės lygmens pertvarkymo institucija neatlieka vertinimo, pertvarkymo institucija, gavusi pranešimą pagal 1 dalį, gali imtis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių, apie kuriuos ji pranešė pagal tos dalies b punktą.
6. Pagal 4 dalį reikalaujamoje grupės pertvarkymo schemoje:
a)
atsižvelgiama į pertvarkymo planus ir jais remiamasi, kaip nurodyta 13 straipsnyje, nebent pertvarkymo institucijos, atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes, nustato, kad imantis pertvarkymo plane nenumatytų veiksmų pertvarkymo tikslai bus pasiekti veiksmingiau;
b)
apibrėžiami pertvarkymo veiksmai, kurių Sąjungos patronuojančiosios įmonės ar tam tikrų grupės subjektų atžvilgiu turėtų imtis atitinkamos pertvarkymo institucijos, siekdamos įgyvendinti 31 ir 34 straipsniuose nurodytus pertvarkymo tikslus ir principus;
c)
nurodoma, kaip tie pertvarkymo veiksmai turėtų būti koordinuojami;
d)
nustatomas finansavimo planas, kuriame atsižvelgiama į grupės pertvarkymo planą, atsakomybės pasidalijimo principus, nustatytus pagal 12 straipsnio 3 dalies f punktą, ir 107 straipsnyje nurodytą pasidalijimą tarpusavyje.
7. Vadovaujantis 8 dalimi, grupės pertvarkymo schema priimama kaip grupės lygmens pertvarkymo institucijos ir pertvarkymo institucijų, atsakingų už patronuojamąsias įmones, kurioms taikoma grupės pertvarkymo schema, bendras sprendimas.
Pertvarkymo institucijos prašymu EBI gali padėti pertvarkymo institucijoms susitarti dėl bendro sprendimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnio c punktą.
8. Jei kuri nors pertvarkymo institucija nepritaria grupės pertvarkymo schemai, pasiūlytai grupės lygmens pertvarkymo institucijos, arba jos nesilaiko, arba mano, kad dėl finansinio stabilumo priežasčių jai reikia imtis nepriklausomų pertvarkymo veiksmų ar priemonių, kurie skirtųsi nuo siūlomųjų įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto pertvarkymo schemoje, ji išdėsto išsamias nepritarimo grupės pertvarkymo schemai ar jos nesilaikymo priežastis, apie tas priežastis praneša grupės lygmens pertvarkymo institucijai ir kitoms pertvarkymo institucijoms, kurioms taikoma grupės pertvarkymo schema, ir informuoja jas apie veiksmus arba priemones, kurių imsis. Išdėstydama savo nepritarimo priežastis ta pertvarkymo institucija apsvarsto pertvarkymo planus, kaip nurodyta 13 straipsnyje, galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansiniam stabilumui, taip pat galimą tų veiksmų arba priemonių poveikį kitoms grupės dalims.
9. Pertvarkymo institucijos, nepareiškusios nepritarimo pagal 8 dalį, gali priimti bendrą sprendimą dėl grupės pertvarkymo schemos, apimančios s grupės subjektus jų valstybėje narėje.
10. 7 arba 9 dalyje nurodytą bendrą sprendimą ir pertvarkymo institucijų sprendimus, priimtus nesant 8 dalyje nurodyto bendro sprendimo, atitinkamų valstybių narių pertvarkymo institucijos pripažįsta galutiniais ir juos taiko.
11. Visus šiame straipsnyje nurodytus veiksmus institucijos atlieka nedelsdamos ir deramai atsižvelgdamos į padėties skubumą.
12. Bet kokiu atveju, kai neįgyvendinama grupės pertvarkymo schema ir pertvarkymo institucijos imasi pertvarkymo veiksmų bet kurio grupės subjekto atžvilgiu, tos pertvarkymo institucijos glaudžiai bendradarbiauja pertvarkymo kolegijoje, siekdamos sukurti darnią pertvarkymo strategiją, taikomą visiems grupės subjektams, kurie žlunga arba gali žlugti.
13. Pertvarkymo institucijos, kurios imasi kokių nors pertvarkymo veiksmų kurio nors grupės subjekto atžvilgiu, reguliariai ir visapusiškai informuoja pertvarkymo kolegijos narius apie tuos veiksmus ar priemones ir jų vykdymo pažangą.
92 straipsnis
Grupės pertvarkymas
1. Kai grupės lygmens pertvarkymo institucija nusprendžia, kad Sąjungos patronuojančioji įmonė, už kurią ji atsakinga, atitinka 32 arba 33 straipsnyje nurodytas sąlygas, ji nedelsdama praneša 91 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytą informaciją konsoliduotos priežiūros institucijai (jei tai ne ta pati institucija) ir kitiems atitinkamos grupės pertvarkymo kolegijos nariams.
91 straipsnio 1 dalies b punkto tikslais pertvarkymo veiksmai arba nemokumo priemonės gali apimti pagal 91 straipsnio 6 dalį parengtos grupės pertvarkymo schemos įgyvendinimą bet kuriomis iš toliau nurodytų aplinkybių:
a)
kai ėmusis pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių patronuojančiosios įmonės lygmeniu, apie kuriuos pranešta pagal 91 straipsnio 1 dalies b punktą, taptų tikėtina, kad grupės subjektas kitoje valstybėje narėje įvykdys 32 arba 33 straipsnyje nustatytas sąlygas;
b)
kai pertvarkymo veiksmų ar kitų priemonių tik patronuojančiosios įmonės lygmeniu nepakanka, kad padėtis būtų stabilizuota, arba nėra tikėtina, kad jais bus pasiektas optimalus rezultatas;
c)
kai viena ar daugiau patronuojamųjų įmonių atitinka 32 arba 33 straipsnyje nurodytas sąlygas pagal už tas patronuojamąsias įmones atsakingų pertvarkymo institucijų nustatytas aplinkybes arba
d)
kai pertvarkymo veiksmai ar kitos priemonės grupės lygmeniu bus naudingos grupės patronuojamosioms įmonėms ir bus tikslinga taikyti grupės pertvarkymo schemą.
2. Kai grupės lygmens pertvarkymo institucijos pasiūlyti veiksmai pagal 1 dalį neapima grupės pertvarkymo schemos, grupės lygmens pertvarkymo institucija priima savo sprendimą pasikonsultavusi su pertvarkymo kolegijos nariais.
Grupės lygmens pertvarkymo institucijai priimant sprendimą atsižvelgiama į:
a)
pertvarkymo planus, kaip nurodyta 13 straipsnyje, ir jais remiamasi nebent pertvarkymo institucijos, atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes, nustato, kad imantis pertvarkymo plane nenumatytų veiksmų pertvarkymo tikslai bus pasiekti veiksmingiau;
b)
atitinkamų valstybių narių finansinį stabilumą.
3. Kai grupės lygmens pertvarkymo institucijos pasiūlyti veiksmai pagal 1 dalį apima grupės pertvarkymo schemą, ši schema priimama kaip grupės lygmens pertvarkymo institucijos ir pertvarkymo institucijų, atsakingų už patronuojamąsias įmones, kurioms taikoma grupės pertvarkymo schema, bendras sprendimas.
Pertvarkymo institucijos prašymu EBI gali padėti pertvarkymo institucijoms susitarti dėl bendro sprendimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31 straipsnio c punktą.
4. Jei kuri nors pertvarkymo institucija nepritaria grupės pertvarkymo schemai, pasiūlytai grupės lygmens pertvarkymo institucijos, arba jos nesilaiko, arba mano, kad dėl finansinio stabilumo priežasčių jai reikia imtis nepriklausomų pertvarkymo veiksmų ar priemonių, kurie skirtųsi nuo tam tikros įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto, pertvarkymo schemoje siūlomų priemonių, ji išdėsto išsamias nepritarimo grupės pertvarkymo schemai ar šios schemos nesilaikymo priežastis, apie tas priežastis praneša grupės lygmens pertvarkymo institucijai ir kitoms pertvarkymo institucijoms, kurioms taikoma grupės pertvarkymo schema, ir informuoja jas apie veiksmus arba priemones, kurių ketina imtis. Išdėstydama savo nepritarimo priežastis ta pertvarkymo institucija apsvarsto pertvarkymo planus, kaip nurodyta 13 straipsnyje, galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansiniam stabilumui, taip pat galimą tų veiksmų arba priemonių poveikį kitoms grupės dalims.
5. Pertvarkymo institucijos, kurios neprieštarauja grupės pertvarkymo schemai pagal 4 dalį, gali priimti bendrą sprendimą dėl grupės pertvarkymo schemos, apimančios grupės subjektus jų valstybėje narėje.
6. 3 arba 5 dalyje nurodytą bendrą sprendimą ir pertvarkymo institucijų sprendimus, priimtus nesant 4 dalyje nurodyto bendro sprendimo, atitinkamų valstybių narių pertvarkymo institucijos pripažįsta galutiniais ir juos taiko.
7. Visus šiame straipsnyje nurodytus veiksmus institucijos atlieka nedelsdamos ir deramai atsižvelgdamos į būtinybę skubiai keisti padėtį.
Bet kokiu atveju, kai grupės pertvarkymo schema neįgyvendinama ir pertvarkymo institucijos imasi pertvarkymo veiksmų bet kurio grupės subjekto atžvilgiu, tos pertvarkymo institucijos glaudžiai bendradarbiauja pertvarkymo kolegijoje, siekdamos sukurti darnią pertvarkymo strategiją, taikomą visiems poveikį patiriančios grupės subjektams.
Pertvarkymo institucijos, kurios imasi pertvarkymo veiksmų kurio nors grupės subjekto atžvilgiu, reguliariai ir visapusiškai informuoja pertvarkymo kolegijos narius apie tuos veiksmus ar priemones ir jų vykdymo pažangą.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
SANTYKIAI SU TREČIOSIOMIS VALSTYBĖMIS
93 straipsnis
Susitarimai su trečiosiomis valstybėmis
1. Pagal SESV 218 straipsnį Komisija gali pateikti Tarybai pasiūlymus dėl derybų dėl susitarimų su viena arba daugiau trečiųjų valstybių dėl pertvarkymo institucijų ir atitinkamų trečiųjų valstybių institucijų bendradarbiavimo priemonių, inter alia, siekiant keistis informacija apie gaivinimo ir pertvarkymo planavimą, susijusį su įstaigomis, finansų įstaigomis, patronuojančiosiomis įmonėmis ir trečiųjų valstybių įstaigomis šiomis situacijomis:
a)
tais atvejais, kai trečiosios valstybės patronuojančioji įmonė turi patronuojamųjų įstaigų arba filialų, kurie laikomi svarbiais, dviejose ar daugiau valstybių narių;
b)
tais atvejais, kai patronuojančioji įmonė, įsteigta valstybėje narėje ir turinti patronuojamąją įmonę arba svarbų filialą bent vienoje kitoje valstybėje narėje, turi vieną ar daugiau trečiųjų valstybių patronuojamųjų įstaigų;
c)
tais atvejais, kai įstaiga, įsteigta valstybėje narėje ir turinti patronuojančiąją įmonę, patronuojamąją įmonę arba svarbų filialą bent vienoje kitoje valstybėje narėje, turi vieną ar daugiau filialų vienoje ar daugiau trečiųjų valstybių.
2. 1 dalyje nurodytais susitarimais visų pirma siekiama užtikrinti, kad būtų nustatytos procedūros ir tvarka, kuriomis vadovaudamosi pertvarkymo institucijos ir atitinkamos trečiųjų valstybių institucijos bendradarbiautų, vykdydamos kai kurias ar visas savo užduotis ir naudodamosi kai kuriais ar visais savo įgaliojimais, nurodytais 97 straipsnyje.
3. 1 dalyje nurodytais susitarimais nenustatomos nuostatos dėl atskirų įstaigų, finansų įstaigų, patronuojančiųjų įmonių ar trečiųjų valstybių įstaigų.
4. Valstybės narės gali sudaryti dvišalius susitarimus su trečiosiomis valstybėmis dėl 1 ir 2 dalyse nurodytų klausimų iki 1 dalyje nurodyto susitarimo su atitinkama trečiąja valstybe įsigaliojimo, tiek, kiek tokie dvišaliai susitarimai neprieštarauja šiai antraštinei daliai.
94 straipsnis
Trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas ir vykdymas
1. Šis straipsnis taikomas trečiosios valstybės pertvarkymo procedūroms nebent yra įsigaliojęs su atitinkama trečiąja valstybe sudarytas 93 straipsnio 1 dalyje nurodytas tarptautinis susitarimas ir tik iki to laiko, kai toks susitarimas įsigalioja. Jis taip pat taikomas įsigaliojus su atitinkama trečiąja valstybe sudarytam 93 straipsnio 1 dalyje nurodytam tarptautiniam susitarimui, tiek, kiek trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas ir vykdymas nėra reglamentuojami tuo susitarimu.
2. Kai pagal 89 straipsnį įsteigta Europos pertvarkymo kolegija, ji priima bendrą sprendimą dėl to, ar pripažinti, išskyrus 95 straipsnyje numatytus atvejus, trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras, taikomas trečiosios valstybės įstaigai arba patronuojančiajai įmonei, kuri:
a)
turi Sąjungos patronuojamąsias įmones, įsteigtas dviejose ar daugiau valstybių narių, arba Sąjungos filialus, esančius ir dviejose ar daugiau valstybių narių ir jų laikomus svarbiais, ar
b)
turi turto, teisių ar įsipareigojimų, esančių dviejose ar daugiau valstybių narių arba reglamentuojamų tų valstybių narių teisės aktais.
Kai priimamas bendras sprendimas dėl trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimo, atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos siekia užtikrinti, kad pripažintos trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros būtų vykdomos pagal nacionalinės teisės aktus.
3. Jei Europos pertvarkymo kolegijoje dalyvaujančios pertvarkymo institucijos nepriėmė bendro sprendimo arba jei nėra Europos pertvarkymo kolegijos, kiekviena atitinkama pertvarkymo institucija pati priima sprendimą, ar pripažinti ir vykdyti, išskyrus 95 straipsnyje numatytus atvejus, trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras, susijusias su trečiosios valstybės įstaiga ar patronuojančiąja įmone.
Priimdama sprendimą ji tinkamai atsižvelgia į kiekvienos konkrečios valstybės narės, kurioje trečiosios valstybės įstaiga ar patronuojančioji įmonė vykdo savo veiklą, interesus ir ypač į galimą trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimo ir vykdymo poveikį kitoms grupei priklausančioms įmonėms ir tų valstybių narių finansiniam stabilumui.
4. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos būtų įgaliotos atlikti bent šiuos veiksmus:
a)
naudotis pertvarkymo įgaliojimais:
i)
trečiosios valstybės įstaigos ar patronuojančiosios įmonės turto, kuris yra pertvarkymo institucijų valstybėje narėje arba kuriam taikomi jų valstybės narės teisės aktai, atžvilgiu;
ii)
trečiosios valstybės įstaigos teisių ar įsipareigojimų, kurie įtraukti į pertvarkymo institucijų valstybės narės Sąjungos filialo apskaitą, kuriems taikomi jų valstybės narės teisės aktai arba kurie yra jų valstybėje narėje vykdytino reikalavimo objektas, atžvilgiu;
b)
įvykdyti (įskaitant kito asmens įpareigojimą įvykdyti) Sąjungos patronuojamosios įmonės, įsteigtos paskiriančiojoje valstybėje narėje, akcijų arba nuosavybės priemonių perdavimą;
c)
naudotis 69, 70 arba 71 straipsnyje nurodytais įgaliojimais bet kurios su šio straipsnio 2 dalyje nurodytu subjektu sudarytos sutarties šalies teisių atžvilgiu, kai tokie įgaliojimai būtini siekiant vykdyti trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras, ir
d)
paskelbti nevykdytinomis visas sutartines teises nutraukti, likviduoti arba paankstinti 2 dalyje nurodytų subjektų ir kitų grupės subjektų sutartis arba daryti įtaką 2 dalyje nurodytų subjektų ir kitų grupės subjektų sutartinėms teisėms, kai tokios teisės atsiranda ėmusis pertvarkymo veiksmų, taikomų trečiosios valstybės įstaigai, tokių subjektų patronuojančiajai įmonei arba kitiems grupės subjektams, kurių ėmėsi pati trečiosios valstybės pertvarkymo institucija arba kurių buvo imtasi pagal tos valstybės pertvarkymo struktūros teisinius ar reguliavimo reikalavimus, su sąlyga, kad toliau vykdomos esminės pareigos pagal sutartį, įskaitant mokėjimo ir tiekimo pareigas, ir pateikiamą įkaitą.
5. Kai tai būtina dėl viešojo intereso pertvarkymo institucijos gali imtis patronuojančiosios įmonės pertvarkymo veiksmų, kai atitinkama trečiosios valstybės institucija nustato, kad toje trečiojoje valstybėje įsteigta įstaiga atitinka pertvarkymo sąlygas pagal tos trečiosios valstybės teisės aktus. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos būtų įgaliotos naudotis visais pertvarkymo įgaliojimais tos patronuojančiosios įmonės atžvilgiu, taip pat kad būtų taikomas 68 straipsnis.
6. Trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimu ir vykdymu pagal šią direktyvą nedaroma poveikio įprastinėms bankroto byloms pagal taikytiną nacionalinę teisę, kai taikytina.
95 straipsnis
Teisė atsisakyti pripažinti arba vykdyti trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras
Pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su kitomis pertvarkymo institucijomis, kai Europos pertvarkymo kolegija yra įsteigta pagal 89 straipsnį, gali atsisakyti pripažinti arba vykdyti trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras pagal 94 straipsnio 2 dalį, jeigu, ji mano:
a)
tos trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros turėtų neigiamų pasekmių valstybės narės, kurioje yra pertvarkymo institucija, finansiniam stabilumui, arba, kad procedūros turėtų neigiamų pasekmių finansiniam stabilumui kitoje valstybėje narėje;
b)
siekiant vieno ar daugiau pertvarkymo tikslų Sąjungos filialo atžvilgiu būtina imtis nepriklausomų pertvarkymo veiksmų pagal 96 straipsnį;
c)
kreditoriams, įskaitant visų pirma indėlininkus, esančius valstybėje narėje arba joje turintiems atgauti pinigus, dėl trečiosios valstybės vidaus pertvarkymo procedūrų nebūtų užtikrintos tokios pačios sąlygos, kaip ir trečiosios valstybės kreditoriams ir indėlininkams, turintiems panašias juridines teises;
d)
trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas arba vykdymas turėtų esminių fiskalinių pasekmių valstybei narei arba
e)
tokio pripažinimo arba vykdymo poveikis prieštarautų nacionalinei teisei.
96 straipsnis
Sąjungos filialų pertvarkymas
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos turėtų būtinus įgaliojimus imtis veiksmų Sąjungos filialo, kuriam netaikomos jokios trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros arba kuriam taikomos trečiosios valstybės procedūros ir taikoma viena iš 95 straipsnyje nurodytų sąlygų, atžvilgiu.
Valstybės narės užtikrina, kad naudojimuisi tokiais įgaliojimais būtų taikomas 68 straipsnis.
2. Valstybės narės užtikrina, kad pagal 1 dalį privalomais įgaliojimais pertvarkymo institucijos galėtų naudotis tais atvejais, kai, pertvarkymo institucijos manymu, būtina imtis veiksmų dėl viešojo intereso ir kai įvykdoma viena ar daugiau iš šių sąlygų:
a)
Sąjungos filialas nebeatitinka (arba tikėtina, kad nebeatitiks) pagal nacionalinę teisę jam taikomų veiklos leidimo ir veikimo toje valstybėje narėje sąlygų, ir nėra pagrindo tikėtis, kad kokiais nors privačiojo sektoriaus, priežiūros arba atitinkamos trečiosios valstybės veiksmais per pagrįstą laikotarpį būtų sudarytos sąlygos filialui vėl įvykdyti tas sąlygas arba būtų išvengta filialo finansinių sunkumų;
b)
trečiosios valstybės įstaiga, pertvarkymo institucijos nuomone, yra nepajėgi arba nelinkusi, arba tikėtina, kad bus nepajėgi įvykdyti savo įsipareigojimų Sąjungos kreditoriams arba filiale atsiradusių ar apskaitomų įsipareigojimų, suėjus šių įsipareigojimų terminui, o pertvarkymo institucija įsitikina, kad per pagrįstą laikotarpį tos trečiosios valstybės įstaigos atžvilgiu nebuvo ir nebus pradėtos jokios trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros arba bankroto bylos;
c)
atitinkama trečiosios valstybės institucija pradėjo trečiosios valstybės pertvarkymo procedūras trečiosios valstybės įstaigos atžvilgiu arba pranešė pertvarkymo institucijai apie ketinimą pradėti tokias procedūras.
3. Kai pertvarkymo institucija imasi nepriklausomų veiksmų Sąjungos filialo atžvilgiu, ji atsižvelgia į pertvarkymo tikslus ir vykdo veiksmus, laikydamasi toliau nurodytų principų ir reikalavimų tiek, kiek jie susiję su:
a)
34 straipsnyje nustatytais principais;
b)
reikalavimais, susijusiais su IV antraštinės dalies III skyriuje nustatytų pertvarkymo priemonių naudojimu.
97 straipsnis
Bendradarbiavimas su trečiųjų valstybių institucijomis
1. Šis straipsnis taikomas bendradarbiavimui su trečiąja valstybe, nebent būtų įsigaliojęs su atitinkama trečiąja valstybe sudarytas 93 straipsnio 1 dalyje nurodytas tarptautinis susitarimas, ir iki to laiko, kol jis įsigalioja. Jis taip pat taikomas įsigaliojus su atitinkama trečiąja valstybe sudarytam 93 straipsnio 1 dalyje numatytam tarptautiniam susitarimui, jei tas susitarimas nereglamentuoja šio straipsnio dalyko.
2. EBI gali sudaryti neprivalomus bendruosius bendradarbiavimo susitarimus su šiomis atitinkamomis trečiųjų valstybių institucijomis:
a)
kai Sąjungos patronuojamoji įmonė įsteigta dviejose ar daugiau valstybių narių - su atitinkamomis trečiosios valstybės, kurioje įsteigta patronuojančioji įmonė arba 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodyta bendrovė, institucijomis;
b)
kai trečiosios valstybės įstaiga valdo Sąjungos filialus, esančių dviejose ar daugiau valstybių narių - su atitinkama trečiosios valstybės, kurioje ta įstaiga įsteigta, institucija;
c)
kai valstybėje narėje įsteigta patronuojančioji įmonė arba 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodyta bendrovė, turinti patronuojamąją įmonę arba svarbų filialą kitoje valstybėje narėje, taip pat turi vieną ar daugiau trečiųjų valstybių patronuojamųjų įstaigų - su atitinkamomis trečiųjų valstybių, kuriose įsteigtos tos patronuojamosios įstaigos, institucijomis;
d)
kai patronuojamąją įstaigą arba svarbų filialą kitoje valstybėje narėje turinti įstaiga yra įsteigusi vieną ar daugiau filialų vienoje ar daugiau trečiųjų valstybių - su atitinkamomis trečiųjų valstybių, kuriose yra tie filialai, institucijomis.
Į šioje dalyje nurodytus susitarimus neįtraukiamos nuostatos dėl konkrečių įstaigų. Juose nenustatomos teisinės pareigos valstybėms narėms.
3. Pagal 2 dalį sudarytais bendraisiais bendradarbiavimo susitarimais nustatomi dalyvaujančių institucijų procesai ir susitarimai dėl dalijimosi bendradarbiavimui būtina informacija ir bendradarbiavimo vykdant kai kurias arba visas toliau nurodytas užduotis ir naudojantis kai kuriais arba visais toliau nurodytais įgaliojimais 2 dalies a-d punktuose nurodytų įstaigų arba tokių įstaigų grupių atžvilgiu:
a)
pertvarkymo planų rengimas pagal 10-13 straipsnius ir panašius reikalavimus pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus;
b)
tokių įstaigų ir jų grupių sėkmingo pertvarkymo galimybės įvertinimas pagal 15 ir 16 straipsnius ir panašius reikalavimus pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus;
c)
įgaliojimų pagal 17 ir 18 straipsnius, kuriais siekiama įveikti arba pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis, ir kitų panašių įgaliojimų pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus taikymas;
d)
ankstyvosios intervencijos priemonių pagal 27 straipsnį ir panašių įgaliojimų pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus taikymas;
e)
pertvarkymo priemonių taikymas ir naudojimasis pertvarkymo įgaliojimais bei panašiais atitinkamų trečiųjų valstybių institucijų įgaliojimais.
4. Prireikus kompetentingos institucijos arba pertvarkymo institucijos pagal bendruosius EBI susitarimus sudaro neprivalomus bendradarbiavimo susitarimus su atitinkamomis 2 dalyje nurodytomis trečiųjų valstybių institucijomis.
Šiuo straipsniu valstybėms narėms ir jų kompetentingoms institucijoms nekliudoma sudaryti dvišalių arba daugiašalių susitarimų su trečiosiomis valstybėmis pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 33 straipsnį.
5. Į pagal šį straipsnį valstybių narių ir trečiųjų valstybių pertvarkymo institucijų sudarytus bendradarbiavimo susitarimus gali būti įtrauktos nuostatos, susijusios su šiais klausimais:
a)
keitimusi informacija, reikalinga pertvarkymo planams rengti ir prižiūrėti;
b)
konsultacijomis ir bendradarbiavimu, rengiant pertvarkymo planus, įskaitant įgaliojimų pagal 94 ir 96 straipsnius ir panašių įgaliojimų pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus naudojimo principus;
c)
keitimusi informacija, būtina pertvarkymo priemonėms taikyti ir naudotis pertvarkymo įgaliojimais ir panašiais įgaliojimais pagal atitinkamų trečiųjų valstybių teisės aktus;
d)
bendradarbiavimo susitarimo šalių ankstyvam įspėjimu arba konsultacijomis su jomis, prieš imantis pagal šią direktyvą arba atitinkamos trečiosios valstybės teisės aktus svarbių veiksmų, turinčių poveikį įstaigai arba įstaigų grupei, su kuria susijęs susitarimas;
e)
visuomenės informavimo koordinavimu bendrų pertvarkymo veiksmų atveju;
f)
procedūroms ir susitarimams dėl keitimosi informacija ir bendradarbiavimo pagal a-e punktus, be kita ko, kai tinka, įsteigiant ir valdant krizių valdymo grupes.
6. Valstybės narės praneša EBI apie visus bendradarbiavimo susitarimus, kuriuos pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos sudarė pagal šį straipsnį.
98 straipsnis
Keitimasis konfidencialia informacija
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos, kompetentingos institucijos ir kompetentingos ministerijos keistųsi konfidencialia informacija, įskaitant gaivinimo planus, su atitinkamomis trečiųjų valstybių institucijomis tik tada, kai įvykdomos šios sąlygos:
a)
toms trečiųjų valstybių institucijoms taikomi profesinės paslapties saugojimo reikalavimai ir standartai, kuriuos visos atitinkamos institucijos laiko bent prilygstančiais nustatytiems 84 straipsnyje.
Tiek, kiek keičiantis informacija perduodami asmeniniai duomenys, tokie asmeniniai duomenys tvarkomi ir perduodami trečiųjų valstybių institucijoms vadovaujantis taikytinais Sąjungos ir nacionaliniais duomenų apsaugos teisės aktais;
b)
informacija būtina tam, kad atitinkamos trečiosios valstybės institucijos pagal nacionalinės teisės aktus galėtų atlikti pertvarkymo funkcijas, panašias į pagal šią direktyvą nustatytas funkcijas, ir, laikantis šios dalies a punkto, nėra naudojama jokiems kitiems tikslams.
2. Kai konfidencialią informaciją teikia kita valstybė narė, pertvarkymo institucijos, kompetentingos institucijos ir kompetentingos ministerijos neatskleidžia tos informacijos atitinkamoms trečiosios valstybės institucijoms, išskyrus atvejus, kai įvykdomos šios sąlygos:
a)
atitinkama tos valstybės narės institucija, kuri teikia tą informaciją (toliau - informaciją teikianti institucija), sutinka ją atskleisti;
b)
informacija atskleidžiama tik tais tikslais, kuriems leidimą duoda informaciją teikianti institucija.
3. Šio straipsnio tikslais konfidencialia laikoma tokia informacija, kuriai pagal Sąjungos teisės aktus taikomi konfidencialumo reikalavimai.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS
FINANSAVIMO STRUKTŪROS
99 straipsnis
Europos finansavimo struktūrų sistema
Įsteigiama Europos finansavimo struktūrų sistemą ir ją sudaro:
a)
nacionalinės finansavimo struktūros, nustatytos pagal 100 straipsnį;
b)
nacionalinių finansavimo struktūrų savitarpio skolinimasis, nurodytas 106 straipsnyje;
c)
nacionalinių finansavimo struktūrų pasidalijimas tarpusavyje grupės pertvarkymo atveju, kaip nurodyta 107 straipsnyje.
100 straipsnis
Reikalavimas nustatyti pertvarkymo finansavimo struktūras
1. Valstybės narės nustato vieną ar daugiau finansavimo struktūrų, siekdamos užtikrinti, kad pertvarkymo institucija veiksmingai taikytų pertvarkymo priemones ir įgaliojimus.
Valstybės narės užtikrina, kad finansavimo struktūras galėtų pradėti naudoti paskirta viešoji institucija ar institucija, kuriai suteikti viešojo administravimo įgaliojimai.
Finansavimo struktūros naudojamos tik pagal pertvarkymo tikslus bei principus, nustatytus 31 ir 34 straipsniuose.
2. Valstybės narės finansavimo struktūros administracinę struktūrą gali naudoti ir indėlių garantijų sistemos tikslais.
3. Valstybės narės užtikrina, kad finansavimo struktūroms būtų skiriama pakankamai lėšų.
4. 3 dalies tikslu finansavimo struktūroms visų pirma suteikiami įgaliojimai:
a)
rinkti 103 straipsnyje nurodytus ex-ante įnašus, siekiant pasiekti 102 straipsnyje nustatytą tikslinį lygį;
b)
rinkti 104 straipsnyje nurodytus papildomus ex-post įnašus, jei a punkte nurodyti įnašai nepakankami;
c)
sudaryti sutartis dėl skolinimosi ir kitų formų paramos, kaip nurodyta 105 straipsnyje.
5. Išskyrus atvejus, kai tai leidžiama pagal 6 dalį, kiekviena valstybė narė įsteigia nacionalines finansavimo struktūras sukaupdama fondą, kurį pradėti naudoti 101 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais gali jos pertvarkymo institucija.
6. Nepaisant šio straipsnio 5 dalies valstybė narė, siekdama įvykdyti savo pareigas pagal šio straipsnio 1 dalį, gali įsteigti nacionalines finansavimo struktūras rinkdama privalomus įnašus iš jos teritorijoje leidimą veikti turinčių įstaigų, kurių įnašai grindžiami 103 straipsnio 7 dalyje nurodytais kriterijais ir nėra saugomi fonde, kurį kontroliuoja jos pertvarkymo institucija, jei įvykdomos visos toliau nurodytos sąlygos:
a)
suma, sukaupta renkant įnašus, yra bent lygi sumai, kurią reikalaujama sukaupti pagal 102 straipsnį;
b)
valstybės narės pertvarkymo institucija turi teisę gauti sumą, lygią tokių įnašų sumai, kurią pertvarkymo institucijos prašymu valstybė narė nedelsiant skiria tai institucijai naudoti išimtinai 101 straipsnyje nustatytais tikslais;
c)
valstybė narė praneša Komisijai apie savo sprendimą pasinaudoti teise savo nuožiūra pagal šią dalį nustatyti savo finansavimo struktūros sandarą;
d)
valstybė narė praneša Komisijai apie b punkte nurodytą sumą bent kartą per metus ir
e)
išskyrus atvejus, kai tai nustatyta šioje dalyje, finansavimo struktūros turi atitikti 99-102 straipsnius, 103 straipsnio 1-4 ir 6 dalis ir 104-109 straipsnius.
Šios dalies tikslais turimos finansinės lėšos, į kurias turi būti atsižvelgta, kad būtų pasiektas 102 straipsnyje nustatytas tikslinis lygis, gali apimti privalomus įnašus iš bet kurios privalomų įnašų, kuriuos sumokėjo įstaigos jos teritorijoje siekiant padengti išlaidas, susijusias su įstaigų sistemine rizika, įsipareigojimų nevykdymu ir jų pertvarkymu, sistemos, kurią valstybė narė įsteigė bet kuriuo metu nuo 2010 m. birželio 17 d. iki 2014 m. liepos 2 d. Įnašai į indėlių garantijų sistemas į 102 straipsnyje nurodytą pertvarkymo finansavimo struktūrų tikslinį lygį neįskaičiuojami.
101 straipsnis
Pertvarkymo finansavimo struktūrų naudojimas
1. Pertvarkymo institucija gali naudoti pagal 100 straipsnį nustatytas finansavimo struktūras tik tiek, kiek tai būtina veiksmingam pertvarkymo priemonių taikymui užtikrinti, kai reikia:
a)
garantuoti pertvarkomos įstaigos, jos patronuojamųjų įmonių, laikinos įstaigos arba turto valdymo įmonės turtą arba įsipareigojimus;
b)
suteikti paskolų pertvarkomai įstaigai, jos patronuojamosioms įmonėms, laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei;
c)
pirkti pertvarkomos įstaigos turtą;
d)
daryti įnašus į laikiną įstaigą ir turto valdymo įmonę;
e)
mokėti kompensacijas akcininkams arba kreditoriams pagal 75 straipsnį;
f)
mokėti įnašą pertvarkomai įstaigai vietoj tam tikrų kreditorių įsipareigojimų nurašymo ar konvertavimo, kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė ir pertvarkymo institucija nusprendžia į gelbėjimo privačiomis lėšomis proceso taikymo sritį neįtraukti tam tikrų kreditorių pagal 44 straipsnio 3-8 dalis;
g)
savanoriškai pagal 106 straipsnį teikti paskolas kitoms finansavimo struktūroms;
h)
imtis bet kurių a-g punktuose nurodytų veiksmų kartu.
Finansavimo struktūras galima naudoti imantis pirmoje pastraipoje nurodytų veiksmų ir pirkėjo atžvilgiu, kai taikoma verslo pardavimo priemonė.
2. Pertvarkymo finansavimo struktūra nenaudojama tiesiogiai įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto nuostoliams padengti arba tai įstaigai ar subjektui rekapitalizuoti. Tuo atveju, kai dėl pertvarkymo finansavimo struktūros naudojimo šio straipsnio 1 dalies tikslais dalis įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto nuostolių netiesiogiai perduodama pertvarkymo finansavimo struktūrai, taikomi 44 straipsnyje nustatyti pertvarkymo finansavimo struktūros naudojimą reglamentuojantys principai.
102 straipsnis
Tikslinis lygis
1. Valstybės narės užtikrina, kad ne vėliau kaip 2024 m. gruodžio 31 d. jų finansavimo struktūrų finansavimo lėšų suma pasiektų bent 1 % visų įstaigų, turinčių leidimą veikti jų teritorijoje, apdraustųjų indėlių. Valstybės narės gali nustatyti už tą sumą didesnius tikslinius lygius.
2. Per 1 dalyje nurodytą pradinį laikotarpį įnašai, skirti finansavimo struktūroms ir renkami pagal 103 straipsnį, yra kuo tolygiau paskirstomi per visą laikotarpį iki to laiko, kol bus pasiektas tikslinis lygis, vis dėlto tinkamai atsižvelgiant į verslo ciklo etapą ir galimą prociklinių įnašų poveikį įnašus mokančių įstaigų finansinei būklei.
Valstybės narės gali pratęsti pradinį laikotarpį ne ilgiau kaip ketveriais metais, jeigu finansavimo struktūrų iš viso išmokėta suma viršija 0,5 % visų įstaigų, turinčių leidimą veikti jų teritorijoje, apdraustųjų indėlių, apsaugotų pagal Direktyvą 2014/49/ES.
3. Jeigu pasibaigus 1 dalyje nurodytam pradiniam laikotarpiui turima finansavimo lėšų suma sumažėja ir nebesiekia toje dalyje nustatyto tikslinio lygio, reguliarių įnašų rinkimas pagal 103 straipsnį atnaujinamas ir vyksta tol, kol bus pasiektas tikslinis lygis. Jei po to, kai pirmą kartą pasiektas tikslinis lygis ir kai turimi finansiniai ištekliai sumažėja iki mažiau nei du trečdaliai tikslinio lygio, tie įnašai nustatomi tokio dydžio, kad tikslinį lygį būtų galima pasiekti per šešerius metus.
Nustatant reguliarius įnašus tinkamai atsižvelgiama į verslo ciklo etapą ir poveikį, kurį procikliniai įnašai galėtų turėti nustatant metinius įnašus pagal šią dalį.
4. Ne vėliau kaip 2016 m. spalio 31 d. EBI pateikia Komisijai ataskaitą su rekomendacijomis dėl tinkamo atskaitos taško pertvarkymo finansavimo struktūrų tiksliniam lygiui nustatyti, ypač dėl to, ar visi įsipareigojimai yra tinkamesnis pagrindas nei apdraustieji indėliai.
5. Remdamasi 4 dalyje nurodytos ataskaitos rezultatais, Komisija prireikus ne vėliau kaip 2016 m. gruodžio 31 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl pertvarkymo finansavimo struktūros tikslinio lygio pagrindo.
103 straipsnis
Ex-ante įnašai
1. Siekdamos pasiekti 102 straipsnyje nustatytą tikslinį lygį, valstybės narės užtikrina, kad iš turinčių leidimą veikti jų teritorijoje įstaigų, įskaitant Sąjungos filialus, įnašai būtų renkami bent kas metus.
2. Kiekvienos įstaigos įnašas proporcingas jos įsipareigojimų (išskyrus nuosavas lėšas), atėmus apdraustuosius indėlius, sumos ir bendrų įsipareigojimų (išskyrus nuosavas lėšas), atėmus visų įstaigų, turinčių leidimą veikti tos valstybės narės teritorijoje, apdraustuosius indėlius, santykiui.
Tie įnašai koreguojami pagal įstaigų rizikos pobūdį, taikant pagal 7 dalį priimtus kriterijus.
3. Siekiant 102 straipsnyje nustatyto tikslinio lygio, į reikalingą finansavimo lėšų sumą galima įtraukti neatšaukiamus mokėjimo įsipareigojimus, visiškai užtikrintus trečiųjų asmenų teisėmis nesuvaržyto mažos rizikos turto įkaitu, laisvai prieinamus ir skirtus išimtinai pertvarkymo institucijoms naudoti 101 straipsnio 1 dalyje numatytais tikslais. Neatšaukiamų mokėjimo įsipareigojimų dalis neviršija 30 % visos pagal šį straipsnį surinktų įnašų sumos.
4. Valstybės narės užtikrina, kad įsipareigojimo mokėti šiame straipsnyje nustatytus įnašus vykdymas būtų užtikrintas pagal nacionalinės teisės aktus ir kad privalomi sumokėti įnašai būtų visiškai sumokėti.
Valstybės narės nustato tinkamas reguliavimo, apskaitos, ataskaitų teikimo ir kitas pareigas, kuriomis būtų užtikrintas visiškas privalomų sumokėti įnašų sumokėjimas. Valstybės narės užtikrina, kad būtų patvirtintos priemonės, skirtos tinkamai patikrinti, ar įnašai teisingai sumokėti. Valstybės narės užtikrina, kad būtų priimtos su įnašų mokėjimu susijusio sukčiavimo, vengimo ir piktnaudžiavimo prevencijos priemonės.
5. Pagal šį straipsnį surinktos sumos naudojamos tik 101 straipsnio 1 dalies tikslais.
6. Vadovaujantis 37, 38, 40, 41 ir 42 straipsniais, iš pertvarkomos įstaigos arba laikinos įstaigos gautos sumos, palūkanos ir kitos investicijų arba kitokios pajamos gali būti skiriamos finansavimo struktūroms.
7. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojamai priimti deleguotuosius aktus, kad patikslintų šios straipsnio 2 dalyje nurodytą įnašų koregavimo pagal įstaigų rizikos pobūdį sampratą, atsižvelgdama į visas šias aplinkybes:
a)
įstaigos rizikos poziciją, įskaitant jos prekybos veiklos svarbą, nebalansines pozicijas ir finansinio sverto dydį;
b)
įmonės finansavimo šaltinių stabilumą ir įvairovę ir nesuvaržytą labai likvidų turtą;
c)
finansinę įstaigos būklę;
d)
tikimybę, kad bus pradėtas įstaigos pertvarkymo procesas;
e)
tai, kiek įstaiga anksčiau yra pasinaudojusi nepaprastąja viešąja finansine parama;
f)
įstaigos struktūros sudėtingumą ir sėkmingo jos pertvarkymo galimybę;
g)
įstaigos svarbą vienos ar daugiau valstybių narių arba Sąjungos finansų sistemos stabilumui arba ekonomikai;
h)
tai, kad įstaiga yra IUS dalis.
8. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojamai priimti deleguotuosius aktus, kuriais patikslinama:
a)
4 dalyje nurodytos registravimo, apskaitos, ataskaitų teikimo ir kitos pareigos, kuriomis siekiama užtikrinti faktinį įnašų sumokėjimą;
b)
4 dalyje nurodytos priemonės, skirtos tinkamai patikrinti, ar įnašai teisingai sumokėti.
104 straipsnis
Papildomi ex-post įnašai
1. Kai turimų finansavimo lėšų nepakanka nuostoliams, sąnaudoms ar kitoms išlaidoms, patirtiems naudojant finansavimo struktūras, padengti, valstybės narės užtikrina, kad iš įstaigų, turinčių veiklos leidimą tų valstybių narių teritorijoje, būtų renkami papildomi ex-post įnašai, skirti papildomoms sumoms padengti. Tie papildomi ex-post įnašai paskirstomi įstaigoms laikantis 103 straipsnio 2 dalyje nustatytų taisyklių.
Papildomi ex-post įnašai neviršija daugiau nei tris kartus metinių įnašų sumos, nustatomos pagal 103 straipsnį.
2. Pagal šį straipsnį surinktiems įnašams taikomos 103 straipsnio 4-8 dalys.
3. Pertvarkymo institucija gali visiškai ar iš dalies atidėti įstaigos papildomų ex-post įnašų mokėjimą į pertvarkymo finansavimo struktūrą, jei tų įnašų mokėjimas keltų pavojų įstaigos likvidumui ar mokumui. Toks atidėjimas suteikiamas ne ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui, bet įstaigos prašymu gali būti pratęstas. Pagal šią dalį atidėtas įnašas sumokamas, kai toks mokėjimas nebekelia pavojaus įstaigos likvidumui ar mokumui.
4. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos aplinkybės ir sąlygos, kuriomis įstaigos įnašo mokėjimas gali būti atidėtas pagal šio straipsnio 3 dalį.
105 straipsnis
Alternatyvios finansavimo lėšos
Valstybės narės užtikrina, kad jų jurisdikcijai priskiriamoms finansavimo struktūroms būtų suteikta teisė su įstaigomis, finansų įstaigomis ar kitais trečiaisiais asmenimis sudaryti sutartis dėl skolinimosi ar kitų formų paramos, kai pagal 103 straipsnį surinktų sumų nepakanka nuostoliams, sąnaudoms ar kitoms išlaidoms, patirtiems naudojant finansavimo struktūras, padengti, o galimybės nedelsiant pasinaudoti 104 straipsnyje numatytais papildomais ex-post įnašais nėra arba tokių įnašų nepakanka.
106 straipsnis
Finansavimo struktūrų savitarpio skolinimasis
1. Valstybės narės užtikrina, kad jų jurisdikcijai priskiriamos finansavimo struktūros galėtų teikti prašymą dėl skolinimosi iš visų kitų finansavimo struktūrų Sąjungoje, kai:
a)
pagal 103 straipsnį surinktų sumų nepakanka nuostoliams, sąnaudoms ar kitoms išlaidoms, patirtiems naudojant finansavimo struktūras, padengti;
b)
nėra galimybės nedelsiant pasinaudoti 104 straipsnyje numatytais papildomais ex-post įnašais;
c)
nėra galimybės priimtinomis sąlygomis nedelsiant pasinaudoti 105 straipsnyje numatytomis alternatyvaus finansavimo lėšomis.
2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytomis sąlygomis jų jurisdikcijai priskiriamos finansavimo struktūros būtų įgaliotos skolinti kitoms Sąjungos finansavimo struktūroms.
3. Gavusi pagal 1 dalį pateiktą prašymą kiekviena kita finansavimo struktūra Sąjungoje sprendžia, ar skolinti finansavimo struktūrai, kuri pateikė prašymą. Valstybės narės gali reikalauti, kad tas sprendimas būtų priimamas pasikonsultavus su kompetentinga ministerija ar Vyriausybe arba gavus jos sutikimą. Sprendimas priimamas nepagrįstai nedelsiant.
4. Skolinančioji finansavimo struktūra ir kitos finansavimo struktūros, kurios nusprendė dalyvauti, susitaria dėl palūkanų normos, grąžinimo laikotarpio ir kitų paskolų sąlygų. Kiekvienos dalyvaujančios finansavimo struktūros paskoloms taikoma ta pati palūkanų norma, grąžinimo laikotarpis ir kitos sąlygos, išskyrus atvejus, kai visos dalyvaujančios finansavimo struktūros susitaria kitaip.
5. Kiekvienos dalyvaujančios pertvarkymo finansavimo struktūros paskolinta suma yra proporcinga konkrečios pertvarkymo finansavimo struktūros valstybėje narėje apdraustųjų indėlių sumos ir dalyvaujančių pertvarkymo finansavimo struktūrų valstybėse narėse apdraustųjų indėlių bendros sumos santykiui. Tos įnašų normos gali skirtis visų dalyvaujančių finansavimo struktūrų susitarimu.
6. Kitos valstybės narės pertvarkymo finansavimo struktūrai negrąžinta paskola pagal šį straipsnį laikoma pertvarkymo finansavimo struktūros, kuri suteikė paskolą, turtu ir gali būti įskaičiuojama į tos finansavimo struktūros tikslinį lygį.
107 straipsnis
Nacionalinių finansavimo struktūrų pasidalijimas tarpusavyje grupės pertvarkymo atveju
1. Valstybės narės užtikrina, kad 91 ar 92 straipsnyje nurodyto grupės pertvarkymo atveju, visų įstaigų, kurios yra grupės narės, nacionalinės finansavimo struktūros prisidėtų prie grupės pertvarkymo finansavimo pagal šį straipsnį.
2. 1 dalies tikslais grupės lygmens pertvarkymo institucija, pasikonsultavusi su įstaigų, kurios yra tos grupės narės, pertvarkymo institucijomis, prireikus prieš imdamasi kokių nors pertvarkymo veiksmų pasiūlo finansavimo planą, kaip 91 ir 92 straipsniuose numatytos grupės pertvarkymo schemos dalį.
Dėl finansavimo plano susitariama laikantis 91 ir 92 straipsniuose nurodytos sprendimų priėmimo procedūros.
3. Finansavimo planą sudaro:
a)
poveikį patiriančios grupės subjektų vertinimas pagal 36 straipsnį;
b)
nuostoliai, kuriuos turi pripažinti kiekvienas poveikį patiriančios grupės subjektas pertvarkymo priemonių taikymo metu;
c)
kiekvieno poveikį patiriančios grupės subjekto atveju - nuostoliai, kurių patirtų kiekviena akcininkų ir kreditorių klasė;
d)
visi įnašai, kuriuos turėtų sumokėti indėlių garantijų sistemos pagal 109 straipsnio 1 dalį;
e)
pertvarkymo finansavimo struktūrų bendras įnašas ir įnašo tikslas bei forma;
f)
sumos, kurią turi sumokėti kiekviena tų valstybių narių, kuriose veikia poveikį patiriančios grupės subjektai, nacionalinė finansavimo struktūra, kad prisidėtų prie grupės pertvarkymo finansavimo ir būtų patenkintas e punkte nurodytas įnašas, apskaičiavimo pagrindas;
g)
suma, kurią turi sumokėti kiekviena iš poveikį patiriančios grupės subjektų nacionalinių finansavimo struktūrų, siekdama prisidėti prie grupės pertvarkymo finansavimo, ir tų įnašų forma;
h)
pasiskolintina suma, dėl kurios valstybių narių, kuriose veikia poveikį patiriančios grupės subjektai, finansavimo struktūros sudarys sutartis su įstaigomis, finansų įstaigomis ir kitais trečiaisiais asmenimis pagal 105 straipsnį;
i)
prireikus turėtų būti galima pratęsti naudojimosi valstybių narių, kuriose veikia poveikį patiriančios grupės subjektai, finansavimo struktūromis laikotarpį.
4. 3 dalies f punkte nurodyto įnašo paskirstymo pagrindas atitinka šio straipsnio 5 dalį ir visus pagal 12 straipsnio 3 dalies f punktą grupės pertvarkymo plane nustatytus principus, išskyrus atvejus, kai finansiniame plane būtų susitarta kitaip.
5. Išskyrus atvejus, kai finansavimo plane būtų susitarta kitaip, nustatant kiekvienos nacionalinės finansavimo struktūros įnašo apskaičiavimo pagrindą visų pirma atsižvelgiama į:
a)
1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytuose subjektuose ir įstaigose turimo pagal riziką įvertinto grupės turto dalį, nustatytą tos pertvarkymo finansavimo struktūros valstybėje narėje;
b)
1 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytuose subjektuose ir įstaigose turimo grupės turto dalį, nustatytą tos pertvarkymo finansavimo struktūros valstybėje narėje;
c)
nuostolių, dėl kurių atsirado poreikis pertvarkyti grupę ir kurių patyrė kompetentingų institucijų prižiūrimi grupės subjektai tos pertvarkymo finansavimo struktūros valstybėje narėje, dalį;
d)
grupės finansavimo struktūrų išteklių, kurie pagal finansavimo planą turėtų būti tiesiogiai naudojami grupės subjektams, įsteigtiems tos pertvarkymo finansavimo struktūros valstybėje narėje, dalį.
6. Nedarant poveikio 2 daliai valstybės narės iš anksto nustato taisykles ir procedūras, kuriomis užtikrinama, kad visos nacionalinės finansavimo struktūros galėtų nedelsdamos sumokėti grupės pertvarkymo finansavimui skirtą įnašą.
7. Šio straipsnio tikslais valstybės narės užtikrina, kad grupės finansavimo struktūroms būtų leidžiama, laikantis 105 straipsnyje nustatytų sąlygų, su įstaigomis, finansų įstaigomis ar kitais trečiaisiais asmenimis sudaryti sutartis dėl skolinimosi arba kitų formų paramos.
8. Valstybės narės užtikrina, kad jų jurisdikcijai priskiriamos nacionalinės finansavimo struktūros galėtų teikti garantiją bet kokiai sumai, pasiskolintai grupės finansavimo struktūrų pagal 7 dalį sudarius sutartį.
9. Valstybės narės užtikrina, kad visos pajamos ar nauda, gautos naudojant grupės finansavimo struktūras, būtų skiriamos nacionalinėms finansavimo struktūroms pagal jų įnašus į pertvarkymo finansavimą, kaip nustatyta 2 dalyje.
108 straipsnis
Indėlių eiliškumas nemokumo atveju
Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinės teisės aktuose, reglamentuojančiuose įprastines bankroto bylas:
a)
toliau nurodytiems indėliams būtų suteikiamas toks pat prioritetas, kuris yra didesnis nei paprastų neapdraustų nepirmenybinių kreditorių reikalavimų prioritetas:
i)
fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių reikalavimus atitinkančių indėlių dalis, kuri viršija draudimo sumą, numatytą Direktyvos 2014/49/ES 6 straipsnyje;
ii)
fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių indėliams, kurie būtų laikomi reikalavimus atitinkančiais indėliais, jei nebūtų laikomi Sąjungoje įsisteigusių įstaigų filialuose, esančiuose už Sąjungos ribų;
b)
toliau nurodytiems indėliams būtų suteikiamas toks pat prioritetas, kuris yra didesnis nei a punkte nustatytas prioritetas:
i)
apdraustiesiems indėliams;
ii)
indėlių garantijų sistemoms, perimančioms apdraustųjų indėlininkų teises ir pareigas bankroto atveju.
109 straipsnis
Indėlių garantijų sistemų naudojimas vykdant pertvarkymą
1. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai pertvarkymo institucijos imasi pertvarkymo veiksmų ir šiais veiksmais užtikrinama, kad indėlininkai ir toliau turėtų galimybę naudotis savo indėliais, indėlių garantijų sistema, su kuria yra susijusi įstaiga, atsako už:
a)
kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė - sumą, kuri būtų buvusi nurašyta iš apdraustųjų indėlių siekiant padengti įstaigos nuostolius pagal 46 straipsnio 1 dalies a punktą, jei apdraustieji indėliai būtų buvę įtraukti į gelbėjimo privačiomis lėšomis proceso taikymo sritį ir būtų buvę nurašyti tokiu pačiu mastu kaip ir kreditorių skolos, laikantis tokio paties eiliškumo pagal įprastines bankroto bylas reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus; arba
b)
kai taikoma viena ar daugiau pertvarkymo priemonių, išskyrus gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę - nuostolių, kurių apdraustieji indėlininkai būtų patyrę, sumą, jei apdraustieji indėlininkai būtų patyrę nuostolių, proporcingų kreditorių patirtiems nuostoliams, laikantis tokio paties eiliškumo pagal įprastines bankroto bylas reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus.
Visais atvejais indėlių garantijų sistemos atsakomybė negali būti didesnė už nuostolių, kuriuos ji būtų turėjusi padengti, jei įstaiga būtų buvusi likviduota pagal įprastinę bankroto procedūrą, sumą.
Kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, nereikalaujama, kad indėlių garantijų sistema mokėtų įnašus įstaigos ar laikinos įstaigos rekapitalizavimo išlaidomos padengti pagal 46 straipsnio 1 dalies b punktą.
Kai atlikus vertinimą pagal 74 straipsnį, nustatoma, kad iš indėlių garantijų sistemos pertvarkymui skirtas įnašas buvo didesnis už grynuosius nuostolius, kurių ji būtų patyrusi jei įstaiga būtų buvusi likviduota pagal įprastinę bankroto procedūrą atveju, indėlių garantijų sistema turi teisę reikalauti, kad iš pertvarkymo finansavimo struktūros būtų sumokėtas skirtumas pagal 75 straipsnį.
2. Valstybės narės užtikrina, kad sumos, už kurią pagal šio straipsnio 1 dalį atsakinga indėlių garantijų sistema, nustatymas atitiktų 36 straipsnyje nurodytas sąlygas.
3. Taikant 1 dalį indėlių garantijų sistemos išmokos išmokamos grynaisiais pinigais.
4. Kai reikalavimus atitinkantys indėliai, laikyti pertvarkomoje įstaigoje, perduoti kitam subjektui pagal verslo pardavimo priemonę arba laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, indėlininkai nebetenka teisės teikti reikalavimų indėlių garantijų sistemai pagal Direktyvą 2014/49/ES dėl neperkeltos savo indėlių, laikomų pertvarkomoje įstaigoje, dalies, jeigu perkelta lėšų suma lygi bendram garantijos lygiui, numatytam Direktyvos 2014/49/ES 6 straipsnyje, arba jį viršija.
5. Nepaisant 1-4 dalių, jei turimi finansiniai indėlių garantijų sistemos ištekliai naudojami pagal nurodytas dalis ir po to sumažėjo iki mažiau nei dviejų trečdalių indėlių garantijų sistemos tikslinio lygio, nustatomi tokio dydžio reguliarūs indėlių garantijų sistemos įnašai, kad tikslinį lygį būtų galima pasiekti per šešerius metus.
Visais atvejais indėlių garantijų sistemų atsakomybė nėra didesnė už sumą, lygią 50 % jos tikslinio indėlių garantijų sistemų lygio pagal Direktyvos 2014/49/ES 10 straipsnį. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinio bankų sektoriaus ypatumus, gali nustatyti didesnį nei 50 % lygį.
Visais atvejais indėlių garantijų sistemos dalis pagal šią direktyvą nėra didesnė už nuostolius, kuriuos ji patirtų likviduojant pagal įprastinę bankroto bylą.
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS
SANKCIJOS
110 straipsnis
Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės
1. Nedarant poveikio valstybių narių teisei numatyti baudžiamąsias sankcijas ir jas taikyti, valstybės narės nustato taisykles dėl administracinių sankcijų ir kitų administracinių priemonių, taikytinų tais atvejais, kai nesilaikoma nacionalinių nuostatų perkeliant šią direktyvą ir imasi visų būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Kai valstybės narės nusprendžia nenustatyti taisyklių dėl administracinių sankcijų už pažeidimus, kuriems taikoma nacionalinė baudžiamoji teisė, jos pateikia Komisijai atitinkamas baudžiamosios teisės nuostatas. Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
2. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai pažeidžiamos įstaigoms, finansų įstaigoms ir Sąjungos patronuojančiosioms įmonėms nustatytos 1 dalyje nurodytos pareigos, administracines sankcijas būtų galima skirti valdymo organo nariams ir kitiems pagal nacionalinę teisę už pažeidimą atsakingiems fiziniams asmenims, laikantis nacionalinėje teisėje nustatytų sąlygų.
3. Įgaliojimai paskirti šioje direktyvoje numatytas administracines sankcijas priskiriami pertvarkymo institucijoms ar (jei tai ne ta pati institucija) kompetentingoms institucijoms, atsižvelgiant į pažeidimo rūšį. Pertvarkymo institucijoms ir kompetentingoms institucijoms suteikiami visi informacijos rinkimo ir tyrimo įgaliojimai, būtini jų funkcijoms vykdyti. Naudodamosi savo įgaliojimais taikyti sankcijas, pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos glaudžiai bendradarbiauja, kad užtikrintų, jog administracinėmis sankcijomis ar kitomis administracinėmis priemonėmis būtų pasiekti norimi rezultatai, ir kad suderintų savo veiksmus spręsdamos tarpvalstybinius klausimus.
4. Pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos naudojasi savo administraciniais įgaliojimais taikyti sankcijas pagal šią direktyvą ir nacionalinę teisę bet kuriuo iš šių būdų:
a)
tiesiogiai;
b)
bendradarbiaudamos su kitomis institucijomis;
c)
savo atsakomybe perduodamos funkcijas tokioms institucijoms;
d)
kreipdamosi į kompetentingas teismines institucijas.
111 straipsnis
Konkrečios nuostatos
1. Valstybės narės užtikrina, kad jų įstatymuose ir kituose teisės aktuose būtų numatytos sankcijos ir kitos administracinės priemonės, taikomos bent šiais atvejais:
a)
kai neparengiami, neprižiūrimi ir neatnaujinami gaivinimo planai ir grupės gaivinimo planai, taip pažeidžiant 5 arba 7 straipsnį;
b)
kai kompetentingai institucijai nepranešama apie ketinimą teikti grupės finansinę paramą, taip pažeidžiant 25 straipsnį;
c)
kai nepateikiama visa informacija, būtina pertvarkymo planams parengti, taip pažeidžiant 11 straipsnį;
d)
kai įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto valdymo organas nepraneša kompetentingai institucijai, kad įstaiga ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytas subjektas žlunga arba gali žlugti, taip pažeisdamas 81 straipsnio 1 dalį.
2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytais atvejais būtų galima taikyti bent šias administracines sankcijas ir administracines priemones:
a)
viešą pranešimą, kuriame nurodomas už pažeidimą atsakingas fizinis asmuo, įstaiga, finansų įstaiga, Sąjungos patronuojančioji įmonė arba kitas juridinis asmuo ir pažeidimo pobūdis;
b)
nurodymą atsakingam fiziniam arba juridiniam asmeniui nutraukti pažeidimą ir nekartoti tokių veiksmų;
c)
laikiną draudimą bet kurios įstaigos ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodyto subjekto valdymo organo ar vyresniosios vadovybės nariui, arba bet kuriam kitam fiziniam asmeniui, kuris laikomas atsakingu, vykdyti pareigas įstaigose ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytuose subjektuose;
d)
juridinio asmens atveju - administracines baudas, kurios sudarytų iki 10 % to juridinio asmens bendros metinės grynosios apyvartos praėjusiais veiklos metais. Jei juridinis asmuo yra patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė, atitinkama apyvarta laikoma apyvarta, nurodyta pagrindinės patronuojančiosios įmonės praėjusių veiklos metų konsoliduotosiose finansinėse ataskaitose;
e)
fizinio asmens atveju - administracines baudas, kurios sudarytų iki 5 000 000 EUR arba atitinkamą sumą nacionaline 2014 m. liepos 2 d. tose valstybėse narėse, kurių oficiali valiuta nėra euro;
f)
administracines baudas, kurių suma būtų ne daugiau nei du kartus didesnė nei naudos, gautos padarius pažeidimą, suma, jei tokią naudą galima nustatyti;
112 straipsnis
Administracinių sankcijų skelbimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos savo oficialioje interneto svetainėje skelbtų administracines sankcijas, kurias jos skyrė už nacionalinių nuostatų, priimtų siekiant perkelti šią direktyvą, pažeidimus, kai tokios sankcijos nebuvo apskųstos arba kai buvo išnaudotos apskundimo galimybės. Taip skelbiama nepagrįstai nedelsiant po to, kai fizinis arba juridinis asmuo, kuriam skirta sankcija, informuojamas apie tą sankciją, įskaitant informaciją apie pažeidimo rūšį bei pobūdį ir fizinio arba juridinio asmens, kuriam skirta sankcija, tapatybę.
Tais atvejais, kai valstybės narės leidžia skelbti apskundžiamas sankcijas, pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos nepagrįstai nedelsdamos savo oficialioje interneto svetainėje skelbia informaciją apie to skundo nagrinėjimo eigą ir jo rezultatus.
2. Pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos bet kuriomis iš toliau nurodytų aplinkybių informaciją apie skirtas sankcijas skelbia anonimiškai ir laikydamosi nacionalinės teisės:
a)
kai sankcija skiriama fiziniam asmeniui ir kai atlikus privalomą išankstinį asmens duomenų paskelbimo proporcingumo vertinimą nustatoma, kad toks paskelbimas būtų neproporcingas;
b)
jei dėl paskelbimo kiltų grėsmė finansų rinkų stabilumui ar vykstančiam baudžiamajam tyrimui;
c)
jei dėl paskelbimo būtų padaryta, kai tai galima nustatyti, neproporcinga žala įstaigoms ar 1 straipsnio 1 dalies b, c ar d punkte nurodytiems subjektams arba susijusiems fiziniams asmenims.
Tokiais atvejais atitinkamų duomenų paskelbimas gali būti atidėtas pagrįstam laikotarpiui, jei numatoma, jog per tą laikotarpį nebeliks priežasčių, dėl kurių reikėtų skelbti anonimiškai.
3. Pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos užtikrina, kad bet kokia pagal šį straipsnį paskelbta informacija jų oficialioje interneto svetainėje būtų saugoma bent penkerius metus. Į paskelbtą informaciją įtraukti asmens duomenys pertvarkymo institucijos arba kompetentingos institucijos oficialioje interneto svetainėje saugomi tik tokį laikotarpį, kuris būtinas vadovaujantis galiojančiomis asmens duomenų apsaugos taisyklėmis.
4. EBI ne vėliau kaip 2016 m. liepos 3 d. Komisijai pateikia ataskaitą dėl valstybių narių anonimiškai paskelbtos informacijos apie sankcijas, kaip numatyta 2 dalyje, visų pirma nurodydama, ar tarp valstybių narių pastebėta didelių skirtumų šiuo klausimu. Toje ataskaitoje taip pat aptariami dideli skirtumai, susiję su sankcijų paskelbimo trukme pagal sankcijų skelbimą reglamentuojančią valstybių narių nacionalinę teisę.
113 straipsnis
EBI vykdomas centrinės duomenų bazės administravimas
1. Laikydamosi 84 straipsnyje nurodytų griežtų profesinės paslapties saugojimo reikalavimų pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos informuoja EBI apie visas pagal 111 straipsnį skirtas administracines sankcijas ir apie skundų nagrinėjimo eigą ir rezultatus. EBI administruoja centrinę sankcijų, apie kurias jai buvo pranešta, duomenų bazę išimtinai pertvarkymo institucijų keitimosi informacija tikslais; šia duomenų baze gali naudotis tik pertvarkymo institucijos, o ji atnaujinama remiantis pertvarkymo institucijų pateikta informacija. EBI administruoja centrinę sankcijų, apie kurias jai buvo pranešta, duomenų bazę išimtinai kompetentingų institucijų keitimosi informacija tikslais; šia duomenų baze gali naudotis tik kompetentingos institucijos, o ji atnaujinama remiantis kompetentingų institucijų pateikta informacija.
2. EBI administruoja tinklalapį, kuriame pateikiamos nuorodos į kiekvienos pertvarkymo institucijos paskelbtas sankcijas bei kiekvienos kompetentingos institucijos paskelbtas sankcijas pagal 112 straipsnį ir nurodomas laikotarpis, kurį kiekviena valstybė narė skelbia sankcijas.
114 straipsnis
Veiksmingas sankcijų taikymas ir kompetentingų institucijų bei pertvarkymo institucijų naudojimasis įgaliojimais taikyti sankcijas
Valstybės narės užtikrina, kad nustatydamos administracinių sankcijų arba kitų administracinių priemonių rūšį ir administracinių baudų dydį kompetentingos institucijos ir pertvarkymo institucijos atsižvelgtų į visas svarbias aplinkybes, prireikus įskaitant:
a)
pažeidimo sunkumą ir trukmę;
b)
atsakingo fizinio ar juridinio asmens atsakomybės laipsnį;
c)
atsakingo fizinio ar juridinio asmens finansinį pajėgumą, pavyzdžiui, nustatomą pagal atsakingo juridinio asmens bendrą apyvartą arba atsakingo fizinio asmens metines pajamas;
d)
atsakingo fizinio ar juridinio asmens gauto pelno arba išvengtų nuostolių, jei juos galima nustatyti, dydį;
e)
trečiųjų asmenų dėl pažeidimo patirtus nuostolius, jei juos galima nustatyti;
f)
atsakingo fizinio ar juridinio asmens bendradarbiavimo su kompetentinga institucija ir pertvarkymo institucija aktyvumą;
g)
ankstesnius atsakingo fizinio ar juridinio asmens įvykdytus pažeidimus;
h)
visas galimas sistemines pažeidimo pasekmes.
IX ANTRAŠTINĖ DALIS
VYKDYMO ĮGALIOJIMAI
115 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 2 straipsnio antroje pastraipoje, 44 straipsnio 11 dalyje, 76 straipsnio 4 dalyje, 103 straipsnio 7 ir 8 dalyse ir 104 straipsnio 4 dalyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo 2014 m. liepos 2 d.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 2 straipsnio antroje pastraipoje, 44 straipsnio 11 dalyje, 76 straipsnio 4 dalyje, 103 straipsnio 7 ir 8 dalyse ir 104 straipsnio 4 dalyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 2 straipsnio antrą pastraipą, 44 straipsnio 11 dalį, 76 straipsnio 4 dalį, 103 straipsnio 7 ir 8 dalis ir 104 straipsnio 4 dalį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per tris mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.
6. Komisija nepriima deleguotųjų aktų, jei Europos Parlamentui skirtas nagrinėjimo laikas dėl darbo pertraukos sutrumpėja iki mažiau kaip penkių mėnesių, įskaitant galimą pratęsimą.
X ANTRAŠTINĖ DALIS
DIREKTYVŲ 82/891/EEB, 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES IR 2013/36/ES IR REGLAMENTŲ (ES) nr. 1093/2010 IR (ES) nr. 648/2012 DALINIAI PAKEITIMAI
116 straipsnis
Direktyvos 82/891/EEB dalinis pakeitimas
Direktyvos 82/891/EEB 1 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip:
„4. Taikomos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/35/ES (36) 1 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys.
117 straipsnis
Direktyvos 2001/24/EB daliniai pakeitimai
Direktyva 2001/24/EB iš dalies keičiama taip:
1.
1 straipsnis papildomas šiomis dalimis:
„3. Ši direktyva taip pat taikoma investicinėms įmonėms, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 (37) 4 straipsnio 1 dalies 2 unkte, ir jų filialams, esantiems kitose valstybėse narėse nei tos, kuriose yra jų pagrindinės buveinės.
4. Taikant pertvarkymo priemones ir vykdant pertvarkymo įgaliojimus, numatytus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/59/ES (38), ši direktyva taip pat taikoma finansų įstaigoms, įmonėms ir patronuojančiosioms įmonėms, kurioms taikoma Direktyva 2014/59/ES.
5. Šios direktyvos 4 ir 7 straipsniai netaikomi, kai taikomas Direktyvos 2014/59/ES 83 straipsnis.
6. Šios direktyvos 33 straipsnis netaikomas, kai taikomas Direktyvos 2014/59/ES 84 straipsnis.
(37) 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1)." 						
(38) 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiami Tarybos direktyva 82/891/EEB ir direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES, ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 ir (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).“;" 						
2.
2 straipsnis pakeičiamas taip:
„2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šios direktyvos tikslais:
- buveinės valstybė narė- buveinės valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 43 punkte,
- priimančioji valstybė narė- priimančioji valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 44 punkte,
- filialas- filialas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 17 punkte,
- kompetentinga institucija- kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte arba pertvarkymo institucija, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 18 punkte, kiek tai susiję su reorganizavimo priemonėmis, kurių imamasi pagal tą direktyvą,
- administratorius- asmuo ar įstaiga, kurį (-ią) paskiria administracinės arba teisminės institucijos, įgaliotas (-a) administruoti reorganizavimo priemones,
- administracinės arba teisminės institucijos- valstybių narių administracinės arba teisminės institucijos, kurioms suteikta su reorganizavimo priemonėmis arba likvidavimo procedūromis susijusi kompetencija,
- reorganizavimo priemonės- priemonės, skirtos kredito įstaigos ar investavimo firmos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, finansinei būklei išsaugoti arba atkurti, ir galinčios daryti poveikį trečiųjų šalių pirmiau turėtoms teisėms, įskaitant priemones, susijusias su galimybe sustabdyti mokėjimus, vykdymo užtikrinimo priemones arba sumažinti reikalavimus; tos priemonės apima pertvarkymo priemonių taikymą ir naudojimąsi pertvarkymo įgaliojimais, numatytais Direktyvoje 2014/59/ES,
- likvidatorius- asmuo ar įstaiga, kurį (-ią) paskiria administracinės arba teisminės institucijos, įgaliotas (-a) administruoti likvidavimo procedūras,
- likvidavimo procedūros- valstybės narės administracinių arba teisminių institucijų pradėtos ir prižiūrimos kolektyvinės procedūros, skirtos turtui realizuoti, prižiūrint minėtoms institucijoms, įskaitant tuos atvejus, kai tokios procedūros nutraukiamos pagal kompromisinį susitarimą su kreditoriais ar kitą panašią priemonę,
- reguliuojama rinka- reguliuojama rinka, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos/2014/65/ES 4 straipsnio 1 dalies 21 punkte, (39)
- priemonės- finansinės priemonės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 50 punkto b papunktyje;
(39) 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/65/ES dėl finansinių priemonių rinkų, kuria iš dalies keičiamos Direktyva 2002/92/EB ir Direktyva 2011/61/EB (OL L 173, 2014 6 12, p. 349).“;" 						
3.
25 straipsnis pakeičiamas taip:
„25 straipsnis
Užskaitos sandoriai
Nedarant poveikio Direktyvos 2014/59/ES 68 ir 71 straipsniams, užskaitos sandoriai reglamentuojami išimtinai pagal tokiems sandoriams taikomą sutarčių teisę.“;
4.
26 straipsnis pakeičiamas taip:
„26 straipsnis
Atpirkimo sandoriai
Nedarant poveikio Direktyvos 2014/59/ES 68 ir 71 straipsniams ir šios direktyvos 24 straipsniui, atpirkimo sandoriai reglamentuojami išimtinai pagal tokiems sandoriams taikomą sutarčių teisę.“
118 straipsnis
Direktyvos 2002/47/EB dalinis pakeitimas
Direktyva 2002/47/EB iš dalies keičiama taip:
1.
1 straipsnis papildomas šia dalimi:
„6. Šios direktyvos 4-7 straipsniai netaikomi apribojimams, taikomiems susitarimų dėl finansinio įkaito vykdymui, susitarimų dėl finansinio įkaito, kaip pareigos įvykdymo užtikrinimo, baigiamosios užskaitos ar įskaitymo nuostatų galiojimo apribojimams, taikomiems pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES IV antraštinės dalies IV arba V skyrių, arba tokiems apribojimams, kurie dėl panašios galios nustatomi valstybės narės teisėje, kad būtų palengvintas tvarkingas 2 dalies c punkto iv papunktyje ir d punkte nurodytų subjektų pertvarkymas, kuriam taikomos apsaugos priemonės, bent lygiavertės nustatytoms Direktyvos 2014/59/ES IV antraštinės dalies VI skyriuje; (40)
(40) 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiami Tarybos direktyva 82/891/EEB ir direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES, ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 ir (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).“;" 						
2.
9a straipsnis pakeičiamas taip:
„9a straipsnis
Direktyvos 2008/48/EB ir 2014/59/ES
Šia direktyva nedaromas poveikis direktyvoms 2008/48/EB ir 2014/59/ES.“
119 straipsnis
Direktyvos 2004/25/EB dalinis pakeitimas
Direktyvos 2004/25/EB 4 straipsnio 5 dalyje įterpiama ši pastraipa:
„Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalis nebūtų taikoma tais atvejais, kai naudojamos pertvarkymo priemonės, įgaliojimai ir mechanizmai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES IV antraštinėje dalyje. (41)
120 straipsnis
Direktyvos 2005/56/EB dalinis pakeitimas
Direktyvos 2005/56/EB 3 straipsnis papildomas šia dalimi:
„4. Valstybės narės užtikrina, kad ši direktyva nebūtų taikoma bendrovei ar bendrovėms, kurioms taikomos pertvarkymo priemonės, įgaliojimai ir mechanizmai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES IV antraštinėje dalyje (42).
121 straipsnis
Direktyvos 2007/36/EB daliniai pakeitimai
Direktyva 2007/36/EB iš dalies keičiama taip:
1.
1 straipsnis papildomas šia dalimi:
„4. Valstybės narės užtikrina, kad ši direktyva nebūtų taikoma tais atvejais, kai naudojamos pertvarkymo priemonės, įgaliojimai ir mechanizmai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES IV antraštinėje dalyje. (43)
(43) 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiami Tarybos direktyva 82/891/EEB ir direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES ir 2013/36/ES, ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 ir (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).“" 						
2.
5 straipsnis papildomas šiomis dalimis:
„5. Valstybės narės užtikrina, kad, Direktyvos 2014/59/ES tikslais visuotinis susirinkimas dviejų trečdalių galiojančių balsų dauguma gali nuspręsti (arba iš dalies pakeisti statutą į jį įtraukiant nuostatą, pagal kurią tai numatoma), kad pranešimas apie visuotinio susirinkimo sušaukimą dėl kapitalo didinimo platinamas trumpesnį laikotarpį, nei nustatyta šio straipsnio 1 dalyje, jei tas susirinkimas neįvyksta per dešimt kalendorinių dienų po pranešimo išplatinimo ir jei yra įgyvendintos Direktyvos 2014/59/ES 27 arba 29 straipsnio sąlygos ir kapitalą būtina padidinti siekiant išvengti tos direktyvos 32 ir 33 straipsniuose numatytų pertvarkymo sąlygų.
6. 5 dalies tikslais netaikoma 6 straipsnio 3 dalyje nurodyta kiekvienos valstybės narės pareiga nustatyti vieną terminą, 6 straipsnio 4 dalyje nurodyta pareiga užtikrinti, kad būtų sudaryta galimybė laiku gauti patikslintą darbotvarkę, ir 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta kiekvienos valstybės narės pareiga nustatyti bendrą apskaitos dieną.“
122 straipsnis
Direktyvos 2011/35/ES dalinis pakeitimas
Direktyvos 2011/35/ES 1 straipsnis papildomas šia dalimi:
„4. Valstybės narės užtikrina, kad ši direktyva nebūtų taikoma bendrovei ar bendrovėms, kurioms taikomos pertvarkymo priemonės, įgaliojimai ir mechanizmai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES (44) IV antraštinėje dalyje.
123 straipsnis
Direktyvos 2012/30/ES dalinis pakeitimas
Direktyvos 2012/30/ES 45 straipsnis papildomas šia dalimi:
„3. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos 10 straipsnis, 19 straipsnio 1 dalis, 29 straipsnio 1 dalis, 29 straipsnio 2 ir 3 dalys, 31 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, 33-36, 40, 41 ir 42 straipsniai nebūtų taikomi tais atvejais, kai naudojamos pertvarkymo priemonės, įgaliojimai ir mechanizmai, nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES IV antraštinėje dalyje. (45)
124 straipsnis
Direktyvos 2013/36/ES dalinis pakeitimas
Išbraukiama Direktyvos 2013/36/ES 74 straipsnio 4 dalis.
125 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 dalinis pakeitimas
Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 iš dalies keičiamas taip:
1.
4 straipsnio 2 punktas pakeičiamas taip:
„2. kompetentinga institucija:
i)
kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte bei kaip nurodyta direktyvose 2007/64/EB ir 2009/110/EB;
ii)
taikant direktyvas 2002/65/EB ir 2005/60/EB - institucijos, kompetentingos užtikrinti, kad kredito ir finansų įstaigos laikytųsi tų direktyvų reikalavimų;
iii)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/49/ES atžvilgiu paskirta įstaiga, kaip apibrėžta tos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies 18 punkte (46);
iv)
atsižvelgiant į Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/59/ES - pertvarkymo įstaiga, kaip apibrėžta tos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies 18 punkte. (47).
(46) 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/49/ES dėl indėlių garantijų sistemų (OL L 173, 2014 6 12, p. 149)." 						
(47) Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiami Tarybos direktyva 82/891/EEB ir direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES ir 2013/36/ES, ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 ir (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190).“" 						
2.
40 straipsnio 6 dalis papildoma šia pastraipa:
„Kad būtų galima veikti taikant Direktyvą 2014/59/ES, 1 dalies b punkte nurodytą Stebėtojų tarybos narį, jei tinkama, gali lydėti kiekvienos valstybės narės pertvarkymo institucijos atstovas, neturintis balso teisės.“
126 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 648/2012 dalinis pakeitimas
Reglamento (ES) Nr. 648/2012 81 straipsnio 3 dalis papildoma šiuo punktu:
„k)
pertvarkymo institucijoms, paskirtoms pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES 3 straipsnį. (48)
XI ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
127 straipsnis
EBI pertvarkymo komitetas
Kad galėtų rengti EBI sprendimus, priimamus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 44 straipsnį, įskaitant sprendimus dėl techninių reguliavimo standartų projektų ir techninių įgyvendinimo standartų projektų, susijusių su šioje direktyvoje numatytomis pertvarkymo institucijoms pavestomis užduotimis, EBI pagal to reglamento 41 straipsnį įsteigia nuolatinį vidaus komitetą. Visų pirma, pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 38 straipsnio 1 dalį EBI užtikrina, kad joks tame straipsnyje nurodytas sprendimas niekaip nepažeistų valstybių narių fiskalinės atsakomybės. Tą vidaus komitetą sudaro šios direktyvos 3 straipsnyje nurodytos pertvarkymo institucijos.
Šios direktyvos tikslais EBI bendradarbiauja su EDPPI ir EVPRI Europos priežiūros institucijų jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 54 straipsnį, Reglamentą (ES) Nr. 1094/2010 ir Reglamentą (ES) Nr. 1095/2010.
Šios direktyvos tikslais EBI užtikrina struktūrinį pertvarkymo komiteto ir kitų Reglamente (ES) Nr. 1093/2010 nurodytų funkcijų atskyrimą. Pertvarkymo komitetas skatina pertvarkymo planų rengimą ir derinimą, taip pat kuria žlungančių finansų įstaigų pertvarkymo metodus.
128 straipsnis
Bendradarbiavimas su EBI
Šios direktyvos tikslais kompetentingos ir pertvarkymo institucijos bendradarbiauja su EBI pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010.
Kompetentingos ir pertvarkymo institucijos nedelsdamos suteikia EBI visą informaciją, būtiną jos pareigoms pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 35 straipsnį vykdyti.
129 straipsnis
Peržiūra
Ne vėliau kaip 2018 m. birželio 1 d. Komisija peržiūri šios direktyvos įgyvendinimą ir pateikia įgyvendinimo ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai. Visų pirma ji įvertina šiuos aspektus:
a)
remdamasi 4 straipsnio 7 dalyje nurodyta EBI ataskaita - poreikį daryti dalinius pakeitimus siekiant kuo labiau sumažinti skirtumus nacionaliniu lygiu;
b)
remdamasi 45 straipsnio 19 dalyje nurodyta EBI ataskaita - poreikį daryti dalinius pakeitimus siekiant kuo labiau sumažinti skirtumus nacionaliniu lygiu;
c)
pagal šią direktyvą EBI pavestų pareigų, įskaitant tarpininkavimo vaidmenį, atlikimą ir veiksmingumą.
Prireikus prie tos ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
Nepaisant pirmoje pastraipoje numatytos peržiūros ne vėliau kaip 2017 m. liepos 3 d. Komisija peržiūri konkrečiai 13, 18 ir 45 straipsnių nuostatų, susijusių su EBI įgaliojimais vykdyti privalomą tarpininkavimą, taikymą, kad būtų atsižvelgta į būsimus finansines paslaugas reglamentuojančios teisės pokyčius. Ta ataskaita ir prireikus visi prie jos pridedami pasiūlymai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai.
130 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2014 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Tas nuostatas valstybės narės taiko nuo 2015 m. sausio 1 d.
Tačiau valstybės narės taiko nuostatas, priimtas laikantis IV antraštinės dalies IV skyriaus 5 skirsnio nuostatų, vėliausiai nuo 2016 m. sausio 1 d.
2. Valstybės narės, priimdamos 1 dalyje nurodytas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai ir EBI šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
131 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
124 straipsnis įsigalioja 2015 m. sausio 1 d.
132 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.