РЕГЛАМЕНТ (ЕС, ЕВРАТОМ) № 883/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 септември 2013 година
относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 325 от него, във връзка с Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 106а от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Институциите на Съюза и държавите-членки придават голямо значение на защитата на финансовите интереси на Съюза и на борбата срещу измамите, корупцията и всички останали незаконни дейности, засягащи тези интереси. Отговорността на Комисията в това отношение е тясно свързана с нейното задължение да изпълнява бюджета в съответствие с член 317 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като значението на действията за тази цел се потвърждава в член 325 от ДФЕС.
(2)
Всички налични средства следва да бъдат използвани пълноценно за постигането на тази цел, особено в контекста на поетите от Съюза отговорности по разследването, като следва да се поддържат текущото разпределение и балансът на отговорностите между Съюза и държавите-членки.
(3)
С цел укрепване на наличните средства за борба с измамите, като се зачита принципът на автономия на вътрешната организация на всяка институция, чрез Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (3), Комисията създаде Европейската служба за борба с измамите („Службата“) като една от собствените си служби, която да поеме задължението да провежда административни разследвания за измама. Комисията дава на Службата пълна независимост да упражнява функциите си за разследване. В Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом е предвидено, че за целите на разследванията Службата упражнява правомощията, дадени ѝ от правото на Съюза.
(4)
Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета (4) беше приет с цел регламентиране на разследванията, провеждани от Службата. С цел повишаване ефективността на разследващите дейности на Службата и предвид оценките, направени от институциите на Съюза за дейностите на Службата, по-специално Доклада на Комисията за оценка от април 2003 г. и специални доклади № 1/2005 (5) и № 2/2011 (6) на Сметната палата относно управлението на Службата, не е необходимо да се преработва настоящата правна рамка.
(5)
Мандатът на Службата следва да обхваща провеждането на разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“) и упражняването на правомощието за разследване, предоставено на Комисията със съответните актове на Съюза, както и предоставянето на помощ от Комисията на държавите-членки при организирането на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи. Службата следва да допринася и за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, въз основа на оперативната си практика в тази област.
(6)
Задълженията на създадената от Комисията Служба се простират и извън защитата на финансовите интереси, като включват всички дейности за предпазване на Съюза от неправомерни прояви, които е вероятно да доведат до административни или наказателни производства.
(7)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да засяга по-широките мерки за защита, които могат да бъдат породени от разпоредбите на Договорите.
(8)
Предвид нуждата от засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата следва да е в състояние да провежда вътрешни разследвания във всички институции, органи, служби и агенции.
(9)
В контекста на външните разследвания, на Службата следва да се възложи упражняването на правомощията, предоставени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 г. относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности (7). Службата следва също да бъде допусната да упражнява другите правомощия, предоставени на Комисията за извършване на контрол и проверки на място в държавите-членки, особено с цел разкриване на нарушения, съгласно изискванията на член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (8).
(10)
Оперативната ефикасност на Службата зависи в голяма степен от сътрудничеството с държавите-членки. Държавите-членки трябва да определят своите компетентни органи, които могат да предоставят на Службата помощта, необходима за изпълнение на нейните задължения. В случаите в които дадена държава-членка не е създала специализиран отдел на национално равнище за координация на защитата на финансовите интереси на Съюза и борбата с измамите, следва да се определи служба („координационна служба за борба с измамите“), която да спомага за ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата.
(11)
Службата следва да има достъп до всякаква информация, притежавана от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, свързана с външни разследвания.
(12)
Разследванията следва да се извършват в съответствие с Договорите, по-специално с Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, като се спазва Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, посочени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (9) („Правилник за персонала“) и Уставът на членовете на Европейския парламент и при пълно зачитане на човешките права и основните свободи, по-специално принципа на безпристрастност, на правото на засегнатите лица да изразяват мнението си за касаещите ги факти и на принципа, че заключенията от разследванията могат да се основават единствено на елементи, които имат доказателствена стойност. Във връзка с това институциите, органите, службите и агенциите следва да установят реда и условията, по които да бъдат провеждани вътрешни разследвания.
(13)
Вътрешните разследвания могат да се извършват само ако на Службата е гарантиран достъп до всички помещения на институциите, органите, службите и агенциите и до цялата информация и документи, държани от тях.
(14)
Следва да се прави своевременна оценка на точността на информацията, изпращана на Службата във връзка с мандата ѝ. За тази цел, преди да се започне разследване, Службата следва да има достъп до необходимата информация, намираща се в базите данни на институциите, органите, службите и агенциите, когато това е задължително необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията.
(15)
Службата следва да има стриктни задължения да информира институциите, органите, службите и агенциите за текущи разследвания, когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала е засегнат от предмета на разследване или когато може да са необходими предпазни мерки с оглед на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(16)
Следва да бъдат установени ясни правила, които потвърждават приоритета, от който се ползва Службата при провеждането на вътрешни разследвания по въпроси, засягащи финансовите интереси на Съюза, и едновременно с това позволяват на институциите, органите, службите и агенциите бързо да провеждат такива разследванията по случаи, в които Службата е решила да не се намесва.
(17)
За осигуряване на независимостта на Службата при извършването на възложените с настоящия регламент задачи, на нейния генерален директор следва да бъдат дадени правомощия за започване на разследване по собствена инициатива. Когато Службата извършва разследване, съответните институции, органи, служби и агенции не следва да извършват разследване по същите факти, освен ако със Службата не е договорено друго.
(18)
Разследванията следва да се извършват под ръководството на генералния директор, при пълна независимост по отношение на институциите, органите, службите и агенциите и на Надзорния съвет. За тази цел генералният директор следва да може да приема насоки относно процедурите, които да бъдат следвани от персонала на Службата в хода на разследванията. Тези насоки следва да предоставят на персонала на Службата практическо ръководство относно провеждането на разследванията, процесуалните гаранции и правата на засегнатите лица или на свидетелите, както и подробна информация за вътрешните процедури за консултации и контрол, включително проверка за законосъобразност. С цел по-голяма прозрачност по отношение на провеждането на разследванията, тези насоки следва да бъдат достъпни за обществеността на уебсайта на Службата. Насоките не следва да създават или да променят никакви права и задължения, произтичащи от настоящия регламент.
(19)
В съответствие с член 21 от Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да извършва разследванията съгласно насоките относно процедурите за разследване и въз основа на указанията, дадени лично от генералния директор в специални случаи.
(20)
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да изпълнява задачите по разследването при пълна независимост и да избягва конфликти на интереси. Членовете на персонала на Службата следва незабавно да информират генералния директор, когато дадено разследване засяга въпрос, представляващ личен интерес за тях, така че да накърнява или да създава вид, че накърнява независимостта им, особено ако участват или са участвали в друго качество по разследвания въпрос.
(21)
Външните и вътрешните разследвания, извършвани от Службата, следват отчасти отделни правила. Службата обаче следва да има право при необходимост да обединява в едно разследване аспектите на външно и вътрешно разследване, без да се налага да образува две отделни разследвания.
(22)
Необходимо е в интерес на правната сигурност да се изяснят процесуалните гаранции, приложими към провежданите от Службата разследвания, като се има предвид административният характер на тези разследвания.
(23)
Процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на свидетелите следва да бъдат спазвани във всеки един момент и без никаква дискриминация по време на всички етапи както на външното, така и на вътрешното разследване, по-специално когато се предоставя информация за текущи разследвания. Предоставянето на информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата относно извършваните от Службата разследвания - двустранно или като част от обмена на мнения, следва да се осъществява при спазване на поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и, когато е приложимо, на националните разпоредби, уреждащи съдебното производство. Информацията, предадена или придобита по време на разследване, следва да се обработва в съответствие със законодателството на Съюза за защитата на данни. Обменът на информация следва да се управлява от принципа за пропорционалност и на принципа „необходимост да знае“.
(24)
С цел укрепване на защитата на индивидуалните права на лицата - обект на разследване, на последния етап на разследването не следва да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнатото лице, без на това лице да е била дадена възможност да изрази своето становище по засягащите го факти.
(25)
Генералният директор следва да осигурява, че всяка една информация, предоставена на обществеността, спазва законните права на засегнатите лица.
(26)
Службата и участващите в разследването институции, органи, служби и агенции следва да защитават свободата на изразяване - в съответствие с Хартата на основните права на Европейския съюз, както и журналистическите източници.
(27)
Задължение на генералния директор е да осигури защитата на личните данни и запазването на поверителността на информацията, събрана в хода на разследванията. Длъжностните лица и останалите служители на Съюза трябва да бъдат уверени в правната си защита, която да е равностойна на защитата, осигурена им от Правилника за персонала.
(28)
За да се гарантира, че се вземат предвид заключенията от разследванията, извършени от Службата и че се предприемат необходимите последващи действия, докладите следва да имат статут на допустими доказателства в административно или съдебно производство. За тази цел докладите следва да бъдат съставени по начин, съответстващ на правилата, установени за административните доклади в държавите-членки.
(29)
Когато се установи, че факти, изнесени в окончателния доклад от вътрешно разследване, могат да доведат до наказателно производство, тази информацията следва да се предаде на националните съдебни органи на съответната държава-членка. В препоръките, придружаващи окончателния доклад за разследването, генералният директор следва да посочи дали, предвид естеството на фактите и мащаба на финансовите последици от тях, би било по-ефективно да се реагира с налагане на вътрешни мерки от страна на засегнатата институция, орган, служба или агенция.
(30)
В случаите, когато генералният директор предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, придобита от Службата в хода на вътрешно разследване, предаването на информацията следва да се извършва, без да се накърнява последващата ѝ правна квалификация от националния съдебен орган, що се отнася до необходимостта от процесуално-следствени действия.
(31)
Компетентните органи на държавата-членка или институциите, органите, службите или агенциите, в зависимост от случая, решават какви действия следва да бъдат предприети по завършените разследванията въз основа на изготвените от Службата окончателни доклади.
(32)
С цел подобряване на ефикасността си Службата следва да знае какви последващи действия са били предприети въз основа на резултатите от нейните разследвания. Следователно институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и, когато е уместно, компетентните органи на държавите-членки следва да докладват на Службата при поискване от нейна страна за предприетите действия, ако има такива, въз основа на информацията, изпратена им от Службата.
(33)
С оглед значителните ползи от укрепването на сътрудничеството между Службата, Евроюст, Европол и компетентните органи на държавите-членки, Службата следва да е в състояние да сключва с тях административни договорености, които могат по-специално да имат за цел улесняване на практическото сътрудничество и обмена на информация по технически и оперативни въпроси, без да се създават допълнителни правни задължения.
(34)
С цел да се засили сътрудничеството между Службата, Евроюст и компетентните органи на държавите-членки по отношение на деянията, подлежащи на наказателно разследване, Службата следва да информира Евроюст по-специално за тези случаи на подозрения за измама, корупция или друга незаконна дейност, която накърнява финансовите интереси на Съюза и която включва тежки форми на престъпност. Предаването на информация на компетентните органи на засегнатите държави-членки следва да се извършва по целесъобразност преди предоставяната от тях информация да бъде предадена от Службата на Евроюст или Европол, когато тази информация се придружава от приканване за предприемане на конкретни наказателнопроцесуални следствени действия.
(35)
За целите на успешното сътрудничество между Службата, съответните институции, органи, служби и агенции на Съюза, компетентните органи на държавите-членки, компетентните органи в трети държави и международни организации следва да се организира реципрочната размяна на информация. При този вид обмен на информация следва да се прилагат принципите на поверителност и правилата за защита на данни, установени в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (10). По-специално Службата следва да се увери, че получателят разполага със съответната компетентност и че предоставянето на информацията е необходимо. Обменът на информация с Евроюст следва да бъде включен в мандата на Евроюст, който обхваща сътрудничеството при транснационални случаи, свързани с тежки форми на престъпност.
(36)
Като се има предвид мащабността на средствата, които Съюзът отпуска на сектора на външната помощ, броят на разследванията, извършвани от Службата в този сектор, както и съществуването на международно сътрудничество за нуждите на разследването, Службата следва да е в състояние - по целесъобразност в сътрудничество с други компетентни служби - да потърси, посредством административни договорености, от компетентните органи в трети държави и от международни организации практическа помощ за изпълнението на своите задачи, без да се създават допълнителни правни задължения.
(37)
Службата следва да бъде независима при изпълнение на функциите си. С цел укрепване на тази независимост при извършване на функциите си за разследване Службата следва да бъде обект на редовен контрол от страна на Надзорен съвет, съставен от външни независими лица, които са висококвалифицирани в сферата на дейност на Службата. Надзорният съвет не следва да се намесва в провеждането на текущите разследвания. Задълженията на Надзорния съвет следва да включват и подпомагане на генералния директор при изпълнението на задълженията му.
(38)
Целесъобразно е да се определят критериите и процедурата за назначаване на членовете на Надзорния съвет, както и допълнително да се конкретизират задачите на Надзорния съвет, произтичащи от мандата му.
(39)
Следва да се състави списък на кандидатите, които са определени да могат да заместват членовете на Надзорния съвет за останалата част от мандата им в случай на оставка или смърт или когато, по други причини, някой от членовете не е в състояние да изпълнява задълженията си.
(40)
С цел да се гарантира, че Надзорният съвет е в състояние да изпълнява ефикасно задачите си, Службата следва да осигури независимото функциониране на неговия секретариат.
(41)
Между Европейския парламент, Съвета и Комисията следва веднъж годишно да се извършва обмен на мнения. В този обмен на мнения следва да се включат стратегическите приоритети на политиките по разследване и ефективността на работата на Службата във връзка с изпълнението на мандата ѝ, без да се накърнява по никакъв начин независимостта на Службата при провеждане на разследванията. Подготовката за обмена на мнения следва да се извършва на техническо равнище и следва да включва, в необходимата за тази цел степен, подготвителна среща между съответните служби на засегнатите институции. При обсъждането на ефективността на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ, участващите в обмена на мнения институции следва да са в състояние да правят справки в статистическата информация относно последващите действия, предприети вследствие на разследванията на Службата, и на предоставената от Службата информация.
(42)
С цел да се гарантира пълната независимост на управлението на Службата, генералният директор следва да се назначава за неподновяем срок от седем години.
(43)
Функцията на генералния директор на Службата е особено важна и за Европейския парламент и за Съвета. Лицето, назначено за генерален директор, следва да се ползва с възможно най-широка подкрепа и признание от страна на Европейския парламент, Съвета и Комисията. Поради това Комисията следва да се стреми да постигне общо съгласие с Европейския парламент и Съвета в рамките на процедурата за консултиране.
(44)
В Официален вестник на Европейския съюз следва да се публикува покана за подаване на кандидатури за длъжността на генерален директор най-малко шест месеца преди изтичането на мандата на действащия генерален директор. Поканата за подаване на кандидатури следва да бъде изготвена от Комисията въз основа на резултатите от тесните консултации с Европейския парламент и със Съвета. В нея следва да бъдат посочени критериите за подбор, в т.ч. изискванията, на които следва да отговарят кандидатите, за да бъдат допуснати до тази длъжност.
(45)
Генералният директор следва периодично да информира Надзорния съвет за случаите, в които на съдебните органи на държавите-членки е подадена информация и за общия брой на случаите на Службата, разгледани от същите съдебни органи на въпросните държави-членки, посредством последващи действия, предприети във връзка с разследвания, извършени от Службата.
(46)
Опитът от оперативната практика показва, че би било от полза да се даде на генералния директор възможността да делегира на един или повече членове на персонала на Службата правомощието да упражняват определени негови функции.
(47)
Генералният директор следва да въведе вътрешен механизъм за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, като специално се обърне внимание на задължението за зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на националното законодателство на засегнатите държави-членки.
(48)
За да се гарантира независимостта на Службата, Комисията следва да вземе решение за съответно делегиране на генералния директор на правомощията на органа по назначаване.
(49)
Настоящият регламент по никакъв начин не ограничава правомощията и отговорностите на държавите-членки при прилагането на мерки за борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягащи финансовите интереси на Съюза. Възлагането на задачата за провеждане на външни административни разследвания в тази област на независима институция като Службата, е следователно в пълно съответствие с установения в член 5 от Договора за Европейския съюз принцип на субсидиарност. В съответствие с установения в същия член принцип на пропорционалност, настоящият регламент не надхвърля необходимото за засилване на борбата с измамите, корупцията и всички други незаконни дейности, засягащи финансовите интереси на Съюза.
(50)
Комисията следва да прецени дали е необходимо да се преработи настоящият регламент, в случай че бъде създадена Европейска прокуратура.
(51)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(52)
Проведена беше консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 и той представи своето становище на 1 юни 2011 г. (11).
(53)
Предвид значителния брой на необходимите изменения, Регламент (ЕО) № 1073/1999 следва да бъде отменен и заменен от настоящия регламент.
(54)
Съгласно член 106а, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, с който се разширява обхватът на член 325 от ДФЕС до Европейската общност за атомна енергия (Евратом), правилата, които управляват разследванията, провеждани от Службата по отношение на Съюза, следва също така да се прилагат по отношение на Евратом. Съгласно член 106а, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, позоваванията на Съюза в член 325 от ДФЕС трябва да се тълкуват като позовавания на Евратом, като позоваванията на Съюза в настоящия регламент следователно включват позоваванията на Евратом, когато контекстът го изисква. Поради това Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (12) следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели и задачи
1. С цел засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Европейския съюз и на Европейската общност за атомна енергия (наричани по-нататък колективно „Съюза“, когато го изисква контекстът), Европейската служба за борба с измамите, създадена с Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (по-нататък „Службата“), изпълнява правомощията за разследване, поверени на Комисията от:
а)
съответните правни актове на Съюза, и
б)
съответните споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, сключени от Съюза с трети държави и международни организации.
2. Службата предоставя на държавите-членки помощ от страна на Комисията при организиране на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи с цел координиране на действията им за защита на финансовите интереси на Съюза от измами. Службата допринася за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Службата насърчава и координира заедно с държавите-членки и между тях споделянето на оперативен опит и на добри процесуални практики в областта на защитата на финансовите интереси на Съюза и подкрепя предприетите от държавите-членки на доброволна основа съвместни действия за борба с измамите.
3. Настоящият регламент се прилага, без да засяга:
а)
Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз;
б)
Устава на членовете на Европейския парламент;
в)
Правилника за длъжностните лица;
г)
Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. В рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“), Службата извършва административни разследвания с цел борба срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел тя разследва сериозни въпроси, свързани с изпълнението на служебните задължения и представляващи неизпълнение на задълженията от страна на длъжностни лица и други служители на Съюза, които подлежат на дисциплинарно или, в зависимост от случая, на наказателно производство, или еквивалентно неизпълнение на задължения от страна на членове на институции и органи, началници на служби и агенции или членове на персонала на институции, органи, служби и агенции, които не са обект на Правилника за персонала (по-нататък заедно наричани „длъжностни лица и други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала“).
5. За прилагането на настоящия регламент компетентните органи на държавите-членки и институциите, органите, службите и агенциите могат да създадат административни договорености със Службата. Тези административни договорености могат да засягат по-специално предаването на информация и провеждането на разследванията.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„финансови интереси на Съюза“ означава приходите, разходите и активите в рамките на бюджета на Европейския съюз, на бюджетите на институциите, органите, службите и агенциите, както и на управляваните и наблюдаваните от тях бюджети;
2)
„нередност“ означава „нередност“ според определението в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95;
3)
„измама, корупция и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза“ има значението, с което се използват тези думи в съответните правни актове на Съюза;
4)
„административни разследвания“ („разследвания“) означава всички инспекции, проверки или други мерки, предприемани от Службата в съответствие с членове 3 и 4 за постигане на целите, определени в член 1, и за установяване при необходимост на неправомерността на разследваните действия; тези разследвания не засягат правомощията на компетентните органи на държавите-членки да образуват наказателно производство;
5)
„засегнато лице“ означава лице или икономически оператор, което(който) е заподозрян(о) в извършване на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, и което(който) по тази причина е обект на разследване от страна на Службата;
6)
„икономически оператор“ има значението, с което се използва този израз в Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96;
7)
„административни договорености“ означава договореностите от технически и/или оперативен характер, сключени от Службата, които могат по-специално да имат за цел улесняване на сътрудничеството и обмена на информация между съответните страни и които не пораждат допълнителни правни задължения.
Член 3
Външни разследвания
1. Службата упражнява правомощията, поверени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 за извършване на проверки и инспекции на място в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
Като част от разследващата си функция Службата провежда проверките и инспекциите, предвидени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и в секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от същия регламент, в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
2. С оглед установяване на наличието на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение или решение за безвъзмездни средства или договор, свързани с финансиране от Съюза, в съответствие с разпоредбите и процедурите, установени с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да извършва проверки и инспекции на място на икономически оператори.
3. По време на проверките и инспекциите на място персоналът на Службата действа, съобразно приложимото законодателство на Съюза, в съответствие с правилата и практиките на засегнатата държава-членка и с процесуалните гаранции, предвидени в настоящия регламент.
По искане на Службата компетентният орган на засегнатата държава-членка предоставя на персонала на Службата помощта, необходима за ефективното изпълнение на задачите ѝ, определена в писменото разрешение, посочено в член 7, параграф 2. Ако в съответствие с националните правила за тази помощ се изисква разрешение от съдебен орган, се подава молба за издаването му.
В съответствие с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 засегнатата държава-членка гарантира, че на персонала на Службата е разрешен достъп - при същите условия като на компетентните ѝ органи и при спазване на националното ѝ законодателство - до цялата информация и документация, свързани с предмета на разследване, които са необходими за ефективното и ефикасно извършване на проверките и инспекциите на място.
4. За целите на регламента държавите-членки определят служба („координационна служба за борба с измамите“), която да подпомага ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата, включително информация от оперативен характер. По целесъобразност и в съответствие с националното законодателство координационна служба за борба с измамите може да се счита за компетентен орган за целите на настоящия регламент.
5. По време на външно разследване Службата може да получи достъп до всяка съответстваща информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, която е свързана с предмета на разследване, когато това е необходимо, за да се установи дали е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел се прилага член 4, параграфи 2 и 4.
6. Когато преди да е взето решение за започване или не на външно разследване, Службата разполага с информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, тя може да информира компетентните органи на засегнатите държави-членки и, при необходимост, компетентните служби на Комисията.
Без да се засягат секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, компетентните органи на държавите-членки правят необходимото за предприемането на подходящи действия, в които Службата може да участва, в съответствие с националното законодателство. При поискване компетентните органи на засегнатите държави-членки уведомяват Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф.
Член 4
Вътрешни разследвания
1. Службата провежда административни разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите („вътрешни разследвания“) в областите, посочени в член 1.
Тези вътрешни разследвания се провеждат съгласно условията, предвидени в настоящия регламент и в решенията, приети от съответната институция, орган, служба или агенция.
2. При условие че разпоредбите, посочени в параграф 1, са спазени:
а)
Службата има право на незабавен достъп без предупреждение до всякаква съответна информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, както и до техните помещения. Службата има правото да разследва сметките на институциите, органите, службите и агенциите. Службата може да взема копие и да получава извлечения от всеки документ или от съдържанието на всеки информационен носител, притежаван от институциите, органите, службите и агенциите, и ако е необходимо, да задържа тези документи или данни, с цел да предотврати тяхното изчезване;
б)
Службата може да поиска устна информация (включително чрез събеседване) и писмена информация от длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала.
3. В съответствие с разпоредбите и процедурите, установени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да провежда проверки и инспекции на място в помещенията на икономически оператори, за да получи достъп до информация, свързана с предмета на вътрешното разследване.
4. Институциите, органите, службите и агенциите се информират всеки път, когато персоналът на Службата извършва вътрешно разследване в техните помещения или разглежда документ или изисква информация, с която те разполагат. Без да се засягат членове 10 и 11, Службата може по всяко време да изпрати на засегната институция, орган, служба или агенция информацията, получена в хода на вътрешните разследвания.
5. Институциите, органите, службите и агенциите въвеждат подходящи процедури и предприемат необходимите мерки за осигуряване на поверителността на всеки етап от вътрешните разследвания.
6. Когато вътрешно разследване покаже, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да бъде засегнато лице, се информира съответната институция, орган, служба или агенция, към която това лице принадлежи.
Когато поверителността на вътрешното разследване не може да бъде осигурена при използване на обичайните канали за комуникация, Службата използва подходящи алтернативни канали за предаване на информацията.
В изключителни случаи предоставянето на тази информация може да бъде отложено на основата на обосновано решение, взето от генералния директор, което се предава на Надзорния съвет след приключване на разследването.
7. Решението, което ще се приеме от всяка институция, орган, служба или агенция, съгласно предвиденото в параграф 1, включва по-специално правило относно задължение от страна на длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала да сътрудничат на Службата и да ѝ предоставят информация, като същевременно се гарантира поверителността на вътрешното разследване.
8. Когато преди да е взето решение за започване или не на вътрешно разследване Службата обработва информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата може да информира засегнатата институция, орган, служба или агенция. При поискване засегнатата институция, орган, служба или агенция информира Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на тази информация.
При необходимост Службата уведомява и компетентните органи на съответната държава-членка. В този случай се прилагат процесуалните изисквания, установени в член 9, параграф 4, втора и трета алинея. Ако компетентните органи решат в съответствие с националното законодателство да предприемат действия въз основа на предоставената им информация, те при поискване информират Службата за това.
Член 5
Започване на разследване
1. Генералният директор може да започне разследване, когато са налице достатъчно подозрения, които могат да се основават и на сведения, предоставени от трета страна или от анонимен източник за извършването на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. При вземане на решението дали да се започне разследване или не генералният директор взема под внимание приоритетите на политиката за разследване и годишния план за управление на Службата, определени в съответствие с член 17, параграф 5. При решението се взема предвид и необходимостта от ефикасно използване на ресурсите на Службата и от пропорционалност на приложените средства. По отношение на вътрешните разследвания специално се взема предвид институцията, органът, службата или агенцията, които са в най-добра позиция да го извършат въз основа по-конкретно на: характера на фактите, действителните или потенциалните финансови последици от случая и вероятността за последващи съдебни действия.
2. Решението за започване на външно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на засегната държава-членка или на която и да е институция, орган, служба или агенция на Съюза.
Решението за започване на вътрешно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на институцията, органа, службата или агенцията, в която ще се проведе разследването, или по искане на държава-членка.
3. Докато генералният директор обмисля решението дали да се започне или не вътрешно разследване вследствие на искане, посочено в параграф 2, и/или докато Службата провежда вътрешно разследване, засегнатите институции, органи, служби или агенции не започват успоредно разследване по същите факти, освен ако със Службата е договорено друго.
4. Решението дали да се започне разследване или не се взема в срок от два месеца след получаването на искането, посочено в параграф 2, в Службата. То се съобщава без забавяне на държавата-членка, институцията, органа, службата или агенцията, която е отправила искането. Решението да не се започва разследване трябва да бъде обосновано. Ако след изтичане на двумесечния срок Службата не е взела решение, счита се че Службата е взела решение да не се започва разследване.
Когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала, действащ в съответствие с член 22а от Правилника за персонала, предоставя на Службата информация, свързана с подозрения за измама или нередност, Службата информира това лице за решението да започне или да не започва разследване по въпросните факти.
5. Ако генералният директор реши да не започва вътрешно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на засегнатата институция, орган, служба или агенция, за да бъдат предприети целесъобразни действия в съответствие с правилата, приложими за тази институция, орган, служба или агенция. Службата договаря с тази институция, орган, служба или агенция, когато е уместно, подходящи мерки за защита на поверителността на източника на информацията и изисква при необходимост да бъде информирана за предприетите действия.
6. Ако генералният директор реши да не започва външно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на компетентните органи на засегнатата държава-членка, за да бъдат предприети при необходимост действия в съответствие с националните ѝ разпоредби. При необходимост Службата уведомява и засегнатата институция, орган, служба или агенция.
Член 6
Достъп до информация в бази данни преди започване на разследване
1. Преди да се започне разследване, Службата има право на достъп до необходимата информация, намираща се в бази данни на институции, органи, служби и агенции, когато това е строго необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията. Правото на достъп се упражнява в срока, определен от Службата, който е необходим за правилната оценка на твърденията. При упражняването на правото на достъп Службата спазва принципите на необходимост и пропорционалност.
2. Засегнатите институции, органи, служби и агенции си сътрудничат пълноценно, като позволяват на Службата да получава необходимата информация при условия, които се посочват в решенията, приети съгласно член 4, параграф 1.
Член 7
Процедура на разследванията
1. Генералният директор ръководи пряко провеждането на разследванията, при необходимост - въз основа на писмени указания. Разследванията се провеждат под негово ръководство от определения от него персонал на Службата.
2. Персоналът на Службата изпълнява своите задачи след представяне на писмено разрешение, показващо тяхната самоличност и качеството, в което действат. Това разрешение се издава от генералния директор, като в него се посочват предметът и целта на разследването, правните основания за провеждане на разследването и произтичащите от тези правни основания правомощия за разследване.
3. Компетентните органи на държавите-членки предоставят в съответствие с националните разпоредби необходимата подкрепа, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
Институциите, органите, службите и агенциите гарантират, че техните длъжностни лица, други служители, членове, началници и членове на персонала оказват необходимото съдействие, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
4. Когато дадено разследване включва външни и вътрешни елементи, се прилагат съответно членове 3 и 4.
5. Разследванията се извършват без прекъсване за период, който трябва да е пропорционален на обстоятелствата и сложността на случая.
6. Когато разследванията показват, че може да е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки за защита на финансовите интереси на Съюза, Службата незабавно информира засегнатата институция, орган, служба или агенция за текущото разследване. Предоставената информация включва следното:
а)
самоличността на длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала и обобщение на съответните факти;
б)
всяка информация, която би могла да бъде в помощ на засегнатата институция, орган, служба или агенция при вземане на решението дали е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки с цел да се защитят финансовите интереси на Съюза;
в)
всички специални мерки за поверителност, препоръчани по-специално в случаите, водещи до използване на процесуално-следствени действия, които попадат в компетентността на национален съдебен орган или - в случай на външно разследване - от компетентността на национален орган в съответствие с националните разпоредби, приложими към разследванията.
Засегнатата институция, орган, служба или агенция може във всеки един момент да реши да предприеме, в тясно сътрудничество със Службата, всякакви подходящи предпазни мерки, включително мерки за обезпечаване на доказателствения материал, и без забавяне информира Службата за това решение.
7. При необходимост компетентните органи на държавите-членки вземат, по искане на Службата, подходящите предпазни мерки, предвидени от националното законодателство, по-специално за обезпечаване на доказателствения материал.
8. Ако дадено разследване не може да бъде приключено в рамките на 12 месеца, генералният директор докладва при изтичането на посочените 12 месеца и на всеки шест месеца след това на Надзорния съвет, като посочва причините и корективните мерки, предвидени за ускоряване на разследването.
Член 8
Задължение за информиране на Службата
1. Институциите, органите, службите и агенциите изпращат незабавно на Службата всяка информация, свързана с възможни случаи на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
2. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата по нейно искане или по собствена инициатива всички документи или информация, с които разполагат, свързани с текущо разследване на Службата.
3. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата всички други документи или информация, с които разполагат, свързани с борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
Член 9
Процесуални гаранции
1. При разследването Службата търси доказателства както в полза, така и срещу засегнатото лице. Разследванията се провеждат обективно и безпристрастно и в съответствие с принципа на презумпцията за невиновност и с процесуалните гаранции, определени в настоящия член.
2. Службата може да проведе събеседване със засегнато лице или свидетел по всяко време в хода на разследването. Лицето, с което се провежда събеседване, има право да не дава показания срещу себе си.
Поканата за събеседване със засегнатото лице му се изпраща най-малко 10 работни дни предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Във втория случай срокът на предизвестието не може да е по-кратък от 24 часа. Поканата включва списък на правата на засегнатото лице, по-специално правото му да бъде подпомогнато от избрано от него лице.
Поканата за събеседване със свидетел му се изпраща най-малко 24 часа предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на лицето свидетел или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването.
Изискванията, посочени във втора и трета алинея, не се прилагат за снемането на свидетелски показания в контекста на проверките и инспекциите на място.
Когато в хода на събеседването със свидетел станат известни факти, сочещи, че свидетелят може да е засегнато лице, събеседването се прекратява. В този случай незабавно се прилагат процесуалните правила, предвидени в настоящия параграф и в параграфи 3 и 4. Въпросният свидетел бива незабавно информиран за неговите права в качеството му на засегнато лице и получава при поискване копие от записаните изявления, направени от него по-рано. Службата няма право да използва направените от него по-рано изявления срещу лицето, без преди това да му даде възможност да представи становище по изявленията си.
Службата съставя протокол от събеседването и предоставя на изслушаното лице достъп до него, за да може изслушаното лице да одобри съдържанието или да добави свои забележки. Службата предоставя копие от протокола от събеседването на засегнатото лице.
3. Веднага щом стане известно, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да е засегнато лице, това длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала се уведомява за това, при условие че това няма да попречи на провеждането на разследването или на евентуалните процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган.
4. Без да се засягат член 4, параграф 6 и член 7, параграф 6, след приключване на разследването и преди да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнато лице, на това лице се дава възможността да изрази становище по засягащите го факти.
За тази цел Службата изпраща на засегнатото лице покана да представи становището си писмено или в рамките на събеседване с определения от Службата персонал. В поканата се включват резюме на засягащите лицето факти и информацията, която се изисква съгласно членове 11 и 12 от Регламент (ЕО) № 45/2001, и се посочва срокът за представяне на становище, който не може да е по-кратък от 10 работни дни след получаването на поканата за представяне на становище. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Окончателният доклад от разследването се позовава на това становище.
В надлежно обосновани случаи, в които е необходимо да се запази поверителността на разследването и/или които водят до използване на процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган, генералният директор може да реши да отложи изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице.
В случаите, посочени в член 1, параграф 2 от приложение IХ от Правилника за персонала, ако дадена институция, орган, служба или агенция не изпрати отговор в срок от един месец след отправеното от генералния директор искане за отлагане на изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице, това се счита за положителен отговор.
5. Изслушваното лице има право да използва всеки от официалните езици на институциите на Съюза. Въпреки това от длъжностните лица и другите служители на Съюза може да бъде изискано да използват официален език на институциите на Съюза, който владеят добре.
Член 10
Поверителност и защита на данните
1. Информацията, предадена или получена в хода на външни разследвания, в каквато и форма да е тя, е защитена от съответните разпоредби.
2. Информацията, изпратена или получена в хода на вътрешните разследвания, в каквато и форма да е тя, е предмет на професионална тайна и се ползва от защитата, предвидена в разпоредбите, приложими за институциите на Съюза.
3. Засегнатите институции, органи, служби или агенции осигуряват спазването на поверителността на разследванията, провеждани от Службата, наред със законните права на засегнатите лица, а когато е образувано съдебно производство - спазването на всички национални разпоредби, приложими към това производство.
4. Службата може да назначи длъжностно лице за защита на данните в съответствие с член 24 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Генералният директор гарантира, че информацията за обществеността се дава по неутрален и безпристрастен начин и че тя се огласява при спазване на поверителността на разследванията и в съответствие с принципите, определени в настоящия член и в член 9, параграф 1.
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата се въздържа от неразрешено разкриване на информацията, получена в хода на служебните задължения, освен когато тази информация е вече публикувана или достъпна за обществеността, и продължава да спазва това си задължение след напускане на службата си.
Член 11
Доклад за разследването и действия след разследването
1. След завършване на дадено разследване от Службата се изготвя доклад под разпореждането на генералния директор. В доклада се представя правното основание за разследването, предприетите процесуални действия, установените факти и първоначалната им правна квалификация, оценка на финансовите последици от установените факти, спазването на процесуалните гаранции в съответствие с член 9 и заключенията от разследването.
Докладът е придружен от препоръки на генералния директор за това дали да се предприемат действия или не. В тези препоръки при необходимост се посочват евентуални дисциплинарни, административни, финансови и/или съдебни действия на засегнатите институции, органи, служби и агенции и на компетентните органи на засегнатите държави-членки и се прави по-конкретно оценка на размера на сумите, които следва да бъдат възстановени, и предварителна правна квалификация на установените факти.
2. При изготвяне на тези доклади и препоръки се взема под внимание и националното законодателство на засегнатата държава-членка. Докладите, изготвени на тази основа, представляват допустими доказателства в административни или съдебни производства на държавите-членки, където е възникнала необходимост от използването им, по начина и при условията, приложими за административните доклади, изготвени от инспектори на националната администрация. Тези доклади са предмет на оценка по същите правила като приложимите за административните доклади, изготвени от инспектори от националната администрация, и имат същата доказателствена стойност като тях.
3. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на външно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на компетентните органи на засегнатите държави-членки в съответствие с правилата, свързани с външните разследвания и при необходимост на компетентните служби на Комисията.
4. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на вътрешно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на засегнатата институция, орган, служба или агенция. Тази институция, орган, служба или агенция предприемат такива действията, по-специално дисциплинарни или правни, каквито резултатите от тези разследвания налагат, и докладват за тях на Службата в срока, определен в препоръките, придружаващи доклада, и по искане на Службата.
5. Когато в доклада, изготвен след вътрешно разследване, се разкрива наличието на факти, които могат да доведат до наказателно производство, тази информация се предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка.
6. При поискване от Службата компетентните органи на засегнатите държави-членки своевременно изпращат на Службата информация за предприетите действия, ако има такива, след предаването от генералния директор на неговите препоръки в съответствие с параграф 3 и след предаване от Службата на информацията в съответствие с параграф 5.
7. Без да се засяга параграф 4, ако след завършване на разследването не са открити никакви доказателства срещу засегнатото лице, генералният директор прекратява разследването по отношение на това лице и уведомява това лице в срок от десет работни дни.
8. Информатор, който е предоставил на Службата информация, довела до разследване или свързана с такова, може, ако желае, да бъде уведомен от Службата, че разследването е приключило. Службата обаче може да отхвърли искането, ако счете, че то накърнява законните интереси на засегнатото лице, ефективността на разследването и на действията, предприемани вследствие на него, или изисквания за поверителност.
Член 12
Обмен на информация между Службата и компетентните органи на държавите-членки
1. Без да се засягат членове 10 и 11 от настоящия регламент и разпоредбите на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да изпрати на компетентните органи на засегнатите държави-членки информация, получена в хода на външни разследвания, в достатъчен срок, за да могат да предприемат целесъобразни действия в съответствие с националното си законодателство.
2. Без да се засягат членове 10 и 11, генералният директор изпраща на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, получена от Службата в хода на вътрешни разследвания, отнасяща се до факти, които попадат в компетентността на националните съдебни органи.
В съответствие с член 4 и без да се засяга член 10, генералният директор изпраща също на засегнатата институция, орган, служба или агенция информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф, включително самоличността на засегнатото лице, резюме на установените факти, предварителната правна квалификация и оценката на последиците за финансовите интереси на Съюза.
Прилага се член 9, параграф 4.
3. Компетентните органи на засегнатата държава-членка, без да се засяга националното им законодателство, уведомяват своевременно Службата, по собствена инициатива или при поискване от Службата, за действията, предприети въз основа на изпратената им информация съгласно настоящия член.
4. Службата може да представя доказателства в производства пред национални юрисдикции в съответствие с националното законодателство и Правилника за персонала.
Член 13
Сътрудничество на Службата с Евроюст и Европол
1. В рамките на мандата си за защита на финансовите интереси на Съюза Службата си сътрудничи по целесъобразност с Евроюст и с Европейската полицейска служба (Европол). Когато е необходимо, за улесняване на това сътрудничество Службата урежда с Евроюст и Европол административни договорености. Тези работни договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително лични данни и класифицирана информация, и при поискване - доклади за напредъка.
Когато това може да подпомогне и засили координацията и сътрудничеството между националните разследващи органи и прокуратурата или когато Службата е изпратила на компетентните органи на държавите-членки информация, даваща основание да се подозира наличие на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза под формата на тежко престъпление, тя предава съответната информация на Евроюст, в рамките на мандата на Евроюст.
2. Компетентните органи на засегнатите държави-членки се информират своевременно от Службата в случаите, когато предоставена от тях информация се изпраща от Службата на Евроюст или на Европол.
Член 14
Сътрудничество с трети държави и международни организации
1. Службата може да сключва по целесъобразност административни договорености с компетентните органи в трети държави и с международни организации. Службата координира действията си по целесъобразност с компетентните служби на Комисията и с Европейската служба за външна дейност, по-специално преди сключване на тези договорености. Тези договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително доклади за напредъка при поискване.
2. Службата информира компетентните органи на засегнатите държави-членки преди предоставена от тях информация да бъде изпратена от Службата на компетентните органи в трети държави или на международни организации.
Службата документира всички случаи на предаване на лични данни, включително основанията за предаването им, в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 15
Надзорен съвет
1. Надзорният съвет осъществява редовно наблюдение на изпълнението на разследващите функции на Службата с цел да се укрепи независимостта на Службата при правилното упражняване на компетентностите, които са ѝ дадени с настоящия регламент.
Надзорният съвет по-специално наблюдава свързаните с прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията елементи в контекста на информацията, предоставена от генералния директор съгласно член 7, параграф 8.
Надзорният съвет изпраща на генералния директор становища, включително препоръки по целесъобразност, относно inter alia ресурсите, необходими за осъществяване на разследващите функции на Службата, приоритетите на Службата относно разследванията и продължителността на разследванията. Тези становища могат да се изготвят също и по собствена инициатива, при поискване от генералния директор или при поискване от дадена институция, орган, служба или агенция, без обаче това да влияе върху провеждането на текущите разследвания.
Копие от становищата, изготвени съгласно трета алинея се предоставя на институциите, органите, службите или агенциите.
В надлежно обосновани ситуации Надзорният съвет може да поиска от Службата допълнителна информация по разследвания, включително доклади и препоръки по приключили разследвания, без обаче да се намесва в провеждането на текущи разследвания.
2. Надзорният съвет се състои от пет независими членове, които са изпълнявали висши съдебни или разследващи функции или сравними функции, свързани с областта на дейност на Службата. Те се назначават по общо съгласие между Европейския парламент, Съвета и Комисията.
В решението за назначаване на членовете на Надзорния съвет се включва също резервен списък на потенциални членове, които могат да заменят членове на Надзорния съвет за остатъка на мандата им в случай на оставка, смърт или постоянна недееспособност на един или повече от членовете.
3. Мандатът на членовете на Надзорния съвет е пет години и не може да бъде подновяван. Замяната става, като се редуват замяна на двама и замяна на трима членове, с цел запазване на експертния състав на Надзорния съвет.
4. При изтичане на мандата им членовете на Надзорния съвет остават на длъжност, докато бъдат заменени.
5. Ако член на Надзорния съвет престане да отговаря на условията, необходими за изпълнението на задълженията му, или за него е установено виновно извършване на сериозно нарушение, Европейският парламент, Съветът и Комисията могат по общо съгласие да го освободят от длъжност.
6. В съответствие с приложимите разпоредби на Комисията, на членовете на Надзорния съвет се изплащат дневни и им се възстановяват разходите, направени от тях при изпълнение на задълженията.
7. При изпълнение на задълженията си членовете на Надзорния съвет не търсят и не приемат указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции.
8. Надзорният съвет избира своя председател. Надзорният съвет приема свой процедурен правилник, който се представя за информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Европейския надзорен орган по защита на данните преди приемането му. Заседанията на Надзорния съвет се свикват по инициатива на неговия председател или на генералния директор. Надзорният съвет заседава най-малко 10 пъти в годината. Той приема решенията си с мнозинство от съставящите го членове. Секретариатът му се предоставя от Службата, в тесни консултации с Надзорния съвет.
9. Надзорният съвет приема годишно поне един доклад за дейността си, който обхваща по-специално оценката за независимостта на Службата, прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията. Тези доклади се изпращат на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата.
Надзорният съвет може да представя на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата доклади за резултатите от разследванията на Службата и действията, предприети въз основа на тези резултати.
Член 16
Обмен на мнения с институциите
1. Европейският парламент, Съветът и Комисията се срещат веднъж годишно с генералния директор за обмен на мнения на политическо равнище и за да обсъдят политиката на Службата по отношение на методите за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга форма на незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Надзорният съвет участва в обмена на мнения. По искане на Европейския парламент, Съвета, Комисията, генералния директор или Надзорния съвет могат да бъдат поканени да присъстват ad hoc представители на Сметната палата, Евроюст и/или Европол.
2. Обменът на гледни точки може да се отнася до:
а)
стратегическите приоритети за политиките на Службата относно разследването;
б)
докладите за дейността и становищата на Надзорния съвет, предвидени в член 15;
в)
докладите на генералния директор съгласно член 17, параграф 4 и по целесъобразност други доклади от институциите, свързани с мандата на Службата;
г)
рамките на отношенията между Службата и институциите, органите, службите и агенциите;
д)
рамките на отношенията между Службата и компетентните органи на държавите-членки;
е)
връзките на Службата с компетентните органи на трети държави, както и с международни организации, в рамките на споразуменията, посочени в настоящия регламент;
ж)
ефективността на работата на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ.
3. Всички институции, участващи в обмена на мнения, гарантират, че обменът на мнения не нарушава провеждането на текущите разследвания.
4. Участващите в обмена институции отчитат в действията си изразените в рамките на този обмен мнения. В докладите, посочени в член 17, параграф 4, генералният директор предоставя информация за предприетите от Службата действия, ако има такива.
Член 17
Генерален директор
1. Службата се оглавява от генерален директор. Генералният директор се назначава от Комисията в съответствие с процедурата, определена в параграф 2. Мандатът на генералния директор е седем години и не може да бъде подновяван.
2. С оглед на назначаването на нов генерален директор Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз покана за подаване на кандидатури. Поканата се публикува най-малко шест месеца преди края на мандата на действащия генерален директор. След положително становище от Надзорния съвет относно процедурата за подбор, прилагана от Комисията, тя съставя списък на кандидатите с подходяща квалификация. Комисията назначава генералния директор след провеждане на консултация с Европейския парламент и със Съвета.
3. При изпълнението на своите задължения генералният директор не търси и не приема указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции във връзка със започването и провеждането на външни и вътрешни разследвания или на изготвянето на докладите след разследванията. Ако генералният директор прецени, че дадена мярка, предприета от Комисията, поставя под съмнение неговата независимост, той незабавно уведомява Надзорния съвет и взема решение дали да подаде жалба срещу Комисията пред Съда на Европейския съюз.
4. Генералният директор докладва редовно на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата за констатациите, направени при разследванията, провеждани от Службата, предприетите действия и срещнатите проблеми, като същевременно спазва поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и информаторите, а при необходимост и националните разпоредби, приложими при съдебни производства.
5. Всяка година, в контекста на годишния план за управлението, генералният директор определя приоритетите на политиката на Службата относно разследванията и преди публикуването на плана ги изпраща на Надзорния съвет.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за дейностите на Службата, изпълнението на разследващата ѝ функция и предприетите последващи действия в резултат на разследванията.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за:
а)
случаи, в които препоръките на генералния директор не са били спазени;
б)
случаи, в които е изпратена информация на съдебни органи на държавите-членки;
в)
продължителността на разследванията в съответствие с член 7, параграф 8.
6. Генералният директор може да делегира упражняването на някои от своите функции по член 5, член 7, параграф 2, член 11, параграф 7 и член 12, параграф 2 на един или повече членове на персонала на Службата в писмена форма, определяйки условията на делегирането и ограниченията му.
7. Генералният директор въвежда вътрешна процедура за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, по отношение inter alia на зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и спазването на националното законодателство на засегнатите държави-членки, като специално се спазва разпоредбата на член 11, параграф 2.
8. Генералният директор приема насоки за процедурите на разследване, прилагани от персонала на Службата. Тези насоки са в съответствие с настоящия регламент и включват inter alia:
а)
провеждането на разследванията;
б)
процесуалните гаранции;
в)
подробна информация за вътрешните процедури за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността;
г)
защитата на данните.
Тези насоки, както и техните изменения, се приемат, след като на Надзорния съвет е дадена възможността да представи забележки по тях, изпращат се за сведение на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията и се публикуват за информация на уебсайта на Службата на официалните езици на институциите на Съюза.
9. Преди налагане на дисциплинарно наказание на генералния директор, Комисията се консултира с Надзорния съвет.
Дисциплинарните наказания на генералния директор са предмет на мотивирано решение, което се изпраща за информация на Европейския парламент, на Съвета и на Надзорния съвет.
10. Всяко позоваване на „директора“ на Службата в правни текстове се разбира като позоваване на генералния директор.
Член 18
Финансиране
Бюджетните средства за Службата, включително за Надзорния съвет и неговия секретариат, се вписват в специална бюджетна линия в рамките на раздела за общия бюджет на Европейския съюз, отнасящ се до Комисията, и са подробно изложени в приложение към този раздел.
Щатното разписание на Службата, включително секретариата на Надзорния съвет, се прилага към щатното разписание на Комисията.
Член 19
Доклад за оценка
До 2 октомври 2017 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка относно прилагането на настоящия регламент. Докладът се придружава от становище на Надзорния съвет и включва становище относно необходимостта за изменение на регламента.
Член 20
Отменени разпоредби
Отменят се Регламент (ЕО) № 1073/1999 и Регламент (Евратом) № 1074/1999.
Позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието в приложение II.
Член 21
Влизане в сила и временни разпоредби
1. Настоящият регламент влиза в сила на първия ден от месеца, следващ публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. За продължителността на мандата на членовете на Надзорния съвет, които са действащи към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се прилага член 15, параграф 3. Незабавно след влизането в сила на настоящия регламент председателят на Европейския парламент избира измежду членовете на Надзорния съвет чрез жребий двама членове, чиито служебни задължения трябва да приключат, чрез дерогация от първото изречение на член 15, параграф 3, при изтичане на първите 36 месеца от техния мандат. Автоматично се назначават двама нови членове с мандат от пет години, които да заменят напускащите членове, въз основа на и по реда в списъка, посочен в член 1, параграф 2 от Решение 2012/45/ЕС, Евратом на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията от 23 януари 2012 г. за назначаване на членовете на надзорния комитет на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (13). Тези двама членове са първите двама в посочения по-горе списък.
3. Третото изречение на член 17, параграф 1 се прилага за срока на мандата на генералния директор, действащ към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 септември 2013 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES, EURATOMAS) Nr. 883/2013
2013 m. rugsėjo 11 d.
dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 325 straipsnį kartu su Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi, ypač jos 106a straipsniu,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Sąjungos institucijos ir valstybės narės daug dėmesio teikia Sąjungos finansinių interesų apsaugai ir kovai su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla. Komisijos atsakomybė minėtoje srityje labai glaudžiai susijusi su jos pareiga vykdyti biudžetą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 317 straipsnį, o SESV 325 straipsnyje patvirtinama veiksmų tuo tikslu svarba;
(2)
tam tikslui pasiekti turėtų būti visapusiškai panaudotos visos turimos priemonės, visų pirma tyrimo pareigas perduodant vykdyti Sąjungai, tačiau kartu turėtų būti išlaikytas esamas Sąjungos ir valstybių narių pareigų pasiskirstymas ir pusiausvyra;
(3)
siekdama sustiprinti turimas kovos su sukčiavimu priemones ir kartu gerbdama kiekvienos institucijos vidaus organizacinės struktūros autonomijos principą, Komisija Sprendimu 1999/352/EB, EAPB, Euratomas (3) kaip vieną iš savo biurų įsteigė Europos kovos su sukčiavimu tarnybą (toliau - Tarnyba), atsakingą už sukčiavimo atvejų administracinių tyrimų atlikimą. Komisija suteikė Tarnybai visišką nepriklausomumą šiai tyrimo funkcijai atlikti. Sprendime 1999/352/EB, EAPB, Euratomas nustatyta, kad tyrimų tikslais Tarnyba naudojasi Sąjungos teise suteiktais įgaliojimais;
(4)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 (4) buvo priimtas siekiant reglamentuoti Tarnybos atliekamus tyrimus. Siekiant padidinti Tarnybos vykdomos tyrimų veiklos veiksmingumą ir atsižvelgiant į Sąjungos institucijų atliktų Tarnybos veiklos įvertinimo rezultatus, visų pirma į 2003 m. balandžio mėn. Komisijos įvertinimo ataskaitą ir Audito Rūmų specialiąsias ataskaitas Nr. 1/2005 (5) ir Nr. 2/2011 (6), reikia peržiūrėti dabartinę teisinę sistemą;
(5)
pagal savo įgaliojimus Tarnyba turėtų atlikti tyrimus Sutartimis arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - institucijos, įstaigos, organai ir agentūros) ir vykdyti tyrimo įgaliojimus, suteiktus Komisijai atitinkamais Sąjungos aktais, taip pat teikti valstybėms narėms Komisijos pagalbą organizuodama glaudų ir nuolatinį jų kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą. Be to, Tarnyba turėtų padėti kurti ir plėtoti Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su šiomis veiklomis metodus, remdamasi savo darbo patirtimi šioje srityje;
(6)
Komisijos įsteigtos Tarnybos atsakomybė neapsiriboja finansinių interesų apsauga - ji apima visų rūšių veiklą, susijusią su Sąjungos interesų apsauga nuo neteisėtos veiklos, galinčios užtraukti administracinę ar baudžiamąją atsakomybę;
(7)
šis reglamentas turėtų būti taikomas nedarant poveikio galimybei taikyti platesnio masto apsaugą, kurią galėtų būti privalu taikyti pagal Sutarčių nuostatas;
(8)
atsižvelgiant į poreikį stiprinti kovą su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, Tarnybai turėtų būti sudarytos sąlygos atlikti vidaus tyrimus visose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose;
(9)
išorės tyrimų srityje Tarnybai turėtų būti pavesta naudotis įgaliojimais, kurie yra suteikti Komisijai 1996 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 dėl Komisijos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje, siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus nuo sukčiavimo ir kitų pažeidimų (7). Tarnybai taip pat turėtų būti leista naudotis kitais Komisijai suteiktais įgaliojimais atlikti tikrinimus ir inspektavimus vietoje valstybėse narėse, visų pirma siekiant nustatyti pažeidimus, kaip reikalaujama pagal 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (8) 9 straipsnį;
(10)
Tarnybos veiklos veiksmingumas labai priklauso nuo bendradarbiavimo su valstybėmis narėmis. Valstybės narės turi paskirti kompetentingas valdžios institucijas, kurios sugebėtų teikti Tarnybai pagalbą, reikalingą jos pareigoms atlikti. Tais atvejais, kai valstybė narė nėra įsteigusi specialios tarnybos nacionaliniu lygiu, kuri koordinuotų Sąjungos finansinių interesų apsaugą ir kovą su sukčiavimu, turėtų būti paskirta tarnyba (kovos su sukčiavimu koordinavimo tarnyba), kuri užtikrintų palankesnes sąlygas veiksmingam bendradarbiavimui ir keitimuisi informacija su Tarnyba;
(11)
Tarnybai, kad ji galėtų atlikti išorės tyrimus, turėtų būti suteikta teisė gauti visą susijusią Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turimą informaciją;
(12)
tyrimai turėtų būti atliekami laikantis Sutarčių, visų pirma Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, taip pat Tarybos reglamente (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68 (9) nustatytų Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau - Tarnybos nuostatai) ir Europos Parlamento narių statuto, ir visapusiškai gerbiant žmogaus teises ir pagrindines laisves, ypač laikantis sąžiningumo principo, gerbiant atitinkamų asmenų teisę reikšti savo nuomonę apie su jais susijusius faktus ir laikantis principo, kad tyrimų išvados gali būti grindžiamos tik įrodomąją vertę turinčiais faktiniais duomenimis. Tuo tikslu institucijos, įstaigos, organai ir agentūros turėtų nustatyti sąlygas, kuriomis turi būti atliekami vidaus tyrimai;
(13)
vidaus tyrimus įmanoma atlikti tik tais atvejais, kai Tarnybai yra užtikrinta galimybė patekti į visas institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų patalpas ir susipažinti su visa jų turima informacija ir dokumentais;
(14)
turėtų būti nedelsiant patikrintas Tarnybai nusiųstos informacijos, susijusios su jos įgaliojimais, tikslumas. Tuo tikslu Tarnybai, prieš pradedant tyrimą, turėtų būti suteikta galimybė susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų duomenų bazėse esančia susijusia informacija, jei tai būtina siekiant iš esmės įvertinti įtarimus;
(15)
Tarnyba turėtų būti aiškiai įpareigota pranešti institucijoms, įstaigoms, organams ir agentūroms apie atliekamus tyrimus, kai su tiriamomis aplinkybėmis susijęs pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ir įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys arba kai Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti gali prireikti imtis atsargumo priemonių;
(16)
reikėtų nustatyti aiškias taisykles, kuriomis, patvirtinant Tarnybos pirmumo teisę atlikti vidaus tyrimus dėl veiklų, susijusių su Sąjungos finansiniais interesais, Sąjungos institucijoms, įstaigoms, organams ir agentūroms būtų numatyta galimybė greitai atlikti tokius tyrimus, kai Tarnyba nusprendžia nesikišti;
(17)
siekiant užtikrinti, kad atlikdama šiame reglamente nustatytus uždavinius Tarnyba būtų nepriklausoma, jos generalinis direktorius turėtų galėti pradėti tyrimą savo iniciatyva. Kai Tarnyba atlieka tyrimą, atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros neturėtų pradėti paralelių tyrimų dėl tų pačių aplinkybių, nebent su Tarnyba būtų susitarta kitaip;
(18)
tyrimai turėtų būti atliekami vadovaujant generaliniam direktoriui, visiškai nepriklausomai nuo institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų bei Priežiūros komiteto. Tuo tikslu generaliniam direktoriui turėtų būti leista patvirtinti Tarybos darbuotojams skirtas tyrimo procedūrų gaires. Tose gairėse Tarnybos darbuotojams turėtų būti pateikta praktinė informacija apie tai, kaip atlikti tyrimus ir kokios yra susijusių asmenų ar liudytojų procesinės garantijos ir teisės, taip pat išsami informacija apie vidaus patariamąsias ir kontrolės procedūras, kuriomis turi būti vadovaujamasi, įskaitant teisėtumo patikrinimą. Kad būtų užtikrintas didesnis atliekamų tyrimų skaidrumas, minėtos gairės turėtų būti paskelbtos Tarnybos interneto svetainėje. Tomis gairėmis neturėtų būti sukurta naujų teisių ar pareigų ir neturėtų būti keičiamos jokios šiuo reglamentu nustatytos teisės ir pareigos;
(19)
pagal Tarnybos nuostatų 21 straipsnį Tarnybos darbuotojai turėtų atlikti tyrimus laikydamiesi tyrimo procedūrų gairių ir remdamiesi atskiromis generalinio direktoriaus konkrečiais atvejais duodamomis instrukcijomis;
(20)
pagal Tarnybos nuostatus Tarnybos darbuotojai tyrimo funkcijas turėtų vykdyti visiškai nepriklausomai ir turėtų išvengti interesų konfliktų. Tarnybos personalo nariai turėtų nedelsdami informuoti generalinį direktorių, jei tiriamas klausimas susijęs su jų asmeniniais interesais, dėl kurių būtų pakenkta arba kurie yra vertinami kaip kenkiantys jų nepriklausomumui, visų pirma jei jie su tiriamu klausimu yra ar buvo susiję atlikdami kitas funkcijas;
(21)
atlikdama išorės ir vidaus tyrimus Tarnyba iš dalies vadovaujasi skirtingomis taisyklėmis. Tačiau Tarnybai turėtų būti leidžiama prireikus sujungti išorės ir vidaus tyrimo aspektus į vieną bendrą tyrimą ir taip nepradėti dviejų atskirų tyrimų;
(22)
siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, reikia aiškiau apibrėžti Tarnybos atliekamiems tyrimams, atsižvelgiant į jų administracinį pobūdį, taikytinas procesines garantijas;
(23)
niekada nediskriminuojant ir visais tiek išorės, tiek vidaus tyrimų etapais, ypač tuo metu, kai teikiama informacija apie atliekamus tyrimus, turėtų būti laikomasi procesinių garantijų ir gerbiamos susijusių asmenų ir liudytojų pagrindinės teisės. Kai informacija apie Tarnybos atliktus tyrimus dvišaliu pagrindu arba keičiantis nuomonėmis teikiama Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ar Audito Rūmams, reikėtų laikytis tyrimų konfidencialumo principo, gerbti susijusių asmenų teisėtas teises ir prireikus laikytis teismo procesui taikomų nacionalinių nuostatų. Per tyrimus perduota arba gauta informacija turėtų būti tvarkoma laikantis Sąjungos duomenų apsaugos teisės aktų nuostatų. Informacija turėtų būti keičiamasi vadovaujantis proporcingumo ir būtinumo žinoti principais;
(24)
siekiant sustiprinti asmenų, kurių veiksmai tiriami, asmens teisių apsaugą, išvadose, kurios rengiamos galutiniame tyrimo etape, susijęs asmuo neturėtų būti įvardijamas, pastarajam nesuteikus galimybės pareikšti pastabų dėl su juo susijusių aplinkybių;
(25)
generalinis direktorius turėtų užtikrinti, kad viešai paskelbiant bet kokią informaciją būtų gerbiamos susijusių asmenų teisėtos teisės;
(26)
Tarnyba ir su tyrimu susijusios institucijos, įstaigos, organai ir agentūros turėtų užtikrinti saviraiškos laisvės, kaip tai apibrėžta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir žurnalistinių šaltinių apsaugą;
(27)
generaliniam direktoriui turėtų būti pavesta užtikrinti asmens duomenų apsaugą ir tyrimų metu surinktos informacijos konfidencialumą. Sąjungos pareigūnams ir kitiems tarnautojams turėtų būti užtikrintas toks teisinės apsaugos lygis, kuris būtų lygiavertis numatytajam Tarnybos nuostatuose;
(28)
siekiant užtikrinti, kad į Tarnybos atliktų tyrimų išvadas būtų atsižvelgiama ir kad būtų imtasi būtinų tolesnių veiksmų, ataskaitos turėtų būti laikomos priimtinais įrodymais administraciniuose ir teisminiuose procesuose. Todėl tos ataskaitos turėtų būti parengtos taip, kad atitiktų taisykles, reglamentuojančias administracines ataskaitas valstybėse narėse;
(29)
jei konstatuojama, kad galutinėje vidaus tyrimo ataskaitoje nustatytos aplinkybės gali būti pagrindas traukti baudžiamojon atsakomybėn, tokia informacija turėtų būti perduota atitinkamos valstybės narės nacionalinėms teisminėms institucijoms. Kartu su galutine tyrimo ataskaita pateikiamose rekomendacijose generalinis direktorius turėtų nurodyti, ar, atsižvelgiant į aplinkybių pobūdį ir jų finansinio poveikio mastą, vidaus priemonėmis, kurių imtųsi institucija, įstaiga, organas ar agentūra, būtų galima imtis veiksmingesnių tolesnių veiksmų;
(30)
tais atvejais, kai generalinis direktorius perduoda atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms Tarnybos atliekamų vidaus tyrimų metu gautą informaciją, tas informacijos perdavimo faktas neturėtų daryti poveikio vėlesniam nacionalinės teisminės institucijos atliekamam teisiniam kvalifikavimui, nustatant būtinybę atlikti tyrimo veiksmus;
(31)
teisė spręsti, kokių veiksmų turėtų būti imtasi reaguojant į baigtus tyrimus, remiantis Tarnybos parengtomis galutinėmis tyrimo ataskaitomis, paliekama valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms arba, prireikus, institucijoms, įstaigoms, organams arba agentūroms;
(32)
kad pagerintų savo darbo veiksmingumą, Tarnyba turėtų žinoti, kokių tolesnių veiksmų imtasi atsižvelgiant į jos tyrimų rezultatus. Todėl Sąjungos institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir prireikus valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų Tarnybos prašymu pranešti pastarajai apie veiksmus, kurių ėmėsi (jeigu iš viso ėmėsi) remdamosi Tarnybos perduota informacija;
(33)
atsižvelgiant į didelę Tarnybos, Eurojusto, Europolo ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų glaudesnio bendradarbiavimo naudą, Tarnybai turėtų būti leidžiama sudaryti su jomis administracinius susitarimus, kuriais visų pirma būtų galima siekti sudaryti palankesnes sąlygas praktiniam bendradarbiavimui ir keitimuisi informacija techniniais ir veiklos klausimais, nesukuriant jokių papildomų teisinių prievolių;
(34)
siekiant sustiprinti Tarnybos, Eurojusto ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą veiksmų, dėl kurių galima pradėti baudžiamąjį tyrimą, srityje, Tarnyba turėtų informuoti Eurojustą ypač apie įtariamus sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos, kenkiančios Sąjungos finansiniams interesams ir susijusios su sunkiais nusikaltimais, atvejus. Informacija atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms prireikus turėtų būti perduota anksčiau, nei pastarųjų perduotą informaciją Tarnyba perduoda Eurojustui ar Europolui, jei tokia informacija perduodama kartu su prašymu imtis konkrečių baudžiamųjų veiksmų;
(35)
kad Tarnybos, atitinkamų Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų, valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų, kompetentingų valdžios institucijų trečiosiose šalyse ir tarptautinių organizacijų bendradarbiavimas būtų sėkmingas, turėtų būti organizuojamas tarpusavio keitimasis informacija. Taip keičiantis informacija turėtų būti laikomasi konfidencialumo principų ir duomenų apsaugos taisyklių, nustatytų 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (10). Visų pirma Tarnyba turėtų patikrinti, ar gavėjo kompetencija yra tinkama ir ar informaciją perduoti yra būtina. Informacija su Eurojustu turėtų būti keičiamasi pagal Eurojustui suteiktus įgaliojimus, kurie apima veiksmų koordinavimą sunkių tarpvalstybinių nusikaltimų atvejais;
(36)
atsižvelgiant į išorės pagalbos sektoriui skirtų Sąjungos lėšų kiekį, Tarnybos atliekamų tyrimų tame sektoriuje skaičių ir tyrimų tikslais vykdomą tarptautinį bendradarbiavimą, Tarnybai atliekant savo užduotis turėtų būti suteikta galimybė, prireikus bendradarbiaujant su kitomis kompetentingomis tarnybomis, pagal administracinius susitarimus prašyti praktinės trečiųjų valstybių kompetentingų valdžios institucijų ir tarptautinių organizacijų pagalbos, nesukuriant jokių papildomų teisinių prievolių;
(37)
Tarnyba, atlikdama savo funkcijas, turėtų būti nepriklausoma. Siekiant sustiprinti tą nepriklausomumą, Tarnybos atliekamas tyrimo funkcijas turėtų nuolat kontroliuoti Priežiūros komitetas, sudarytas iš su Tarnyba nesusijusių nepriklausomų labai kvalifikuotų Tarnybos veiklos srityse asmenų. Priežiūros komitetas neturėtų kištis į atliekamų tyrimų eigą. Jo pareiga taip pat būtų padėti generaliniam direktoriui vykdyti pareigas;
(38)
tikslinga nustatyti Priežiūros komiteto narių skyrimo kriterijus ir tvarką ir tiksliau apibrėžti su Priežiūros komiteto įgaliojimais susijusias užduotis;
(39)
turėtų būti sudarytas rezervo sąrašas, į kurį būtų įrašomi kandidatai, galintys pakeisti Priežiūros komiteto narius likusiam kadencijos laikui vienam ar keliems nariams atsistatydinus, mirus ar dėl kitų priežasčių nebegalint vykdyti pareigų;
(40)
kad Priežiūros komitetas savo užduotis galėtų atlikti veiksmingai, Tarnyba turėtų užtikrinti, kad Priežiūros komiteto sekretoriatas veiktų nepriklausomai;
(41)
Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų kartą per metus pasikeisti nuomonėmis. Toks pasikeitimas nuomonėmis turėtų apimti, inter alia, strateginius tyrimų politikos prioritetus ir Tarnybos darbo, susijusio su jos įgaliojimų vykdymu, veiksmingumą, kartu nedarant jokio poveikio Tarnybos nepriklausomumui pastarajai atliekant tyrimus. Pasirengimas pasikeitimui nuomonėmis turėtų vykti techniniu lygiu ir turėtų apimti, jei prireiktų, atitinkamų institucijų konkrečių tarnybų parengiamąjį posėdį. Diskutuodamos apie Tarnybos darbo, susijusio su jos įgaliojimų vykdymu, veiksmingumą, pasikeitime nuomonėmis dalyvaujančios institucijos turėtų galėti remtis statistine informacija apie tolesnius veiksmus, kurių buvo imtasi reaguojant į Tarnybos tyrimus ir Tarnybos pateiktą informaciją;
(42)
siekiant užtikrinti visišką Tarnybos vadovybės nepriklausomumą, generalinis direktorius turėtų būti skiriamas neatnaujinamai septynerių metų kadencijai;
(43)
Tarnybos generalinio direktoriaus funkcija yra taip pat labai svarbi Europos Parlamentui ir Tarybai. Generaliniu direktoriumi paskirtas asmuo turėtų gauti kuo didesnę Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paramą ir pripažinimą. Todėl Komisija turėtų stengtis pasiekti bendrą sutarimą su Europos Parlamentu ir Taryba konsultavimosi procedūros metu;
(44)
kvietimas teikti paraiškas generalinio direktoriaus pareigoms užimti turėtų būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje nė vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos pabaigos. Kvietimą teikti paraiškas turėtų parengti Komisija remdamasi išsamių konsultacijų su Europos Parlamentu ir Taryba rezultatais. Jame turėtų būti konkrečiai išdėstyti atrankos kriterijai, įskaitant šiai pareigybei nustatytus reikalavimus, kuriuos turi atitikti kandidatai;
(45)
generalinis direktorius turėtų periodiškai informuoti Priežiūros komitetą apie atvejus, kai informacija buvo perduota valstybių narių teisminėms institucijoms, ir pranešti, kiek iš viso Tarnybos nurodytų atvejų tos pačios konkrečių valstybių narių teisminės institucijos išnagrinėjo reaguodamos į Tarnybos atliktą tyrimą;
(46)
veiklos patirtis parodė, kad būtų tikslinga leisti generaliniam direktoriui perduoti įgaliojimus vykdyti kai kurias jo funkcijas vienam ar daugiau Tarnybos darbuotojų;
(47)
generalinis direktorius turėtų įdiegti vidaus patariamąjį ir kontrolės mechanizmą, įskaitant teisėtumo patikrinimą, ypatingai pabrėžiant įsipareigojimą laikytis su susijusiais asmenimis susijusių procesinių garantijų ir gerbti šių asmenų pagrindines teises, taip pat laikytis atitinkamų valstybių narių nacionalinės teisės;
(48)
siekiant užtikrinti Tarnybos nepriklausomumą, Komisija turėtų priimti sprendimą dėl atitinkamo paskyrimų tarnybos įgaliojimų perdavimo generaliniam direktoriui;
(49)
šis reglamentas niekaip nesumenkina valstybių narių galios ir atsakomybės imtis priemonių kovojant su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir bet kuria kita neteisėta veikla. Tai, kad nepriklausomai Tarnybai pavedama atlikti išorės administracinius tyrimus šioje srityje, visiškai atitinka Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina tikslui suintensyvinti kovą su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla pasiekti;
(50)
Komisija turėtų įvertinti poreikį peržiūrėti šį reglamentą tuo atveju, jei būtų įsteigta Europos prokuratūra;
(51)
šiuo reglamentu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje pripažintų principų;
(52)
pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalį buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, kuris nuomonę pateikė 2011 m. birželio 1 d. (11);
(53)
atsižvelgiant į tai, kad yra daug būtinų dalinių pakeitimų, Reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 turėtų būti panaikintas ir pakeistas šiuo reglamentu;
(54)
pagal Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties (Euratomo sutartis) 106a straipsnio 1 dalį, kuria SESV 325 straipsnio taikymas išplečiamas apimant Europos atominės energijos bendrijos (Euratomas) reglamentuojamas sritis, taisyklės, reglamentuojančios Tarnybos atliekamus su Sąjunga susijusius tyrimus, turėtų būti taikomos ir Euratomo srityse. Pagal Euratomo sutarties 106a straipsnio 2 dalį SESV 325 straipsnyje pateiktos nuorodos į Sąjungą turi būti suprantamos kaip nuorodos į Euratomą ir todėl šiame reglamente pateiktos nuorodos į Sąjungą turi būti suprantamos, jei pagal kontekstą tai būtina, kaip nuorodos į Euratomą. Todėl 1999 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų (12) turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Tikslai ir užduotys
1. Siekiant suintensyvinti kovą su Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (toliau kartu atsižvelgiant į kontekstą - Sąjunga) finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, Sprendimu 1999/352/EB, EAPB, Euratomas įsteigta Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (toliau - Tarnyba) vykdo tyrimo įgaliojimus, Komisijai suteiktus:
a)
atitinkamais Sąjungos aktais; ir
b)
atitinkamais bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos susitarimais, kuriuos Sąjunga yra sudariusi su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis organizacijomis.
2. Tarnyba valstybėms narėms teikia Komisijos pagalbą organizuodama glaudų ir nuolatinį jų kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą, kad būtų koordinuojama jų veikla saugant Sąjungos finansinius interesus nuo sukčiavimo. Tarnyba padeda kurti ir plėtoti Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su šiomis veiklomis metodus. Tarnyba skatina ir kartu su valstybėmis narėmis bei joms tarpusavyje bendradarbiaujant koordinuoja keitimąsi veiklos patirtimi ir gerosios procedūrinės praktikos pavyzdžiais Sąjungos finansinių interesų apsaugos srityje, taip pat remia bendrus valstybių narių savanoriškai vykdomus kovos su sukčiavimu veiksmus.
3. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio:
a)
Protokolui Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, pridėtam prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo;
b)
Europos Parlamento narių statutui;
c)
Tarnybos nuostatams;
d)
Reglamentui (EB) Nr. 45/2001.
4. Sutartimis arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - institucijos, įstaigos, organai ir agentūros) Tarnyba atlieka administracinius tyrimus, kurių tikslas - kovoti su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla. Tuo tikslu Tarnyba tiria sunkius su profesinių pareigų atlikimu susijusius atvejus, kurie gali būti laikomi Sąjungos pareigūnų ir kitų tarnautojų tarnybiniu aplaidumu, galinčiu užtraukti drausminę arba tam tikrais konkrečiais atvejais baudžiamąją atsakomybę, arba kitus pareigų nevykdymui prilygstančius atvejus, už kuriuos atsakomybė tenka institucijų ir įstaigų nariams, organų ir agentūrų vadovams arba institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų personalo nariams, kuriems Tarnybos nuostatai netaikomi (toliau kartu - pareigūnai, kiti tarnautojai, institucijų ar įstaigų nariai, organų ar agentūrų vadovai arba personalo nariai).
5. Šio reglamento taikymo tikslais valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir institucijos, įstaigos, organai ir agentūros gali sudaryti administracinius susitarimus su Tarnyba. Tie administraciniai susitarimai visų pirma gali būti susiję su informacijos perdavimu ir tyrimų eiga.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente:
1) Sąjungos finansiniai interesai- pajamos, išlaidos ir turtas, priskiriami Europos Sąjungos biudžetui, institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų biudžetui ir pastarųjų valdomiems ir kontroliuojamiems biudžetams;
2) pažeidimas- tai pažeidimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalyje;
3) Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ir bet kuri kita neteisėta veikla- kaip apibrėžta atitinkamuose Sąjungos aktuose;
4) administraciniai tyrimai (toliau - tyrimai)- bet koks inspektavimas, tikrinimas ar kitos priemonės, kurių Tarnyba imasi pagal 3 ir 4 straipsnius, kad būtų pasiekti 1 straipsnyje nustatyti tikslai ir prireikus būtų nustatytas neteisėtas tiriamos veiklos pobūdis. Tie tyrimai neturi poveikio valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų teisei pradėti baudžiamąjį procesą;
5) susijęs asmuo- Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ar kita neteisėta veikla įtariamas asmuo arba ekonominės veiklos vykdytojas, kurio atžvilgiu Tarnyba yra pradėjusi tyrimą;
6) ekonominės veiklos vykdytojas- kaip apibrėžta Reglamente (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 ir Reglamente (Euratomas, EB) Nr. 2185/96;
7) administraciniai susitarimai- Tarnybos sudaryti techninio pobūdžio susitarimai ir (arba) susitarimai dėl veiklos, kuriais visų pirma siekiama šių susitarimų šalims sudaryti palankesnes sąlygas bendradarbiauti ir keistis informacija ir kuriais nesukuriama papildomų teisinių prievolių.
3 straipsnis
Išorės tyrimai
1. Tarnyba vykdo Reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 Komisijai suteiktus įgaliojimus atlikti patikrinimus ir inspektavimus vietoje valstybėse narėse, o pagal galiojančius bendradarbiavimo bei abipusės pagalbos susitarimus ir kitus teisinius dokumentus - trečiosiose valstybėse ir tarptautinių organizacijų patalpose.
Vykdydama tyrimo funkciją Tarnyba atlieka patikrinimus ir inspektavimus pagal Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 9 straipsnio 1 dalį ir jo 9 straipsnio 2 dalyje nurodytas atskirų sektorių taisykles valstybėse narėse, o pagal galiojančius bendradarbiavimo bei abipusės pagalbos susitarimus ir kitus teisinius dokumentus - trečiosiose valstybėse ir tarptautinių organizacijų patalpose.
2. Kad nustatytų, ar yra Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos, susijusios su susitarimu ar sprendimu dėl dotacijos ar sutartimi dėl finansavimo Sąjungos lėšomis, atvejis, Tarnyba, laikydamasi Reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatų ir procedūrų, gali atlikti ekonominės veiklos vykdytojų patikrinimus ir inspektavimus vietoje.
3. Patikrinimų ir inspektavimų vietoje metu Tarnybos darbuotojai, atsižvelgiant į taikytiną Sąjungos teisę, veikia laikydamiesi atitinkamos valstybės narės taisyklių bei praktikos ir šiame reglamente numatytų procesinių garantijų.
Tarnybos prašymu atitinkamos valstybės narės kompetentinga valdžios institucija suteikia Tarnybos darbuotojams reikiamą pagalbą, kad pastarieji jiems pavestas užduotis pagal 7 straipsnio 2 dalyje minimą raštišką įgaliojimą atliktų veiksmingai. Jeigu pagal nacionalines taisykles reikalaujama teisminės institucijos leidimo tai pagalbai suteikti, prašoma tokio leidimo.
Atitinkama valstybė narė pagal Reglamentą (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 turi užtikrinti, kad Tarnybos darbuotojai turėtų galimybę tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos ir atsižvelgiant į nacionalinę teisę susipažinti su visa su tiriamu atveju susijusia informacija ir dokumentais, kurių prireiktų tam, kad patikrinimai ir inspektavimai vietoje būtų atlikti veiksmingai ir efektyviai.
4. Šiems reglamento tikslams pasiekti valstybės narės paskiria tarnybą (kovos su sukčiavimo koordinavimo tarnybą), kad sudarytų palankesnes sąlygas veiksmingai bendradarbiauti ir keistis informacija, įskaitant veiklos informaciją, su Tarnyba. Atitinkamais atvejais pagal nacionalinę teisę kovos su sukčiavimu koordinavimo tarnyba gali būti laikoma kompetentinga valdžios institucija šio reglamento tikslais.
5. Atlikdama išorės tyrimą Tarnyba gali susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turima su tiriamu atveju susijusia informacija, įskaitant duomenų bazėse laikomą informaciją, jei to reikia Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos atvejams nustatyti. Tuo tikslu taikomos 4 straipsnio 2 ir 4 dalys.
6. Tai atvejais, kai prieš priimdama sprendimą dėl to, ar pradėti išorės tyrimą, Tarnyba tvarkydama informaciją gali daryti prielaidą, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla, ji gali pranešti apie tai atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir, jei reikia, kompetentingoms Komisijos tarnyboms.
Nedarant poveikio Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 9 straipsnio 2 dalyje nurodytoms sektorių taisyklėms, atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad reikiamų veiksmų, kuriuose gali dalyvauti ir Tarnyba, būtų imtasi laikantis nacionalinės teisės. Gavusios prašymą atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos informuoja Tarnybą apie tai, kokių veiksmų, remdamosi šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyta informacija, ėmėsi ir kokios išvados buvo nustatytos.
4 straipsnis
Vidaus tyrimai
1. 1 straipsnyje nurodytose srityse Tarnyba atlieka administracinius tyrimus institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - vidaus tyrimai).
Tie vidaus tyrimai atliekami laikantis šiame reglamente ir atitinkamos institucijos, įstaigos, organo ar agentūros priimtuose sprendimuose nustatytų sąlygų.
2. Su sąlyga, kad laikomasi 1 dalies nuostatų:
a)
Tarnyba turi teisę tiesiogiai ir iš anksto nepranešusi susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turima susijusia informacija, įskaitant duomenų bazėse laikomą informaciją, ir patekti į jų patalpas. Tarnyba turi įgaliojimus tikrinti institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų sąskaitas. Tarnyba gali pasidaryti institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turimų dokumentų ar duomenų laikmenų turinio kopijas bei gauti jų išrašus ir prireikus imtis tokius dokumentus ar duomenis saugoti, kad nekiltų pavojus, jog jie gali dingti;
b)
Tarnyba gali prašyti pareigūnų, kitų tarnautojų, institucijų ar įstaigų narių, organų ar agentūrų vadovų ar personalo narių žodinės informacijos, be kita ko, surengdama pokalbius, ir raštiškos informacijos.
3. Pagal Reglamente (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nustatytas nuostatas ir procedūras Tarnyba gali atlikti patikrinimus ir inspektavimus vietoje ekonominės veiklos vykdytojų patalpose, kad susipažintų su informacija, susijusia su atveju, dėl kurio atliekamas vidaus tyrimas.
4. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros informuojami kiekvienu atveju, kai Tarnyba jų patalpose atlieka vidaus tyrimą arba susipažįsta su kokiu nors jų turimu dokumentu ar prašo pateikti jų turimą informaciją. Nedarant poveikio 10 ir 11 straipsniams, Tarnyba gali bet kada siųsti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai vidaus tyrimų metu gautą informaciją.
5. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros įdiegia tinkamas procedūras ir imasi būtinų priemonių tyrimų konfidencialumui užtikrinti kiekvienu etapu.
6. Jeigu atliekant vidaus tyrimus paaiškėja, kad pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys gali būti susijęs asmuo, apie tai informuojama institucija, įstaiga, organas ar agentūra, kuriai tas asmuo priklauso.
Tais atvejais, kai naudojantis įprastais ryšių kanalais neįmanoma užtikrinti vidaus tyrimo konfidencialumo, Tarnyba naudoja tinkamus alternatyvius informacijos perdavimo kanalus.
Išimtiniais atvejais tokios informacijos perdavimą galima atidėti remiantis pagrįstu generalinio direktoriaus sprendimu, kuris perduodamas Priežiūros komitetui užbaigus tyrimą.
7. Sprendime, kurį turi priimti kiekviena institucija, įstaiga, organas ar agentūra, kaip numatyta 1 dalyje, visų pirma nurodoma taisyklė dėl pareigūnų, kitų tarnautojų, institucijų ar įstaigų narių, organų ar agentūrų vadovų arba personalo narių pareigos bendradarbiauti su Tarnyba ir teikti jai informaciją, tuo pačiu užtikrinant vidaus tyrimo konfidencialumą.
8. Tai atvejais, kai prieš priimdama sprendimą dėl to, ar pradėti išorės tyrimą, Tarnyba tvarkydama informaciją gali daryti prielaidą, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla, apie tai ji gali pranešti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai. Gavusi prašymą, atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra informuoja Tarnybą apie tai, kokių veiksmų, remdamasi tokia informacija, ėmėsi ir kokios išvados buvo nustatytos.
Prireikus Tarnyba apie tai taip pat informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas. Tokiu atveju taikomi 9 straipsnio 4 dalies antroje ir trečioje pastraipose nustatyti procesiniai reikalavimai. Jei kompetentingos valdžios institucijos, remdamosi joms perduota informacija ir atsižvelgdamos į nacionalinę teisę, nusprendžia imtis kokių nors veiksmų, jos apie tai informuoja Tarnybą, jei pastaroji buvo pateikusi tokį prašymą.
5 straipsnis
Tyrimų pradėjimas
1. Generalinis direktorius gali pradėti tyrimą, kai yra pakankamai įtarimų, kurie, be kita ko, gali būti grindžiami trečiosios šalies pateikta informacija arba anonimine informacija, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla. Generalinis direktorius sprendimą pradėti tyrimą ar jo nepradėti priima atsižvelgdamas į tyrimų politikos prioritetus ir į metinį valdymo planą, Tarnybos nustatytą pagal 17 straipsnio 5 dalį. Priimant tą sprendimą taip pat atsižvelgiama į poreikį veiksmingai naudoti Tarnybos išteklius bei taikyti proporcingas priemones. Vidaus tyrimų atveju konkrečiai sprendžiama, kokia institucija, įstaiga, organas ar agentūra gali geriausiai juos atlikti, visų pirma atsižvelgiant į aplinkybių pobūdį, faktinį arba galimą finansinį atvejo poveikį ir galimus tolesnius teisminius veiksmus.
2. Sprendimą pradėti išorės tyrimą priima generalinis direktorius savo iniciatyva arba atitinkamos valstybės narės ar bet kurios Sąjungos institucijos, įstaigos, organo ar agentūros prašymu.
Sprendimą pradėti vidaus tyrimą priima generalinis direktorius savo iniciatyva arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros, kurioje turi būti atliekamas tyrimas, arba valstybės narės prašymu.
3. Tol, kol generalinis direktorius svarsto, ar pradėti vidaus tyrimą atsižvelgiant į 2 dalyje nurodytą prašymą, ir (arba) tol, kol Tarnyba atlieka vidaus tyrimą, atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros nepradeda lygiagretaus tyrimo dėl tų pačių aplinkybių, išskyrus atvejus, kai su Tarnyba susitariama kitaip.
4. Sprendimas pradėti tyrimą ar jo nepradėti priimamas per du mėnesius nuo tos dienos, kai Tarnyba gauna 2 dalyje nurodytą prašymą. Apie šį sprendimą nedelsiant informuojama prašymą pateikusi valstybė narė, institucija, įstaiga, organas ar agentūra. Sprendimas nepradėti tyrimo pagrindžiamas. Jei to dviejų mėnesių laikotarpio pabaigoje Tarnyba nepriima jokio sprendimo, laikoma, kad Tarnyba nusprendė nepradėti tyrimo.
Kai pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys, veikdamas pagal Tarnybos nuostatų 22a straipsnį, pateikia Tarnybai informacijos apie įtarimus sukčiavimu ar padarius pažeidimą, Tarnyba informuoja tą asmenį apie sprendimą dėl tų aplinkybių pradėti tyrimą arba jo nepradėti.
5. Jei generalinis direktorius nusprendžia nepradėti vidaus tyrimo, jis gali nedelsdamas perduoti visą susijusią informaciją atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai, kad pagal tai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai taikytinas taisykles būtų imtasi reikiamų veiksmų. Jei tinkama, Tarnyba susitaria su ta institucija, įstaiga, organu ar agentūra dėl tinkamų priemonių tos informacijos šaltinio konfidencialumui apsaugoti ir, jei reikia, prašo informuoti apie veiksmus, kurių buvo imtasi.
6. Jei generalinis direktorius nusprendžia nepradėti išorės tyrimo, jis gali nedelsdamas perduoti visą susijusią informaciją atitinkamos valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, kad atitinkamais atvejais pagal nacionalines taisykles būtų imtasi veiksmų. Jei reikia, Tarnyba taip pat informuoja atitinkamą instituciją, įstaigą, organą ar agentūrą.
6 straipsnis
Galimybė susipažinti su duomenų bazėse laikoma informacija prieš pradedant tyrimą
1. Prieš pradėdama tyrimą Tarnyba turi teisę susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų duomenų bazėse laikoma susijusia informacija, kai tai būtina siekiant įvertinti įtarimų pagrindą. Tarnyba nustato terminą, per kurį būtų naudojamasi ta teise susipažinti su informacija; jis būtinas siekiant nedelsiant įvertinti įtarimus. Naudodamasi ta teise susipažinti su informacija Tarnyba laikosi būtinumo ir proporcingumo principų.
2. Atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra visapusiškai bendradarbiauja suteikdama Tarnybai galimybę gauti visą susijusią informaciją laikantis sąlygų, kurios turi būti apibrėžtos pagal 4 straipsnio 1 dalį priimamuose sprendimuose.
7 straipsnis
Tyrimų tvarka
1. Tyrimų eigai vadovauja generalinis direktorius, atitinkamais atvejais remdamasis rašytinėmis instrukcijomis. Tyrimus generaliniam direktoriui vadovaujant atlieka jo paskirti Tarnybos darbuotojai.
2. Tarnybos darbuotojai savo užduotis atlieka pateikę raštišką įgaliojimą, kuriame nurodyta jų tapatybė ir kompetencija. Generalinis direktorius išduoda tokį įgaliojimą, jame nurodydamas tyrimo dalyką ir tikslą, tyrimo teisinius pagrindus ir iš jų kylančius tyrimo įgaliojimus.
3. Valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos, laikydamosi nacionalinių taisyklių, teikia reikiamą pagalbą, kad Tarnybos darbuotojai galėtų savo užduotis atlikti veiksmingai.
Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros užtikrina, kad jų pareigūnai, kiti tarnautojai, nariai, vadovai ir personalo nariai teiktų reikiamą pagalbą, kad Tarnybos darbuotojai galėtų savo užduotis atlikti veiksmingai.
4. Jeigu tyrimas apima išorės ir vidaus elementus, atitinkamai taikomi 3 ir 4 straipsniai.
5. Tyrimai atliekami nenutrūkstamai tokį laikotarpį, kurio trukmė turi atitikti konkretaus atvejo aplinkybes ir sudėtingumą.
6. Jeigu atliekant tyrimą paaiškėja, kad gali būti tikslinga imtis administracinių atsargumo priemonių Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti, Tarnyba nedelsdama informuoja atitinkamą instituciją, įstaigą, organą ar agentūrą apie vykstantį tyrimą. Pranešama tokia informacija:
a)
susijusio pareigūno, kito tarnautojo, institucijos ar įstaigos nario, organo ar agentūros vadovo ar personalo nario tapatybė ir tiriamų aplinkybių santrauka;
b)
bet kokia informacija, galinti padėti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai nuspręsti, ar tikslinga imtis administracinių atsargumo priemonių Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti;
c)
visos rekomenduojamos specialios konfidencialumo priemonės, visų pirma tais atvejais, kai taikomos tyrimo priemonės priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai, arba išorės tyrimo atveju - nacionalinės valdžios institucijos kompetencijai, pagal tyrimams taikytinas nacionalines taisykles.
Atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra, glaudžiai bendradarbiaudama su Tarnyba, gali bet kuriuo metu nuspręsti imtis tinkamų atsargumo priemonių, įskaitant įrodymų apsaugos priemones, ir nedelsdama informuoja Tarnybą apie tokį sprendimą.
7. Prireikus valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybos prašymu imasi tinkamų pagal nacionalinę teisę numatytų atsargumo priemonių, ypač įrodymų apsaugos priemonių.
8. Jei tyrimas negali būti baigtas per 12 mėnesių nuo jo pradžios, generalinis direktorius pasibaigus 12 mėnesių laikotarpiui ir po to kas šešis mėnesius Priežiūros komitetui teikia ataskaitas, kuriose nurodomos priežastys ir taisomosios priemonės, numatytos tyrimui paspartinti.
8 straipsnis
Pareiga informuoti Tarnybą
1. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros nedelsdamos perduoda Tarnybai visą informaciją, susijusią su galimais Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos atvejais.
2. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir tiek, kiek leidžiama pagal jų nacionalinę teisę, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybos prašymu arba savo iniciatyva Tarnybai perduoda visus turimus dokumentus ar informaciją, susijusią su Tarnybos atliekamu tyrimu.
3. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir tiek, kiek leidžiama pagal jų nacionalinę teisę, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybai perduoda visus kitus turimus reikšmingus dokumentus ar informaciją, susijusią su kova su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ar kita neteisėta veikla.
9 straipsnis
Procesinės garantijos
1. Tyrimo metu Tarnyba ieško susijusio asmens kaltės ir nekaltumo įrodymų. Tyrimai atliekami objektyviai ir nešališkai, laikantis nekaltumo prezumpcijos principo ir šiame straipsnyje nustatytų procesinių garantijų.
2. Tarnyba gali bet kuriuo tyrimo metu surengti pokalbį su susijusiu asmeniu arba liudytoju. Asmuo, su kuriuo surengtas pokalbis, turi teisę neduoti parodymų prieš save.
Kvietimas į pokalbį susijusiam asmeniui siunčiamas ne vėliau kaip prieš 10 darbo dienų. Susijusiam asmeniui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas. Pastaruoju atveju pranešimo terminas negali būti trumpesnis nei 24 valandos. Kvietime pateikiamas susijusio asmens teisių sąrašas, visų pirma nurodoma, kad jam gali padėti jo pasirinktas asmuo.
Kvietimas į pokalbį liudytojui siunčiamas ne vėliau kaip prieš 24 valandas. Liudytojui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas.
Antroje ir trečioje pastraipose nurodyti reikalavimai netaikomi per patikrinimus ir inspektavimus vietoje duodamiems pareiškimams.
Jeigu per pokalbį atsiranda įrodymų, kad liudytojas gali būti susijęs asmuo, pokalbis nutraukiamas. Iš karto taikomos šioje dalyje ir 3 bei 4 dalyse numatytos procesinės taisyklės. Tam liudytojui nedelsiant pranešamos jo, kaip susijusio asmens, teisės ir jis paprašęs gauna savo anksčiau pateiktų pareiškimų išrašų kopijas. Tarnyba negali naudoti to asmens ankstesnių pareiškimų prieš jį patį pirmiausia jam nesuteikusi galimybės pateikti pastabas dėl tų pareiškimų.
Tarnyba sudaro pokalbio protokolą ir suteikia asmeniui, su kuriuo buvo surengtas pokalbis, galimybę susipažinti su protokolu, kad asmuo, su kuriuo buvo surengtas pokalbis, galėtų jį patvirtinti arba pateikti pastabų. Susijusiam asmeniui Tarnyba įteikia pokalbio protokolo kopiją.
3. Kai tik tyrimo metu nustatoma, kad pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas ar personalo narys gali būti susijęs asmuo, tas pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas ar personalo narys apie tai informuojamas, jei tai nekenkia tyrimo eigai ar jokiems tyrimo procesiniams veiksmams, kurie priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai.
4. Nedarant poveikio 4 straipsnio 6 daliai ir 7 straipsnio 6 daliai, užbaigus tyrimą ir prieš parengiant išvadas, kuriose įvardijamas susijęs asmuo, tam asmeniui suteikiama galimybė pateikti pastabas dėl su juo susijusių aplinkybių.
Tuo tikslu Tarnyba susijusiam asmeniui nusiunčia kvietimą pateikti pastabas raštu arba per pokalbį su Tarnybos paskirtais darbuotojais. Tame kvietime, be kita ko, pateikiama su susijusiu asmeniu susijusių aplinkybių santrauka ir pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 11 ir 12 straipsnius reikalaujama informacija ir nurodomas pastabų pateikimo terminas, kuris turi būti ne trumpesnis nei 10 darbo dienų nuo kvietimo pateikti pastabas gavimo dienos. Susijusiam asmeniui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas. Galutinėje konkretaus tyrimo ataskaitoje nurodoma, kad tokios pastabos buvo pateiktos.
Tinkamai pagrįstais atvejais, jeigu būtina išlaikyti tyrimo konfidencialumą ir (arba) jeigu atliekami tyrimo procesiniai veiksmai, kurie priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai, generalinis direktorius gali nuspręsti, kad prievolė paprašyti susijusio asmens pareikšti pastabas bus įvykdyta vėliau.
Tarnybos nuostatų IX priedo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytais atvejais institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai per vieną mėnesį nesureagavus į generalinio direktoriaus prašymą atidėti prievolės paprašyti susijusio asmens pateikti pastabas vykdymą, laikoma, kad atsakymas yra teigiamas.
5. Bet kuris asmuo, su kuriuo surengtas pokalbis, turi teisę vartoti bet kurią iš oficialių Sąjungos institucijų kalbų. Tačiau gali būti reikalaujama, kad Sąjungos pareigūnai ar kiti tarnautojai vartotų tą oficialią Sąjungos institucijų kalbą, kurią gerai moka.
10 straipsnis
Konfidencialumas ir duomenų apsauga
1. Išorės tyrimų metu siunčiama ar gauta informacija, neatsižvelgiant į jos formą, yra saugoma laikantis atitinkamų nuostatų.
2. Vidaus tyrimų metu siunčiamai ar gaunamai informacijai, neatsižvelgiant į jos formą, taikomi profesinės paslapties reikalavimai ir ji saugoma pagal Sąjungos institucijoms taikytinas taisykles.
3. Atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros užtikrina, kad būtų laikomasi Tarnybos atliekamų tyrimų konfidencialumo principo ir gerbiamos susijusių asmenų teisėtos teisės, o tais atvejais, kai jau pradėtas teisminis procesas, kad būtų laikomasi visų tokiam procesui taikomų nacionalinių taisyklių.
4. Tarnyba gali paskirti duomenų apsaugos pareigūną, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 45/2001 24 straipsnyje.
5. Generalinis direktorius užtikrina, kad visa informacija visuomenei būtų teikiama neutraliai ir nešališkai, o ją atskleidžiant būtų laikomasi tyrimų konfidencialumo principo ir šiame straipsnyje bei 9 straipsnio 1 dalyje nustatytų principų.
Pagal Tarnybos nuostatus Tarnybos darbuotojai be leidimo negali atskleisti jokios informacijos, gautos atliekant pareigas, išskyrus atvejus, kai tokia informacija jau yra išviešinta ar visuomenei sudaryta galimybė su ja susipažinti, baigę tarnybą jie toliau turi laikytis tos pareigos.
11 straipsnis
Tyrimo ataskaita ir veiksmai, kurių reikia imtis po tyrimų
1. Tarnybai baigus tyrimą, vadovaujantis generalinio direktoriaus nurodymais, parengiama ataskaita. Toje ataskaitoje nurodomas tyrimo teisinis pagrindas, atlikti procesiniai veiksmai, nustatytos aplinkybės ir jų preliminarus teisinis kvalifikavimas, nustatytų aplinkybių numatomas finansinis poveikis, procesinių garantijų pagal 9 straipsnį laikymasis ir tyrimo išvados.
Kartu su ataskaita pateikiamos generalinio direktoriaus rekomendacijos dėl to, ar reikėtų imtis veiksmų. Tose rekomendacijose atitinkamais atvejais nurodomi institucijų, įstaigų, organų bei agentūrų ir atitinkamų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų drausminiai, administraciniai, finansiniai ir (arba) teisminiai veiksmai ir visų pirma konkrečiai nurodomos apskaičiuotos susigrąžintinos sumos, taip pat nurodomas nustatytų aplinkybių preliminarus teisinis kvalifikavimas.
2. Rengiant tokias ataskaitas ir rekomendacijas atsižvelgiama į atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę. Tuo pagrindu parengtos ataskaitos laikomos priimtinais įrodymais valstybės narės administraciniuose ar teisminiuose procesuose, kai nustatoma, kad tai yra būtina, tuo pačiu būdu ir tomis pačiomis sąlygomis kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių parengtos administracinės ataskaitos. Joms taikomos tos pačios vertinimo taisyklės kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių parengtoms administracinėms ataskaitoms, ir jos turi tokią pačią įrodomąją vertę.
3. Po išorės tyrimo parengtos ataskaitos bei rekomendacijos ir visi svarbūs susiję dokumentai perduodami atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms laikantis išorės tyrimus reglamentuojančių taisyklių ir prireikus perduodami kompetentingoms Komisijos tarnyboms.
4. Po vidaus tyrimo parengtos ataskaitos bei rekomendacijos ir visi svarbūs susiję dokumentai perduodami atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai. Ta institucija, įstaiga, organas ar agentūra imasi tokių veiksmų, visų pirma drausminio arba teisinio pobūdžio veiksmų, kokių būtina atsižvelgiant į vidaus tyrimo rezultatus, ir praneša Tarnybai apie tai per rekomendacijose, teikiamose kartu su ataskaita, nustatytą terminą ir, papildomai, Tarnybos prašymu.
5. Jeigu atlikus vidaus tyrimą parengtoje ataskaitoje nurodoma aplinkybių, dėl kurių galėtų būti pradėtas baudžiamasis procesas, ta informacija perduodama atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms.
6. Tarnybos prašymu atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos tinkamu laiku pateikia Tarnybai informaciją apie veiksmus, kurių buvo imtasi (jei tokių veiksmų buvo imtasi) atsižvelgus į generalinio direktoriaus pateiktas rekomendacijas pagal 3 dalį ir Tarnybos pateiktą informaciją pagal 5 dalį.
7. Nedarant poveikio 4 daliai, jei baigus tyrimą nerandama įrodymų prieš susijusį asmenį, generalinis direktorius baigia su tuo asmeniu susijusį tyrimą ir per 10 darbo dienų apie tai informuoja susijusį asmenį.
8. Jei informatorius, Tarnybai pateikęs informaciją, dėl kurios buvo pradėtas tyrimas arba kuri susijusi su tyrimu, pageidauja, Tarnyba gali jį informuoti apie tai, kad tas tyrimas baigtas. Tačiau Tarnyba gali atmesti tokį prašymą, jei mano, kad jį įvykdžius būtų pažeisti susijusio asmens teisėti interesai, būtų pakenkta tyrimo ir tolesnių veiksmų veiksmingumui ar pažeisti konfidencialumo reikalavimai.
12 straipsnis
Tarnybos ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų keitimasis informacija
1. Nedarant poveikio šio reglamento 10 ir 11 straipsniams ir Reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatoms, Tarnyba gali tinkamu laiku perduoti atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms išorės tyrimų metu gautą informaciją, kad jos galėtų imtis tinkamų veiksmų pagal savo nacionalinę teisę.
2. Nedarant poveikio 10 ir 11 straipsniams, generalinis direktorius perduoda atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms vidaus tyrimų metu Tarnybos gautą informaciją apie aplinkybes, kurios priklauso nacionalinės teisminės institucijos jurisdikcijai.
Pagal 4 straipsnį ir nedarant poveikio 10 straipsniui, generalinis direktorius atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai taip pat perduoda šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytą informaciją, įskaitant informaciją apie susijusio asmens tapatybę, nustatytų aplinkybių santrauką, jų preliminarų teisinį kvalifikavimą ir numatomą poveikį Sąjungos finansiniams interesams.
Taikoma 9 straipsnio 4 dalis.
3. Nedarant poveikio nacionalinei teisei, atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos savo iniciatyva arba Tarnybos prašymu tinkamu laiku informuoja Tarnybą apie veiksmus, kurių ėmėsi, remdamosi pagal šį straipsnį joms perduota informacija.
4. Tarnyba gali pateikti įrodymus nacionaliniuose teismuose ir tribunoluose vykstančiuose procesuose; tai daroma laikantis nacionalinės teisės ir Tarnybos nuostatų.
13 straipsnis
Tarnybos bendradarbiavimas su Eurojustu ir Europolu
1. Vykdydama savo įgaliojimus saugoti Sąjungos finansinius interesus, Tarnyba atitinkamais atvejais bendradarbiauja su Eurojustu ir Europos policijos biuru (Europolu). Jei reikia, siekiant sudaryti palankesnes to bendradarbiavimo sąlygas, Tarnyba su Eurojustu ir Europolu sudaro administracinius susitarimus. Tokie darbo tvarkos susitarimai gali būti susiję su keitimusi veiklos, strategine arba technine informacija, įskaitant asmens duomenis ir įslaptintą informaciją, ir, pateikus prašymą, pažangos ataskaitomis.
Jeigu tai gali paskatinti ir sustiprinti nacionalinių tyrimų institucijų ir prokuratūrų veiksmų koordinavimą ir bendradarbiavimą arba jeigu Tarnyba valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms yra perdavusi informaciją, leidžiančią įtarti Sąjungos finansiniams interesams kenkiantį sukčiavimą, korupciją ar kitą neteisėtą veiklą, susijusią su sunkiu nusikaltimu, atitinkamą informaciją Tarnyba perduoda Eurojustui pagal jo įgaliojimus.
2. Tarnyba laiku informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas tais atvejais, kai jų pateiktą informaciją ji perduoda Eurojustui arba Europolui.
14 straipsnis
Bendradarbiavimas su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis organizacijomis
1. Atitinkamais atvejais Tarnyba su trečiųjų valstybių kompetentingomis valdžios institucijomis ir tarptautinėmis organizacijomis gali sudaryti administracinius susitarimus. Tarnyba savo veiksmus atitinkamais atvejais derina su kompetentingomis Komisijos tarnybomis ir Europos išorės veiksmų tarnyba, visų pirma prieš sudarydama tokius susitarimus. Tokie susitarimai gali būti susiję su keitimusi veiklos, strategine arba technine informacija, įskaitant, pateikus prašymą, pažangos ataskaitas.
2. Tarnyba informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas prieš jų pateiktą informaciją perduodant trečiųjų valstybių kompetentingoms valdžios institucijoms arba tarptautinėms organizacijoms.
Pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001 Tarnyba registruoja visus asmens duomenų perdavimo atvejus, įskaitant tokių perdavimų priežastis.
15 straipsnis
Priežiūros komitetas
1. Priežiūros komitetas reguliariai stebi, kaip Tarnyba atlieka savo tyrimo funkciją, kad sustiprintų Tarnybos nepriklausomumą jai tinkamai vykdant pagal šį reglamentą suteiktus įgaliojimus.
Priežiūros komitetas visų pirma stebi pokyčius procesinių garantijų taikymo ir tyrimų trukmės srityje, atsižvelgdamas į generalinio direktoriaus pateiktą informaciją pagal 7 straipsnio 8 dalį.
Priežiūros komitetas generaliniam direktoriui teikia nuomones, atitinkamais atvejais ir rekomendacijas, dėl, inter alia, išteklių, reikalingų Tarnybos tyrimo funkcijai atlikti, Tarnybos tyrimų prioritetų ir tyrimų trukmės. Tas nuomones jis gali teikti savo iniciatyva, generalinio direktoriaus prašymu arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros prašymu, tačiau į atliekamų tyrimų eigą nesikiša.
Institucijoms, įstaigoms, organams ar agentūroms pateikiama nuomonių, pateiktų pagal trečią pastraipą, kopija.
Tinkamai pagrįstais atvejais Priežiūros komitetas gali prašyti Tarnybos pateikti papildomos informacijos apie tyrimus, įskaitant ataskaitas ir rekomendacijas dėl baigtų tyrimų, tačiau į atliekamų tyrimų eigą nesikiša.
2. Priežiūros komitetą sudaro penki nepriklausomi nariai, turintys patirties aukšto rango teisėjų ar tyrėjų pareigų arba panašių pareigų, susijusių su Tarnybos veiklos sritimis, vykdymo srityse. Jie skiriami bendru Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos sutarimu.
Sprendime dėl Priežiūros komiteto narių skyrimo taip pat pateikiamas potencialių narių, galinčių pakeisti Priežiūros komiteto narius likusiam jų kadencijos laikui vienam ar keliems nariams atsistatydinus, mirus ar jų nuolatinio nedarbingumo atveju, rezervo sąrašas.
3. Priežiūros komiteto nariai skiriami penkerių metų neatnaujinamai kadencijai. Pakaitomis keičiami trys ir du nariai, kad būtų išsaugota Priežiūros komiteto kompetencija.
4. Pasibaigus kadencijai, Priežiūros komiteto nariai eina pareigas tol, kol yra pakeičiami.
5. Jei Priežiūros komiteto narys nebetenkina jo pareigas reglamentuojančių sąlygų arba jei jis pripažintas kaltu dėl sunkaus nusižengimo, Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija bendru sutarimu gali jį atleisti iš pareigų.
6. Pagal taikytinas Komisijos taisykles Priežiūros komiteto nariai gauna dienpinigius, o jų išlaidos, kurias jie patiria eidami savo pareigas, atlyginamos.
7. Eidami savo pareigas Priežiūros komiteto nariai nesistengia gauti jokios valdžios institucijos arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros nurodymų ir jais nesivadovauja.
8. Priežiūros komitetas skiria savo pirmininką. Jis patvirtina savo darbo tvarkos taisykles, kurios prieš tvirtinant pateikiamos susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui. Priežiūros komiteto posėdžiai rengiami jo pirmininko arba generalinio direktoriaus iniciatyva. Per metus jis surengia ne mažiau kaip 10 posėdžių. Sprendimus Priežiūros komitetas priima jo sudėtį sudarančių narių balsų dauguma. Tarnyba, išsamiai konsultuodamasi su Priežiūros komitetu, jam teikia sekretoriato paslaugas.
9. Priežiūros komitetas per metus priima bent vieną savo veiklos ataskaitą, kurioje visų pirma pateikiamas Tarnybos nepriklausomumo įvertinimas, nurodomas procesinių garantijų taikymas ir tyrimų trukmė. Tos ataskaitos perduodamos Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams.
Priežiūros komitetas Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams gali teikti ataskaitas apie Tarnybos tyrimų rezultatus ir veiksmus, kurių buvo imtasi remiantis tais rezultatais.
16 straipsnis
Keitimasis nuomonėmis su institucijomis
1. Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija kartą per metus susitinka su generaliniu direktoriumi, kad politiniu lygmeniu keisdamiesi nuomonėmis aptartų Tarnybos politiką, susijusią su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su tokiomis veikomis metodais. Keičiantis nuomonėmis dalyvauja Priežiūros komitetas. Europos Parlamento, Tarybos, Komisijos, generalinio direktoriaus arba Priežiūros komiteto prašymu į šiuos susitikimus ad hoc pagrindu gali būti kviečiami Audito Rūmų, Eurojusto ir (arba) Europolo atstovai.
2. Galima keistis nuomonėmis dėl:
a)
Tarnybos tyrimų politikos strateginių prioritetų;
b)
15 straipsnyje numatytų Priežiūros komiteto nuomonių ir veiklos ataskaitų;
c)
generalinio direktoriaus ataskaitų pagal 17 straipsnio 4 dalį ir atitinkamais atvejais kitų institucijų, susijusių su Tarnybos įgaliojimais, ataskaitų;
d)
Tarnybos ir institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų santykių pagrindo;
e)
Tarnybos ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų santykių pagrindo;
f)
Tarnybos ir trečiųjų šalių kompetentingų valdžios institucijų bei tarptautinių organizacijų santykių, grindžiamų šiame reglamente nurodytais susitarimais;
g)
Tarnybos darbo vykdant įgaliojimus veiksmingumo.
3. Visos institucijos, kurios dalyvauja keičiantis nuomonėmis, užtikrina, kad keitimasis nuomonėmis netrukdytų vykdomų tyrimų eigai.
4. Institucijos, kurios dalyvauja keičiantis nuomonėmis, vykdydamos veiklą atsižvelgia į keičiantis nuomonėmis išreikštas pozicijas. Generalinis direktorius 17 straipsnio 4 dalyje nurodytose ataskaitose pateikia informaciją apie veiksmus, kurių Tarnyba ėmėsi, jeigu iš viso tokių veiksmų ėmėsi.
17 straipsnis
Generalinis direktorius
1. Tarnybai vadovauja generalinis direktorius. Generalinį direktorių skiria Komisija 2 dalyje nurodyta tvarka. Generalinis direktorius skiriamas septynerių metų neatnaujinamai kadencijai.
2. Norėdama paskirti generalinį direktorių, Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia kvietimą teikti kandidatūras. Toks kvietimas skelbiamas iki pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos pabaigos likus ne mažiau kaip šešiems mėnesiams. Priežiūros komitetui pateikus palankią nuomonę dėl Komisijos taikytos atrankos procedūros, Komisija sudaro kvalifikacijas atitinkančių kandidatų sąrašą. Pasikonsultavusi su Europos Parlamentu ir Taryba, Komisija skiria generalinį direktorių.
3. Eidamas savo pareigas, kai reikia pradėti ir atlikti išorės ir vidaus tyrimus ar po tokių tyrimų parengti ataskaitas, generalinis direktorius nesistengia gauti jokios valdžios institucijos arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros nurodymų ir jais nesivadovauja. Jeigu generalinis direktorius mano, kad kuri nors priemonė, kurios ėmėsi Komisija, turi poveikio jo nepriklausomumui, jis nedelsdamas apie tai informuoja Priežiūros komitetą ir priima sprendimą dėl to, ar pateikti ieškinį Komisijai Teisingumo Teisme.
4. Generalinis direktorius Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams reguliariai praneša apie Tarnybos atliktų tyrimų išvadas, veiksmus, kurių imtasi, ir iškilusius sunkumus, išlaikant tyrimų konfidencialumą, gerbiant susijusių asmenų ir informatorių teisėtas teises ir prireikus laikantis teisminiam procesui taikytinos nacionalinės teisės.
5. Atsižvelgdamas į metinį valdymo planą generalinis direktorius kiekvienais metais nustato Tarnybos tyrimų politikos prioritetus ir, prieš juos paskelbiant, perduoda Priežiūros komitetui.
Generalinis direktorius periodiškai informuoja Priežiūros komitetą apie Tarnybos veiklą, tyrimo funkcijos vykdymą ir su tyrimais susijusius tolesnius veiksmus.
Generalinis direktorius periodiškai informuoja Priežiūros komitetą apie:
a)
atvejus, kai generalinio direktoriaus pateiktų rekomendacijų nebuvo laikomasi;
b)
atvejus, kai informacija buvo perduota valstybių narių teisminėms institucijoms;
c)
tyrimų trukmę pagal 7 straipsnio 8 dalį.
6. Kai kurių iš jam pagal 5 straipsnį, 7 straipsnio 2 dalį, 11 straipsnio 7 dalį ir 12 straipsnio 2 dalį nustatytų funkcijų vykdymą generalinis direktorius gali raštu deleguoti vienam ar daugiau Tarnybos personalo narių, nurodant tokio delegavimo sąlygas ir ribas.
7. Generalinis direktorius įdiegia vidaus patariamąjį ir kontrolės mechanizmą, įskaitant teisėtumo patikrinimą, susijusį, inter alia, su būtinybe laikytis su susijusiais asmenimis susijusių procesinių garantijų ir gerbti šių asmenų pagrindines teises, taip pat laikytis atitinkamų valstybių narių nacionalinės teisės, ypač atsižvelgiant į 11 straipsnio 2 dalį.
8. Generalinis direktorius patvirtina Tarnybos darbuotojams skirtas tyrimo procedūrų gaires. Tos gairės atitinka šį reglamentą ir apima, inter alia,:
a)
tyrimų eigą;
b)
procesines garantijas;
c)
vidaus patariamosios ir kontrolės procedūrų elementus, įskaitant teisėtumo patikrinimą;
d)
duomenų apsaugą.
Tos gairės ir visi jų pakeitimai patvirtinami po to, kai Priežiūros komitetui buvo suteikta galimybė pateikti dėl jų pastabas, tada jos perduodamos susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai bei Komisijai ir informacijos tikslais paskelbiamos Tarnybos interneto svetainėje oficialiomis Sąjungos institucijų kalbomis.
9. Prieš generaliniam direktoriui skirdama drausminę nuobaudą, Komisija konsultuojasi su Priežiūros komitetu.
Drausminės nuobaudos generaliniam direktoriui skiriamos motyvuotais sprendimais, kurie perduodami susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai ir Priežiūros komitetui.
10. Visos nuorodos į Tarnybos direktorių visuose teisės aktuose laikomos nuorodomis į generalinį direktorių.
18 straipsnis
Finansavimas
Visi asignavimai Tarnybai, įskaitant asignavimus Priežiūros komitetui bei jo sekretoriatui, įtraukiami į atskirą Komisijai skirto Europos Sąjungos bendrojo biudžeto skyriaus eilutę ir išsamiai išdėstomi to skyriaus priede.
Tarnybos, įskaitant Priežiūros komiteto sekretoriatą, etatų planas pridedamas prie Komisijos etatų plano.
19 straipsnis
Įvertinimo ataskaita
Ne vėliau kaip 2017 m. spalio 2 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio reglamento taikymo vertinimo ataskaitą. Kartu su ta ataskaita pateikiama Priežiūros komiteto nuomonė ir ataskaitoje nurodoma, ar šį reglamentą reikia iš dalies pakeisti.
20 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 yra panaikinami.
Nuorodos į panaikintus reglamentus yra laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikties lentelę.
21 straipsnis
Įsigaliojimas ir pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Šis reglamentas įsigalioja pirmą mėnesio, einančio po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, dieną.
2. 15 straipsnio 3 dalis taikoma šio reglamento įsigaliojimo dieną pareigas einančių Priežiūros komiteto narių kadencijos trukmei. Kai tik įsigalioja šis reglamentas, Europos Parlamento pirmininkas iš Priežiūros komiteto narių burtų keliu išrenka du narius, kurie, nukrypstant nuo 15 straipsnio 3 dalies pirmo sakinio, nebeis pareigų po to, kai baigsis pirmi 36 jų kadencijos mėnesiai. Išeinančius narius pakeičia automatiškai skiriami du nauji nariai penkerių metų kadencijai remiantis 2012 m. sausio 23 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos Sprendimo 2012/45/ES, Euratomas, dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) Priežiūros komiteto narių skyrimo (13) 1 straipsnio 2 dalyje pateiktu sąrašu ir jame nustatyta tvarka. Tie nauji nariai yra pirmi du tame sąraše nurodyti asmenys.
3. 17 straipsnio 1 dalies trečias sakinys taikomas šio reglamento įsigaliojimo dieną pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos trukmei.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. rugsėjo 11 d.