РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2015/162
2014 m. liepos 9 d.
dėl valstybės pagalbos SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kurią Latvija suteikė bankui „Parex“
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 4550)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtą (-as) nuostatą (-as) (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. Ankstesnės „Parex“ skirtos priemonės
(1)
2008 m. lapkričio 10 d. Latvija pranešė Komisijai apie bankui „AS Parex banka“ (toliau - PAREX bankas) skirtų valstybės pagalbos priemonių, kuriomis siekta sutvirtinti finansų sistemos stabilumą, rinkinį. Atsižvelgdama į Latvijos įsipareigojimą per šešis mėnesius pateikti PAREX banko restruktūrizavimo planą, 2008 m. lapkričio 24 d. Komisija laikinai patvirtino šias priemones (2) (toliau - pirmasis sanavimo sprendimas).
(2)
Latvijos prašymu Komisija dukart patvirtino PAREX bankui skirtų pagalbos priemonių pakeitimus: 2009 m. vasario 11 d. sprendimu (3) (toliau - antrasis sanavimo sprendimas) ir 2009 m. gegužės 11 d. sprendimu (4) (toliau - trečiasis sanavimo sprendimas).
(3)
2009 m. gegužės 11 d. Latvija pateikė PAREX banko restruktūrizavimo planą. 2009 m. birželio 29 d. sprendime (5) Komisija padarė pirminę išvadą, kad restruktūrizavimo priemonės, apie kurias pranešta, yra valstybės pagalba PAREX bankui, ir išreiškė abejones, ar tokią pagalbą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka. Dėl to Komisija nusprendė pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nurodytą procedūrą ir paprašė, kad Latvija pateiktų pagalbos suderinamumui įvertinti reikalingą informaciją.
(4)
2009 m. gegužės 11 d.-2010 m. rugsėjo 15 d. Latvija ir Komisija keletą kartų keitėsi informacija ir aptarė PAREX banko restruktūrizavimą. Per tą laikotarpį Latvija keletą kartų atnaujino PAREX banko restruktūrizavimo planą.
(5)
Restruktūrizavimo plane numatyta PAREX banką suskaidyti į naujai įsteigtą „gerą banką“ pavadinimu „AS Citadele banka“ (toliau - bankas „Citadele“), kuris perimtų visą pagrindinį turtą ir dalį nepagrindinio turto (6), ir vadinamąjį „blogą banką“ (bankas „Reverta“) (7), kuriam tektų likęs nepagrindinis ir neveiksnus turtas. Bankas suskaidytas 2010 m. rugpjūčio 1 d.
(6)
2010 m. rugsėjo 15 d. sprendimu (8) (toliau - galutinis sprendimas dėl PAREX) Komisija, atsižvelgdama į Latvijos valdžios institucijų prisiimtus įsipareigojimus, kuriuos jos pateikė 2010 m. rugsėjo 3 d., patvirtino PAREX banko restruktūrizavimo planą.
(7)
2012 m. rugpjūčio 10 d. sprendimu (toliau - sprendimas dėl įsipareigojimų pakeitimo) (9) Komisija Latvijos prašymu patvirtino trijų įsipareigojimų, įtrauktų į galutinį sprendimą dėl PAREX, pakeitimus. Šie pakeitimai tai: 1) NVS paskolų (10) perdavimo terminas pratęstas iki 2014 m. gruodžio 31 d.; 2) padidinta mažiausio galimo kapitalo pakankamumo riba, leidžiama „Citadele“ banko ir grupės lygmeniu, ir 3) leista perkelti ankstesnių metų nepanaudotas skolinimo viršutines ribas, kartu laikantis pradinių rinkos dalies apribojimų.
(8)
Komisija pažymi, kad 2014 m. birželio 5 d. Latvija išimties tvarka sutiko, kad šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
1.2. Oficiali tyrimo procedūra
(9)
2013 m. spalio 1 d. Latvija perdavė dar vieną prašymą iš dalies pakeisti galutinį sprendimą dėl PAREX - atidėti banko „Citadele“ turto valdymo padalinio (11) pardavimo terminą. Vertindama prašymą dėl šio pakeitimo Komisija nustatė, kad Latvijos bankams PAREX ir „Citadele“ suteikta valstybės pagalba viršijo Komisijos patvirtintas pagalbos priemones.
(10)
[…] (12) -2014 m. kovo 4 d. Latvija ir Komisija keletą kartų keitėsi informacija dėl šių papildomų pagalbos priemonių. Latvija pateikė informaciją ir dokumentus 2013 m. spalio 30 d., 2014 m. sausio 31 d. ir 2014 m. kovo 4 d. (įskaitant pakoreguotą PAREX banko restruktūrizavimo planą).
(11)
Nuo 2013 m. lapkričio 11 d. Komisija taip pat kas mėnesį gavo informaciją apie Latvijos padarytą pažangą banko „Citadele“ pardavimo procese, kuris pradėtas 2013 m. spalio mėn.
(12)
2014 m. balandžio 16 d. sprendimu (13) (toliau - sprendimas pradėti procedūrą) Komisija pranešė Latvijai, kad išnagrinėjusi Latvijos valdžios institucijų pateiktą informaciją, nusprendė pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis) 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą. Sprendime pradėti procedūrą Komisija taip pat pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbos, į šį kvietimą 2014 m. gegužės 23 d. gautas vienas atsakymas.
(13)
Latvija pranešė Komisijai, jog dėl skubumo išimties tvarka sutinka, kad šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
2. APRAŠYMAS
2.1. Svarstoma įmonė
(14)
PAREX bankas buvo antras pagal dydį Latvijos bankas, kurio bendras turtas 2008 m. gruodžio 31 d. sudarė 3,4 mlrd. LVL (4,9 mlrd. EUR). PAREX bankas įsteigtas 1992 m. 2008 m. lapkričio mėn. Latvija įsigijo 84,83 % banko akcinio kapitalo iš dviejų stambiausių akcininkų už simbolinę pirkimo kainą, iš viso už 2 LVL (apie 3 EUR), tai buvo valstybės pagalbos priemonė, kurią Komisija patvirtino pirmuoju ir antruoju sanavimo sprendimais. Po sanavimo sprendimais patvirtinto rekapitalizavimo 2009 m. gegužės mėn. papildomai skirta 140,75 mln. LVL injekcija (šią priemonę Komisija patvirtino trečiuoju sanavimo sprendimu) Latvija padidino savo dalyvavimo PAREX banko kapitale dalį iki 95 %.
(15)
2009 m. balandžio mėn. Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas (toliau - ERPB) įsigijo PAREX banko akcinio kapitalo dalį, kurią sudarė 25 % ir 1 akcija. Po 2010 m. įvykusio PAREX banko suskaidymo į gerą ir blogą bankus ir vėlesnių akcijų nuosavybės struktūros pakeitimų dabar banko „Citadele“ akcininkai yra Latvija (75 %) ir ERPB (25 %), o banko „Reverta“ akcininkai yra Latvija (84,15 %), ERPB (12,74 %) ir kiti (3,11 %).
(16)
Išsamus PAREX banko aprašymas iki to laikotarpio, kai priimtas galutinis sprendimas dėl PAREX, pateiktas to sprendimo 11-15 konstatuojamosiose dalyse.
2.2. Patvirtintos bankams „Citadele“ ir „Reverta“ skirtos pagalbos priemonės
(17)
PAREX bankui leista pasinaudoti keliomis pagalbos priemonėmis, kurias Komisija patvirtino savo pirmuoju, antruoju ir trečiuoju sanavimo sprendimais (toliau - sanavimo sprendimai) ir galutiniu sprendimu dėl PAREX.
(18)
Restruktūrizavimo plane, kurį Komisija patvirtino galutiniu sprendimu dėl PAREX, numatyta, kad anksčiau Komisijos patvirtinta sanavimo pagalba bus tęsiama iki restruktūrizavimo laikotarpio pabaigos ir banko suskaidymo į bankus „Citadele“ ir „Reverta“. Galutiniame sprendime dėl PAREX taip pat patvirtinta papildoma restruktūrizavimo pagalba bankams „Reverta“ ir „Citadele“. Jame taip pat išdėstytas šios sanavimo sprendimais preliminariai patvirtintos pagalbos panaudojimo po „Parex banka“ suskaidymo mechanizmas:
a)
likvidumo paramos, kurią sudarė valstybės indėliai bankuose „Citadele“ ir „Reverta“ (14);
b)
valstybės garantijos bankų „Citadele“ ir „Reverta“ įsipareigojimams (15);
c)
valstybės vykdomo bankų „Citadele“ ir „Reverta“ rekapitalizavimo (16) ir
d)
bankui „Citadele“ skirtos paramos turtui priemonės (17).
3. PAGRINDAS PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ
3.1. Papildomos Latvijos įgyvendintos bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“ skirtos priemonės
(19)
Remiantis 2013 m. rugpjūčio 29 d. stebėsenos patikėtinio (18) ataskaita ir dokumentais bei informacija, kurią Latvija pateikė nuo 2013 m. spalio mėn., išsiaiškinta, kad Latvija įgyvendino šias priemones, apie jas prieš tai nepranešusi Komisijai:
a)
2009 m. gegužės 22 d. septyneriems metams, t. y. iki 2016 m. gegužės 21 d., Latvija suteikė PAREX bankui 50,27 mln. LVL subordinuotąją paskolą (atitinkančią 2 lygio kapitalo kriterijus) (toliau - pirmoji priemonė). Šios subordinuotosios paskolos terminas viršija maksimalų penkerių metų terminą, kuris buvo nustatytas pirmajame sanavimo sprendime ir patvirtintas galutiniame sprendime dėl PAREX.
b)
2013 m. birželio 27 d. Latvija dar 18 mėnesių pratęsė bankui „Citadele“ suteiktų 37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų terminą (toliau - antroji priemonė) (iš 45 mln. LVL, kuriuos Latvija tuo metu buvo suteikusi). (19) Latvija nepranešė Komisijai apie subordinuotųjų paskolų termino pratęsimą.
c)
Be to, nuo 2011 m. Latvija bankui „Reverta“ teikė likvidumo paramą, kuri viršijo maksimalias Komisijos galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas ribas (toliau - trečioji priemonė) ir pagal pagrindinį, ir pagal nepalankiausią scenarijus. (20)
(20)
Pagal informaciją, kurią Komisija turėjo priimdama sprendimą pradėti procedūrą, dėl pirmosios ir antrosios priemonių Komisijai kilo didelių abejonių, ar šias priemones galima laikyti suderinamomis su vidaus rinka, atsižvelgiant į tai, kad:
a)
atlikus pradinį Latvijos suteiktų subordinuotųjų paskolų suderinamumo vertinimą padaryta išvada, kad penkerių metų terminas yra mažiausias būtinas terminas, todėl tuo remiantis jas galima laikyti suderinamomis, ir
b)
naujų argumentų, kuriais būtų pagrįsta, kad būtent ilgesnis terminas yra mažiausias griežtai būtinas terminas, nebuvo pateikta.
(21)
Priimant sprendimą pradėti procedūrą pakankamai argumentų, kuriais būtų įrodytas trečiosios priemonės suderinamumas, taip pat nebuvo pateikta.
(22)
Tuo remdamasi ir vadovaudamasi Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (21) 13 straipsnio 1 dalimi ir 4 straipsnio 4 dalimi, Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl neteisėtos pagalbos, suteiktos 19 konstatuojamojoje dalyje nurodyta pirmąja, antrąja ir trečiąja priemonėmis.
3.2. Įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimas
(23)
Latvija taip pat neįvykdė galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtinto savo įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį - iki 2013 m. birželio 30 d. be pardavimo patikėtinio arba iki 2013 m. gruodžio 31 d. su pardavimo patikėtiniu (toliau - ketvirtoji priemonė). (22) Todėl tas įsipareigojimas parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį iki nurodytųjų terminų buvo pažeistas.
(24)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė išvadą, kad 21 konstatuojamojoje dalyje apibūdintas įsipareigojimo pažeidimas padarytas dėl netinkamo pagalbos taikymo. Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą dėl netinkamo pagalbos taikymo pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 16 straipsnį.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(25)
Po sprendimo pradėti procedūrą priėmimo Komisija gavo pastabas iš vieno asmens, kuris nepateikė faktų, įrodančių, kad gali būti laikomas suinteresuotąja šalimi, t. y. kad yra šalis, kurios pačios interesus priemonė gali paveikti (pavyzdžiui, konkurentai arba prekybos asociacijos (23)), arba šalis, kuri veikia suinteresuotosios šalies vardu.
(26)
Gautos pastabos pateiktos dėl įtariamų neteisėtų PAREX banko veiksmų, bet ne dėl pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių, kurias Latvija skyrė bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“, ir ne dėl ketvirtosios priemonės. Iš esmės šios pastabos buvo pateiktos dėl faktų ir informacijos, kurie neturi tiesioginės svarbos valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimui aptariamu atveju. Todėl per vertinimą, kuris buvo atliekamas rengiantis priimti šį sprendimą, šios pastabos buvo užregistruotos ir vertintos kaip bendro pobūdžio rinkos informacija.
5. LATVIJOS PASTABOS DĖL OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS
(27)
Po sprendimo pradėti procedūrą priėmimo 2014 m. gegužės 26 d. Latvija pateikė pastabas, kuriomis norėjo atsakyti į Komisijos išreikštas abejones dėl pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių suderinamumo ir dėl įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimo.
(28)
2014 m. gegužės 30 d. Latvija taip pat pateikė atnaujintą restruktūrizavimo planą, į kurį įtraukta šio sprendimo 5.1-5.5 skyriuose aptarta informacija ir kompensacinės priemonės.
(29)
Atsakydama į Komisijos prašymą pateikti informacijos, 2014 m. birželio 23 d. Latvija pateikė papildomų duomenų apie antrąją priemonę.
5.1. Dėl to, kad pradinis subordinuotųjų paskolų terminas viršija sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą terminą (pirmosios priemonės)
(30)
2014 m. gegužės 26 d. pastabose Latvija tvirtina, kad pirmąją priemonę patvirtinti reikėjo tam, kad PAREX bankas galėtų laikytis taikomų teisės aktuose nustatytų mokumo reikalavimų ir taip būtų apsisaugota nuo nepataisomos žalos trapiai Latvijos bankų sistemai, kurioje bankai yra stipriai tarpusavyje susiję ir yra stipriai priklausomi vienas nuo kito.
(31)
Latvija teigia, kad tuo metu, kai buvo priimamas pirmasis sanavimo sprendimas, Latvijos valdžios institucijos turėjo mažai informacijos apie tikrąją finansinę PAREX banko padėtį ir turto kokybę. Todėl savo pradiniame Komisijai pateiktame prašyme patvirtinti valstybės pagalbos priemones Latvija įsipareigojo subordinuotąsias paskolas suteikti penkeriems metams, nes toks terminas buvo mažiausias reikalingas terminas tam, kad subordinuotosios paskolos pagal atitinkamus Latvijos teisės aktus atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus.
(32)
Latvija taip pat nurodo, jog norėdama, kad finansinė PAREX banko padėtis būtų įvertinta tiksliau, ji nurodė įmonei „PricewaterhouseCoopers“ atlikti išsamų PAREX banko patikrinimą; šis patikrinimas baigtas 2009 m. sausio 26 d. po pirmojo sanavimo sprendimo priėmimo.
(33)
Latvija kartu pabrėžia, kad 2008-2009 m. padėtis rinkoje labai sparčiai keitėsi, o paskolų kokybė prastėjo greičiau, nei tikėtasi. Blogėjančią padėtį atspindi ir dėl to priimti trys Komisijos sprendimai dėl PAREX banko sanavimo ir Latvijos pateiktos kelios PAREX banko restruktūrizavimo plano redakcijos, kurių paskutinioji pateikta 2009 m. gegužės 11 d. (toliau - 2009 m. restruktūrizavimo planas).
(34)
Latvija paaiškina, kad tokiomis aplinkybėmis dėl sparčių ekonominės aplinkos pokyčių, kuriuos daugiausia lėmė pasaulio finansų krizė ir rinkoje mažėjantis pasitikėjimas PAREX banku, sanavimo sprendimų prielaidos ir prognozės greitai ėmė nebeatitikti tikrovės. Todėl Latvija padarė išvadą, kad norint stabilizuoti trapią Latvijos bankų sistemą, Latvijos PAREX bankui suteiktų subordinuotųjų paskolų penkerių metų terminas nebebus pakankamas. Iš tikrųjų, paaiškėjo, jog tam, kad PAREX bankas, kuris tuo metu buvo sisteminis bankas, galėtų vykdyti mokumo reikalavimus, visų pirma jam taikomus kapitalo pakankamumo reikalavimus, reikalingos ilgesnės negu penkerių metų subordinuotosios paskolos.
(35)
Remiantis tuo metu, kai buvo suteiktos subordinuotosios paskolos, PAREX bankui taikytais reikalavimais (grindžiamais „Bazelis II“ standartais (24)), tik 80 % iš 50,27 mln. LVL vertės penkerių metų paskolų (t. y. tik 40,22 mln. LVL) būtų atitikę 2 lygio kapitalo kriterijus. Visų pirma, reguliavimo tikslais subordinuotųjų paskolų sumai kasmet reikėjo taikyti kaupiamąją diskonto (arba amortizacijos) normą, taip atspindint mažėjančią šių priemonių, kaip teigiamų sudedamųjų reguliuojamojo kapitalo dalių, vertę. Dėl to kapitalo pakankamumo tikslais suteikiant penkerių metų paskolą galima įskaityti tik 80 % jos sumos, antrų metų pradžioje - tik 60 % ir t. t.
(36)
Savo argumentus Latvija dar pagrindžia palyginamaisiais skaičiavimais, iš kurių matyti, kad jeigu Latvija subordinuotąsias paskolas būtų suteikusi tik penkerių metų laikotarpiui, jų suteikimo metu ne visa jų suma būtų atitikusi 2 lygio kapitalo kriterijus.
(37)
Paaiškėjo, jog tam, kad visa 50,27 mln. LVL valstybės suteiktų subordinuotųjų paskolų suma 2009-2010 m. atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus ir PAREX bankas galėtų laikytis siekiamo kapitalo pakankamumo rodiklio, reikia, kad Latvijos PAREX bankui suteiktų subordinuotųjų paskolų terminas būtų septyneri metai. 1 lentelėje parodytos PAREX banko 2 lygio kapitalo sumos kiekvienų metų pabaigoje, remiantis 2009 m. gegužės mėn. suteiktos 50,27 mln. LVL subordinuotosios paskolos terminu.
1 lentelė
2009 m. gegužės mėn. suteiktos subordinuotosios paskolos terminas ir tai, kaip ji atitinka 2 lygio kapitalą (milijonais LVL)
Terminas
2009
2010
2011
5 metų paskola
40,22
30,16
20,11
6 metų paskola
50,27
40,22
30,16
7 metų paskola
50,27
50,27
40,22
8 metų paskola
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija paaiškina, kad 2009 m. birželio 9 d. įmonė „Nomura International“ (kurią Latvija 2009 m. kovo mėn. pasamdė PAREX banko pardavimui organizuoti) Latvijos valdžios institucijoms pristatė PAREX banko pardavimo strategiją, kurioje buvo numatytas labai griežtas grafikas ir pardavimą planuota užbaigti 2010 m. Todėl buvo būtina, kad PAREX bankas ir toliau bent iki 2010 m. pabaigos visapusiškai atitiktų taikomus kapitalo reikalavimus.
(39)
Baigdama Latvija tvirtina, kad jeigu subordinuotosios paskolos terminas būtų buvęs tik penkeri metai, 2009 m. restruktūrizavimo plane būtų buvę numatyta kitų priemonių, kuriomis PAREX banko kapitalo pakankamumas būtų stiprinamas kitais būdais (pvz., naujo kapitalo injekcijos, subordinuotųjų paskolų pratęsimas iš karto ir pan.). Jei tokių priemonių nebūtų buvę, indėlininkai būtų buvę palikti be apsaugos, o Latvijos finansų sistemos stabilumui būtų kilusi didžiulė grėsmė.
5.2. Dėl subordinuotųjų paskolų termino pratęsimo apie tai nepranešus (antrosios priemonės)
(40)
Dėl antrosios priemonės Latvija tvirtina, kad subordinuotosios paskolos terminą dar pratęsti buvo būtina dėl 2013 m. padarytų teisės aktų pakeitimų. Visų pirma, 2013 m. kovo 1 d. Latvijos finansų ir kapitalo rinkos komisija (toliau - FCMC) informavo banką „Citadele“, kad grupės kapitalo pakankamumo rodiklis iki 2013 m. pabaigos absoliučiąja verte turi pasiekti ne mažiau kaip 10 %, o tam, kad būtų atremta esama ir galima rizika, rekomenduojamas rodiklis yra […]. Iki 2013 m. kovo mėn. buvo reikalaujama, kad kapitalo pakankamumo rodiklis būtų ne mažesnis kaip 8,4 %.
(41)
Latvija teigia, kad antroji priemonė buvo taikoma sąžiningai, nes Latvijos valdžios institucijos manė, jog priemonė atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes valstybei nesukelia piniginių nuostolių.
(42)
Latvija taip pat nurodo, kad tuo metu, kai antroji priemonė buvo patvirtinta, ji kartu su banku „Citadele“ sąžiningai manė, kad galimybė pratęsti aptariamos subordinuotosios paskolos terminą buvo numatyta atitinkamuose Komisijos sprendimuose ir restruktūrizavimo plane.
(43)
Latvija tvirtina, kad bet kuris rinkos investuotojas, būdamas pagrindinio banko „Citadele“ akcininko vietoje, būtų visomis išgalėmis stengęsis kiek galėdamas išsaugoti investicijos vertę ir būtų norėjęs priimti ir įgyvendinti reikiamas priemones, kad turimo akcijų paketo buhalterinė vertė nesumažėtų dėl banko negalėjimo įvykdyti kapitalo reikalavimų. Jeigu bankui „Citadele“ tuo metu būtų nepavykę laikytis griežtesnių FCMC nustatytų kapitalo pakankamumo reikalavimų, būtų kilusi grėsmė banko stabilumui, gyvybingumui ir patrauklumui rinkoje, o tai galų gale būtų turėję įtakos galimybei jį parduoti geromis finansinėmis sąlygomis.
(44)
Latvija taip pat pateikia priešingos padėties scenarijų, pagal kurį antroji priemonė nebūtų įgyvendinama. Pagal šį priešingos padėties scenarijų rekomenduojamas kapitalo pakankamumo rodiklis būtų buvęs nepasiektas, nes kapitalo pakankamumas 2013 m. gruodžio 31 d. būtų buvęs mažesnis už 9,3 %, o reikalaujamas minimalus jo dydis yra 10 %.
(45)
Latvija taip pat tvirtina, kad alternatyvių priemonių, kuriomis būtų galima sustiprinti banko „Citadele“ kapitalo pakankamumą (pavyzdžiui, padidinti kapitalą arba suteikti naujų subordinuotųjų paskolų), taikyti nebuvo galima. Tiksliau, ji nurodo, kad 2013 m. bankas „Citadele“ nebūtų galėjęs iš trečiųjų šalių investuotojų gauti subordinuotųjų paskolų, nes Latvijos valdžios institucijos buvo įsipareigojusios per trumpą laikotarpį (t. y. iki 2014 m. gruodžio 31 d.) parduoti banko „Citadele“. Netikrumas dėl galimo pirkėjo ir jo būsimos strategijos būtų skatinęs subordinuotosios paskolos teikėjus reikalauti visoms jų bankui „Citadele“ suteiktoms subordinuotosioms paskoloms nustatyti galimybę pasinaudoti pasirinkimo parduoti sandoriu (kontrolės pasikeitimo sąlyga). (25) Praktiškai tai būtų reiškę, kad faktinis šių subordinuotųjų paskolų terminas paskolų suteikimo metu būtų laikytas trumpesniu negu penkeri metai, taigi paskolos nebūtų atitikusios 2 lygio kapitalo kriterijų.
(46)
Atsakydama į Komisijos prašymą informuoti, ar Latvija kreipėsi į ERPB dėl galimybės pratęsti bankui „Citadele“ suteiktų subordinuotųjų paskolų terminą, Latvijos valdžios institucijos 2014 m. birželio 23 d. pateikė informaciją. Šia informacija patvirtino, kad prieš suteikdamos antrąją priemonę jos nesikreipė į ERPB su pasiūlymu pratęsti suteiktų subordinuotųjų paskolų terminą. Kartu pakartojo, kad antrąją priemonę reikėjo patvirtinti siekiant išvengti pavojaus, kad bankui „Citadele“ gali nepavykti įgyvendinti naujų, griežtesnių kapitalo reikalavimų.
(47)
Latvija tvirtina, kad nedelsdama turėjo pratęsti banko „Citadele“ subordinuotosios skolos terminą ir kad ji nesiderėjo dėl panašaus subordinuotosios skolos ERPB termino pratęsimo.
(48)
Latvija tvirtina, kad šiuo atžvilgiu priimdama savo sprendimą vadovavosi trimis dalykais:
a)
Buvo būtina veiksmingai pašalinti grėsmę, kad gali būti pažeisti naujieji kapitalo reikalavimai. Bankas „Citadele“ apskaičiavo kvalifikuotojo 2 lygio kapitalo poreikį ir padarė išvadą, kad kitaip negu pagal antrąją priemonę, pagal kurią terminas būtų pratęstas 18 mėnesių, visais atvejais norint pakeisti subordinuotosios skolos, kurios viena šalis yra ERPB, terminą, jį būtų reikėję pratęsti daug ilgesniam laikotarpiui. Šis skirtumas susidarė dėl to, kad pagrindinė tos paskolos dalis buvo mažesnė, todėl jos poveikis banko „Citadele“ kapitalo pozicijai būtų buvęs daug mažesnis. Latvija taip pat nurodo, kad norint pratęsti subordinuotąją ERPB paskolą, su ERPB būtų reikėję dėl to derėtis. Be to, atsižvelgiant į reglamentuojančios teisės skirtumus ir bendrą teisinę struktūrą, kurią reikėtų sukurti norint pratęsti subordinuotąją paskolą, kurios viena šalis yra ERPB, ir vien tik Latvijai tenkančią subordinuotosios skolos dalį, būtų tekę atlikti painias teisines procedūras.
b)
Latvija pabrėžia, kad pratęsimo metu ji taip pat manė, kad dėl subordinuotosios skolos ERPB termino pratęsimo „Citadele“ būtų sudėtingiau parduoti, nes parduodant galiotų daugiau tarpusavyje susijusių sutarčių dėl subordinuotosios skolos. Jos manymu, tai apsunkintų banko „Citadele“ pardavimą, nes gali būti, kad tai paveiktų atitinkamas sandorio užbaigimo sąlygas ir dėl to išaugtų atitinkamos sandorio išlaidos.
c)
Latvija dar pažymi, jog gali būti, kad dėl savo statuso banko „Citadele“ atžvilgiu ERPB būtų buvę sudėtingiau nuspręsti leisti pratęsti terminą. 2014 m. birželio 23 d. rašte ji nurodo, jog yra tvirtai įsitikinusi, kad iš esmės ERPB būtų linkęs sutikti, kad atitinkamos priemonės terminas būtų pratęstas. Tačiau ji taip pat pripažįsta, kad ERPB pozicija skiriasi nuo Latvijos tuo, kad Latvija yra pagrindinė banko „Citadele“ akcininkė, todėl ji gali daryti lemiamą poveikį pardavimo procesui ir su pasiūlymus pateikusiais pirkėjais derėtis dėl įvairių subordinuotųjų paskolų apmokėjimo galimybių. Todėl Latvija pripažino, kad dėl negalėjimo pakankamai kontroliuoti banko „Citadele“ pardavimo ERPB galėjo nenorėti pratęsti atitinkamos paskolos termino arba bet kuriuo atveju būtų tekę pradėti ilgas derybas.
5.3. Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos apie ją nepranešus (trečiosios priemonės)
(49)
Latvija ir bankas „Reverta“ pripažįsta, kad nuo 2010 m. gruodžio mėn. Latvijos PAREX bankui (o vėliau „Reverta“) suteikta likvidumo parama viršija galutinio sprendimo dėl PAREX 55 konstatuojamojoje dalyje nustatytą leidžiamą likvidumo paramos ribą. Sprendime pradėti procedūrą nurodyta, kad iki 2013 m. gruodžio 31 d. bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama sudarė 362,52 mln. LVL ir 55,52 mln. LVL viršijo 307 mln. LVL likvidumo paramos ribą, nustatytą „nepalankiausių sąlygų“ scenarijui.
(50)
Latvija tvirtina, kad Komisija galutiniame sprendime dėl PAREX iš pradžių leido PAREX bankui suteiktą 218,7 mln. LVL likvidumo paramą konvertuoti į kapitalą. Suma, kurią ketinta konvertuoti, vėliau sprendimą iš dalies pakeitus sumažinta iki 118,7 mln. LVL. Jeigu 118,7 mln. LVL likvidumo parama būtų buvusi konvertuota į kapitalą, tada likvidumo parama būtų sumažėjusi ir būtų atitikusi leidžiamus apribojimus. Tačiau tik 49,5 mln. LVL iš 118,7 mln. LVL likvidumo paramos buvo faktiškai konvertuoti į kapitalą. Latvija nurodo, kad tai buvo pagrindinė priežastis, dėl kurios likvidumo parama viršijo ribą.
(51)
Latvija dar tvirtina, kad likvidumo parama viršijo ribą dėl to, kad grynųjų pinigų srautas buvo lėtesnis, palyginti su grynųjų pinigų srauto tempais, kurie buvo numatyti priimant galutinį sprendimą dėl PAREX. Blogi skolininkai delsė mokėti, todėl pinigų susigrąžinimas užtruko beveik dvejais metais ilgiau. Latvija mano, kad šis reiškinys yra laikinas, ir tikisi, kad 2015-2016 m. likvidumo parama ribos nebeviršys.
(52)
Vis dėlto Latvija ir bankas „Reverta“ pripažįsta, jog nukrypo nuo leidžiamo pagalbos dydžio ribų, nes priėmus sprendimą dėl įsipareigojimų pakeitimo patyrė sunkumų tinkamai paskirstydama valstybės pagalbą tarp leidžiamos likvidumo paramos ir kapitalo įnašų.
(53)
Latvijos valdžios institucijos taip pat paaiškina, kad jeigu PAREX banko (dabartinio banko „Reverta“) veiklos licencija būtų buvusi palikta galioti, Latvija būtų turėjusi skirti didesnę kapitalo injekciją į PAREX banką, negu numatyta iš pradžių (iš tikrųjų minimalus kapitalo poreikis pagal mokumo taisykles buvo didesnis už maksimalią paramą kapitalui, 218,7 mln. LVL, kuri buvo leista pagal galutinį sprendimą dėl PAREX). Pagal pradinį Komisijai pateiktą restruktūrizavimo planą ekonominė vertė, gauta pardavus turtą ir konvertavus 218,7 mln. LVL, būtų buvusi nepakankama tam, kad PAREX bankas (bankas „Reverta“) atitiktų teisės aktuose nustatytus kapitalo pakankamumo reikalavimus.
(54)
Todėl jeigu veiklos licencija būtų buvusi palikta galioti, PAREX bankui (bankui „Reverta“) būtų reikėję papildomo kapitalo. Panaikinus banko veiklos licenciją papildomos pagalbos dydis sumažėjo iki sumos, reikalingos veiklos nutraukimo procesui įvykdyti.
(55)
Pasak Latvijos, po 2011 m. gruodžio 31 d. likvidumo paramos daugiau nebereikėjo konvertuoti į kapitalą, nes banko „Reverta“ veiklos licencija buvo panaikinta. Latvija apie savo planą nebekonvertuoti likvidumo paramos į kapitalą Komisiją informavo po 2011 m. gruodžio 31 d., kai buvo keičiamasi informacija rengiantis priimti sprendimą dėl įsipareigojimų pakeitimo, tačiau ji nepatvirtino, kad ketina tai faktiškai padaryti, ir atskirai Komisijai nenurodė techninių nekonvertavimo padarinių ir Komisijos apie juos neinformavo. Visų pirma, Latvija nepaminėjo, kad dėl sprendimo likvidumo paramos nekonvertuoti į kapitalą lėšos, kurios jau buvo suteiktos kaip likvidumo parama, sumažės ne taip greitai, kaip buvo reikalaujama pagal galutinį sprendimą dėl PAREX.
(56)
Kadangi iki 2011 m. gruodžio 31 d. tik 49,5 mln. LVL iš suteiktos likvidumo paramos buvo faktiškai konvertuota į kapitalą, o 69,2 mln. LVL likvidumo paramos nebuvo konvertuota į kapitalą, likvidumo paramos lygis išliko beveik tokia pat suma aukštesnis, negu buvo leidžiama.
(57)
Pasak Latvijos, likvidumo paramos išlaikymas ir nekonvertavimas į kapitalą Latvijos valdžios institucijoms buvo mažiausiai apsunkinanti priemonė, kuria valstybės pagalba faktiškai sumažinta iki mažiausio būtino dydžio.
(58)
Latvija ir bankas „Reverta“ patvirtina, kad bankui „Reverta“ nebereikia „naujų lėšų“. Kadangi į kapitalą konvertuota mažesnė likvidumo paramos suma, Latvija tikisi, kad bankas „Reverta“ iki 2014 m. pabaigos išlaikys [300-350] mln. LVL, iki 2015 m. pabaigos [250-300] mln. LVL, iki 2016 pabaigos ir 2017 m. (po banko „Reverta“ likvidavimo) [200-250] mln. LVL likvidumo paramos. Pasak Latvijos, ta likvidumo parama viršys iš pradžių leistą ribą, nes i) mažesnė likvidumo paramos dalis konvertuota į kapitalą ir ii) numatoma, kad iš banko „Reverta“ uždarymo bus gauta mažiau piniginių pajamų, negu iš pradžių planuota.
(59)
Remdamasi nauja grynųjų pinigų prognoze, kurioje atsispindi turto susigrąžinimo sunkumai, Latvija numato, kad banko „Reverta“ likvidavimo proceso pabaigoje (2017 m. gruodžio 31 d.) kapitalo pozicija bus neigiama ir sudarys [250-300] mln. LVL.
5.4. Dėl įsipareigojimo parduoti turto valdymo padalinį (ketvirtosios priemonės)
(60)
Banko „Citadele“ pardavimo procesą Latvija pradėjo 2011 m., laikydamasi galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtintų įsipareigojimų. Pirmasis bandymas parduoti vyko konsultuojant įmonei „Nomura International“, bet dėl neramumų euro zonoje, kuriuos sukėlė Graikiją ištikusi ekonomikos ir finansų krizė, taip pat dėl bankų „Snoras“ ir „Krajbanka“ žlugimo Lietuvoje ir Latvijoje, šis bandymas buvo nesėkmingas.
(61)
Be to, 2013 m. vasario mėn. Latvija nepriklausomiems ekspertams […] užsakė atlikti specialų tyrimą, inter alia, apie tai, kokį poveikį padarys turto valdymo padalinio pardavimas pagal prisiimtus įsipareigojimus nustatytą datą. Ekspertas nurodė, kad dviejų atskirų bendrovių (turto valdymo padalinio ir likusios banko „Citadele“ dalies) vertė yra mažesnė negu viso banko „Citadele“ vertė. Dėl to nuo banko „Citadele“ atskyrus turto valdymo padalinį, sumažėtų banko buhalterinė vertė, todėl tai pakenktų akcininkų turimų akcijų vertei. Ekspertas įvairiomis prognozėmis parodė, kad be turto valdymo padalinio banko „veiklos pelnas sumažėtų, […]“ ir kad jo […] pablogėtų.
(62)
Pasak Latvijos, remiantis eksperto tyrimu, turto valdymo padalinio pardavimas 2013 m. atskirai nuo likusios banko „Citadele“ dalies būtų pabloginęs „Citadele“ gyvybingumą, taigi ir jo patrauklumą rinkoje. Tai būtų labai sumažinę banko galimybes pritraukti privačius rinkos dalyvius, kad šie investuotų į banką „Citadele“ už priimtiną kainą. Todėl antrasis banko „Citadele“ pardavimo etapas pradėtas 2013 m., padedant išorės konsultantams „Société Générale“ ir „Linklaters LLP“. Šiuo metu svarstomi du pardavimo metodai: susijungimo ir įsigijimo sandoris (angl. M&A) arba pradinis viešas akcijų platinimas (angl. IPO).
5.5. Latvijos siūlomos kompensacinės priemonės
(63)
Siekdama užtikrinti, kad papildomos pagalbos priemonės, kurias Latvija suteikė bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“ pirmąja, antrąja ir trečiąja priemonėmis, taip pat tai, kad nepavyko parduoti „Citadele“ turto valdymo padalinio iki tos datos, iki kurios buvo įsipareigota tai padaryti (ketvirtoji priemonė), būtų suderinama su vidaus rinka pagal Sąjungos valstybės pagalbos taisykles, Latvija pasiūlė keletą kompensacinių priemonių, kurios išdėstytos 64-73 konstatuojamosiose dalyse.
5.5.1. Banko „Citadele“ ir turto valdymo padalinio pardavimo terminas
(64)
Latvija ir bankas „Citadele“ įsipareigoja visomis išgalėmis stengtis kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip iki […] įpareigojančių pasiūlymų dėl visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ (įskaitant turto valdymo padalinį) kapitalo dalies pardavimo. Pardavimas turi būti baigtas ne vėliau kaip […]. Latvijos Respublikai (ir jos konsultantui) leidžiama pačiai nuspręsti dėl tinkamos sandorio struktūros ir sąlygų (pavyzdžiui, ar pasirinkti pardavimo sandorį, ar IPO), bet Latvijos Respublika visą turimą banko „Citadele“ kapitalo dalį turi parduoti ne vėliau kaip iki […]. Pasirinkus IPO būdą, Latvijos Respublika įsipareigoja su FCMC suderinti privalomą prospektą iki […].
(65)
Latvija ir bankas „Citadele“ taip pat įsipareigoja paskirti pardavimo patikėtinį, jeigu iki […] nebus gauta jokių įpareigojančių pasiūlymų arba jeigu, tam pačiam tikslui pasirinkus IPO būdą, su FCMC nebus suderintas joks prospektas. Tokiu atveju Latvijos Respublika imsis reikiamų priemonių ir užtikrins, kad pardavimo patikėtinis būtų paskirtas ir pradėtų dirbti nuo […]. Yra suprantama, kad finansinis banko „Citadele“ pardavimo konsultantas taip pat gali būti paskirtas pardavimo patikėtiniu nuo […]. Jeigu bus paskirtas pardavimo patikėtinis, Latvija ir „Citadele“ įsipareigoja priimti visas šalis įpareigojančius ir neatšaukiamus pasiūlymus iki […] ir sudaryti įpareigojantį ir neatšaukiamą susitarimą dėl visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ kapitalo dalies pardavimo iki […], kuris turi būti baigtas vykdyti ne vėliau kaip iki […].
(66)
Latvija ir „Citadele“ taip pat įsipareigoja, kad nuo […] „Citadele“ bus […] nauja bendrovė, o likusioji „Citadele“ dalis bus […], jeigu Latvijos Respublika iki […] nesudarys įpareigojančio ir neatšaukiamo susitarimo, kuriame būtų numatyta visos Latvijos Respublikos turimos „Citadele“ kapitalo dalies pardavimą baigti iki […], arba jeigu IPO būdu Latvijos Respublika negalės parduoti visos turimos „Citadele“ kapitalo dalies iki […].
(67)
Latvija ir bankas „Citadele“ įsipareigoja užbaigti visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ kapitalo dalies pardavimo ir pirkimo sandorį iki […]. Jeigu šios kapitalo dalies pardavimas nebus baigtas iki […], jie įsipareigoja, kad bankas „Citadele“ bus […] nauja įmonė, o likusi banko „Citadele“ veiklos dalis bus […].
(68)
Jeigu bankas „Citadele“ bus […] bet kuriuo iš 64-67 konstatuojamosiose dalyse nurodytų atvejų, bet kurią banko „Citadele“ veiklos dalį, kuri domins trečiąsias šalis, Latvijos Respublika ir (arba) bankas „Citadele“ gali parduoti ir perduoti tokiai trečiajai šaliai (nepažeidžiant […] principų ir neteikiant naujos valstybės pagalbos).
5.5.2. Tolesnis įnašų į įstatinį kapitalą mažinimas
(69)
Dėl banko „Reverta“, sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo leista konvertuoti į kapitalą 118,7 mln. LVL valstybės indėlių ir palūkanų (likvidumo paramos). Kadangi iki šiol į kapitalą konvertuota tik 49,5 mln. LVL likvidumo paramos, Latvija siūlo nedelsiant ir visam laikui sumažinti maksimalią bendrą kapitalo sumą, kurią Latvija gali skirti bankui „Reverta“, nuo 118,7 mln. LVL iki 49,5 mln. LVL.
5.5.3. Įsipareigojimas griežtinti dalijimosi išlaidomis priemones, uždraudžiant visus pinigų srautus banko „Reverta“ perimtiems subordinuotiesiems kreditoriams
(70)
Latvija pripažįsta, jog siekiant užtikrinti, kad pirmoji, antroji ir trečioji priemonės būtų suderinamos su vidaus rinka, reikalingos griežtesnės dalijimosi išlaidomis priemonės. Šiomis priemonėmis, inter alia, būtų užtikrinama, kad jokia trečioji šalis negalėtų pasinaudoti papildoma bankams „Reverta“ ir „Citadele“ teikiama valstybės pagalba.
(71)
Tuo tikslu Latvija įsipareigoja griežtinti ankstesnius įsipareigojimus dalytis išlaidomis buvusiems pagrindiniams PAREX banko, jo filialų akcininkams ir kitiems kreditoriams (toliau - perimti subordinuotieji kreditoriai), kurie yra suteikę subordinuotąsias paskolas (toliau - perimtos subordinuotosios paskolos) taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis sąlygas.
(72)
Bankas „Reverta“ viršijo likvidumo paramos ribą, kuri buvo leista galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies dėl to, kad turėjo mokėti palūkanas už perimtas subordinuotąsias paskolas. Jeigu bankas „Reverta“ tų palūkanų nebūtų mokėjęs arba jeigu perimtos subordinuotosios paskolos būtų buvusios nurašytos iš karto, kai tik buvo priimtas galutinis sprendimas dėl PAREX, Latvijai galbūt nebūtų tekę įgyvendinti pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių tokia apimtimi, kokia jos buvo faktiškai įgyvendintos.
(73)
Atsižvelgdama į tai, Latvija siūlo tiksliau išdėstyti ir sugriežtinti savo įsipareigojimus dėl pagrindinės skolos dalies ir palūkanų, mokėtinų už perimtas subordinuotąsias paskolas, taip:
a)
bankai „Citadele“ ir „Reverta“ (buvęs PAREX bankas) ir jų susijusios įmonės jokiems subordinuotosios skolos vertybinių popierių turėtojams arba akcininkams, kurie griežtąja prasme nėra Latvijos valstybė arba ERPB, nemoka jokių palūkanų, dividendų ar atkarpų už esamas kapitalo priemones (įskaitant privilegijuotąsias akcijas, B klasės akcijas ir aukštesnio bei žemesnio už 2 lygio kapitalą lygio priemones) (nepaisant to, ar jų mokėjimo terminas jau sukako, ar sumos dar kaupiasi) ir nesinaudoja jokiomis su jomis susijusiomis pirkimo pasirinkimo sandorio teisėmis tol, kol ir jeigu bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus iki galo grąžinta ir jeigu neatsiras teisinio įpareigojimo tai padaryti. Tuos teisinius įpareigojimus, kurių yra, Latvija įsipareigoja kuo greičiau įvykdyti (bet kuriuo atveju ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.).
b)
Latvija taip pat įsipareigoja negrąžinti jokios negrąžintos perimtų subordinuotųjų paskolų dalies (pagrindinės dalies) (jeigu ir tol, kol valstybės pagalba bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ nebus iki galo grąžinta):
i)
kuriai taikomas privalomas nurodymas, kad jokie perimtų subordinuotųjų paskolų mokėjimai neskaičiuojami ir nemokami;
ii)
kuri buvo konvertuota į 1 lygio kapitalą be balsavimo teisių arba
iii)
nurašyta;
tiek, kiek tai yra reikalinga neigiamai grynajai banko „Reverta“ turto vertei padengti, ir su sąlyga, kad tam bus turimas teisinis pagrindas.
c)
Latvija įsipareigos imtis visų reikalingų priemonių ir užtikrins, kad visos teisinės nuostatos, reikalingos pirmiau išvardytiems įsipareigojimams vykdyti, būtų priimtos ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.
5.6. Latvijos atsakymas į trečiosios šalies pastabas
(74)
2014 m. birželio 6 d. Latvija pateikė atsakymą į Komisijos gautas trečiosios šalies pastabas. Latvija tvirtina, kad pastabose išdėstyti kaltinimai yra nepagrįsti ir sprendimui pradėti procedūrą nėra svarbūs. Latvija atmeta trečiosios šalies kaltinimus ir prašo, kad Komisija į juos neatsižvelgtų.
6. ĮVERTINIMAS
6.1. Valstybės pagalbos buvimas pagal naujas priemones
(75)
Pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(76)
Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi atitikti visas šias sąlygas: a) priemonė turi būti finansuojama iš valstybinių išteklių; b) ji turi suteikti atrankųjį pranašumą, nes ja gali būti palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba; c) priemonė turi iškraipyti konkurenciją arba kelti tokią grėsmę ir turi būti pavojus, kad ji gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
6.1.1. Pirmoji priemonė
(77)
Tai, kad suteikdama subordinuotąsias paskolas Latvija teikė PAREX bankui valstybės pagalbą, nustatyta pirmajame sanavimo sprendime, kuriame Komisija patvirtino, kad penkeriems metams suteikiama subordinuotoji paskola yra suderinama pagalbos priemonė. Komisija tuo metu nusprendė, kad rinkos ekonomikos investuotojas subordinuotosios paskolos penkeriems metams nebūtų suteikęs. (26)
(78)
Subordinuotosios paskolos, kurias Latvija faktiškai suteikė PAREX bankui, buvo identiškos priemonei, kurią Komisija patvirtino, išskyrus tai, kad jų terminas buvo ilgesnis, dėl to PAREX bankas įgijo papildomo pranašumo.
(79)
Subordinuotoji skola, kurios terminas yra septyneri metai, paskolos gavėjui suteiktų didesnį pranašumą negu subordinuotoji skola, kurios terminas yra penkeri metai, nes didėjant investicijos trukmei investuotojo patiriama atitinkamos investicijos rizika auga. Kai buvo suteikta septynerių metų subordinuotoji paskola, tikimybė, kad rinkos ekonomikos investuotojas būtų suteikęs tokio ilgesnio termino subordinuotąją paskolą, tapo dar mažesnė negu tuo atveju, kai skolos terminas būtų penkeri metai. Todėl dėl ilgesnio subordinuotosios skolos termino PAREX bankas įgijo papildomą pranašumą, palyginti su tos formos subordinuotąja paskola, kokia buvo patvirtina sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX. Kadangi visos kitos sąlygos, kurios yra reikalingos tam, kad priemonė būtų valstybės pagalba, jau buvo nustatytos pirmajame sanavimo sprendime, pirmoji priemonė yra valstybės pagalba.
6.1.2. Antroji priemonė
(80)
2013 m. birželio 27 d. Latvija pratęsė bankui „Citadele“ suteiktų 37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų dalies terminą dar 18 mėnesių (iš 45 mln. LVL, kuriuos Latvija tuo metu buvo iš viso suteikusi).
(81)
Kadangi daugiau argumentų nepateikta, sprendime pradėti procedūrą Komisija įvertino, kad rinkos ekonomikos investuotojas termino taip nebūtų pratęsęs, nes dėl to kilo papildomos rizikos, palyginti su ankstesne subordinuotųjų paskolų forma. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad dėl ilgesnio subordinuotosios skolos termino valstybė bankui „Citadele“ suteikė papildomą pranašumą, palyginti su tos formos subordinuotąja paskola, kokia buvo patvirtina sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX, taigi ir papildomą pagalbą.
(82)
Latvija teigė, kad rinkos investuotojas būtų racionaliai pasirinkęs imtis specialių priemonių, kad išsaugotų banko kapitalo pakankamumą ir savo investicijos vertę. Todėl ji tvirtina, kad iš esmės antrąja priemone bankui „Citadele“ jokio pranašumo nebuvo suteikta, nes papildoma suteikta pagalba atitiko rinkos ekonomikos dalyvio principą.
(83)
Komisija neneigia, kad rinkos ekonomikos dalyvio principas yra taikytinas tokiam sandoriui, koks sudarytas antrąja priemone. Tačiau ji primena, kad Sąjungos teismai pabrėžė, kad jei vykstant administracinei procedūrai valstybė narė nurodo minėtą kriterijų, esant abejonių, ji privalo nedviprasmiškai ir remdamasi objektyvia bei patikrinama informacija įrodyti, kad priemonės ėmėsi veikdama kaip akcininkė ir kad šiuo aspektu, be kita ko, gali būti reikalaujama informacijos, iš kurios paaiškėtų, kad šis sprendimas grindžiamas ekonominiais vertinimais, kurie šiomis aplinkybėmis būtų panašūs į racionalaus privataus investuotojo, esančio kaip galima panašesnėje į minėtos valstybės narės padėtyje, vertinimus prieš atliekant minėtą investiciją, siekiant nustatyti tokios investicijos pelningumą ateityje (27).
(84)
Tuo remdamasi Komisija laikosi nuomonės, kad Latvijos teiginys, jog ji veikė laikydamasi rinkos ekonomikos dalyvio principo, yra nepagrįstas argumentais ir išsamia analize.
(85)
Pirma, Komisijai nepateikta jokių įrodymų, kad Latvija, priimdama sprendimą įgyvendinti antrąją priemonę, atliko savo investicijos į banko „Citadele“ vertinimą. Veikdamas kaip akcininkas, rinkos investuotojas būtų nustatęs banko „Citadele“ ir savo investicijos tame banke dabartinę vertę prieš antrosios priemonės įgyvendinimą (taigi, be priemonės) ir ją įgyvendinus ir būtų palyginęs šias dvi vertes. Komisija mano, kad pelno siekiantis rinkos investuotojas pirmiausia būtų nustatęs dabartinę savo investicijos banke vertę, o tada būtų įsitikinęs, ar tos investicijos dabartinė vertė būtų išsaugota, jeigu subordinuotųjų paskolų terminas būtų papildomai pratęstas. Jeigu atlikęs tokią analizę matytų, kad vertę būtų galima išsaugoti ar net padidinti, tada pelno siekiantis rinkos investuotojas žengtų antrą žingsnį ir palygintų vertės išsaugojimo (arba net padidinimo) alternatyviąsias sąnaudas ir verčių skirtumus.
(86)
Jeigu Latvija būtų atlikusi tokią analizę, būtų įrodžiusi, kad termino pratęsimas buvo veiksminga bent jau investicijos vertės išsaugojimo priemonė, o tada būtų įrodžiusi, kad alternatyviosios tokios priemonės sąnaudos buvo mažesnės už vertės padidėjimą. Tik tada, jeigu alternatyviosios papildomo pratęsimo sąnaudos būtų mažesnės už įgyvendinus antrąją priemonę išsaugotą vertę, Komisija galėtų pripažinti, kad Latvijos veiksmai atitinka rinkos ekonomikos dalyvio principą. Tačiau Latvija nepateikė nei lygiagrečiai atlikto investicijos vertės vertinimo, nei analizės, iš kurios būtų matyti, kad alternatyviosios papildomo termino suteikimo sąnaudos buvo mažesnės už įgyvendinant antrąją priemonę išsaugotą vertę.
(87)
Dėl šios priežasties Komisija laikosi nuomonės, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis yra panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(88)
Antra, bet kuriuo atveju, pagal įtvirtintus principus, kuriais remiantis taikomas rinkos ekonomikos dalyvio principas, reikalaujama palyginti racionalaus privataus investuotojo elgseną ir valstybės narės elgseną ku panašesniu atveju (28). Taigi, nustatydama savo investicijos į banką „Citadele“ vertę, Latvija būtų turėjusi atsižvelgti į įsipareigojimus dėl banko „Citadele“ pardavimo, nustatytus galutiniame sprendime dėl PAREX. 2013 m. birželio mėn., tuo metu, kai buvo įgyvendinama antroji priemonė, tarp šių įsipareigojimų buvo įtraukta prievolė banką „Citadele“ parduoti iki 2014 m. gruodžio 31 d., taip pat banką „Citadele“ parduoti be turto valdymo padalinio (nes turto valdymo padalinio nepardavus iki 2013 m. birželio 30 d., jis turėjo būti parduotas atskirai). Atsižvelgiant į tai, kad iki 2013 m. birželio 27 d., kai terminą buvo leista pratęsti, nebuvo rasta nė vieno turto valdymo padalinio pirkėjo, privatus investuotojas būtų padaręs išvadą, kad turto valdymo padalinio kartu su banku „Citadele“ nebus įmanoma parduoti iki galutiniame sprendime dėl PAREX nustatyto 2013 m. birželio 30 d. termino ir kad dėl to šiuos subjektus reikės parduoti atskirai.
(89)
Be to, privatus banko akcininkas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į valstybės narės padėtį, nebūtų turėjęs pagrindo daryti prielaidai, kad šių įsipareigojimų bus leista nevykdyti arba jų vykdymas bus atidėtas, nes tokių pakeitimų Komisijos nebuvo prašyta patvirtinti. Todėl nustatant investicijos 2013 m. birželio mėn. vertę nebuvo galima turėti jokių lūkesčių, kad šie įsipareigojimai bus nesvarbūs, nes nebuvo galima daryti prielaidos, kad Komisija patvirtins kurių nors įsipareigojimų pakeitimus iki termino, iki kurio Latvija buvo įsipareigojusi juos įvykdyti.
(90)
Todėl norint nuspręsti, ar leisti pratęsti terminą, prie parametrų, pagal kuriuos reikia vertinti Latvijos investicijos į banką „Citadelę“ 2013 m. birželio mėn. vertę, reikia priskirti galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtintus įsipareigojimus. Latvija nepateikė įrodymų, kad atsižvelgė į visus šiuos parametrus arba kad tuo metu jos investicijos vertė, apskaičiuota atsižvelgus į šiuos parametrus, buvo didesnė už alternatyviąsias termino pratęsimo sąnaudas. Taip pat ir dėl šios priežasties Komisija mano, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis yra panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(91)
Trečia, net jei Latvija būtų atlikusi pakankamai išsamią antrosios priemonės, kaip priemonės savo investicijos į banką „Citadele“ 2013 m. birželio mėn. vertei išsaugoti, analizę ir net jeigu ji būtų šioje analizėje atsižvelgusi į apribojimus, susijusius su numatytu banko „Citadele“ pardavimu ir turto valdymo padalinio pardavimu atskirai nuo banko „Citadele“, į kuriuos rinkos ekonomikos dalyvis būtų atsižvelgęs, Latvijos argumentai dėl antrosios priemonės sąnaudų ir ta priemone esą išsaugotos investicijos į banką „Citadele“ vertės yra nepatikimi.
(92)
Kita vertus, nors Latvija teigia, kad dėl antrosios priemonės valstybė nepatyrė jokių sąnaudų, šis teiginys nėra pagrįstas jokiais išsamesniais duomenimis arba įrodymais, kad tuo metu, kai buvo įgyvendinta antroji priemonė, Latvija būtų atlikusi sąnaudų vertinimą. Tokia alternatyviųjų sąnaudų ir kitokio pobūdžio antrosios priemonės sąnaudų analizė privačiam investuotojui, norinčiam racionaliai nuspręsti, ar pratęsti subordinuotosios paskolos terminą, būtų buvęs būtinas žingsnis. Kadangi sąnaudų įvertinimo nėra, Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų galėjęs įvertinti, ar siekiant kuo didesnio pelno antrąją priemonę būtų tikslinga įgyvendinti.
(93)
Kita vertus, nors Latvija teigia, kad antrąja priemone buvo išsaugota Latvijos investicijos į banką „Citadele“ vertė, šis argumentas nėra pagrįstas investicijos į banką „Citadele“, kurią valstybė narė turėjo 2013 m. birželio mėn., ypatumais. Komisija pažymi, kad pelno siekiančio investuotojo vertinimu dabartinė investicijos vertė priklauso nuo būsimo pajamų srauto iš tos investicijos (pavyzdžiui, dividendų) perspektyvų ir nuo tos investicijos kapitalo vertės tuo laiko momentu (šią vertę, pavyzdžiui, galima nustatyti pagal kainą, kurią pirkėjas mokėtų už akcininko investiciją tuo momentu, arba kainos, kurią pirkėjas už akcininko investiciją mokėtų ateityje, diskontuotą vertę). Iš visų Komisijos turimų rodiklių matyti, kad Latvijos investicijos į banką „Citadele“ 2013 m. birželio mėn. vertė buvo maža, jeigu iš viso buvo teigiama.
(94)
Kalbant apie galimus būsimus pajamų srautus iš Latvijos investicijos į banką „Citadele“, nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad 2013 m. birželio mėn. akcininkai būtų galėję tikėtis kuriuo nors metu artimiausioje ateityje iš „Citadele“ gauti dividendų. Jeigu privatus banko akcininkas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į valstybės narės padėtį, būtų vertinęs pajamas iš dividendų paskirstymo, jis būtų atsižvelgęs į įsipareigojimą banką „Citadele“ parduoti iki 2014 m. gruodžio 31 d. Be to, atlikus 61 konstatuojamojoje dalyje nurodytą tyrimą buvo nustatyta, kad be turto valdymo padalinio „Citadele“ taptų nuostolingas, o padarius tokią išvadą viltys gauti kokių nors pajamų iš dividendų paskirstymo dar sumažėjo, turint galvoje, kad 2013 m. birželio 27 d. rinkos ekonomikos dalyvis būtų turėjęs daryti prielaidą, kad bankas „Citadele“ ir turto valdymo padalinys turės būti parduodami atskirai.
(95)
Tuo metu, kai terminas buvo pratęstas, nebuvo jokių įrodymų, kad bankas „Citadele“ galės (turint galvoje numatomą pelną ir kapitalo pakankamumo rodiklį) skirstyti dividendus iki 2014 m. gruodžio 31 d., nes 10,3 % kapitalo pakankamumo rodiklis, kurį ketinta pasiekti iki 2013 m. gruodžio 31 d., tik šiek tiek viršytų būtiną minimalų 10 % kapitalo pakankamumo rodiklį ir būtų daug mažesnis už […] proc. kapitalo pakankamumo rodiklį, kurį rekomendavo FCMC esamai ir galimai banko „Citadele“ rizikai padengti. Todėl privatus investuotojas būtų atsižvelgęs į tai, kad 2013 m. birželio mėn. tikimybė, kad akcininkai gali tikėtis, jog bankas „Citadele“ artimiausioje ateityje skirstys kokius nors dividendus, buvo maža.
(96)
Dėl Latvijos investicijos į banką „Citadele“ kapitalo vertės 2013 m. birželio mėn., iš Latvijos valdžios institucijų pateikto ir 61 konstatuojamojoje dalyje aptarto 2013 m. vasario mėn. parengto tyrimo matyti, kad turto valdymo padalinio pardavimas atskirai nuo banko „Citadele“ būtų neigiamai paveikęs banką „Citadele“. Privatus investuotojas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, būtų atsižvelgęs į tai, jog maždaug prieš keturis mėnesius nepriklausomas ekspertas nustatė, kad banko „Citadele“ pardavimo be turto valdymo padalinio vertė būtų mažesnė negu tada, jei abu subjektai būtų parduodami kartu. Todėl tam, kad privatus investuotojas pratęsdamas subordinuotųjų paskolų terminą prisiimtų papildomą riziką, jam būtų reikėję įtikinamų priežasčių - kuo didesnės pagal riziką įvertintos grąžos. Tačiau Latvija nepateikė jokių įrodymų, kad tokių įtikinamų priežasčių, dėl kurių rinkos ekonomikos dalyvis tuo metu būtų prisiėmęs papildomą riziką, yra. Net ir tada, jei terminas būtų pratęstas, nebuvo jokių įrodymų, kad bankas „Citadele“ be turto valdymo padalinio būtų parduotas […], dėl to Komisija daro išvadą, kad 2013 m. birželio mėn. Latvija neturėjo […], kad jos investicija bus išsaugota, o tai […] įgyvendinti antrąją priemonę.
(97)
Dėl šių priežasčių Komisija taip pat mano, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(98)
Ketvirtas ir paskutinis dalykas, Komisija taip pat pažymi, kad ERPB, kuris, neskaičiuojant Latvijos valstybės, 2013 m. birželio mėn. buvo vienintelis banko „Citadele“ akcininkas, nepratęsė bankui „Citadele“ suteiktos subordinuotosios paskolos termino, o Latvija niekada nesikreipė į ERPB, kad aptartų jo dalyvavimą įgyvendinant antrąją priemonę, kaip paaiškinta 46-48 konstatuojamosiose dalyse. Tai, kad nė karto nebuvo bandyta aptarti galimybės pasidalyti antrosios priemonės sąnaudas, jeigu tą priemonę buvo ketinama taikyti siekiant išsaugoti investicijos į banką „Citadele“ vertę, yra dar vienas požymis, kad antroji priemonė neatitinka rinkos ekonomikos dalyvio principo reikalavimų.
(99)
Dėl šio aspekto Komisija pirmiausia primena, kad, remiantis FCMC raštu, bankas „Citadele“ turėjo dešimt mėnesių (nuo 2013 m. kovo 1 d. iki gruodžio 31 d.), kad įvykdytų naująjį kapitalo pakankamumo reikalavimą. Į tai atsižvelgdama Komisija mano, kad pagrindinis akcininkas būtų išnaudojęs visą dešimties mėnesių laikotarpį, kad rastų tinkamą sprendimą, kaip įvykdyti naująjį kapitalo reikalavimą kuo mažesnėmis sąnaudomis. Latvija savo argumentu dėl banko „Citadele“ pardavimo palengvinimo nepaaiškina, kodėl antroji priemonė buvo patvirtina nesikreipus į banko „Citadele“ smulkųjį akcininką per keturis mėnesius nuo FCMC rašto gavimo, užuot geriau išnaudojus didesnę dešimties mėnesių laikotarpio dalį, kurią buvo galima išnaudoti.
(100)
Be to, net jeigu tam, kad pratęsiant terminą dalyvautų ERPB, būtų reikėję taikyti kitokiomis savybėmis pasižyminčią priemonę negu antroji priemonė, Latvija nepateikia jokių įrodymų, kad ši kitokia priemonė, kurią įgyvendinant būtų dalyvavęs ERPB, būtų buvusi ne tokia veiksminga kaip antroji priemonė, arba kad dėl jos pagrindinis akcininkas būtų patyręs daugiau sąnaudų, palyginti su antrąja priemone.
(101)
Dėl Latvijos argumento, kad tuo atveju, jeigu ERPB būtų pratęsęs savo subordinuotosios paskolos terminą, parduodant banką „Citadele“ būtų buvę patirta papildomų išlaidų, Latvijos valdžios institucijos nepateikė jokių įrodymų, kad dėl tokio pratęsimo iš tikrųjų būtų buvę patirta papildomų sąnaudų. Nebuvo atliktas joks banko „Citadele“ pardavimo įgyvendinus antrąją priemonę sąnaudų ir hipotetinio banko „Citadele“ pardavimo tuo atveju, jeigu pratęsiant terminą būtų dalyvavęs ERPB, palyginimo tyrimas, kuriuo būtų galima pagrįsti Latvijos argumentą dėl to, kad būtų buvę patirta papildomų sunkumų. Komisija mano, kad bet kuris privatus veiklos vykdytojas, svarstydamas, kaip išsaugoti savo investicijos į banką „Citadele“ vertę, galėtų bent jau remtis lygiagrečiai atliktu alternatyviųjų sąnaudų, kurių būtų patirta per pardavimo procesą tuo atveju, jeigu banko „Citadele“ smulkusis akcininkas būtų pratęsęs savo subordinuotosios paskolos bankui terminą, įvertinimu.
(102)
Galiausiai, kaip minėta 48 konstatuojamosios dalies c punkte, Latvija paaiškina, jog yra įsitikinusi, kad ERPB būtų norėjęs pratęsti savo paskolų bankui „Citadele“ terminą. Tokiu atveju, net jeigu įsitraukus ERPB procedūros būtų tapusios sudėtingesnės, Komisija mano, kad privatus pagrindinis akcininkas, kuris svarstė galimybę pratęsti savo paties subordinuotosios paskolos bankui „Citadele“ terminą, būtų bent jau kreipęsis į smulkųjį akcininką, kuris taip pat buvo suteikęs subordinuotąją paskolą bankui „Citadele“ ir jo prašęs, kad jis i) pasidalytų papildomos pagalbos banko „Citadele“ išlaidomis pratęsdamas savo paskolų terminą arba ii) sudarytų kokį nors kitą susitarimą tiesiogiai su pagrindiniu akcininku dėl pagrindiniam akcininkui tenkančių antrosios priemonės išlaidų apmokėjimo. Atsižvelgdama į rinkos ekonomikos dalyvio principą Komisija negali sutikti, kad bendrovės pagrindinis akcininkas būtų sutikęs prisiimti visas visų tos bendrovės investicijų vertės išsaugojimo išlaidas ir būtų saugojęs smulkiojo akcininko investicijos vertę nė nesikreipdamas į jį su prašymu prisidėti ir savo įnašu.
(103)
Atsižvelgiant į visus šiuos veiksnius, tai, kad nuo 2013 m. kovo 1 d. iki birželio 27 d. į ERPB nė sykio nebuvo kreiptasi, yra dar vienas požymis, kad antroji priemonė buvo įgyvendinta nesilaikant rinkos ekonomikos dalyvio principo reikalavimų.
(104)
Dėl kiekvienos iš 85-103 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių nebuvo vienareikšmiškai ir remiantis objektyviais ir patikrinamais faktais įrodyta, kad įgyvendindama antrąją priemonę valstybė narė veikė kaip privati akcininkė. Tokiomis aplinkybėmis Komisija negali pripažinti, kad įprastas rinkos sąlygas atitinkančiomis aplinkybėmis bankas „Citadele“ būtų galėjęs įgyti tokį pat pranašumą, kokį įgijo dėl antrąja priemone suteiktų valstybinių išteklių.
(105)
Latvija antrąją priemonę skyrė bankui „Citadele“, kuris veikia ir veiks tarptautinei konkurencijai atvirose rinkose. Todėl bet koks valstybiniais ištekliais suteiktas pranašumas paveiks konkurenciją bankų sektoriuje ir darys įtaką Sąjungos vidaus prekybai. Be to, ši priemonė yra atranki, nes ja naudojasi tik bankas „Citadele“. Ji finansuojama iš valstybinių išteklių. Remiantis 45 konstatuojamojoje dalyje išdėstytu Latvijos paaiškinimu, 2013 m. birželio mėn. trečioji šalis - rinkos ekonomikos dalyvis į antrąją priemonę panašios priemonės nebūtų įgyvendinęs panašiomis sąlygomis. Todėl Komisija patvirtina ankstesnį, sprendime pradėti procedūrą išdėstytą pirminį vertinimą, kad antroji priemonė yra papildoma valstybės pagalba.
6.1.3. Trečioji priemonė
(106)
Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos, iš pradžių ji buvo patvirtinta kaip pirmajame sanavimo sprendime patvirtintų suderinamų valstybės pagalbos priemonių dalis, kurią sudaro valstybės indėliai. Tuo metu Komisija pažymėjo, kad PAREX bankui trūksta likvidžių užtikrinimo priemonių ir kad Latvija padėjo piniginius indėlius, atsižvelgdama į banko likvidumo poreikius, nors nė vienas rinkos investuotojas, žinodamas apie trapią PAREX banko padėtį, likvidumo priemonių nenorėjo skirti. (29)
(107)
Priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX (ir jį suskaidžius į gerą ir blogą bankus) likvidumo parama buvo pervesta bankams „Citadele“ ir „Reverta“. Pirmasis bankas jau visiškai grąžino jam tekusią likvidumo paramos dalį. Banko „Reverta“ buvo paprašyta sumažinti gautos likvidumo paramos sumas taip, kaip nurodyta 19 konstatuojamosios dalies c punkte. Tačiau „Reverta“ faktiškai suteiktos likvidumo paramos suma viršija net tas ribas, kurios galutiniame sprendime dėl PAREX buvo patvirtintos nepalankiausiam scenarijui. Papildoma likvidumo parama „Reverta“ suteikiama papildomo pranašumo, palyginti su sanavimo sprendimais ir galutiniu sprendimu dėl PAREX patvirtinta pagalba. Latvija netvirtino, kad suteikdama likvidumo paramą ji veikė kaip rinkos skolintojas ir nepateikė jokių faktų, kuriais remdamasi Komisija galėtų daryti išvadą, kad įprastas rinkos sąlygas atitinkančiomis aplinkybėmis bankas „Reverta“ galėtų įgyti tokį pat pranašumą, kokį įgijo dėl trečiąja priemone suteiktų valstybinių išteklių. Jokie kiti likvidumo paramos parametrai, išskyrus kiekybinius, nebuvo pakeisti, todėl Komisija daro išvadą, kad priemonė yra valstybės pagalba.
(108)
Remiantis 106 ir 107 konstatuojamosiomis dalimis ir tuo, kad didesne likvidumo parama akivaizdžiai suteikiama papildomo pranašumo, palyginti su patvirtintomis pagalbos priemonėmis, ji yra papildoma pagalba (nes vis dar atitinka visus kitus Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje išdėstytus kriterijus).
6.2. Naujos papildomos pagalbos suderinamumo teisinis pagrindas
(109)
Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punkte Komisijai suteikiami įgaliojimai nuspręsti, ar pagalba dera su vidaus rinka, jei ji skirta „kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“.
(110)
Atsižvelgiant į sisteminę PAREX banko svarbą (jis buvo vienas didžiausių Latvijos bankų) ir jo skolinimo Latvijos ekonomikai reikšmingumą tuo metu, kai buvo patvirtintos pagalbos priemonės, Komisija sutiko, kad nepašalinus banko patiriamų sunkumų būtų galėję kilti rimtų padarinių Latvijos ekonomikai.
(111)
Todėl sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX pagalbos priemonės, patvirtintos PAREX bankui, buvo vertinamos pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą, taip pat pagal komunikatus, kurie buvo priimti dėl finansų krizės ir galiojo tuo metu, kai buvo suteikta pagalba (30).
(112)
Komisija mano, kad tas pats teisinis pagrindas galioja ir papildomai pagalbai, suteiktai pirmąja ir antrąja priemonėmis, atsižvelgiant į jų įgyvendinimo laiką ir panašumą į patvirtintas pagalbos priemones.
(113)
Dėl trečiosios priemonės, Komisija turi įvertinti jos suderinamumą remdamasi 2013 m. Bankų komunikate (31) išdėstytais atnaujintais kriterijais. Iš tikrųjų bet kuri pagalba, kuri visa arba kurios dalis yra suteikiama be Komisijos leidimo (ir taip pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalį), nuo 2013 m. Bankų komunikato paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos turi būti vertinama pagal tą komunikatą. Kadangi trečioji priemonė buvo ištisai taikoma nuo 2011 m. iki dabar, galima daryti išvadą, kad pagalba iš dalies buvo suteikta po 2013 m. rugpjūčio 1 d., 2013 m. Bankų komunikato paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
6.3. Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
6.3.1. Dėl pirmosios priemonės
(114)
Subordinuotosios paskolos, kurią Latvija suteikė PAREX bankui terminas nuo jos suteikimo dienos (2009 m. gegužės 22 d.) buvo septyneri metai (2016 m. gegužės 21 d.), taigi viršijo maksimalų penkerių metų terminą, kuris buvo nustatytas pirmajame sanavimo sprendime ir vėliau patvirtintas galutiniame sprendime dėl PAREX. Apie šią priemonę Komisijai nebuvo pranešta.
(115)
Dėl šios papildomos pagalbos priemonės, kurią sudarė tai, kad subordinuotųjų paskolų terminas pratęstas ilgesniam laikui, negu buvo numatyta sprendimuose, Komisija abejojo, ar ta priemonė yra mažiausio būtino dydžio, todėl negalėjo padaryti išvados, kad įvykdyti visi suderinamumo kriterijai.
(116)
Taigi, sprendime pradėti procedūrą Komisija priminė, kad sanavimo sprendimuose įvertinta, jog PAREX bankui penkeriems metams suteikta ir patvirtinta subordinuotoji paskola apribota iki mažiausio būtino dydžio ir termino. Todėl remiantis šia išvada penkerių metų subordinuotoji paskola sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX įvertinta kaip suderinama.
(117)
Remdamasi sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX išdėstytais argumentais ir tuo, kad naujų argumentų nepateikta, Komisija išreiškė abejonių, ar ilgesnis subordinuotųjų paskolų terminas, kuris buvo pratęstas iki septynerių metų vietoj iš pradžių patvirtintų penkerių metų, yra suderinamas.
(118)
Atsižvelgdama į naujus argumentus, kuriuos Latvija pateikė priėmus sprendimą pradėti procedūrą ir kurie išdėstyti 5.1 skyriuje, Komisija gali iš naujo įvertinti, ar septynerių metų subordinuotoji paskola, kurią Latvija suteikė PAREX bankui, atitinka valstybės pagalbos suderinamumo reikalavimą, pagal kurį valstybės pagalba turi būti mažiausio būtino dydžio.
(119)
Pagal 2008 m. Bankų komunikatą pagalbos priemonė savo dydžiu ir forma turi būti būtina pagalbos tikslui pasiekti. Tai reiškia, kad kapitalo injekcija turi būti mažiausio tikslui pasiekti būtino dydžio. Subordinuotoji paskola, atitinkanti 2 lygio kapitalo kriterijus, buvo suteikta PAREX bankui tam, kad jo kapitalo pakankamumo rodiklis ir toliau atitiktų reikalavimus, ir siekiant užtikrinti, kad jis būtų pakankamai kapitalizuotas, kad bankas galėtų geriau atremti galimus nuostolius ir kad Latvijos ekonomikoje būtų išvengta rimtų neramumų.
(120)
Būtiniausi subordinuotosioms paskoloms keliami reikalavimai, kad jos atitiktų PAREX banko 2 lygio kapitalo kriterijus, į kuriuos Komisija atsižvelgė pirmame sanavimo sprendime, buvo grindžiami Latvijoje galiojančiais teisės aktais, apie kuriuos Latvija informavo. (32) Taigi, buvo nustatyta, jog tam, kad subordinuotoji paskola atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus, jos terminas turi būti ne trumpesnis kaip penkeri metai. Šis vertinimas paskesniais sprendimais nebuvo pakeistas.
(121)
Susipažinusi su papildoma Latvijos pateikta informacija, kuri yra išdėstyta 30-39 konstatuojamosiose dalyse, Komisija pripažįsta, kad dėl papildomų apribojimų pakito sąlygos, kurias subordinuotosios paskolos turi atitikti tam, kad iki 2010 m. visapusiškai tenkintų 2 lygio kapitalo kriterijus.
(122)
Visų pirma, Komisija pažymi, kad sistemos „Bazelis II“ kriterijų poveikis PAREX banko 2009 m. gautų subordinuotųjų paskolų, atitikusių 2 lygio kapitalo kriterijus, sumai buvo svarbus veiksnys apibrėžiant trumpiausią pradinį subordinuotųjų paskolų terminą. Norint pasiekti galutinį pagalbos priemonės tikslą, būtent užtikrinti pakankamą PAREX banko kapitalizavimą ir išvengti rimtų neramumų Latvijos ekonomikoje, tuo metu, kai buvo suteikta pradinė subordinuotoji paskola, reikėjo tinkamai atsižvelgti į sistemoje „Bazelis II“ taikomą amortizacijos koeficientą.
(123)
Komisija mano, kad jeigu prielaidos ir prognozės, kurias Latvija pateikė tuo metu, kai buvo priimami sanavimo sprendimai, būtų tinkamai ir iki galo atspindėjusios subordinuotosios skolos amortizavimą pagal sistemos „Bazelis II“ taisykles, kaip aptarta 37 konstatuojamojoje dalyje, subordinuotųjų paskolų terminas būtų buvęs vertintas kitaip ir būtų buvusi padaryta išvada, kad mažiausias būtinas terminas yra septyneri, o ne penkeri metai.
(124)
Komisija taip pat primena, kad trečiajame sanavimo sprendime vertinant pagalbos suderinamumą buvo vadovaujamasi, inter alia, Latvijos valdžios institucijų įsipareigojimu kuo greičiau, bet ne vėliau kaip per trejus metus nuo pirmųjų sanavimo priemonių suteikimo PAREX bankui (33), t. y. ne vėliau kaip 2011 m., parduoti turimas PAREX banko akcijas.
(125)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisija mano, kad septyneri metai nuo pat pradžių galėjo būti laikomi mažiausiu būtinu terminu, kad Latvijos suteiktos subordinuotosios paskolos atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus ir būtų užtikrinta, kad PAREX bankas įvykdytų reikalavimą dėl kapitalo pakankamumo rodiklio, taip siekiant išsaugoti Latvijos bankų sistemos stabilumą ir įvykdyti įsipareigojimą parduoti banką.
6.3.2. Dėl subordinuotųjų paskolų termino pratęsimo apie tai nepranešus (antrosios priemonės)
(126)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija išreiškė abejonių, ar papildomą pagalbą, kurią sudarė subordinuotųjų paskolų termino pratęsimas 18 mėnesių, galima laikyti suderinama, nes pagal pradinį vertinimą subordinuotosios skolos penkerių metų terminas buvo mažiausias būtinas terminas ir naujų argumentų, kuriais būtų pagrįstas suderinamumas, nebuvo pateikta.
(127)
Atsižvelgdama į informaciją, kurią Latvija pateikė priėmus sprendimą pradėti procedūrą, Komisija pažymi, kad 2013 m. pakeisti teisės aktų reikalavimai dėl minimalaus kapitalo. (34)
(128)
Tuo tikslu Komisijai pateiktas 2013 m. kovo 1 d. FCMC raštas bankui „Citadele“. Šiame rašte bankų priežiūros institucija pateikia pastabas dėl vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo, išdėstyto ataskaitoje, kurią bankas „Citadele“ pateikė FCMC apie savo 2012 m. birželio 30 d. finansinę padėtį.
(129)
2013 m. kovo 1 d. rašte pirmiausia atkreiptas dėmesys į tai, kad remiantis FCMC politikos dokumentais visi bankai turi užtikrinti, kad jų kapitalo pakankamumo rodiklis būtų didesnis už 10 %. Tada aiškiai nurodoma: „jeigu banko ir konsoliduojamos grupės kapitalo pakankamumo rodiklis tampa mažesnis negu 10 %, FCMC daro išvadą, kad banko ir konsoliduojamos grupės kapitalas yra nepakankamas ir gali nustatyti taisomąsias priemones, pavyzdžiui, apriboti banko veiklą“. Rašte priduriama, kad banko „Citadele“ ir jo konsoliduojamos grupės kapitalo pakankamumo rodiklis, jeigu ši nori padengti esamą ir galimą „Citadele“ operacijų riziką, iki 2013 m. pabaigos turi būti […] proc.
(130)
Atsižvelgdama į tą raštą Komisija sutinka, kad banko „Citadele“ kapitalo pakankamumo rodiklis 2013 m. pabaigoje turėjo viršyti bent 10 %, kad bankas galėtų toliau visapusiškai vykdyti savo operacijas.
(131)
Komisija primena, kad bendras valstybės pagalbos, teikiamos per subordinuotąsias paskolas, tikslas, kuris buvo nurodytas sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX, buvo užtikrinti pakankamą PAREX banko (po 2010 m. banko „Citadele“) kapitalizavimą, siekiant išvengti rimtų neramumų Latvijos ekonomikoje.
(132)
Todėl Komisija sutinka, kad 2013 m. birželio mėn. Latvija turėjo imtis taisomųjų veiksmų, kad išvengtų rizikos, kuri būtų iškilusi, jeigu bankas „Citadele“ būtų neįvykdęs netikėtai sugriežtintų priežiūros reikalavimų. Siekiant pašalinti galimybę dėl naujųjų reikalavimų atsirasti kapitalo trūkumui, vieninteliai galimi sprendimai buvo šie:
a)
skirti papildomų lėšų injekciją - 1 lygio arba 2 lygio kapitalo (pvz., suteikti naujų subordinuotųjų paskolų);
b)
pratęsti esamų subordinuotųjų paskolų terminą, siekiant pakeisti jų amortizacijos normą ir leisti didesnę paskolų procentinę dalį paversti banko kapitalu.
(133)
2 lentelėje palyginti scenarijai, kurie būtų susiklostę, jeigu kitiems parametrams nesikeičiant subordinuotųjų paskolų terminas būtų pratęstas 2013 m. (tai padaryta antrąja priemone) arba paliktas toks pat, su kokiu paskolos buvo iš pradžių suteiktos. Remdamasi skaičiavimais Komisija daro išvadą, kad jeigu subordinuotųjų paskolų terminas būtų buvęs nepakeistas ir visi kiti veiksniai nebūtų keitęsi, iki 2013 m. pabaigos bankui „Citadele“ būtų nepavykę užtikrinti 10 % kapitalo pakankamumo rodiklio.
2 lentelė
Kapitalo pakankamumo rodiklio termino nepratęsus ir terminą pratęsus dydžio palyginimas
Kapitalo pakankamumo rodiklis %
2013 m. gruodžio 31 d.
Finansinės prognozės iki termino pratęsimo 18 mėnesių (nustatytos 2013 m. birželio mėn.)
9,75
Faktiniai 2013 m. gruodžio 31 d. duomenys, terminą pratęsus
10,30 (35)
Apskaičiuota faktinė padėtis termino nepratęsus 18 mėnesių
9,30
(134)
Atsižvelgdama į tai, kad:
a)
naujuosius kapitalo reikalavimus reikėjo įvykdyti iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
b)
turto valdymo padalinį reikėjo parduoti iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
c)
subordinuotosios skolos amortizavimas tiesiogiai veikia kapitalo pakankamumo rodiklį,
Komisija sutinka, kad antroji priemonė yra veiksmingas ir racionalus sprendimas, kad bankas „Citadele“ įgyvendintų naujuosius kapitalo pakankamumo reikalavimus, ir kad pratęstas terminas buvo trumpiausias tam tikslui pasiekti būtinas laikotarpis. Šiam sprendimui įgyvendinti nereikėjo pervesti naujų lėšų (nors Latvijai reikėjo atsisakyti galimybės susigrąžinti lėšas, kurias kitu atveju būtų reikėję grąžinti), tačiau juo patenkintas priežiūros institucijų prašymas, kurį šios pateikė siekdamos apsaugoti finansinį stabilumą.
(135)
Komisija taip pat teigiamai vertina tai, kad, 2013 m. gruodžio 31 d. duomenimis, banko „Citadele“ kapitalo pakankamumo rodiklis buvo šiek tiek didesnis negu 10 % (36), o tai, Komisijos nuomone, patvirtina, kad termino pratęsimas 18 mėnesių buvo mažiausios būtinos trukmės.
6.3.3. Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos apie ją nepranešus (trečiosios priemonės)
(136)
Nuo 2011 m. Latvijos bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama viršijo didžiausias ribas, kurias Komisija patvirtino galutiniame sprendime dėl PAREX ir palankiausiam, ir nepalankiausiam scenarijams. Šios ribos primenamos 3 lentelėje (37). Faktinės likvidumo paramos sumos, kuriomis bankas „Reverta“ pasinaudojo (remiantis duomenimis, kuriuos Latvija pateikė pakeistame 2014 m. sausio mėn. pateiktame restruktūrizavimo plane) ir kurios nurodytos 4 lentelėje, visą laiką viršijo galutiniame sprendime dėl PAREX išdėstytas sumas:
3 lentelė
Galutiniame spendime dėl PAREX nustatytos likvidumo paramos bankui „Reverta“ ribos
mln. LVL
10 8 1
10 12 31
11 12 31
12 12 31
13 12 31
Pagrindinis scenarijus
458
446
419
349
315
Palankiausias scenarijus
458
446
419
356
322
Nepalankiausias scenarijus
458
446
419
344
307
4 lentelė
Faktinės likvidumo paramos sumos, kuriomis bankas „Reverta“ pasinaudojo
mln. LVL
10 8 1
10 12 31
11 12 31
12 12 31
13 12 31
Negrąžinta likvidumo parama
446
446
428
385
363
(137)
Bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama, kurią sudarė valstybės indėliai, iš pradžių pirmajame sanavimo sprendime buvo patvirtinta kaip suderinamų valstybės pagalbos priemonių dalis.
(138)
Priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX (ir jį suskaidžius į gerą ir blogą bankus) likvidumo parama buvo pervesta bankams „Citadele“ ir „Reverta“. Bankas „Citadele“ jau grąžino visą jai tekusią likvidumo paramos dalį, o bankas „Reverta“ turėjo apriboti gautą likvidumo paramą. Tačiau likvidumo paramos suma, kuri faktiškai suteikta bankui„Reverta“, viršija visas galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas ribas.
(139)
Galutiniame sprendime dėl PAREX restruktūrizavimo planas buvo vertinamas remiantis prielaidomis, kurios buvo daromos tuo metu dėl likvidumą didinančių priemonių, kurių bankas „Reverta“ tikėjosi gauti ir kurios padėtų jam pradėti grąžinti valstybės indėliais suteiktos likvidumo paramos dalį, kad ši parama atitiktų galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytas ribas. (38)
(140)
Buvo numatyta, kaip nurodyta galutiniame sprendime dėl PAREX, kad negrąžintos sumos sudarys nuo [0-100] mln. LVL (pagrindinis scenarijus) iki [100-200] mln. LVL (nepalankiausias scenarijus). Tačiau remiantis paskutinėmis Latvijos pateiktomis pinigų srautų prognozėmis, planuojama, kad suteikta likvidumo parama viršys galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą ribą iki 2017 m., kaip parodyta 5 lentelėje.
5 lentelė
Viršyta likvidumo parama bankui „Reverta“, palyginti su 2010 m. restruktūrizavimo planu
mln. LVL
14 12 31
15 12 31
16 12 31
17 12 31
Nepalankiausias scenarijus (pradinis restruktūrizavimo planas)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Numatoma likvidumo parama (2014 m. atnaujintas planas)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Skirtumas
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komisija supranta, kad atsižvelgiant į šiuos sunkumus:
a)
mažesnę turto kokybę ir vertę, palyginti su ta, kokia planuota restruktūrizavimo plane, ir
b)
lėtesnį išieškojimą panaudojant užtikrinimo priemones ir teisminius ginčus su skolininkais,
lėšų susigrąžinimas vėlavo dvejais metais (kaip paminėta 45 konstatuojamojoje dalyje), palyginti su tuo, kas buvo planuota priimant galutinį sprendimą dėl PAREX. Dėl šio vėlavimo iškilo poreikis padidinti valstybės pagalbą.
(142)
Todėl blogėjant banko „Reverta“ finansinei būklei, palyginti su tuo, kas prognozuota galutiniame sprendime dėl PAREX, iškilo papildomas likvidumo paramos poreikis. Komisija pažymi, kad suteikta likvidumo parama kelerius paskutinius metus bankui „Reverta“ patiriant sunkumų susigrąžinti savo turtą laipsniškai didėjo.
(143)
Kaip nurodyta 56 konstatuojamojoje dalyje, Latvija teigia kad tik 49,5 mln. LVL iš 118,7 mln. LVL likvidumo paramos buvo konvertuoti į kapitalą, o dėl likusios 69,2 mln. LVL likvidumo paramos dalies likvidumo parama beveik tokia pačia suma viršijo ribą.
(144)
Tačiau Komisija primena, kad, kaip nurodyta galutinio sprendimo dėl PAREX 63 konstatuojamosios dalies b punkte, į kapitalą galima konvertuoti tik valstybės indėlius. Todėl Komisija mano, jog tai, kad mažesnė likvidumo paramos dalis konvertuota į kapitalą, savaime nenulemia likvidumo paramos ribos viršijimo.
(145)
Komisija taip pat pažymi, kad banko „Reverta“ veiklos licencija 2011 m. buvo panaikinta, dėl to išvengta poreikio į kapitalą konvertuoti didesnę likvidumo paramos dalį tam, kad būtų įvykdyti teisės aktų reikalavimai dėl mokumo normos. Taigi, Komisija pripažįsta, kad nebetaikant kapitalo reikalavimų (39), Latvija galėjo bankui „Reverta“ suteikti mažesnę rekapitalizavimo pagalbą už sprendimuose patvirtintą maksimalią jos sumą.
(146)
Atsižvelgdama į sunkumus, kurių bankas „Reverta“ patyrė susigrąžindamas turtą, ir į nedidelę rekapitalizavimo sumą, kuri buvo reikalinga panaikinus banko veiklos licenciją, Komisija daro išvadą, kad banko „Reverta“ gauta likvidumo parama buvo apribota iki mažiausio tinkamam veiklos nutraukimo procesui užtikrinti būtino dydžio.
(147)
Komisija taip pat daro išvadą, kad papildoma likvidumo parama atitinka 2013 m. Bankų komunikate nustatytą reikalavimą dėl dalijimosi išlaidomis. Visų pirma, Komisija pažymi, kad pagal 2013 m. Bankų komunikato 77 punktą buvusių PAREX banko akcininkų nuosavas kapitalas visiškai nurašytas ir kad Latvija dabar yra įsipareigojusi užtikrinti, kad subordinuotųjų paskolų teikėjams nebūtų teikiama jokia papildoma pagalba.
6.3.4. Dėl įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimo (ketvirtosios priemonės)
(148)
Latvijos valdžios institucijos nurodo, kad dėl tuo metu susiklosčiusių sudėtingų rinkos sąlygų iki nustatyto termino Latvija negalėjo rasti pirkėjų, kuriuos domintų banko „Citadele“ turto valdymo padalinio pirkimas, ir negalės to padaryti net ir artimiausioje ateityje.
(149)
Latvijos valdžios institucijos primena, kad greta kitų įsipareigojimų banko „Citadele“ pardavimas buvo įvertintas kaip viena pagrindinių priemonių, skirtų pagalbos priemonių sukeltam konkurencijos iškraipymui ištaisyti. Tačiau atsižvelgiant į blogėjančią banko „Citadele“ finansinę būklę, palyginti su tuo, kas buvo numatyta priimant galutinį sprendimą dėl PAREX, banko „Citadele“ artimiausiu metu parduoti nepavyks.
(150)
Latvija taip pat nurodo, kad, turto valdymo padalinį parduodant kartu su banku „Citadele“, susidomėjimas banku „Citadele“ rinkoje būtų didesnis, o pratęsus pardavimo laikotarpį tikimybė pakartotinai privatizuoti banką „Citadele“ būtų didesnė.
(151)
Komisija sutinka, kad finansinė banko „Citadele“ būklė yra blogesnė, palyginti su ta, kuri planuota pradiniame restruktūrizavimo plane. Tokį pat įvertinimą patvirtino stebėsenos patikėtinis (40) ir atspindi 6 lentelėje pateikti rodikliai.
6 lentelė
Pagrindinių finansinių rodiklių palyginimas su restruktūrizavimo planu
2013 12 31
Restruktūrizavimo plano rodikliai
Faktiniai rodikliai
Veiklos sąnaudos/pajamos iš viso
[50-60]
57,0 %
Turto vertės sumažėjimas/grynosios paskolos
[0-5]
2,0 %
Grynosios pajamos (nuostolis), mln. LVL
[20-30]
10,8
Nuosavo kapitalo grąža (angl. ROE) %
[20-30]
8,1 %
Nuosavas kapitalas/turtas iš viso
[5-10]
6,9 %
Kapitalo pakankamumo rodiklis
[10-20]
11,7 %
Kadangi banko „Citadele“ pelningumas buvo mažesnis, palyginti su numatytuoju pradiniame restruktūrizavimo plane, Komisija supranta sunkumus, kurių patiriama norint banką „Citadele“ parduoti per trumpą laiką.
(152)
Komisija primena, kad įsipareigojimas dėl turto valdymo padalinio pardavimo ir įsipareigojimai dėl paties banko „Citadele“ pardavimo buvo įtraukti į galutinį sprendimą dėl PAREX, siekiant sumažinti konkurencijos iškraipymus, nes konkurentams suteikta galimybė pateikti pasiūlymus dėl šių bendrovių įsigijimo. (41)
(153)
Komisija teigiamai vertina tai, kad priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX, bankas „Citadele“ pradėjo pardavimo procesą, taip siekdamas patikrinti rinkos susidomėjimą, ir paskyrė nepriklausomą ekspertą, kad šis parengtų strategiją, kaip geriausia organizuoti pardavimą, kaip paminėta 61 ir 62 konstatuojamosiose dalyse, taip sąžiningai stengdamasis vykdyti šiuos įsipareigojimus.
(154)
Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad Latvija prašo pratęsti turto valdymo padalinio pardavimo terminą, palyginti su terminais, kurių įsipareigojo laikytis 2009 m. Latvija prašo iš dalies pakeisti galutinį sprendimą dėl PAREX ir atidėti pradinį turto valdymo padalinio pardavimo terminą, kad jį galėtų parduoti kartu su banku „Citadele“ laikydamasi papildomų 64-68 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų įsipareigojimų.
6.3.5. Kompensacinės priemonės, kuriomis mažinamas konkurencijos iškraipymas ir griežtinamas dalijimasis išlaidomis
(155)
Kad Komisija patvirtintų savo galutinių sprendimų pakeitimus, pakeitimai turi būti grindžiami naujais įsipareigojimais, kuriuos būtų galima prilyginti numatytiesiems iš pradžių (42). Tokiu atveju pagalbos priemonės išliktų suderinamos pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą tik tada, jeigu nepakistų bendra pradiniu sprendimu įtvirtinta pusiausvyra. Siekiant išsaugoti pradinę pusiausvyrą, pakeisti įsipareigojimai neturėtų neigiamai paveikti pagalbos gavėjo gyvybingumo, o visas įsipareigojimų rinkinys išlaidų pasidalijimo ir kompensacinių priemonių atžvilgiais turėtų būti bent jau lygiavertis, atsižvelgiant į taikomų Komisijos komunikatų reikalavimus.
(156)
Šiuo atžvilgiu Komisija teigiamai vertina Latvijos pasiūlytus ir 64-73 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus įsipareigojimus, nes jais padedama mažinti galimus konkurencijos iškraipymus dėl pirmosios, antrosios, trečiosios ir ketvirtosios priemonių ir užtikrinti tinkamą dalijimąsi išlaidomis su suinteresuotaisiais pagalbos gavėjų asmenimis.
(157)
Restruktūrizavimo komunikato 4 skyriuje raginama taikyti veiksmingas ir proporcingas konkurencijos iškraipymo mažinimo priemones.
(158)
Galutiniame sprendime dėl PAREX numatytos kelios tokios priemonės, iš kurių pagrindinė - Latvijos įsipareigojimas iki 2015 m. gruodžio 31 d. parduoti banką „Citadele“ arba įgalioti jį parduoti (43). Komisija laikėsi nuomonės, kad įsipareigojimai iki to termino parduoti banką „Citadele“, taip pat apriboti ir sumažinti „Citadele“ rinkos dalį buvo pakankami ir tinkami tam, kad būtų išvengta konkurencijos iškraipymų dėl PAREX bankui suteiktos valstybės pagalbos.
(159)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija laikėsi nuomonės, kad ir ilgesniu pradiniu subordinuotosios skolos terminu, ir jo pratęsimu 18 mėnesių, įvykdytu 2013 m., PAREX bankui suteikta papildomo pranašumo, palyginti su subordinuotosios paskolos forma, patvirtinta sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX.
(160)
Atsižvelgdama į tai, Komisija palankiai vertina Latvijos siūlomą prisiimti įsipareigojimą sutrumpinti banko „Citadele“ pardavimo terminą nuo 2015 m. gruodžio 31 d. iki […] ir taip kompensuoti papildomą pranašumą, įgytą dėl ilgesnio subordinuotųjų paskolų termino. Banko „Citadele“ pardavimo paspartinimas padės išsaugoti vienodas veiklos sąlygas.
(161)
Be to, Komisija pažymi, kad Latvija numatė prisiimti aiškų įsipareigojimą […], jeigu iki ankstesnio termino pardavimo įvykdyti nepavyktų. Šiuo įsipareigojimu suteikiama papildoma apsauga (kuri restruktūrizavimo plane atskirai nebuvo numatyta), kuria užtikrinama, kad konkurencijos iškraipymas bus tinkamai sumažintas, nes greičiau negu […] bankas „Citadele“ […].
(162)
Komisija teigiamai vertina tai, kad Latvija įsipareigojo dar labiau sumažinti kapitalo, kurį Latvijos valdžios institucijos gali suteikti bankui „Reverta“, sumą, kaip paaiškinta 69 konstatuojamojoje dalyje.
(163)
Restruktūrizavimo komunikato 3 skyriuje numatyta, kad bankas ir jo akcininkai turi kiek galėdami prisidėti prie restruktūrizavimo, užtikrindami, kad pagalba būtų apribota iki mažiausio būtino dydžio ir būtų sprendžiamas konkurencijos iškraipymo ir neatsakingo elgesio rizika.
(164)
Šiuo atžvilgiu Komisija atkreipia dėmesį į papildomas Latvijos siūlomas kompensacines priemones, skirtas užtikrinti, kad trečiosios šalys negalėtų pasinaudoti papildoma banko „Reverta“ gauta pagalba, būtent įsipareigojimą sugriežtinti dalijimosi išlaidomis tvarką, kaip aptarta 70-73 konstatuojamosiose dalyse.
(165)
Latvija įsipareigoja, kad bankai „Citadele“ ir „Reverta“ (buvęs PAREX bankas) ir jų susijusios įmonės jokiems subordinuotosios skolos vertybinių popierių turėtojams arba akcininkams, išskyrus Latvijos valstybę ir ERPB, nemokės jokių palūkanų, dividendų ar atkarpų už esamas kapitalo priemones (įskaitant privilegijuotąsias akcijas, B klasės akcijas ir aukštesnio bei žemesnio už 2 lygio kapitalą lygio priemones) (nepaisant to, ar jų mokėjimo terminas jau sukako, ar sumos dar kaupiasi) ir nesinaudos jokiomis su jomis susijusiomis pirkimo pasirinkimo sandorio teisėmis tol, kol ir jeigu bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus iki galo grąžinta ir jeigu neatsiras teisinio įpareigojimo tai padaryti. Šiuo atžvilgiu Latvija taip pat įsipareigoja esamus šio pobūdžio teisinius įpareigojimus įvykdyti kuo greičiau ir ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d. Dėl to esamų kapitalo priemonių turėtojai negaus jokių mokėjimų, nes šios esamos kapitalo priemonės neturi privalomų atkarpų ir banko „Reverta“ likvidavimo atveju (tai įvyks iki 2017 m. pabaigos) bus žemesnio prioriteto už pirmaeilę skolą. Kadangi banko „Reverta“ kapitalas yra neigiamas, šių kapitalo priemonių turėtojams praktiškai nebus įmanoma gauti jokių mokėjimų arba kompensacijų.
(166)
Be to, greta 165 konstatuojamojoje dalyje paminėtų įsipareigojimų Latvija taip pat įsipareigoja negrąžinti jokios negrąžintos perimtų subordinuotųjų paskolų dalies (pagrindinės dalies), jeigu ir tol, kol visa bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus grąžinta, tiek, kiek tai bus reikalinga neigiamai grynajai banko „Reverta“ turto vertei padengti, ir su sąlyga, kad tam bus turimas teisinis pagrindas. Tuo tikslu negrąžinta perimtų subordinuotųjų paskolų dalis (pagrindinė dalis) bus i) tvarkoma laikantis privalomo nurodymo, kad jokie perimtų subordinuotųjų paskolų mokėjimai neskaičiuojami ir nemokami; ii) konvertuota į 1 lygio kapitalą be balsavimo teisių arba iii) nurašyta. Šiuo atžvilgiu, turint galvoje tai, kad nacionalinėje teisėje šiuo metu nėra numatyto tinkamo teisinio pagrindo, kuriuo remiantis šio įsipareigojimo būtų galima laikytis, Latvija taip pat įsipareigoja imtis visų reikiamų priemonių ir užtikrinti, kad visos šiam įsipareigojimui vykdyti reikalingos teisinės nuostatos būtų priimtos ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.
(167)
Komisija palankiai vertina 165 ir 166 konstatuojamojoje dalyje minėtus Latvijos įsipareigojimus, nes jais apribojami perimtų subordinuotųjų paskolų ir bankų „Reverta“ bei „Citadele“ kapitalo priemonių pagrindinės dalies ir palūkanų mokėjimai ir taip užtikrinamas dalijimasis papildomomis išlaidomis.
(168)
Dėl to Komisija daro išvadą, kad 5.5 skyriuje paminėtas kompensacines priemones galima laikyti pakankamomis ir lygiavertėmis (pagal veiksmingumą) toms, kurias Latvija siūlė anksčiau ir kurias Komisija patvirtino galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies pakeistame sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo. Iš tikrųjų siūlomomis kompensacinėmis priemonėmis siekiama to paties tikslo - apriboti konkurencijos iškraipymą. Jų tikslas yra aiškus, nes jomis siekiama apriboti konkurencijos iškraipymą tose rinkose, kuriose veikia bankas „Citadele“.
(169)
Todėl Komisija daro išvadą, kad iš dalies pakeisti įsipareigojimai, vertinant pagal gyvybingumo atkūrimą, dalijimąsi išlaidomis ir konkurencijos iškraipymų sumažinimą, prilygsta pradiniams įsipareigojimams. Vietoj pradinių įsipareigojimų prisiėmus naujus įsipareigojimus pagalbos suderinamumo su vidaus rinka būklė, nustatyta galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies pakeistame sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo, nepasikeitė.
7. IŠVADA
(170)
Komisija apgailestauja, kad Latvija neteisėtai įgyvendino pirmąją, antrąją ir trečiąją priemones, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį, ir pažeidė įsipareigojimą parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį iki galutiniame sprendime dėl PAREX nustatyto termino (ketvirtoji priemonė).
(171)
Tačiau atsižvelgdama į pirmiau išvardytas priežastis ir papildomus Latvijos ir banko „Citadele“ prisiimtus įsipareigojimus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį šios priemonės yra valstybės pagalba:
a)
subordinuotųjų PAREX banko paskolų, kurių pradinis terminas viršijo sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą terminą, suteikimas (pirmoji priemonė);
b)
37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų, suteiktų bankui „Citadele“, termino pratęsimas dar 18 mėnesių (antroji priemonė);
c)
likvidumo paramos suteikimas bankui „Reverta“, viršijant Komisijos galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas maksimalias ribas (trečioji priemonė).
2 straipsnis
Remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu ir atsižvelgiant į Latvijos prisiimtus ir I priede išdėstytus įsipareigojimus, 1 straipsnyje nurodytos pagalbos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka.
3 straipsnis
Banko „Citadele“ turto valdymo padalinio (TVP) pardavimo terminas iki 2013 m. birželio 30 d. be pardavimo patikėtinio arba iki 2013 m. gruodžio 31 d. su pardavimo patikėtiniu (ketvirtoji priemonė), nurodytas 2009 m. rugsėjo 15 d. Komisijos sprendimo C(2010) 6202 final corr. dėl valstybės pagalbos C 26/09 (ex N 289/09) 73 konstatuojamojoje dalyje, kurio Latvija ketina laikytis restruktūrizuodama „AS Parex banka“, iš dalies keičiamas, laikantis Latvijos prisiimto II priede išdėstyto įsipareigojimo.
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Latvijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 9 d.