РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 609/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 юни 2013 година
относно храните, предназначени за кърмачета и малки деца, храните за специални медицински цели и заместителите на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло и за отмяна на Директива 92/52/ЕИО на Съвета, директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО на Комисията, Директива 2009/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и регламенти (ЕО) № 41/2009 и (ЕО) № 953/2009 на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се посочва, че при мерки, които имат за цел създаването или функционирането на вътрешния пазар и които засягат, наред с другото, здравето, сигурността и защитата на потребителите, Комисията трябва да приеме за база високо равнище на закрила, като взема под внимание по-специално всяко ново развитие, основаващо се на научни факти.
(2)
Свободното движение на безопасни и здравословни храни е съществен аспект на вътрешния пазар и допринася значително за здравето и благосъстоянието на гражданите и за техните обществени и икономически интереси.
(3)
Целта на законодателството на Съюза, приложимо за храните, е да гарантира, наред с другото, че на пазара не се пускат храни, които не са безопасни. Ето защо всички вещества, за които се смята, че са опасни за здравето на съответните групи от населението или негодни за консумация от човека, следва да бъдат изключени от състава на категориите храни, обхванати от настоящия регламент.
(4)
С Директива 2009/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. относно храни, предназначени за специфична хранителна употреба (3), се определят общи правила за състава и приготовлението на храни, специално разработени, за да отговарят на специфичните хранителни изисквания на хората, за които са предназначени. Преобладаващата част от предвидените в посочената директива разпоредби са от 1977 г. и поради това е необходимо да бъдат преразгледани.
(5)
С Директива 2009/39/ЕО се въвеждат общо определение на „храни, предназначени за специфична хранителна употреба“ и общи изисквания за етикетирането им, включително това, че върху тези храни трябва да бъде обозначена пригодността им за заявеното хранително предназначение.
(6)
Общите изисквания за състава и етикетирането, определени в Директива 2009/39/ЕО, са допълнени с редица незаконодателни актове на Съюза, приложими за определени категории храни. В това отношение са установени хармонизирани правила в Директива 96/8/ЕО на Комисията от 26 февруари 1996 г. относно храни, предназначени за използване при нискокалорични хранителни режими за намаляване на телесното тегло (4) и Директива 1999/21/ЕО на Комисията от 25 март 1999 г. относно диетичните храни за специални медицински цели (5). По подобен начин с Директива 2006/125/ЕО на Комисията (6) се установяват някои хармонизирани правила относно преработените храни на зърнена основа и детските храни за кърмачета и малки деца. С Директива 2006/141/ЕО на Комисията (7) се определят хармонизирани правила относно храните за кърмачета и преходните храни и с Регламент (ЕО) № 41/2009 на Комисията (8) се установяват хармонизирани правила относно състава и етикетирането на храни, подходящи за употреба от хора, които имат непоносимост към глутен.
(7)
Освен това хармонизирани правила се определят с Директива 92/52/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно храни за кърмачета и храни за малки деца, предназначени за износ за трети страни (9) и с Регламент (ЕО) № 953/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 г. относно веществата, които могат да се добавят за специални хранителни цели в храни за специфична хранителна употреба (10).
(8)
Съгласно Директива 2009/39/ЕО за храните, които стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост представят като попадащи в определението за „храни, предназначени за специфична хранителна употреба“, за които в законодателството на Съюза не са установени специални разпоредби, се предвижда и изискване за обща уведомителна процедура на национално равнище преди пускането им на пазара на Съюза с цел да се улесни ефективният контрол на такива храни от страна на държавите членки.
(9)
Докладът на Комисията от 27 юни 2008 г. до Европейския парламент и до Съвета относно прилагането на тази уведомителна процедура показва, че могат да възникнат затруднения поради определението за „храни, предназначени за специфична хранителна употреба“, което очевидно се поддава на различни тълкувания от националните органи. Поради това в доклада се прави изводът, че се налага преразглеждане на Директива 2009/39/ЕО с цел да се гарантира по-ефективно и хармонизирано прилагане на правните актове на Съюза.
(10)
В доклад от 29 април 2009 г. от проучването на Agra CEAS Consulting във връзка с преразглеждането на Директива 2009/39/ЕО бяха потвърдени констатациите в доклада на Комисията от 27 юни 2008 г. относно прилагането на уведомителната процедура и беше изтъкнато, че поради широкото определение във въпросната директива понастоящем все повече храни се продават и етикетират като храни, подходящи за специфична хранителна употреба. В доклада от проучването също беше посочено, че храните, които се уреждат с тази директива, значително се различават в държавите членки; в различните държави членки сходни храни могат едновременно да се продават като храни, предназначени за специфична хранителна употреба, и/или храни за нормална консумация, включително хранителни добавки, предназначени за цялото население или за определени подгрупи от него, напр. бременни жени, жени след менопауза, хора в напреднала възраст, подрастващи, юноши, хора, подложени на различни натоварвания, и др. Това положение пречи на функционирането на вътрешния пазар и поражда правна несигурност за компетентните органи, стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост, по-специално малките и средните предприятия (МСП), и потребителите, без да се изключва опасността от пазарна злоупотреба и нарушаване на конкуренцията. Ето защо е налице необходимост от премахване на разликите в тълкуването чрез опростяване на регулаторната среда.
(11)
Изглежда, че други, наскоро приети правни актове на Съюза са по-добре пригодени от Директива 2009/39/ЕО към развиващия се и иновативен пазар на хранителните продукти. Особено важни и значими в това отношение са: Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни (11), Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно хранителни и здравни претенции за храните (12) и Регламент (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно влагането на витамини, минерали и някои други вещества в храните (13). Освен това разпоредбите на тези правни актове на Съюза уреждат в достатъчна степен някои категории храни, обхванати от Директива 2009/39/ЕО, с по-малка административна тежест и с по-голяма яснота относно приложното поле и целите им.
(12)
Нещо повече, опитът сочи, че определени правила, включени във или приети с Директива 2009/39/ЕО, или приети по силата на същата директива, вече не са ефективни, за да гарантират функционирането на вътрешния пазар.
(13)
Следователно понятието „храни, предназначени за специфична хранителна употреба“ следва да отпадне и Директива 2009/39/ЕО следва да бъде заменена с настоящия акт. С цел опростяване на прилагането на настоящия акт и гарантиране на съгласуваността на прилагане във всички държави членки, настоящият акт следва да бъде под формата на регламент.
(14)
С Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (14) се установяват общи принципи и определения на законодателството на Съюза в областта на храните. Някои определения, дадени в посочения регламент, следва да се прилагат и в контекста на настоящия регламент.
(15)
Ограничен брой категории храни представляват частичен или единствен хранителен източник за определени групи от населението. Тези категории храни са жизненоважни за справяне с определени състояния и/или имат съществено значение за удовлетворяване на хранителните потребности на някои ясно определени уязвими групи от населението. Към тези категории храни спадат храните за кърмачета и преходните храни, преработените храни на зърнена основа, детските храни и храните за специални медицински цели. Опитът показва, че разпоредбите, определени в директиви 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО, гарантират в задоволителна степен свободното движение на тези категории храни, както и висока степен на защита на общественото здраве. Поради това е целесъобразно настоящият регламент да бъде насочен към общите изисквания за състава и предоставянето на информация относно посочените категории храни, като се отчитат директиви 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО.
(16)
Освен това, с оглед на нарастващия брой лица с проблеми, свързани с наднорменото тегло и затлъстяването, все повече видове храни се пускат на пазара като заместители на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло. Понастоящем такива храни, предлагани на пазара, могат да бъдат разделени на продукти, предназначени за нискокалорични хранителни режими, които съдържат между 3 360 kJ (800 kcal) и 5 040 kJ (1 200 kcal), и продукти, предназначени за много нискокалорични хранителни режими, които нормално съдържат по-малко от 3 360 kJ (800 kcal). Като се има предвид естеството на въпросните храни, би било целесъобразно за тях да се въведат определени специфични разпоредби. Опитът показва, че имащите отношение разпоредби, съдържащи се в Директива 96/8/ЕО, гарантират в задоволителна степен свободното движение на храните, представяни като заместители на целодневния хранителния прием за регулиране на телесното тегло, както и висока степен на защита на общественото здраве. Поради това е целесъобразно настоящият регламент да бъде насочен към общите изисквания за състава и предоставянето на информация относно храните, предназначени за заместители на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло, включително храните с много ниско енергийно съдържание, като се отчитат имащите отношение разпоредби на Директива 96/8/ЕО.
(17)
Настоящият регламент следва, наред с другото, да установи определения за храни за кърмачета и преходни храни, преработени храни на зърнена основа и детски храни, храни за специални медицински цели и заместители на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло, като отчита имащите отношение разпоредби на директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО.
(18)
Регламент (ЕО) № 178/2002 установява принципите за анализ на риска по отношение на храните, както и структурите и механизмите за научна и техническа оценка, извършвана от Европейския орган за безопасност на храните („Органа“). За целите на настоящия регламент следва да се прави допитване до Органа по всички въпроси, които биха могли да имат отражение върху общественото здраве.
(19)
Важно е съставките, които се използват за производството на храните, обхванати от настоящия регламент, да задоволяват хранителните потребности на хората, за които са предназначени, да са подходящи за тях и да притежават хранителна стойност, установена въз основа на общоприети научни данни. Тази стойност трябва да се доказва чрез систематичен преглед на наличните научни данни.
(20)
Максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди, посочени в съответното законодателство на Съюза, и по-специално Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 г. относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход (15), следва да се прилагат, без да се засягат конкретните разпоредби, посочени в настоящия регламент и в делегираните актове, приети в съответствие с него.
(21)
Използването на пестициди може да доведе до наличието на остатъчни вещества от пестициди в храните, обхванати от настоящия регламент. Ето защо това използване следва да бъде ограничено, доколкото е възможно, като се отчитат изискванията на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (16). Ограничаването или забраната на употребата обаче не биха гарантирали задължително, че храните, обхванати от настоящия регламент, включително храните за кърмачета и малки деца, не съдържат пестициди, тъй като някои пестициди замърсяват околната среда и техните остатъчни вещества могат да бъдат открити в такива храни. Ето защо максимално допустимите граници на остатъчни вещества в такива храни следва да бъдат определени на най-ниското възможно равнище с оглед защита на уязвимите групи от населението, като се отчитат добрите земеделски практики, както и други източници на експозиция, като замърсяването на околната среда.
(22)
Ограниченията или забраните на някои пестициди, равностойни на установените понастоящем в приложенията към директиви 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО, следва да бъдат взети предвид в делегираните актове, приемани в съответствие с настоящия регламент. Тези ограничения или забрани следва да бъдат редовно осъвременявани, като се обръща особено внимание на пестицидите, съдържащи активни вещества, продукти за растителна защита или синергизиращи вещества, класифицирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (17) като мутагенни категория 1A или 1Б, канцерогенни категория 1A или 1Б, токсични за репродукцията категория 1A или 1Б, или за които се счита, че имат свойства, нарушаващи функцията на ендокринната система, които могат да причинят нежелани реакции при човека.
(23)
Веществата, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕО) № 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 г. относно нови храни и нови хранителни съставки (18), не следва да се влагат в храните, обхванати от настоящия регламент, освен ако не отговарят на условията за пускане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 258/97 в допълнение към условията, посочени в настоящия регламент и делегираните актове, приети в съответствие с настоящия регламент. Когато настъпи съществена промяна в метода на производство на дадено вещество, което е било използвано в съответствие с настоящия регламент, или промяна в големината на частиците на такова вещество, например чрез нанотехнологии, същото вещество следва да се счита за различно от веществото, използвано в съответствие с настоящия регламент, и следва да бъде подложено на повторна оценка съгласно Регламент (ЕО) № 258/97 и впоследствие съгласно настоящия регламент.
(24)
Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите (19) предвижда общи изисквания за етикетиране. По принцип тези изисквания за етикетирането следва да се прилагат и за категориите храни, обхванати от настоящия регламент. При необходимост обаче и с цел изпълнение на конкретните цели на настоящия регламент в него следва да се предвидят и допълнителни изисквания към Регламент (ЕС) № 1169/2011 или дерогации от него.
(25)
Етикетирането, представянето или рекламирането на храните, попадащи в приложното поле на настоящия регламент, не следва да приписват на тези храни свойства за превенция, третиране или лечение на заболявания при хората или да намекват за подобни свойства. Храните за специални медицински цели обаче са предназначени за диетотерапия на пациенти с ограничена, понижена или нарушена способност например да консумират обикновена храна поради конкретно заболяване, разстройство или здравно състояние. Позоваването на диетотерапията на заболявания, разстройства или здравни състояния, за която е предназначена храната, не следва да се счита за приписване на свойство за превенция, третиране или лечение на заболявания при хората.
(26)
В интерес на защитата на уязвимите потребители изискванията за етикетиране следва да гарантират на потребителя точно разпознаване на продукта. В случая с храните за кърмачета и преходните храни цялата писмена и илюстративна информация следва да дава възможност за ясно разграничаване на различните видове храни. Трудността да се определи точната възраст на кърмаче, изобразено на етикета, би могла да обърка потребителите и да попречи на разпознаването на продукта. Този риск следва да бъде избегнат чрез подходящи ограничения относно етикетирането. Освен това, като се има предвид, че храните за кърмачета са храни, които сами по себе си задоволяват хранителните потребности на кърмачетата от раждането до въвеждането на подходящо допълнително хранене, правилното разпознаване на продукта е от ключово значение за защитата на потребителите. Ето защо следва да бъдат въведени подходящи ограничения относно представянето и рекламирането на храните за кърмачета.
(27)
Настоящият регламент следва да установи критерии за определяне на специфични изисквания за състава и предоставянето на информация относно храните за кърмачета, преходните храни, преработените храни на зърнена основа и детските храни, храните за специални медицински цели и заместителите на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло, като отчита разпоредбите на директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО.
(28)
С Регламент (ЕО) № 1924/2006 се определят правилата и условията за използване на хранителни и здравни претенции за храните. По принцип тези правила следва да се прилагат за категориите храни, обхванати от настоящия регламент, освен ако в него или в делегираните актове, приети в съответствие с настоящия регламент, не е предвидено друго.
(29)
В съответствие с препоръките на Световната здравна организация (СЗО) новородените с ниско тегло следва да бъдат хранени с майчино мляко. Въпреки това обаче новородените с ниско тегло и преждевременно родените кърмачета може да имат специални хранителни изисквания, които не могат да бъдат задоволени от майчиното мляко или от стандартните храни за кърмачета. Всъщност хранителните потребности за новородените с ниско тегло и преждевременно родените кърмачета могат да зависят от медицинския статус на кърмачето, и по-специално от теглото на същото кърмаче, сравнено с теглото на кърмаче в добро здраве, и от това с колко седмици е недоносено кърмачето. Въз основа на всеки отделен случай трябва да се взема решение дали статусът на кърмачето изисква консумиране, под лекарско наблюдение, на храна за специални медицински цели, приготвена за посрещане на хранителните потребности на кърмачетата и пригодена за диетотерапия на конкретното състояние на кърмачето.
(30)
В Директива 1999/21/ЕО се посочва, че някои изисквания за състава на храните за кърмачета и преходните храни, установени с Директива 2006/141/ЕО, се прилагат за храните за специални медицински цели, предназначени за кърмачета, в зависимост от тяхната възраст. Някои разпоредби обаче, в т.ч. отнасящи се до етикетирането, представянето, рекламирането, както и до рекламните и търговските практики, определени в Директива 2006/141/ЕО, понастоящем не се прилагат за такива храни. Новостите на пазара, съчетани със забележимото увеличение на такива храни, създават необходимост от преразглеждане на изискванията за храните за кърмачета, като изискванията за използването на пестициди в продукти, предназначени за производство на такива храни за кърмачета, остатъчните вещества от пестициди, етикетирането, представянето, рекламирането, както и рекламните и търговските практики, които следва да се прилагат по целесъобразност и за храните за специални медицински цели, разработени за да задоволяват хранителните потребности на кърмачетата.
(31)
На пазара на Съюза все повече нараства броят на напитките на млечна основа и на подобни продукти, които се рекламират като изключително подходящи за малки деца. Такива продукти, които могат да бъдат получени от протеини с животински или растителен произход, като краве мляко, козе мляко, соя или ориз, често се пускат на пазара като „мляко, спомагащо за растежа“, „мляко за малки деца“ или подобни термини. Тези продукти понастоящем се регламентират от различни правни актове на Съюза, като регламенти (ЕО) № 178/2002, (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 и Директива 2009/39/ЕО, но в същото време те не са предмет на съществуващите специфични мерки, приложими за храните, предназначени за кърмачета и малки деца. Налице са различни мнения дали тези продукти отговарят на специфичните хранителни потребности на частта от населението, към която са насочени. Ето защо Комисията, след консултация с Органа, следва да представи на Европейския парламент и на Съвета доклад за необходимостта, ако има такава, от специални разпоредби относно състава, етикетирането и други изисквания, когато е целесъобразно, по отношение на посочените продукти. В посочения доклад, наред с другото, следва да се направи преглед на хранителните потребности на малките деца и ролята на посочените продукти в техния хранителен режим, като се отчетат начинът на консумиране, хранителният прием и равнищата на експозиция на малките деца на замърсители и пестициди. В доклада следва да бъдат третирани също съставът на такива продукти и въпросът дали те осигуряват хранителни ползи в сравнение с обикновения хранителен режим за деца в период на отбиване. Този доклад на Комисията може да бъде придружен от законодателно предложение.
(32)
В Директива 2009/39/ЕО се предвижда, че могат да бъдат приети специални разпоредби относно следните две специфични категории храни, които попадат в обхвата на определението на храни, предназначени за специфична хранителна употреба: „храни, предназначени за употреба при подлагане на интензивно мускулно натоварване, особено при спортисти“ и „храни за хора, които страдат от нарушения на обмяната на въглехидрати (диабет)“. Що се отнася до специалните разпоредби за храните за хора, които страдат от нарушения на обмяната на въглехидрати (диабет), според заключението в доклада на Комисията до Европейския парламент и до Съвета от 26 юни 2008 г. относно храни, предназначени за хора, страдащи от нарушения на обмяната на въглехидрати (диабет), няма научни основания за определяне на специфични изисквания за състава на тези храни. По отношение на храните, предназначени за употреба при подлагане на интензивно мускулно натоварване, особено при спортисти, не бе постигнато успешно заключение относно разработването на специални разпоредби поради значително разминаване във вижданията на държавите членки и заинтересованите страни, свързано с приложното поле на такова специално законодателство, броя подкатегории храни, които да бъдат включени в него, критериите за определяне на изисквания към състава и потенциалното въздействие върху иновациите при разработването на продуктите. Ето защо на настоящия етап не следва да бъдат разработвани специфични разпоредби. Междувременно, въз основа на представените искания от стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост, съответните претенции бяха разгледани за получаване на разрешение в съответствие с Регламент (ЕО) № 1924/2006.
(33)
Налице са обаче различни виждания дали са необходими допълнителни правила за гарантиране на адекватна защита на потребителите на храни, предназначени за спортисти, наречени също така „храни, предназначени за употреба при подлагане на интензивно мускулно натоварване“. Ето защо Комисията следва да бъде приканена, след консултация с Органа, да представи на Европейския парламент и на Съвета доклад за необходимостта, ако има такава, от специални разпоредби относно храните, предназначени за спортисти. Консултацията с Органа следва да взема предвид доклада на Научния комитет по храните от 28 февруари 2001 г. относно състава и спецификациите на храните, предназначени за употреба при подлагане на интензивно мускулно натоварване, особено при спортисти. В доклада си Комисията следва по-специално да направи оценка на необходимостта от разпоредби за гарантиране на защитата на потребителите.
(34)
Комисията следва да може да приема технически указания за улесняване спазването на настоящия регламент от страна на стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост, и по-специално МСП.
(35)
Като се отчитат настоящата ситуация на пазара и директиви 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО и Регламент (ЕО) № 953/2009, е целесъобразно да бъде изготвен и включен в приложението към настоящия регламент списък на Съюза на веществата, попадащи в следните категории: витамини, минерали, аминокиселини, карнитин и таурин, нуклеотиди, холин и инозитол. От веществата, попадащи в тези категории, само веществата, включени в списъка на Съюза, следва да могат да бъдат влагани в категориите храни, обхванати от настоящия регламент. Когато в списъка на Съюза се включват вещества, следва да се уточнява в коя категория храни, обхванати от настоящия регламент, могат да се влагат тези вещества.
(36)
Включването на вещества в списъка на Съюза следва да не означава, че влагането им в една или повече от категориите храни, обхванати от настоящия регламент, е необходимо или желателно. Списъкът на Съюза цели само да посочи кои вещества, попадащи в определени категории вещества, е разрешено да бъдат влагани в една или повече от категориите храни, обхванати от настоящия регламент, докато специфичните изисквания за състава целят да установят състава на всяка категория храни, обхваната от регламента.
(37)
Редица вещества, които могат да бъдат влагани в храните, обхванати от настоящия регламент, могат да се влагат за технологични цели като добавки в храните, оцветители или аромати или за други подобни цели, в т.ч. разрешени енологични практики и процеси, предвидени в съответните правни актове на Съюза, приложими за храните. В този контекст на равнището на Съюза са приети спецификации за посочените вещества. Целесъобразно е тези спецификации да са приложими за веществата независимо от целта на употребата им в храните, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
(38)
С цел осигуряване на високо равнище на защита на общественото здраве за веществата, включени в списъка на Съюза, за които все още не са приети критерии за чистота на равнището на Съюза, следва да се прилагат общоприетите критерии за чистота, препоръчвани от международни организации или агенции, сред които Съвместният експертен комитет на ФАО/СЗО по добавките в храните (СЕКДХ) и Европейската фармакопея. На държавите членки следва да се разреши да прилагат национални правила, определящи по-строги критерии за чистота, без да се засягат предвидените в ДФЕС правила.
(39)
За да се уточнят изискванията за категориите храни, обхванати от настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за установяване на специфични изисквания за състава и предоставянето на информация относно категориите храни, обхванати от настоящия регламент, включително допълнителни изисквания за етикетиране към Регламент (ЕС) № 1169/2011 или дерогации от него, както и за разрешаване на хранителни и здравни претенции. Освен това, за да се даде възможност на потребителите бързо да се възползват от научно-техническия напредък, по-специално във връзка с иновативните продукти, и така да се стимулират иновациите, правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС следва да бъде делегирано на Комисията и за целите на редовното осъвременяване на посочените специфични изисквания, като се вземат предвид всички имащи отношение данни, включително данните, предоставени от заинтересованите страни. В допълнение, за да бъдат отчетени техническият прогрес и новостите в областта на науката или здравето на потребителите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за добавяне на категории вещества с хранително или физиологично действие в списъка на Съюза или за изваждане на такива категории от списъка с категориите вещества, обхванати от списъка на Съюза. За същите тези цели и при условие че са спазени допълнителните изисквания, посочени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС и за изменяне на списъка на Съюза, за да бъде добавено ново вещество, да бъде извадено вещество, както и да бъдат добавяни, изваждани или изменяни елементите в списъка на Съюза, свързани с дадено вещество. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(40)
За да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия да решава дали дадена храна попада в обхвата на настоящия регламент и в коя категория храни попада. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (20).
(41)
Към момента правилата за използването на обозначенията „без глутен“ и „с много ниско съдържание на глутен“ са установени в Регламент (ЕО) № 41/2009. С посочения регламент се хармонизира информацията, предоставяна на потребителите относно отсъствието или намаленото съдържание на глутен в храните, и се въвеждат специфични правила за храните, които са специално произведени, приготвени и/или обработени с цел да се намали съдържанието на глутен в една или повече съставки, съдържащи глутен, или да се заменят тези съдържащи глутен съставки, и други храни, направени изключително от съставки, които са без глутен в естествено състояние. Регламент (ЕС) № 1169/2011 установява правила за информацията, която да бъде предоставяна относно наличието във всички храни, включително предварително неопакованите храни, на съставки, например съставки, съдържащи глутен, с научно доказан алергенен ефект или ефект на непоносимост, за да могат потребителите, особено страдащите от хранителна алергия или непоносимост към глутен, да направят информиран и безопасен за тях избор. С оглед на яснотата и последователността правилата за използването на обозначенията „без глутен“ и „с много ниско съдържание на глутен“ следва също да бъдат уредени с Регламент (ЕС) № 1169/2011. Правните актове, които трябва да бъдат приети съгласно Регламент (ЕС) № 1169/2011, за да прехвърлят правилата за използването на обозначенията „без глутен“ и „с много ниско съдържание на глутен“, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 41/2009, следва да гарантират поне същото равнище на защита за хората с непоносимост към глутен като това, което е предвидено понастоящем в Регламент (ЕО) № 41/2009. Посоченото прехвърляне на правилата следва да бъде завършено, преди да започне прилагането на настоящия регламент. Освен това Комисията следва да проучи как да се гарантира, че хората с непоносимост към глутен получават подходяща информация за разликата между храните, които са специално произведени, приготвени и/или обработени с цел да се намали съдържанието на глутен в една или повече съставки, съдържащи глутен, и други храни, които са направени изключително от съставки без глутен в естествено състояние.
(42)
Правилата за етикетирането и състава, посочващи липсата или намаленото съдържание на лактоза в храните, към момента не са хармонизирани на равнището на Съюза. Тези обозначения обаче са важни за хората с непоносимост към лактоза. Регламент (ЕС) № 1169/2011 установява правила за информацията, която да бъде предоставяна за веществата с научно доказан алергенен ефект или ефект на непоносимост, за да могат потребителите, например тези с непоносимост към лактоза, да направят информиран и безопасен за тях избор. С цел яснота и последователност въвеждането на правила за използването на обозначения, сочещи липса или намалено съдържание на лактоза в храните, следва да бъде регламентирано в съответствие с Регламент (ЕС) № 1169/2011, като се вземе предвид научното становище на Органа от 10 септември 2010 г. относно лактозните прагове при непоносимост към лактоза и галактоземия.
(43)
„Заместители на хранения за регулиране на телесното тегло“, предназначени да заместят частично дневния хранителен прием, се считат за храни за специфична хранителна употреба и към момента са предмет на специални правила, приети с Директива 96/8/ЕО. На пазара обаче се появяват все повече храни, предназначени за цялото население, които съдържат сходни обозначения под формата на здравни претенции за регулиране на телесното тегло. С цел да се премахне всякакво потенциално объркване в рамките на тази група храни, които се пускат на пазара за регулиране на телесното тегло, и в интерес на правната сигурност и последователност на правните актове на Съюза, подобни обозначения следва да се уреждат единствено с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1924/2006 и да отговарят на посочените в същия регламент изисквания. Необходимо е, преди да започне прилагането на настоящия регламент, да бъдат завършени техническите изменения съгласно Регламент (ЕО) № 1924/2006 относно здравните претенции, които се отнасят до регулиране на телесното тегло и са направени относно храни, представяни като „заместители на хранения за регулиране на телесното тегло“, и свързаните с подобни претенции условия на употреба, уредени с Директива 96/8/ЕО.
(44)
Настоящият регламент не засяга задължението за спазване на основните права и основните правни принципи, в т.ч. свободата на изразяване, залегнали в член 11 във връзка с член 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в други приложими разпоредби.
(45)
Тъй като целите на настоящия регламент - определяне на изискванията за състава на някои категории храни и за информацията за тях, установяване на списък на Съюза на веществата, които могат да се влагат в определени категории храни, и установяване на правила за осъвременяване на списъка на Съюза - не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и следователно поради обхвата на предлаганото действие могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(46)
Съгласно Директива 92/52/ЕИО храните за кърмачета и храните за малки деца, които се изнасят или реекспортират от Съюза, трябва да са съобразени със законодателството на Съюза, освен ако в установените от държавата вносител разпоредби е поискано или предвидено друго. Този принцип вече е установен по отношение на храните с Регламент (ЕО) № 178/2002. Следователно с оглед на опростяването и постигането на правна сигурност Директива 92/52/ЕИО следва да бъде отменена.
(47)
Директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО, 2006/141/ЕО, 2009/39/ЕО и регламенти (ЕО) № 41/2009 и (ЕО) № 953/2009 следва също да бъдат отменени.
(48)
Необходими са подходящи преходни мерки, които да дадат възможност на стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост да се съобразят с изискванията на настоящия регламент,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. С настоящия регламент се определят изискванията за състава на следните категории храни и за информацията за тях:
а)
храни за кърмачета и преходни храни;
б)
преработени храни на зърнена основа и детски храни;
в)
храни за специални медицински цели;
г)
заместители на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло.
2. С регламента се установява списък на Съюза на веществата, които могат да се влагат в една или повече от категориите храни, посочени в параграф 1, и се установяват правила за осъвременяването на този списък.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
определенията за „храни“, „стопански субект в хранителната промишленост“, „търговия на дребно“ и „пускане на пазара“, посочени съответно в член 2 и член 3, точки 3, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 178/2002;
б)
определенията за „предварително опакована храна“, „етикетиране“ и „специално създаден наноматериал“, посочени съответно в член 2, параграф 2, букви д), й) и у) от Регламент (ЕС) № 1169/2011;
в)
определенията за „хранителна претенция“ и „здравна претенция“, посочени съответно в член 2, параграф 2, точки 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1924/2006.
2. Прилагат се и следните определения:
а)
„кърмаче“ означава дете под 12-месечна възраст;
б)
„малко дете“ означава дете на възраст между една и три години;
в)
„храни за кърмачета“ означава храни, предназначени за употреба от кърмачета през първите месеци от живота им, чийто самостоятелен прием задоволява хранителните потребности на кърмачетата до въвеждането на подходящо допълнително хранене;
г)
„преходни храни“ означава храни, предназначени за употреба от кърмачета, когато е въведено подходящо допълнително хранене, и представляващи основният течен компонент при постепенно разнообразяван хранителен режим на тези кърмачета;
д)
„преработени храни на зърнена основа“ означава храни:
i)
предназначени да задоволяват специфичните изисквания на кърмачета в добро здраве в периода на отбиване и на малки деца в добро здраве като добавка към хранителния им режим и/или за постепенното им адаптиране към обикновена храна; и
ii)
които принадлежат към една от следните категории:
-
храни на зърнена основа, които са възстановени или преди употреба се възстановяват с мляко или други подходящи течности,
-
храни на зърнена основа с вложен високобелтъчен продукт, които са възстановени или преди употреба се възстановяват с вода или друга подходяща течност, която не съдържа белтък,
-
макаронени изделия, които се консумират след приготвяне във вряща вода или друга подходяща течност,
-
сухари и бисквити, които са годни за консумация директно или натрошени с добавка на вода, мляко или друга подходяща течност;
е)
„детски храни“ са храни, предназначени да задоволяват специфичните изисквания на кърмачета в добро здраве в периода на отбиване и на малки деца в добро здраве като добавка към хранителния им режим и/или за постепенното им адаптиране към обикновена храна, с изключение на:
i)
преработени храни на зърнена основа; и
ii)
напитки на млечна основа и подобни продукти, предназначени за малки деца;
ж)
„храни за специални медицински цели“ означава храни, специално обработени или съставени и предназначени за диетотерапия на пациенти, включително кърмачета, които се използват под медицинско наблюдение; предназначени са за цялостно или частично хранене на пациенти с ограничена, понижена или нарушена способност да поемат, смилат, поглъщат, метаболизират или отделят обикновени храни или определени хранителни съставки, съдържащи се в тях, или метаболити, или чието здравословно състояние определя други хранителни изисквания, които не могат да бъдат задоволени с диетотерапия единствено чрез промяна на нормалния хранителен режим;
з)
„заместител на целодневния хранителен прием за регулиране на телесното тегло“ означава храни със специфичен състав, предназначени да бъдат използвани в нискокалорични режими на хранене за намаляване на телесното тегло, които, ако се използват съобразно указанията на стопанския субект от хранително-вкусовата промишленост, заместват напълно дневния хранителен прием.
Член 3
Тълкувателни решения
За да бъде гарантирано еднаквото прилагане на настоящия регламент, Комисията може да реши посредством актове за изпълнение:
а)
дали дадена храна попада в приложното поле на настоящия регламент;
б)
към коя специфична категория храни от посочените в член 1, параграф 1 се причислява дадена храна.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 17, параграф 2.
Член 4
Пускане на пазара
1. Храните, посочени в член 1, параграф 1, могат да бъдат пускани на пазара само ако са в съответствие с настоящия регламент.
2. Храните, посочени в член 1, параграф 1, се допускат на пазара на дребно единствено във вид на предварително опакована храна.
3. Държавите членки нямат право да ограничават или забраняват пускането на пазара на храни, които са в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент по причини, свързани със състава, производството, представянето или етикетирането им.
Член 5
Принцип на предохранителните мерки
С цел да се осигури високо равнище на защита на здравето на лицата, за които са предназначени посочените в член 1, параграф 1 от настоящия регламент храни, се прилага принципът на предохранителните мерки, посочен в член 7 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
ГЛАВА II
ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО СЪСТАВА И ИНФОРМАЦИЯТА
РАЗДЕЛ 1
Общи изисквания
Член 6
Общи разпоредби
1. Храните, посочени в член 1, параграф 1, отговарят на всички изисквания на приложимото законодателство на Съюза в областта на храните.
2. Изискванията, определени в настоящия регламент, имат предимство пред други противоречащи на тях изисквания, посочени в законодателството на Съюза в областта на храните.
Член 7
Становища на Органа
За целите на прилагането на настоящия регламент Органът предоставя научни становища в съответствие с членове 22 и 23 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Тези становища служат за научна основа на всички мерки на Съюза, приети съгласно настоящия регламент, които биха могли да имат въздействие върху общественото здраве.
Член 8
Достъп до документи
Комисията прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (21) спрямо заявленията за достъп до всички документи, обхванати от настоящия регламент.
Член 9
Общи изисквания относно състава и информацията
1. Съставът на храните, посочени в член 1, параграф 1, е годен да задоволи хранителните потребности на хората, за които те са предназначени, и е подходящ за тях в съответствие с общоприетите научни данни.
2. Храните, посочени в член 1, параграф 1, не съдържат никакви вещества в количества, застрашаващи здравето на хората, за които са предназначени.
За веществата, които са специално създадени наноматериали, спазването на изискването, посочено в първата алинея, се доказва по целесъобразност въз основа на подходящи методи за изпитване.
3. Въз основа на общоприети научни данни веществата, влагани в посочените в член 1, параграф 1 храни, за нуждите на изискванията по параграф 1 от настоящия член, могат да бъдат усвоявани от човешкия организъм по биологичен път, имат хранително или физиологично действие и са подходящи за лицата, за които е предназначена храната.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 4, параграф 1 от настоящия регламент храните, посочени в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, могат да съдържат вещества, попадащи в обхвата на член 1 от Регламент (ЕО) № 258/97, при условие че тези вещества отговарят на условията за пускане на пазара съгласно посочения регламент.
5. Етикетирането, представянето и рекламирането на храните, посочени в член 1, параграф 1, предоставят информация за подходящата употреба на такива храни, не са подвеждащи и не приписват на такива храни свойства за превенция, третиране или лечение на заболявания при хората, нито намекват за такива свойства.
6. Параграф 5 не препятства разпространението на всякаква полезна информация или препоръки, предназначени изключително за хора, квалифицирани в областта на медицината, храненето и фармацията или за други професионалисти в областта на здравеопазването, отговорни за грижите за майките и децата.
Член 10
Допълнителни изисквания към храните за кърмачета и преходните храни
1. Етикетирането, представянето и рекламирането на храните за кърмачета и преходните храни се замислят така, че да не са в ущърб на кърменето.
2. Етикетите, представянето и рекламирането на храните за кърмачета, както и етикетите на преходните храни не съдържат изображения на кърмачета или други изображения или текст, които могат да идеализират употребата на такива храни.
Без да се засяга първата алинея, се разрешават графични изображения с цел лесно разпознаване на храните за кърмачета и на преходните храни и за илюстриране на начините за приготвяне.
РАЗДЕЛ 2
Специфични изисквания
Член 11
Специфични изисквания за състава и предоставянето на информация
1. Комисията се упълномощава при спазване на общите изисквания, посочени в членове 6 и 9, на допълнителните изисквания по член 10 и като отчита съответния технически и научен напредък, да приема делегирани актове в съответствие с член 18 относно:
а)
специфичните изисквания за състава, приложими за храните, посочени в член 1, параграф 1, с изключение на изискванията, установени в приложението;
б)
специфичните изисквания относно употребата на пестициди в продукти, предназначени за производството на храните, посочени в член 1, параграф 1, и относно остатъчните вещества от пестициди в тези храни. Специфичните изисквания за категориите храни, посочени в член 1, параграф 1, букви а) и б), и за храните за специални медицински цели, разработени да задоволяват хранителните потребности на кърмачетата и малките деца, се осъвременяват редовно и включват, наред с другото, разпоредби за възможно най-ограничено използване на пестициди;
в)
специфичните изисквания относно етикетирането, представянето и рекламирането на храните, посочени в член 1, параграф 1, включително разрешаването на хранителни и здравни претенции, свързани с тях;
г)
изискванията за уведомление за пускане на пазара на храните, посочени в член 1, параграф 1, с цел да се улесни ефикасния им официален контрол и въз основа на което стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост уведомяват компетентните органи в държавите членки, в които посочените храни се пускат на пазара;
д)
изискванията относно рекламните и търговските практики, свързани с храните за кърмачета;
е)
изискванията относно информацията, която трябва да се предоставя във връзка с храненето на кърмачета и малки деца, с цел да се гарантира адекватна информация за подходящите хранителни практики;
ж)
специфичните изисквания за храните за специални медицински цели, разработени за задоволяване на хранителните потребности на кърмачетата, включително изискванията за състава и изискванията относно използването на пестициди в продуктите, предназначени за производството на такива храни, и остатъчните вещества от пестициди, за етикетирането, представянето, рекламирането и рекламните и търговските практики, ако е целесъобразно.
Посочените делегирани актове се приемат до 20 юли 2015 г.
2. При спазване на общите изисквания, посочени в членове 6 и 9, на допълнителните изисквания по член 10 и като отчита съответния технически и научен прогрес, включително данните, предоставяни от заинтересованите страни във връзка с иновационните продукти, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 18 с цел осъвременяване на актовете, посочени в параграф 1 от настоящия член.
В случай на възникващи здравни рискове и когато наложителни причини за спешност изискват това, по отношение на делегираните актове, приети съгласно разпоредбите на настоящия параграф, се прилага процедурата, предвидена в член 19.
Член 12
Напитки на млечна основа и подобни продукти, предназначени за малки деца
До 20 юли 2015 г. Комисията, след консултация с Органа, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за необходимостта, ако има такава, от специални разпоредби относно изискванията за състава и етикетирането и когато е целесъобразно, други изисквания по отношение на напитките на млечна основа и подобните продукти, предназначени за малки деца. В доклада Комисията, наред с другото, отчита хранителните потребности на малките деца, ролята на тези продукти в хранителния режим на малките деца и въпроса дали тези продукти осигуряват хранителни ползи в сравнение с обикновения хранителен режим за деца в период на отбиване. Ако е необходимо, този доклад може да бъде придружен от законодателно предложение.
Член 13
Храни, предназначени за спортисти
До 20 юли 2015 г. Комисията, след консултация с Органа, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за необходимостта, ако има такава, от разпоредби относно храните, предназначени за спортисти. Ако е необходимо, този доклад може да бъде придружен от подходящо законодателно предложение.
Член 14
Технически насоки
Комисията може да приема технически насоки за улесняване спазването на настоящата глава и глава III от страна на стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост, и по-специално МСП.
ГЛАВА III
СПИСЪК НА СЪЮЗА
Член 15
Списък на Съюза
1. Веществата, попадащи в следните категории вещества, могат да бъдат влагани в една или повече от категориите храни, посочени в член 1, параграф 1, при условие че тези вещества са включени в списъка на Съюза, съдържащ се в приложението към настоящия регламент, и отговарят на елементите, съдържащи се в списъка на Съюза, в съответствие с параграф 3 от настоящия член:
а)
витамини;
б)
минерали;
в)
аминокиселини;
г)
карнитин и таурин;
д)
нуклеотиди;
е)
холин и инозитол.
2. Веществата, които са включени в списъка на Съюза, отговарят на общите изисквания, посочени в членове 6 и 9, и когато е приложимо, на специфичните изисквания, въведени в съответствие с член 11.
3. Списъкът на Съюза съдържа следните елементи:
а)
категорията храни, посочена в член 1, параграф 1, в която могат да се влагат вещества, попадащи в изброените в параграф 1 от настоящия член категории вещества;
б)
наименованието, описанието на веществото и когато е целесъобразно, спецификацията на формата му;
в)
когато е целесъобразно, условията на употреба на веществото;
г)
когато е целесъобразно, критериите за чистота, приложими към веществото.
4. Критериите за чистота, установени със законодателството на Съюза в областта на храните, които се прилагат към веществата, включени в списъка на Съюза, когато те се използват за производството на храни за цели, различни от целите на настоящия регламент, се прилагат за тези вещества и когато те се използват за целите на настоящия регламент, освен ако в него не е посочено друго.
5. За веществата, включени в списъка на Съюза, за които не са определени критерии за чистота в законодателството на Съюза в областта на храните, до установяването на такива критерии се прилагат общоприетите критерии за чистота, препоръчвани от международните органи.
Държавите членки могат да поддържат национални правила, въвеждащи по-строги критерии за чистота.
6. За да бъдат взети предвид техническият прогрес, научните постижения или опазването на здравето на потребителите, на Комисията се предоставят правомощия да приема във връзка с категориите вещества, изброени в параграф 1 от настоящия член, делегирани актове в съответствие с член 18 относно:
а)
изваждането на дадена категория вещества;
б)
добавянето на дадена категория вещества с хранително или физиологично действие.
7. Веществата, принадлежащи към категориите, които не са изброени в параграф 1 от настоящия член, могат да бъдат влагани в храните, посочени в член 1, параграф 1, при условие че отговарят на общите изисквания, посочени в членове 6 и 9, и когато е приложимо, на специфичните изисквания, установени в съответствие с член 11.
Член 16
Осъвременяване на списъка на Съюза
1. При спазване на общите условия, предвидени в членове 6 и 9, и когато е приложимо, специфичните условия, установени в съответствие с член 11, и за да бъдат взети предвид техническият прогрес, научните постижения или опазването на здравето на потребителите, на Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 18, за да изменя приложението относно:
а)
добавянето на вещество в списъка на Съюза;
б)
изваждането на вещество от списъка на Съюза;
в)
добавянето, изваждането или изменението на елементите, посочени в член 15, параграф 3.
2. В случай на възникващи здравни рискове и когато наложителни причини за спешност изискват това, по отношение на делегираните актове, приети съгласно настоящия член, се прилага процедурата, предвидена в член 19.
ГЛАВА IV
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на срока за даване на становище председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета отправят такова искане.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 11, член 15, параграф 6 и член 16, параграф 1, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 19 юли 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощията не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния период. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 11, член 15, параграф 6 и член 16, параграф 1, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 11, член 15, параграф 6 и член 16, параграф 1, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца, след като са били уведомени за този акт, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Процедура по спешност
1. Делегираните актове, приети съгласно настоящия член, влизат в сила незабавно и се прилагат, докато не бъдат представени възражения в съответствие с параграф 2. В нотификацията относно делегирания акт до Европейския парламент и до Съвета се посочват причините за използването на процедурата по спешност.
2. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 5. В такъв случай Комисията отменя акта незабавно след нотифицирането на решението на Европейския парламент или на Съвета, с което се представят възражения.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Отмяна
1. Директива 2009/39/ЕО се отменя, считано от 20 юли 2016 г. Позоваванията на отменения акт се считат за позовавания на настоящия регламент.
2. Директива 92/52/ЕИО и Регламент (ЕО) № 41/2009 се отменят, считано от 20 юли 2016 г.
3. Без да се засягат разпоредбите на параграф 4, първа алинея, Директива 96/8/ЕО не се прилага за храните, представяни като заместители на едно или повече хранения от дневния хранителен прием, считано от 20 юли 2016 г.
4. Регламент (ЕО) № 953/2009 и директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО се отменят, считано от датата на прилагане на делегираните актове, посочени в член 11, параграф 1.
В случай на противоречие между Регламент (ЕО) № 953/2009, директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО, 2006/141/ЕО и настоящия регламент, предимство има последният.
Член 21
Преходни мерки
1. Храните, посочени в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, които не съответстват на разпоредбите на настоящия регламент, но съответстват на разпоредбите на Директива 2009/39/ЕО, и когато е приложимо - на Регламент (ЕО) № 953/2009 и директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО, и които са пуснати на пазара или етикетирани преди 20 юли 2016 г., могат да продължат да се продават след тази дата до изчерпване на количествата от съответната храна.
Когато датата на прилагане на делегираните актове, посочени в член 11, параграф 1 от настоящия регламент, е след 20 юли 2016 г., храните, посочени в член 1, параграф 1, които съответстват на разпоредбите на настоящия регламент, и когато е приложимо - на Регламент (ЕО) № 953/2009 и на директиви 96/8/ЕО, 1999/21/ЕО, 2006/125/ЕО и 2006/141/ЕО, но не съответстват на разпоредбите на тези делегирани актове и които са пуснати на пазара или етикетирани преди датата на прилагане на тези делегирани актове, могат да продължат да се продават след тази дата до изчерпване на количествата от съответната храна.
2. Храните, които не са посочени в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, но са пуснати на пазара или етикетирани в съответствие с разпоредбите на Директива 2009/39/ЕО и Регламент (ЕО) № 953/2009, и когато е приложимо - на Директива 96/8/ЕО и Регламент (ЕО) № 41/2009, преди 20 юли 2016 г., могат да продължат да се продават след тази дата до изчерпване на количествата от съответната храна.
Член 22
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага, считано от 20 юли 2016 г., с изключение на:
-
членове 11, 16, 18 и 19, които се прилагат от 19 юли 2013 г.,
-
член 15 и приложението към настоящия регламент, които се прилагат от датата на прилагане на делегираните актове, посочени в член 11, параграф 1.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 12 юни 2013 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 609/2013
2013 m. birželio 12 d.
dėl kūdikiams ir mažiems vaikams skirtų maisto produktų, specialiosios medicininės paskirties maisto produktų ir viso paros raciono pakaitalų svoriui kontroliuoti ir kuriuo panaikinami Tarybos direktyva 92/52/EEB, Komisijos direktyvos 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/39/EB ir Komisijos reglamentai (EB) Nr. 41/2009 ir (EB) Nr. 953/2009
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 114 straipsnyje nustatyta, kad rengdama priemones, kuriomis siekiama vidaus rinkos sukūrimo ir veikimo ir kurios susijusios su, inter alia, sveikata, sauga ir vartotojų apsauga, Komisija remiasi aukšto lygio apsauga, atsižvelgiant visų pirma į mokslo faktais pagrįstas naujoves;
(2)
laisvas saugių ir sveikų maisto produktų judėjimas - vienas iš esminių vidaus rinkos elementų, kuriuo prisidedama prie gyventojų sveikatos ir gerovės bei jų socialinių ir ekonominių interesų;
(3)
maisto produktams taikomais Sąjungos teisės aktais, inter alia, siekiama užtikrinti, kad rinkai nebūtų pateikiami nesaugūs maisto produktai. Todėl tų maisto produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, kategorijų sudėtyje neturėtų būti jokių medžiagų, kurios laikomos žalingomis atitinkamų gyventojų grupių sveikatai arba netinkamomis žmonėms vartoti;
(4)
2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/39/EB dėl specialios mitybinės paskirties maisto produktų (3) nustatytos bendrosios taisyklės dėl maisto produktų, kurie yra specialiai sukurti konkretiems asmenų, kuriems jie yra skirti, mitybiniams poreikiams tenkinti, sudėties ir gamybos. Dauguma tos direktyvos nuostatų priimta 1977 m. ir jas reikia peržiūrėti;
(5)
Direktyvoje 2009/39/EB nustatyta bendra specialiosios mitybinės paskirties maisto produktų apibrėžtis ir bendrieji ženklinimo reikalavimai, įskaitant tai, kad ant tokių maisto produktų turėtų būti nurodytas jų tinkamumas vartoti nurodytais mitybos tikslais;
(6)
bendrieji Direktyvoje 2009/39/EB nustatyti sudėties ir ženklinimo reikalavimai papildyti keletu ne teisėkūros procedūra priimtų Sąjungos aktų, kurie taikomi specialioms maisto produktų kategorijoms. Tuo atžvilgiu suderintos taisyklės nustatytos 1996 m. vasario 26 d. Komisijos direktyvoje 96/8/EB dėl maisto produktų, skirtų sumažinto energijos kiekio dietoms svoriui mažinti (4) ir 1999 m. kovo 25 d. Komisijos direktyvoje 1999/21/EB dėl specialios medicininės paskirties dietinių maisto produktų (5). Atitinkamai Komisijos direktyvoje 2006/125/EB (6) nustatytos tam tikros suderintos taisyklės dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams. Komisijos direktyvoje 2006/141/EB (7) nustatytos suderintos taisyklės dėl pradinio maitinimo kūdikių mišinių ir tolesnio maitinimo kūdikių mišinių, o Komisijos reglamente (EB) Nr. 41/2009 (8) nustatytos suderintos taisyklės dėl maisto produktų, tinkančių glitimo netoleruojantiems žmonėms, sudėties ir ženklinimo;
(7)
be to, suderintos taisyklės nustatytos 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvoje 92/52/EEB dėl mišinių kūdikiams iki 4-6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, skirtų eksportuoti į trečiąsias šalis (9), ir 2009 m. spalio 13 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 953/2009 dėl medžiagų, kurių konkrečiais mitybos tikslais gali būti pridedama į specialiosios paskirties maisto produktus (10);
(8)
Direktyvoje 2009/39/EB numatyta privaloma bendra pranešimo procedūra nacionaliniu lygiu dėl maisto produktų, kuriuos pateikia maisto verslo operatoriai, priskiriamų specialiosios mitybinės paskirties produktams, dėl kurių nėra nustatyta jokių specialiųjų nuostatų Sąjungos teisės aktuose, prieš juos pateikiant Sąjungos rinkai, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos veiksmingai tokių maisto produktų stebėsenai valstybėse narėse;
(9)
2008 m. birželio 27 d. Komisijos ataskaitoje dėl tos pranešimo procedūros įgyvendinimo Europos Parlamentui ir Tarybai nurodyta, kad gali kilti sunkumų dėl skirtingų specialiosios mitybinės paskirties maisto produktų apibrėžties aiškinimų, kurių gali laikytis nacionalinės valdžios institucijos. Todėl buvo padaryta išvada, kad Direktyva 2009/39/EB turės būti peržiūrėta, kad būtų galima užtikrinti veiksmingesnį ir labiau suderintą Sąjungos teisės aktų įgyvendinimą;
(10)
2009 m. balandžio 29 d. bendrovės „Agra CEAS Consulting“ tyrimo ataskaitoje dėl Direktyvos 2009/39/EB peržiūros patvirtintos 2008 m. birželio 27 d. Komisijos ataskaitos dėl pranešimo procedūros įgyvendinimo išvados ir nurodyta, kad šiuo metu vis daugiau maisto produktų parduodami ir ženklinami kaip specialiosios mitybinės paskirties maisto produktai dėl toje direktyvoje nustatytos plačios apibrėžties. Tyrimo ataskaitoje nurodyta ir tai, kad pagal tą direktyvą reglamentuojami maisto produktai labai skiriasi valstybėse narėse; panašūs maisto produktai gali būti tuo pačiu metu parduodami skirtingose valstybėse narėse kaip specialiosios mitybinės paskirties ir (arba) įprastai vartojami maisto produktai, įskaitant maisto papildus, skirtus visiems gyventojams ar tam tikroms jų grupėms, pavyzdžiui, nėščiosioms, moterims po menopauzės, vyresnio amžiaus suaugusiems asmenims, augantiems vaikams, paaugliams, įvairaus pobūdžio fizine veikla užsiimantiems asmenims ir kitiems asmenims. Tokia padėtis kenkia vidaus rinkos veikimui, sukuria teisinį neapibrėžtumą kompetentingoms valdžios institucijoms, maisto verslo operatoriams, ypač mažosioms ir vidutinėms įmonėms (toliau - MVĮ), ir vartotojams, bei negalima atmesti piktnaudžiavimo rinka ir konkurencijos iškraipymo pavojų. Todėl reikia pašalinti aiškinimo skirtumus supaprastinant reguliavimo aplinką;
(11)
atrodo, kad kiti neseniai priimti Sąjungos teisės aktai yra labiau pritaikyti prie besiplečiančios ir inovatyvios maisto produktų rinkos nei Direktyva 2009/39/EB. Šiuo požiūriu ypač aktualūs ir svarbūs yra: 2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/46/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto papildais, suderinimo (11), 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (12) ir 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1925/2006 dėl maisto produktų papildymo vitaminais ir mineralais bei tam tikromis kitomis medžiagomis (13). Be to, tų Sąjungos teisės aktų nuostatomis būtų tinkamai reglamentuojami kelių Direktyvoje 2009/39/EB nurodytų kategorijų maisto produktai, o administracinė našta būtų mažesnė ir būtų aiškesnė taikymo sritis bei tikslai;
(12)
be to, remiantis patirtimi, tam tikros Direktyvoje 2009/39/EB nustatytos arba pagal ją priimtos taisyklės nebėra veiksmingos vidaus rinkos veikimui užtikrinti;
(13)
todėl „specialiosios mitybinės paskirties maisto produktų“ sąvoka turėtų būti panaikinta, o Direktyva 2009/39/EB turėtų būti pakeista šiuo aktu. Siekiant supaprastinti šio akto taikymą ir užtikrinti taikymo nuoseklumą visose valstybėse narėse, šis aktas turėtų būti priimtas reglamento forma;
(14)
2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (14), nustatyti bendri Sąjungos maisto srities teisės aktų principai ir terminų apibrėžtys. Tam tikros tame reglamente nustatytos terminų apibrėžtys turėtų būti taikomos ir šio reglamento kontekste;
(15)
kai kurių kategorijų maisto produktai yra vienintelis tam tikrų gyventojų grupių mitybos šaltinis arba tos mitybos dalis. Tokių kategorijų maisto produktai yra labai svarbūs kontroliuojant tam tikras būkles ir (arba) esminiai siekiant patenkinti tam tikrų aiškiai identifikuojamų pažeidžiamų gyventojų grupių mitybos poreikius. Toms maisto produktų kategorijoms priskiriami pradinio maitinimo kūdikių mišiniai, tolesnio maitinimo kūdikių mišiniai, perdirbti grūdiniai maisto produktai ir kūdikiams skirti maisto produktai, ir specialiosios medicininės paskirties maisto produktai. Remiantis patirtimi, direktyvų 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB nuostatomis pakankamai gerai užtikrinamas laisvas tų kategorijų maisto produktų judėjimas ir aukštas visuomenės sveikatos apsaugos lygis. Todėl tikslinga, kad šiame reglamente pagrindinis dėmesys būtų skiriamas tų maisto produktų kategorijų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimams, atsižvelgiant į direktyvas 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB;
(16)
be to, dėl didėjančios su antsvoriu ir nutukimu susijusių problemų turinčių žmonių dalies, rinkai pateikiama vis daugiau maisto produktų, kurie įvardijami kaip viso paros raciono pakaitalas svoriui kontroliuoti. Šiuo metu tokių maisto produktų rinkoje galima išskirti produktus, skirtus mažai kalorijų turinčiai dietai, kurių energinė vertė yra nuo 3 360 kJ (800 kcal) iki 5 040 kJ (1 200 kcal), ir produktus, skirtus labai mažai kalorijų turinčiai dietai, kurių energinė vertė paprastai yra mažesnė nei 3 360 kJ (800 kcal). Atsižvelgiant į aptariamų maisto produktų pobūdį tikslinga nustatyti jiems skirtas tam tikras specialiąsias nuostatas. Remiantis patirtimi, atitinkamomis Direktyvos 96/8/EB nuostatomis pakankamai gerai užtikrinamas laisvas maisto produktų, pateikiamų kaip viso raciono pakaitalas svoriui kontroliuoti, judėjimas ir aukštas visuomenės sveikatos apsaugos lygis. Todėl tikslinga, kad šiame reglamente pagrindinis dėmesys būtų skiriamas maisto produktų, kurie skirti visam paros racionui pakeisti, įskaitant labai mažai kalorijų turinčius maisto produktus, sudėties ir informacijos apie juos reikalavimams, atsižvelgiant į atitinkamas Direktyvos 96/8/EB nuostatas;
(17)
šiame reglamente turėtų būti nustatytos, inter alia, pradinio maitinimo kūdikių mišinių ir tolesnio maitinimo kūdikių mišinių, perdirbtų grūdinių maisto produktų ir kūdikiams skirtų maisto produktų, specialiosios medicininės paskirties maisto produktų ir viso paros raciono pakaitalo svoriui kontroliuoti apibrėžtys, atsižvelgiant į atitinkamas direktyvų 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB nuostatas;
(18)
Reglamentu (EB) Nr. 178/2002 nustatyti rizikos analizės principai, susiję su maisto produktais, ir Europos maisto saugos tarnybos (toliau - Tarnyba) atliekamo mokslinio bei techninio vertinimo struktūros ir priemonės. Šio reglamento taikymo tikslais su Tarnyba turėtų būti konsultuojamasi visais klausimais, kai tikėtinas poveikis visuomenės sveikatai;
(19)
svarbu, kad šiame reglamente nurodytiems maisto produktams gaminti naudojamos sudedamosios dalys būtų tinkamos asmenų, kuriems tokie maisto produktai yra skirti, mitybiniams poreikiams tenkinti ir būtų jiems tinkami, ir kad jų tinkamumas mitybai būtų grindžiamas visuotinai pripažintais mokslo duomenimis. Toks tinkamumas turėtų būti įrodytas remiantis sisteminėmis turimų mokslinių duomenų apžvalgomis;
(20)
didžiausios leidžiamosios pesticidų liekanų koncentracijos, nustatytos atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose, visų pirma 2005 m. vasario 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 396/2005 dėl didžiausių pesticidų likučių kiekių augalinės ir gyvūninės kilmės maiste ir pašaruose ar ant jų (15), turėtų būti taikomos nedarant poveikio konkrečioms šiame reglamente ir pagal šį reglamentą priimtuose deleguotuosiuose aktuose įtvirtintoms nuostatoms;
(21)
dėl pesticidų naudojimo gali atsirasti pesticidų liekanų maisto produktuose, kuriems taikomas šis reglamentas. Todėl toks naudojimas turėtų būti kuo labiau ribojamas, atsižvelgiant į 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (16) reikalavimus. Vis dėlto pesticidų naudojimo apribojimu ar draudimu juos naudoti nebūtinai būtų užtikrinta, kad maisto produktuose, kuriems taikomas šis reglamentas, įskaitant kūdikiams ir mažiems vaikams skirtus maisto produktus, pesticidų nebus, nes kai kuriais pesticidais užteršiama aplinka ir jų liekanų gali būti aptikta tokiuose maisto produktuose. Todėl, siekiant apsaugoti pažeidžiamas gyventojų grupes, turėtų būti nustatyta, kad didžiausia leidžiamoji pesticidų liekanų koncentracija tokiuose maisto produktuose turi būti žemiausia realiai įmanoma riba, nustatoma atsižvelgiant į gerą žemės ūkio praktiką ir į rizikos šaltinius, pavyzdžiui aplinkos taršą;
(22)
pagal šį reglamentą priimamuose deleguotuosiuose aktuose turėtų būti atsižvelgta į tam tikrus pesticidų naudojimo apribojimus ar draudimus, lygiaverčius tiems, kurie dabar nustatyti Direktyvos 2006/125/EB ir Direktyvos 2006/141/EB prieduose. Tie apribojimai ar draudimai turėtų būti reguliariai atnaujinami, ypač daug dėmesio skiriant pesticidams, kuriuose yra veikliųjų medžiagų, apsauginių medžiagų ar sinergiklių, kurie pagal 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo (17) klasifikuojami kaip 1A ar 1B kategorijos mutagenai, 1A ar 1B kategorijos kancerogenai, 1A ar 1B kategorijos toksiškai veikiančios reprodukciją medžiagos, arba kurie yra pripažįstami turinčiais endokrininės sistemos ardymo savybių, galinčių turėti neigiamą poveikį žmonėms;
(23)
į medžiagas, kurioms taikomas 1997 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 258/97 dėl naujų maisto produktų ir naujų maisto komponentų (18), neturėtų būti pridedama šiame reglamente nurodytų maisto produktų, nebent tokios medžiagos, be šiame reglamente ir pagal šį reglamentą priimtuose deleguotuosiuose aktuose numatytų sąlygų, atitinka ir Reglamente (EB) Nr. 258/97 nustatytas pateikimo rinkai sąlygas. Kai yra svarbių medžiagos, naudojamos vadovaujantis šiuo reglamentu, gamybos metodo pasikeitimų arba keičiasi tokios medžiagos dalelių dydis, pavyzdžiui, naudojant nanotechnologiją, ta medžiaga turėtų būti laikoma kita medžiaga, nei ta, kuri naudojama vadovaujantis šiuo reglamentu, ir turėtų būti iš naujo įvertinta pagal Reglamentą (EB) Nr. 258/97, o vėliau - pagal šį reglamentą;
(24)
2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1169/2011 dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams (19) nustatyti bendrieji ženklinimo reikalavimai. Tie ženklinimo reikalavimai paprastai turėtų būti taikomi šiame reglamente nurodytų kategorijų maisto produktams. Vis dėlto šiame reglamente prireikus taip pat turėtų būti nustatyti Reglamentą (ES) Nr. 1169/2011 papildantys reikalavimai arba nukrypti nuo jo leidžiančios nuostatos, kad būtų galima atsižvelgti į konkrečius šio reglamento tikslus;
(25)
ženklinant, pateikiant ir reklamuojant maisto produktus, kuriems taikomas šis reglamentas, jiems neturėtų būti priskiriamos žmogaus ligų profilaktinės ar gydomosios savybės ar leidžiama suprasti, kad tie maisto produktai jomis pasižymi. Vis dėlto specialiosios medicininės paskirties maisto produktai yra skirti pacientų, kurių galimybės dėl konkrečios ligos, sutrikimų ar sveikatos būklės yra ribotos, susilpnėjusios arba sutrikusios, pavyzdžiui, galimybė valgyti įprastus maisto produktus, dietinei mitybai. Kai daroma nuoroda į tai, kad maisto produktas yra skirtas dietinei mitybai dėl ligos, sutrikimų ar sveikatos būklės, neturėtų būti laikoma, kad ja priskiriamos žmogaus ligų profilaktinės ar gydomosios savybės;
(26)
siekiant apsaugoti pažeidžiamus vartotojus, ženklinimo reikalavimai turėtų užtikrinti galimybę vartotojams tiksliai atpažinti produktą. Pradinio maitinimo kūdikių mišinių ir tolesnio maitinimo kūdikių mišinių atveju, visa rašytinė ir vaizduojamoji informacija turėtų užtikrinti galimybę aiškiai atskirti įvairius mišinius. Jei sunku nustatyti tikslų ženklinant produktą pavaizduoto kūdikio amžių, vartotojai galėtų būti klaidinami ir jiems galėtų būti sunku atpažinti produktą. To pavojaus turėtų būti išvengta nustatant atitinkamus ženklinimo apribojimus. Be to, atsižvelgiant į tai, kad pradinio maitinimo kūdikių mišiniai yra tie maisto produktai, kurie patys savaime patenkina kūdikių mitybinius poreikius nuo gimimo iki to laiko, kai pradedama duoti atitinkamo papildomo maisto, galimybė vartotojui tiksliai atpažinti produktus yra labai svarbus vartotojų apsaugos veiksnys. Todėl turėtų būti nustatyti tinkami su pradinio maitinimo kūdikių mišinių pateikimu ir reklamavimu susiję apribojimai;
(27)
šiame reglamente turėtų būti nustatyti pradinio maitinimo kūdikių mišinių, tolesnio maitinimo kūdikių mišinių, perdirbtų grūdinių maisto produktų ir kūdikiams skirtų maisto produktų, specialiosios medicininės paskirties produktų ir viso paros raciono pakaitalų svoriui kontroliuoti sudėties ir informacijos apie juos specialiųjų reikalavimų nustatymo kriterijai, atsižvelgiant į direktyvas 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB;
(28)
Reglamente (EB) Nr. 1924/2006 nustatytos teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą vartojimo taisyklės ir sąlygos. Tos taisyklės turėtų būti paprastai taikomos tų maisto produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, kategorijoms, nebent šiame reglamente arba deleguotuosiuose aktuose, priimtuose pagal šį reglamentą, būtų nurodyta kitaip;
(29)
remiantis Pasaulio sveikatos organizacijos (toliau - PSO) rekomendacijomis, mažo gimimo svorio kūdikiai turėtų būti maitinami motinos pienu. Vis dėlto, mažo gimimo svorio kūdikiai ir neišnešioti kūdikiai gali turėti specialių mitybinių poreikių, kurių negalima patenkinti maitinant motinos pienu ar įprastais kūdikių mišiniais. Iš esmės, mažo gimimo svorio kūdikių ir neišnešiotų kūdikių mitybiniai poreikiai gali priklausyti nuo to kūdikio sveikatos būklės, ypač nuo to kūdikio svorio, palyginti su geros sveikatos būklės kūdikių svoriu, taip pat nuo to, kiek savaičių kūdikis yra neišnešiotas. Kiekvienu atveju atskirai turi būti sprendžiama, ar dėl kūdikio būklės reikia, kad prižiūrint medikams būtų vartojamas specialiosios medicininės paskirties maisto produktas, sukurtas kūdikių mitybos poreikiams tenkinti (mišinys) ir pritaikytas to kūdikio dietinei mitybai, būtinai dėl jo specifinės būklės;
(30)
Direktyva 1999/21/EB reikalaujama, kad tam tikri sudėties reikalavimai pradinio maitinimo kūdikių mišiniams ir tolesnio maitinimo kūdikių mišiniams, nustatyti Direktyva 2006/141/EB, būtų taikomi kūdikiams skirtiems specialiosios medicininės paskirties maisto produktams priklausomai nuo jų amžiaus. Tačiau tam tikros Direktyvoje 2006/141/EB įtvirtintos nuostatos, įskaitant reikalavimus dėl ženklinimo, pateikimo, reklamavimo, pardavimo skatinimo ir komercinės veiklos, šiuo metu tokiems maisto produktams netaikomos. Dėl pokyčių rinkoje, dėl kurių tokių maisto produktų gerokai padaugėjo, būtina peržiūrėti reikalavimus kūdikiams skirtiems mišiniams, pavyzdžiui, pesticidų naudojimo tokių mišinių gamybai skirtuose produktuose, pesticidų liekanų, tokių mišinių ženklinimo, pateikimo, reklamavimo, pardavimo skatinimo ir komercinės veiklos reikalavimus, kurie prireikus taip pat turėtų būti taikomi specialiosios medicininės paskirties maisto produktams, sukurtiems kūdikių mitybiniams poreikiams tenkinti;
(31)
Sąjungos rinkoje atsiranda vis daugiau pieno gėrimų ir panašių produktų, kurie reklamuojami kaip itin tinkami mažiems vaikams. Tokie produktai, kurie gali būti pagaminti iš gyvūninės arba augalinės kilmės baltymų, pavyzdžiui, karvių pieno, ožkų pieno, sojų arba ryžių, dažnai parduodami kaip „pienas augantiems vaikams“ arba „pienas paūgėjusiems kūdikiams“ ar pan. Nors šie produktai šiuo metu reglamentuojami įvairiais Sąjungos teisės aktais, pavyzdžiui, reglamentais (EB) Nr. 178/2002, (EB) Nr. 1924/2006 ir (EB) Nr. 1925/2006, bei Direktyva 2009/39/EB, jiems nėra taikomos esamos specialiosios priemonės, taikomos kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems maisto produktams. Esama skirtingų nuomonių, ar tokie produktai tenkina gyventojų grupės, kuriai jie skirti, konkrečius mitybinius poreikius. Todėl Komisija, pasikonsultavusi su Tarnyba, turėtų pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl būtinybės, jei tokios esama, nustatyti specialias nuostatas dėl sudėties, ženklinimo ir prireikus kitų reikalavimų, susijusių su tais produktais, rūšių. Šioje ataskaitoje turėtų būti aptarti, inter alia, mažų vaikų mitybiniai poreikiai ir tų produktų vaidmuo jų mityboje, atsižvelgiant į mažų vaikų vartojimo būdą, reikalingą maistinių medžiagų kiekį ir į teršalų bei pesticidų mažiems vaikams keliamos rizikos lygius. Ataskaitoje taip pat turėtų būti aptarta tokių produktų sudėtis ir tai, ar jų maistinė vertė, palyginti su įprastu racionu, būtinu nuo motinos pieno atpratinamam vaikui, yra nors kiek didesnė. Komisija galėtų kartu su šia ataskaita pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto;
(32)
Direktyvoje 2009/39/EB nustatyta, kad gali būti priimtos specialiosios nuostatos dėl dviejų specialių kategorijų maisto produktų, priskiriamų specialiosios mitybinės paskirties produktams: intensyvų fizinį krūvį patiriantiems žmonėms, ypač sportininkams, skirtų maisto produktų ir nuo angliavandenių apykaitos sutrikimų kenčiantiems žmonėms (sergantiems diabetu) skirtų maisto produktų. Dėl specialių nuostatų, susijusių su nuo angliavandenių apykaitos sutrikimų kenčiantiems žmonėms (sergantiems diabetu) skirtais maisto produktais, 2008 m. birželio 26 d. Komisijos ataskaitoje Europos Parlamentui ir Tarybai „Maisto produktai asmenims, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (diabetikams)“ skirtų maisto produktų padaryta išvada, kad nėra pakankamo mokslinio pagrindo specialiesiems sudėties reikalavimams nustatyti. Dėl maisto produktų, skirtų intensyvų fizinį krūvį patiriantiems žmonėms, ypač sportininkams, nebuvo galimybių sėkmingai susitarti, kad būtų parengtos specialiosios nuostatos, nes labai skyrėsi valstybių narių ir suinteresuotųjų subjektų nuomonės dėl specialių teisės aktų taikymo srities, dėl maisto produktų pakategorių, kurios turėtų būti įtrauktos, dėl sudėties reikalavimų nustatymo kriterijų ir galimo poveikio produktų kūrimo inovacijoms. Todėl šiame etape neturėtų būti kuriama specialiųjų nuostatų. Tuo tarpu, remiantis maisto ūkio subjektų pateiktais prašymais, atitinkami teiginiai buvo nagrinėjami dėl leidimo išdavimo pagal Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006;
(33)
vis dėlto, esama skirtingų nuomonių, ar reikia papildomų taisyklių, kad būtų užtikrinta pakankama sportininkams skirtų maisto produktų, vadinamųjų maisto produktų, skirtų intensyvų fizinį krūvį patiriantiems asmenims, vartotojų apsauga. Todėl Komisija turėtų būti raginama pateikti, pasikonsultavus su Tarnyba, Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl būtinybės, jei tokios esama, nustatyti nuostatas dėl sportininkams skirtų maisto produktų. Konsultuojantis su Tarnyba turėtų būti atsižvelgta į 2001 m. vasario 28 d. Maisto produktų mokslinio komiteto ataskaitą dėl intensyvų fizinį krūvį patiriantiems žmonėms, ypač sportininkams, skirtų maisto produktų sudėties ir specifikacijos. Ataskaitoje Komisija turėtų visų pirma įvertinti, ar būtinos nuostatos siekiant užtikrinti vartotojų apsaugą;
(34)
Komisija turėtų galėti patvirtinti technines gaires, skirtas palengvinti maisto verslo operatoriaus, ypač MVĮ, šio reglamento reikalavimų laikymąsi;
(35)
atsižvelgiant į esamą padėtį rinkoje ir į direktyvas 2006/125/EB ir 2006/141/EB bei Reglamentą (EB) Nr. 953/2009, tikslinga nustatyti ir į šio reglamento priedą įtraukti Sąjungos sąrašą, į kurį būtų įtraukiamos medžiagos, priklausančios šioms medžiagų kategorijoms: vitaminai, mineralai, aminorūgštys, karnitinas ir taurinas, nukleotidai, cholinas ir inozitolis. Į šiame reglamente nurodytų kategorijų maisto produktus iš toms kategorijoms priklausančių medžiagų turėtų būti leidžiama pridėti tik tų medžiagų, kurios yra įtrauktos į Sąjungos sąrašą. Įtraukiant medžiagas į Sąjungos sąrašą, turėtų būti nurodoma, į kurios iš šiame reglamente nurodytų maisto produktų kategorijų tokių medžiagų galima pridėti;
(36)
tai, kad medžiagos įtraukiamos į Sąjungos sąrašą, neturėtų reikšti, kad būtina ar pageidautina jų pridėti į vienos ar daugiau šiame reglamente nurodytų maisto produktų kategorijų. Sąjungos sąrašas skirtas tik informuoti, kurių medžiagų, priklausančių tam tikroms medžiagų kategorijoms, leidžiama dėti į vienos ar daugiau kategorijų maisto produktus, kuriems taikomas šis reglamentas, o specialiaisiais sudėties reikalavimais siekiama nustatyti kiekvienos šiame reglamente nurodytos kategorijos maisto produktų sudėtį;
(37)
tam tikrų medžiagų, kurių gali būti pridedama į maisto produktus, kuriems taikomas šis reglamentas, galėtų būti pridėta technologiniais tikslais kaip maisto priedų, dažiklių ar kvapiųjų medžiagų ar kitais panašiais tikslais, įskaitant leidžiamus vynininkystės metodus ir procesus, numatytus atitinkamuose maisto produktus reglamentuojančiuose Sąjungos teisės aktuose. Šiuo klausimu tų medžiagų specifikacijos nustatomos Sąjungos lygiu. Tikslinga, kad tos specifikacijos medžiagoms būtų taikomos neatsižvelgiant į jų naudojimo maisto produktuose tikslą, jeigu šiame reglamente nenumatyta kitaip;
(38)
į Sąjungos sąrašą įtrauktų medžiagų, kurių grynumo kriterijai Sąjungos lygiu dar nenustatyti ir siekiant užtikrinti aukštą sveikatos apsaugos lygį, turėtų būti taikomi bendrai priimtini grynumo kriterijai, rekomenduoti tarptautinių organizacijų ar agentūrų, įskaitant Maisto ir žemės ūkio organizacijos/PSO jungtinį maisto priedų ekspertų komitetą (JMPEK) ir Europos farmakopėja, bet jais neapsiribojant. Valstybėms narėms turėtų būti leidžiama toliau taikyti nacionalines taisykles, nustatančias griežtesnius grynumo kriterijus, nepažeidžiant SESV nustatytų taisyklių;
(39)
siekiant nustatyti konkrečius reikalavimus maisto produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, kategorijoms pagal SESV 290 straipsnį, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus, nustatančius specialiuosius šiame reglamente nurodytų kategorijų maisto produktų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimus, įskaitant Reglamentą (ES) Nr. 1169/2011 papildančius ženklinimo reikalavimus ar nukrypti nuo jo leidžiančias nuostatas, ir leidimus vartoti teiginius apie maistingumą ir sveikatingumą. Be to, siekiant sudaryti galimybę vartotojams greitai pasinaudoti technologijų ir mokslo pažanga, ypač inovatyvių produktų srityje, ir taip skatinti inovacijas, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai taip pat turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus dėl reguliarių tų specialiųjų reikalavimų atnaujinimų, atsižvelgiant į visus atitinkamus duomenis, įskaitant suinteresuotųjų subjektų pateiktus duomenis. Be to, siekiant atsižvelgti į technikos pažangą, mokslo pasiekimus ar vartotojų sveikatos aspektus, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai taip pat turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus dėl kitų medžiagų kategorijų, turinčių maistinį arba fiziologinį poveikį, įtraukimo į Sąjungos sąrašą arba dėl tokių kategorijų išbraukimo iš medžiagų, kurioms taikomas Sąjungos sąrašas, kategorijų. Siekiant tų pačių tikslų ir laikantis šiame reglamente nustatytų papildomų reikalavimų, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai taip pat turėtų būti suteikti įgaliojimai iš dalies keisti Sąjungos sąrašą įtraukiant naują medžiagą, išbraukiant medžiagą, arba įtraukiant, išbraukiant arba keičiant su kuria nors medžiaga susijusius Sąjungos sąraše pateikiamus elementus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(40)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai nuspręsti, ar tam tikras maisto produktas patenka į šio reglamento taikymo sritį ir kuriai maisto produktų kategorijai jis priskirtinas. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (20);
(41)
šiuo metu teiginių „be glitimo“ ir „labai mažas glitimo kiekis“ naudojimo taisyklės yra nustatytos Reglamente (EB) Nr. 41/2009. Tuo reglamentu suderinama vartotojams teikiama informacija apie tai, kad maisto produktuose nėra glitimo arba kad juose yra sumažintas glitimo kiekis, ir nustatomos specialiosios taisyklės, skirtos maisto produktams, kurie yra specialiai pagaminti, paruošti ir (arba) apdoroti, taip, kad būtų sumažintas vienos ar daugiau sudedamųjų dalių, kuriose yra glitimo, glitimo kiekis arba kad tokios sudedamosios dalys, kuriose yra glitimo, būtų pakeistos, taip pat skirtos kitiems maisto produktams, kurie pagaminti tik iš tokių sudedamųjų dalių, kuriose glitimo savaime nėra. Reglamente (ES) Nr. 1169/2011 nustatomos taisyklės, reglamentuojančios informaciją, kuri turi būti teikiama apie tam tikrų sudedamųjų dalių, pavyzdžiui sudedamųjų dalių, kuriose yra glitimo, turinčių moksliškai įrodytą alerginį arba netoleravimo poveikį, buvimą visuose maisto produktuose, įskaitant nefasuotus maisto produktus, kad vartotojai, ypač maisto produktui alergiški ar jo netoleruojantys vartotojai, pavyzdžiui glitimo netoleruojantys asmenys, galėtų rinktis jiems saugius maisto produktus turėdami pakankamai informacijos. Dėl aiškumo ir nuoseklumo, teiginių „be glitimo“ ir „labai mažas glitimo kiekis“ naudojimo taisyklės turėtų būti reglamentuojamos ir Reglamente (ES) Nr. 1169/2011. Teisės aktais, kurie turi būti priimti pagal Reglamentą (ES) Nr. 1169/2011 siekiant perkelti taisykles dėl teiginių „be glitimo“ ir „labai mažas glitimo kiekis“ naudojimo, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 41/2009, turėtų būti užtikrinta bent tokio paties lygio apsauga glitimo netoleruojantiems žmonėms, kokią dabar užtikrina Reglamentas (EB) Nr. 41/2009. Tų taisyklių perkėlimas turėtų būti užbaigtas iki šio reglamento taikymo pradžios. Be to, Komisija turėtų apsvarstyti, kaip užtikrinti, kad glitimo netoleruojantys žmonės būtų tinkamai informuojami apie tai, kuo maisto produktai, kurie yra specialiai pagaminti, paruošti ir (arba) apdoroti taip, kad būtų sumažintas vienos ar daugiau sudedamųjų dalių, kuriose yra glitimo, glitimo kiekis, skiriasi nuo kitų maisto produktų, kurių sudedamosiose dalyse glitimo savaime nėra;
(42)
ženklinimo ir sudėties informacijos, kuria nurodoma, ar maisto produktuose yra laktozės arba ar juose yra sumažintas laktozės kiekis, taisyklės šiuo metu Sąjungos lygiu nėra suvienodintos. Vis dėlto, tos nuorodos svarbios laktozės netoleruojantiems žmonėms. Reglamente (ES) Nr. 1169/2011 nustatomos taisyklės, reglamentuojančios informaciją, kuri turi būti teikiama apie medžiagas, turinčias moksliškai įrodytą alerginį arba netoleravimo poveikį, kad vartotojai, pavyzdžiui, laktozės netoleruojantys vartotojai, galėtų rinktis jiems saugius maisto produktus turėdami pakankamai informacijos. Siekiant aiškumo ir nuoseklumo, teiginių, kuriais nurodoma, ar maisto produktuose yra laktozės arba ar juose yra sumažintas laktozės kiekis, naudojimo taisyklės turėtų būti reglamentuojamos Reglamente (ES) Nr. 1169/2011, atsižvelgiant į 2010 m. rugsėjo 10 d. Tarnybos mokslinę nuomonę dėl laktozės toleravimo slenksčio esant laktozės netoleravimui ir galaktozemijai;
(43)
„raciono pakaitalai svoriui kontroliuoti“, skirti daliai paros raciono pakeisti, laikomi specialiosios mitybinės paskirties maisto produktais ir šiuo metu reglamentuojami specialiosiomis taisyklėmis pagal Direktyvą 96/8/EB. Vis dėlto rinkoje pasirodė vis daugiau maisto produktų, skirtų visiems gyventojams, apie kuriuos pranešama vartojant teiginius, kurie pristatomi kaip teiginiai apie sveikatingumą - svoriui kontroliuoti. Siekiant išvengti bet kokio galimo nesusipratimo šioje grupėje dėl maisto produktų, parduodamų svoriui kontroliuoti, ir siekiant Sąjungos teisės aktų teisinio tikrumo ir nuoseklumo, tokie teiginiai turėtų būti reglamentuojami tik Reglamentu (EB) Nr. 1924/2006 ir turėtų atitikti jo reikalavimus. Todėl būtina, kad techniniai pritaikymai padaryti pagal Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006, susiję su teiginiais apie sveikatingumą, kuriuose kalbama apie kūno svorio kontrolę, ir padaryti maisto produktų, kurie pateikiami kaip „raciono pakaitalai svoriui kontroliuoti“ atžvilgiu, ir tokių teiginių vartojimo sąlygų, reglamentuojamų Direktyvoje 96/8/EB atžvilgiu, būtų atlikti iki šio reglamento taikymo pradžios;
(44)
šiuo reglamentu nedaromas poveikis pareigai gerbti pagrindines teises ir pagrindinius teisės principus, įskaitant saviraiškos laisvę, įtvirtintus Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnyje, kartu su 52 straipsniu ir kitose atitinkamose nuostatose;
(45)
kadangi šio reglamento tikslų, t. y. nustatyti tam tikrų maisto produktų kategorijų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimus, nustatyti medžiagų, kurių gali būti pridedama į tam tikras maisto produktų kategorijas, Sąjungos sąrašą ir nustatyti Sąjungos sąrašo atnaujinimo taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti ir todėl tų tikslų dėl siūlomų veiksmų masto būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(46)
Direktyvoje 92/52/EEB nustatyta, kad pradinio maitinimo kūdikių mišiniai ir tolesnio maitinimo kūdikių mišiniai, eksportuojami arba reeksportuojami iš Sąjungos, turi atitikti Sąjungos teisės aktus, nebent kitaip reikalautų importuojanti šalis arba būtų nustatyta tos šalies nuostatose. Tas principas jau nustatytas maisto produktams Reglamente (EB) Nr. 178/2002. Todėl dėl supaprastinimo ir teisinio aiškumo Direktyva 92/52/EEB turėtų būti panaikinta;
(47)
Direktyvos 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB, 2006/141/EB, 2009/39/EB, ir Reglamentai (EB) Nr. 41/2009 ir (EB) Nr. 953/2009 taip pat turėtų būti panaikinti;
(48)
būtina numatyti tinkamas pereinamojo laikotarpio priemones, kurios sudarytų galimybę maisto verslo operatoriams prisitaikyti prie šio reglamento reikalavimų,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šiuo reglamentu nustatomi šių kategorijų maisto produktų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimai:
a)
pradinio maitinimo kūdikių mišiniai ir tolesnio maitinimo kūdikių mišinių;
b)
perdirbti grūdiniai maisto produktai ir kūdikiams skirti maisto produktų;
c)
specialiosios medicininės paskirties maisto produktų;
d)
viso paros raciono pakaitalų svoriui kontroliuoti.
2. Šiuo reglamentu nustatomas medžiagų, kurių gali būti pridedama į vienos ar daugiau 1 dalyje nurodytų maisto produktų kategorijų, Sąjungos sąrašas ir to sąrašo atnaujinimui taikomos taisyklės.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
maisto produkto, maisto verslo operatoriaus, mažmeninės prekybos ir pateikimo rinkai apibrėžtys, nustatytos atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 178/2002 2 straipsnyje ir 3 straipsnio 3, 7 ir 8 punktuose;
b)
fasuoto maisto produkto, ženklinimo ir dirbtinai sukurtos nanomedžiagos apibrėžtys, nustatytos atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies e, j ir t punktuose;
c)
teiginio apie maistingumą ir teiginio apie sveikatingumą apibrėžtys, nustatytos atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 4 ir 5 punktuose.
2. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
a) kūdikis- vaikas iki dvylikos mėnesių amžiaus;
b) mažas vaikas- vaikas nuo vienerių iki trejų metų amžiaus;
c) pradinio maitinimo kūdikių mišiniai- kūdikiams skirti maisto produktai, visiškai patenkinantys tokių kūdikių mitybos poreikius pirmaisiais gyvenimo mėnesiais, kol juos pradedama atitinkamai papildomai maitinti;
d) tolesnio maitinimo kūdikių mišiniai- maisto produktai, skirti atitinkamai papildomai maitinti pradedamiems kūdikiams - pagrindinis palaipsniui įvairinamos tokių kūdikių mitybos skystasis komponentas;
e) perdirbti grūdiniai maisto produktai- maisto produktai:
i)
skirti specialiems geros sveikatos būklės kūdikių, kol jie atpratinami nuo motinos pieno, ir geros sveikatos būklės mažų vaikų mitybos poreikiams tenkinti kaip papildomi jų mitybos komponentai ir (arba) skirti jų laipsniškam prisitaikymui prie įprastos mitybos; ir
ii)
kurie priskiriami vienai iš šių kategorijų:
-
įprasti grūdiniai produktai, kurie yra atgaminami ar turi būti atgaminami pridedant pieno ar kitų tinkamų maistinių skysčių;
-
grūdiniai produktai su pridėtais baltymingais produktais, kurie yra atgaminami ar turi būti atgaminami pridedant vandens ar kitų baltymų neturinčių skysčių;
-
makaronai, kurie turi būti vartojami išvirti vandenyje ar kituose tinkamuose skysčiuose;
-
džiūvėsiai ir sausainiai, kurie vartojami tiesiogiai arba, juos susmulkinus - kartu su vandeniu, pienu ar kitais tinkamais skysčiais;
f) kūdikiams skirti maisto produktai- maisto produktai, skirti specialiems geros sveikatos būklės kūdikių, kol jie atpratinami nuo motinos pieno, ir geros sveikatos būklės mažų vaikų mitybos poreikiams tenkinti kaip papildomi jų mitybos ir (arba) jų laipsniško prisitaikymo prie įprastos mitybos komponentai, išskyrus:
i)
perdirbtus grūdinius maisto produktus; ir
ii)
mažiems vaikams skirtus pieno gėrimus ir panašius produktus;
g) specialiosios medicininės paskirties maisto produktai- specialiai perdirbti arba sukurti maisto produktai dietinei pacientų, įskaitant kūdikius, mitybai, vartojami prižiūrint medikams, kurie skirti visiškai arba iš dalies jais maitinti tuos pacientus, kurie turi ribotą, susilpnėjusią arba sutrikusią galimybę įsisavinti, virškinti, absorbuoti, metabolizuoti arba šalinti įprastus maisto produktus arba tam tikras juose esančias maistines medžiagas arba jų apykaitos produktus, arba kuriems medikai kelia kitokių mitybos reikalavimų, kurių neįmanoma patenkinti tik keičiant įprastą racioną;
h) viso paros raciono pakaitalas svoriui kontroliuoti- maisto produktai, sukurti specialiai sumažinto energijos kiekio dietoms svoriui mažinti, kurie, jei yra vartojami pagal maisto verslo operatoriaus nurodymus, pakeičia visą paros racioną.
3 straipsnis
Sprendimai dėl aiškinimo
Siekiant užtikrinti vienodą šio reglamento įgyvendinimą, Komisija priimdama įgyvendinimo aktus gali nuspręsti:
a)
ar atitinkamas maisto produktas patenka į šio reglamento taikymo sritį;
b)
kuriai konkrečiai 1 straipsnio 1 dalyje nurodytai maisto produkto kategorijai priskiriamas atitinkamas maisto produktas.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 17 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
4 straipsnis
Pateikimas rinkai
1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti maisto produktai gali būti pateikiami rinkai, tik tuo atveju, jei jie atitinka šio reglamento reikalavimus.
2. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus maisto produktus leidžiama tiekti mažmeninės prekybos rinkai tik kaip fasuotus maisto produktus.
3. Valstybės narės negali dėl su maisto produktų sudėtimi, gamyba, pateikimu ar ženklinimu susijusių priežasčių riboti ar drausti maisto produktų, kurie atitinka šio reglamento reikalavimus, pateikimą rinkai.
5 straipsnis
Atsargumo principas
Siekiant užtikrinti aukštą asmenų, kuriems skirti šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti maisto produktai, sveikatos apsaugos lygį, taikomas atsargumo principas, įtvirtintas Reglamento (EB) Nr. 178/2002 7 straipsnyje.
II SKYRIUS
SUDĖTIES IR INFORMACIJOS REIKALAVIMAI
1 SKIRSNIS
Bendrieji reikalavimai
6 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti maisto produktai turi atitikti visus maisto produktus reglamentuojančius Sąjungos teisėje nustatytus reikalavimus.
2. Šiame reglamente nustatytiems reikalavimams taikoma pirmenybė visų kitų prieštaraujančių reikalavimų, nustatytų maisto produktams taikomoje Sąjungos teisėje, atžvilgiu.
7 straipsnis
Tarnybos nuomonės
Tarnyba teikia mokslines nuomones, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 178/2002 22 ir 23 straipsniuose, šio reglamento taikymo tikslais. Tomis nuomonėmis moksliškai pagrindžiamos visos pagal šį reglamentą priimamos Sąjungos priemonės, galinčios turėti poveikio visuomenės sveikatai.
8 straipsnis
Galimybė susipažinti su dokumentais
Paraiškų dėl galimybės susipažinti su dokumentais, kuriems taikomas šis reglamentas, atžvilgiu Komisija taiko 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (21).
9 straipsnis
Bendrieji sudėties ir informacijos reikalavimai
1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų maisto produktų sudėtis turi būti tokia, kad būtų galima patenkinti asmenų, kuriems jie skirti, mitybos poreikius ir kad jie jiems tiktų, remiantis visuotinai pripažintais moksliniais duomenimis.
2. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų maisto produktų sudėtyje neturi būti jokios medžiagos tiek, kad ji keltų pavojų asmenų, kuriems jie skirti, sveikatai.
Medžiagų, kurios yra dirbtinai sukurtos nanomedžiagos, atveju atitiktis pirmoje pastraipoje nurodytam reikalavimui įrodoma, jei reikia, tinkamais bandymų metodais.
3. Remiantis visuotinai pripažintais moksliniais duomenimis, medžiagos, kurių pridedama į 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus maisto produktus siekiant laikytis šio straipsnio 1 dalyje nurodytų reikalavimų, turi būti biologiškai įsisavinamos žmogaus organizmo, turi turėti maistinį arba fiziologinį poveikį ir turi būti tinkamos asmenims, kuriems tie maisto produktai yra skirti.
4. Nedarant poveikio šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies taikymui, šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje nurodytuose maisto produktuose gali būti medžiagų, kurioms taikomas Reglamento (EB) Nr. 258/97 1 straipsnis, jeigu tos medžiagos atitinka pateikimo rinkai reikalavimus pagal tą Reglamentą.
5. Ženklinant, pateikiant ir reklamuojant 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus maisto produktus turi būti pateikta informacija apie tinkamą tokių maisto produktų vartojimą, ji neturi klaidinti ir tokiems maisto produktams neturi būti priskiriamos žmogaus ligų profilaktinės ar gydomosios savybės ar leidžiama suprasti, kad tie maisto produktai jomis pasižymi.
6. 5 dalimi neužkertamas kelias skleisti naudingą informaciją ar rekomendacijas, išimtinai skirtas kvalifikuotiems medicinos, mitybos, farmacijos specialistams ar kitiems už motinos priežiūrą ir vaiko priežiūrą atsakingiems sveikatos priežiūros specialistams.
10 straipsnis
Papildomi reikalavimai pradinio maitinimo kūdikių mišiniams ir tolesnio maitinimo kūdikių mišiniams
1. Pradinio maitinimo kūdikių mišinių ir tolesnio maitinimo kūdikių mišinių ženklinimas, pateikimas ir reklama turi nesukelti noro nemaitinti krūtimi.
2. Ženklinant, pateikiant ir reklamuojant pradinio maitinimo kūdikių mišinius ir ženklinant tolesnio maitinimo kūdikių mišinius nenaudojami tokių mišinių naudojimą galintys idealizuoti kūdikių atvaizdai arba kiti paveikslėliai ar tekstas.
Nedarant poveikio pirmos pastraipos taikymui, leidžiama naudoti grafinius vaizdus, skirtus pradinio maitinimo kūdikių mišiniams bei tolesnio maitinimo kūdikių mišiniams lengvai identifikuoti ir paruošimo būdui paaiškinti.
2 SKIRSNIS
Specialieji reikalavimai
11 straipsnis
Specialieji sudėties ir informacijos reikalavimai
1. Laikantis bendrųjų 6 ir 9 straipsniuose nustatytų reikalavimų, 10 straipsnio papildomų reikalavimų ir atsižvelgiant į susijusią technikos ir mokslo pažangą, Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
1 straipsnio 1 dalyje nurodytiems maisto produktams taikomų specialiųjų sudėties reikalavimų, išskyrus priede įtvirtintus reikalavimus;
b)
pesticidų naudojimo produktuose, skirtuose 1 straipsnio 1 dalyje nurodytiems maisto produktams gaminti, ir pesticidų liekanų koncentracijos tokiuose maisto produktuose specialiųjų reikalavimų. Tie specialieji reikalavimai 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytų kategorijų maisto produktams bei specialiosios medicininės paskirties maisto produktams, sukurtiems kūdikių ir mažų vaikų mitybiniams poreikiams tenkinti turi būti reguliariai atnaujinami ir, inter alia, apimti nuostatas, skirtas kuo labiau apriboti pesticidų naudojimą;
c)
1 straipsnio 1 dalyje nurodytų maisto produktų ženklinimo, pateikimo ir reklamavimo specialiųjų reikalavimų, įskaitant leidimus vartoti teiginius apie jų maistingumą ir sveikatingumą;
d)
reikalavimų pranešimui apie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų maisto produktų pateikimą rinkai, kad būtų galima sudaryti palankesnes sąlygas tokių maisto produktų veiksmingai oficialiai stebėsenai atlikti ir, kuriais remiantis maisto verslo operatoriai praneštų valstybės (-ių) narės (-ių), kurioje (-iose) prekiaujama tuo maisto produktu, kompetentingai valdžios institucijai;
e)
su pradinio maitinimo kūdikių mišinių pardavimo skatinimo ir komercine veikla susijusių reikalavimų;
f)
informacijos, kuri turi būti teikiama apie kūdikių ir mažų vaikų maitinimą siekiant užtikrinti tinkamą informavimą apie atitinkamą maitinimo praktiką, reikalavimų;
g)
specialiosios medicininės paskirties maisto produktams, sukurtiems kūdikių mitybiniams poreikiams tenkinti, taikytinų specialiųjų reikalavimų, įskaitant sudėties reikalavimus ir reikalavimus dėl atitinkamai pesticidų naudojimo produktuose, skirtuose tokiems maisto produktams gaminti, pesticidų liekanų, ženklinimo, pateikimo, reklamavimo bei pardavimo skatinimo ir komercinės veiklos.
Tie deleguotieji aktai priimami ne vėliau kaip 2015 m. liepos 20 d.
2. Laikantis 6 ir 9 straipsniais nustatytų bendrųjų reikalavimų, 10 straipsnio papildomų reikalavimų ir atsižvelgiant į atitinkamą technikos ir mokslo pažangą, įskaitant suinteresuotųjų šalių pateiktus su inovatyviais produktais susijusius duomenis, Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant atnaujinti šio straipsnio 1 dalyje nurodytus aktus.
Jeigu su naujai atsiradusiu pavojumi sveikatai susijusiais atvejais yra priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti, pagal šią dalį priimtiems deleguotiesiems aktams taikoma 19 straipsnyje numatyta procedūra.
12 straipsnis
Mažiems vaikams skirti pieno gėrimai ir panašūs produktai
Ne vėliau kaip 2015 m. liepos 20 d. Komisija, pasikonsultavusi su Tarnyba, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl būtinybės, jei tokios esama, nustatyti specialias nuostatas dėl sudėties ir ženklinimo reikalavimų ir, prireikus, kitų rūšių reikalavimų mažiems vaikams skirtiems pieno gėrimams ir panašiems produktams. Ataskaitoje Komisija aptaria, inter alia, mažų vaikų mitybinius poreikius, tų produktų vaidmenį mažų vaikų mityboje ir ar jų maistinė vertė, palyginti su įprastu racionu, būtinu nuo motinos pieno atpratinamam vaikui, būtų nors kiek didesnė. Komisija, prireikus, gali kartu su tokia ataskaita pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
13 straipsnis
Sportininkams skirti maisto produktai
Ne vėliau kaip 2015 m. liepos 20 d. Komisija, pasikonsultavusi su Tarnyba, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl būtinybės, jei tokios esama, nustatyti nuostatas dėl sportininkams skirtų maisto produktų. Komisija, prireikus, gali kartu su tokia ataskaita pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
14 straipsnis
Techninės gairės
Komisija gali patvirtinti technines gaires, siekiant palengvinti maisto verslo operatoriams, ypač MVĮ, šio skyriaus ir III skyriaus reikalavimų laikymąsi.
III SKYRIUS
SĄJUNGOS SĄRAŠAS
15 straipsnis
Sąjungos sąrašas
1. Į vienos ar kelių 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų kategorijų maisto produktus gali būti pridedama šioms medžiagų kategorijoms priskiriamų medžiagų, jeigu tos medžiagos yra įtrauktos į priede pateikiamą Sąjungos sąrašą ir atitinka Sąjungos sąraše nurodytus elementus, jame pateikiamus vadovaujantis šio straipsnio 3 dalimi:
a)
vitaminų;
b)
mineralų;
c)
aminorūgščių;
d)
karnitino ir taurino;
e)
nukleotidų;
f)
cholino ir inozitolio.
2. Į Sąjungos sąrašą įtrauktos medžiagos atitinka bendruosius 6 ir 9 straipsniuose nustatytus reikalavimus ir, atitinkamais atvejais, pagal 11 straipsnį nustatytus specialiuosius reikalavimus.
3. Sąjungos sąraše pateikiami šie elementai:
a)
1 straipsnio 1 dalyje nurodytų maisto produktų, į kuriuos galima dėti šio straipsnio 1 dalyje išvardytoms medžiagų kategorijoms priklausančių medžiagų, kategorija;
b)
medžiagos pavadinimas, aprašymas ir, atitinkamais atvejais, jos formos specifikacijos;
c)
atitinkamais atvejais, medžiagos naudojimo sąlygos;
d)
atitinkamais atvejais, medžiagai taikomi grynumo kriterijai.
4. Maisto produktams taikomuose Sąjungos teisės aktuose nustatyti grynumo kriterijai, kurie taikomi į Sąjungos sąrašą įtrauktoms medžiagoms, kai jos naudojamos šiame reglamente nenurodytos paskirties maisto produktams gaminti, toms medžiagoms taikomi ir tais atvejais, kai jos naudojamos šiame reglamente aptariamais tikslais, nebent šiame reglamente būtų nurodyta kitaip.
5. Į Sąjungos sąrašą įtrauktoms medžiagoms, kurioms maisto produktams taikomuose Sąjungos teisės aktuose grynumo kriterijai nenustatyti, taikomi tarptautinių institucijų rekomenduojami bendrai priimtini grynumo kriterijai iki tol, kol tokie kriterijai patvirtinami.
Valstybės narės gali palikti galioti nacionalines taisykles, nustatančias griežtesnius grynumo kriterijus.
6. Siekiant atsižvelgti į technikos pažangą, mokslo pasiekimus ar vartotojų sveikatos apsaugos aspektus, Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, susijusius su šio straipsnio 1 dalyje išvardytomis medžiagų kategorijomis, dėl:
a)
medžiagų kategorijos išbraukimo;
b)
mitybinį ar fiziologinį poveikį turinčių medžiagų kategorijos įtraukimo.
7. Į 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus maisto produktus gali būti pridedama medžiagų, priklausančių šio straipsnio 1 dalyje neišvardytoms kategorijoms, jeigu tos medžiagos atitinka 6 ir 9 straipsniuose išdėstytus bendruosius reikalavimus ir, atitinkamais atvejais, pagal 11 straipsnį nustatytus specialiuosius reikalavimus.
16 straipsnis
Sąjungos sąrašo atnaujinimas
1. Laikantis bendrųjų 6 ir 9 straipsniuose nustatytų reikalavimų ir, atitinkamais atvejais, pagal 11 straipsnį nustatytų specialiųjų reikalavimų bei siekiant atsižvelgti į technikos pažangą, mokslo pasiekimus ar vartotojų sveikatos apsaugos aspektus, pagal 18 straipsnį Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl priedo dalinio keitimo šiais tikslais
a)
siekiant įtraukti naują medžiagą į Sąjungos sąrašą;
b)
siekiant išbraukti medžiagą iš Sąjungos sąrašo;
c)
siekiant įtraukti, išbraukti arba keisti 15 straipsnio 3 dalyje nurodytus elementus.
2. Jei atsižvelgiant į naujus pavojus sveikatai būtina imtis neatidėliotinų priemonių, pagal šį straipsnį priimtiems deleguotiesiems aktams taikoma 19 straipsnyje nustatyta tvarka.
IV SKYRIUS
PROCEDŪRINĖS NUOSTATOS
17 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas, įsteigtas Reglamentu (EB) Nr. 178/2002. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
Kai komiteto nuomonei gauti būtina rašytinė procedūra, tokia procedūra laikoma baigta be rezultato, jei per nuomonei pateikti nustatytą laikotarpį taip nusprendžia komiteto pirmininkas arba to prašo paprastoji komiteto narių dauguma.
18 straipsnis
Naudojimasis įgaliojimais
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. Įgaliojimai priimti 11 straipsnyje, 15 straipsnio 6 dalyje ir 16 straipsnio 1 dalyje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2013 m. liepos 19 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 11 straipsnyje, 15 straipsnio 6 dalyje ir 16 straipsnio 1 dalyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 11 straipsnį, 15 straipsnio 6 dalį ir 16 straipsnio 1 dalį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
19 straipsnis
Skubos procedūra
1. Pagal šį straipsnį priimti deleguotieji aktai įsigalioja nedelsiant ir taikomi, jei nepareiškiama 2 dalyje nurodytų prieštaravimų. Pranešime Europos Parlamentui ir Tarybai apie deleguotąjį aktą nurodomos skubos procedūros taikymo priežastys.
2. Europos Parlamentas arba Taryba, laikydamiesi 18 straipsnio 5 dalyje nurodytos procedūros, gali pareikšti prieštaravimų dėl deleguotojo akto. Tokiu atveju Komisija, gavusi pranešimą apie Europos Parlamento arba Tarybos sprendimą pareikšti prieštaravimų, nedelsdama panaikina aktą.
V SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
Panaikinimas
1. Direktyva 2009/39/EB panaikinama nuo 2016 m. liepos 20 d. Nuorodos į panaikintą aktą laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
2. Direktyva 92/52/EEB ir Reglamentas (EB) Nr. 41/2009 panaikinami nuo 2016 m. liepos 20 d.
3. Nedarant poveikio 4 dalies pirmos pastraipos taikymui, Direktyva 96/8/EB maisto produktams, kurie pateikiami kaip pakeičiantys vieną ar daugiau valgymų per parą, netaikoma nuo 2016 m. liepos 20 d.
4. Reglamentas (EB) Nr. 953/2009 ir direktyvos 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB panaikinami nuo 11 straipsnio 1 dalyje nurodytų deleguotųjų aktų taikymo pradžios dienos.
Jeigu Reglamentas (EB) Nr. 953/2009, direktyvos 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB, 2006/141/EB ir šis reglamentas vieni kitiems prieštarauja, pirmenybė teikiama šiam reglamentui.
21 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio priemonės
1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais maisto produktais, neatitinkančiais šio reglamento, bet atitinkančiais Direktyvos 2009/39/EB, ir, kiek taikoma, Reglamento (EB) Nr. 953/2009 ir direktyvų 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB reikalavimus bei pateiktais rinkai arba paženklintais anksčiau nei 2016 m. liepos 20 d., gali būti prekiaujama po tos datos, kol baigsis tų maisto produktų atsargos.
Jei šio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje nurodytų deleguotųjų aktų taikymo data yra vėlesnė nei 2016 m. liepos 20 d., 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais maisto produktais, atitinkančiais šio reglamento, ir, kiek taikoma, Reglamento (EB) Nr. 953/2009 ir direktyvų 96/8/EB, 1999/21/EB, 2006/125/EB ir 2006/141/EB reikalavimus, bet neatitinkančiais tų deleguotųjų aktų, pateiktais rinkai arba paženklintais anksčiau nei tų deleguotųjų aktų taikymo pradžios diena, gali būti prekiaujama po tos dienos, kol baigsis tų maisto produktų atsargos.
2. Maisto produktais, kurie nėra minimi šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje, tačiau kurie pateikti rinkai arba paženklinti laikantis Direktyvos 2009/39/EB ir Reglamento (EB) Nr. 953/2009 ir, kiek taikoma, Direktyvos 96/8/EB ir Reglamento (EB) Nr. 41/2009 anksčiau nei 2016 m. liepos 20 d., gali būti prekiaujama po tos dienos, kol baigsis tų maisto produktų atsargos.
22 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2016 m. liepos 20 d., išskyrus:
-
11, 16, 18 ir 19 straipsnius, kurie taikomi nuo 2013 m. liepos 19 d.;
-
15 straipsnį ir šio reglamento priedą, kurie taikomi nuo 11 straipsnio 1 dalyje nurodytų deleguotųjų aktų taikymo pradžios dienos.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. birželio 12 d.