РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 402/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 април 2013 година
относно общия метод за безопасност за определянето и оценката на риска и за отмяна на Регламент (ЕО) № 352/2009
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (1), и по-специално член 6, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с Директива 2004/49/ЕО следва постепенно да се въведат общи методи за безопасност (ОМБ), за да се осигури поддържането на високо ниво на безопасност и, когато е целесъобразно и възможно - подобряването му.
(2)
На 12 октомври 2010 г. Комисията предостави мандат на Европейската железопътна агенция („Агенцията“) в съответствие с Директива 2004/49/ЕО да преразгледа Регламент (ЕО) № 352/2009 на Комисията от 24 април 2009 г. за приемане на общ метод за безопасност относно определянето и оценката на риска в съответствие с член 6, параграф 3, буква а) от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2). Преразглеждането следва да обхваща резултатите от анализа на Агенцията съгласно член 9, параграф 4 от регламента, на цялостната ефективност на ОМБ за определянето и оценката на риска и опита, придобит от неговото прилагане, както и на по-нататъшните развития в ролите и отговорностите на оценяващия орган, посочен в член 6 от същия регламент. Преразглеждането следва също така да включва изискванията за квалификация (като се разработи схема за признаване/акредитация) за оценяващия орган в съответствие с неговата роля в ОМБ, с оглед на подобряване на яснотата, за да се избегнат различията при прилагането в държавите членки, вземайки предвид допирните точки със съществуващите процедури на Съюза за разрешаване/сертификация в железопътния сектор. Ако е осъществимо, преразглеждането на Регламент (ЕО) № 352/2009 следва да обхваща също така и по-нататъшното развитие на критериите за приемливост на риска, които могат да бъдат използвани за оценяване на приемливостта на риска по време на конкретно определяне и оценка на риска. Агенцията е внесла препоръката си относно ОБМ в Комисията, подкрепена от доклад за оценка на въздействието, в отговор на възложения ѝ от Комисията мандат. Настоящият регламент е въз основа на посочената препоръка на Агенцията.
(3)
В съответствие с Директива 2004/49/ЕО, основните елементи на системата за управление на безопасността следва да включват процедури и методи за определяне на риска и изпълнение на мерки за контрол на риска, когато промяна в експлоатационните условия или нови материали създават нови рискове за инфраструктурата или експлоатацията. Този основен елемент от системата за управление на безопасността е обхванат от настоящия регламент.
(4)
Член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО изисква образуванията, които отговарят за поддръжката, да въведат система за поддръжка, за да се осигури, че возилата, за чиято поддръжка отговарят, са в безопасно експлоатационно състояние. За управление на промените в оборудването, процедурите, организацията, персонала или интерфейсите, образуванията, които отговарят за поддръжката, следва да разполагат с процедури за оценка на риска. Изискването за системата за поддръжка също е обхванато от настоящия регламент.
(5)
Вследствие на прилагането на Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно развитието на железниците в Общността (3) и на член 9, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО, специално внимание следва да се отдели на управлението на риска в интерфейсите между участниците, които участват в прилагането на настоящия регламент.
(6)
Член 15 от Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (4) изисква от държавите членки да предприемат всички необходими стъпки, за да осигурят, че съставляващите железопътната система структурни подсистеми могат да бъдат въвеждани в експлоатация само ако са проектирани, изградени и монтирани по такъв начин, че да отговарят на съответните съществени изисквания при интегрирането им в железопътната система. По-специално държавите членки трябва да проверяват техническата съвместимост на тези подсистеми с железопътната система, в която се интегрират, и безопасното интегриране на тези подсистеми в съответствие с обхвата на настоящия регламент.
(7)
Липсата на общ подход за определяне и доказване на съвместимост с нивата и изискванията за безопасност на железопътната система между държавите членки се оказа едно от препятствията пред либерализирането на железопътния пазар. Такъв общ подход следва да се установи посредством настоящия регламент.
(8)
За да се улесни взаимното признаване между държавите членки, използваните методи за определяне и управление на рисковете, както и методите за доказване на съответствието на железопътната система на територията на Съюза с изискванията за безопасност, следва да се хармонизират сред всички участници в разработването и експлоатацията на железопътната система. Като първа стъпка е необходимо да се хармонизират процедурите и методите за определяне на риска и изпълнение на мерки за контрол, когато дадена промяна в експлоатационните условия или използването на нови материали създават нови рискове за инфраструктурата или експлоатацията, както е посочено в точка 2, буква г) от приложение III към Директива 2004/49/ЕО.
(9)
Ако няма съществуващо нотифицирано национално правило за определяне дали една промяна е значителна или не за безопасността в дадена държава членка, дружеството или организацията, отговорна за изпълнение на промяната („вносителят на предложението“) следва първо да проучи потенциалното въздействие на промяната върху безопасността на железопътната система. Ако предложената промяна има въздействие върху безопасността, вносителят на предложението следва да направи експертна оценка на значимостта на промяната въз основа на набор от критерии, които следва да бъдат установени с настоящия регламент. В резултат на тази оценка следва да бъде направено едно от трите заключения, описани по-долу. В първия случай се приема, че промяната не е значителна и вносителят на предложението следва да я извърши, прилагайки своя собствен метод за безопасност. Във втория случай се приема, че промяната е значителна и вносителят на предложението следва да я изпълни в съответствие с настоящия регламент, без да е необходима специална намеса на националния орган по безопасността. В третия случай промяната се приема за значителна, но съществуват разпоредби на равнище Европейски съюз, които изискват специфична намеса на съответния национален орган по безопасността, например като издаване на ново разрешително за въвеждане в експлоатация на возило или преразглеждане/актуализиране на сертификата за безопасност на железопътно предприятие, или преразглеждане/актуализиране на разрешителното за безопасност на управител на инфраструктура.
(10)
Когато обект на промяна е вече влязла в експлоатация железопътна система, значимостта на промяната следва да бъде оценена също, като се отчитат всички свързани с безопасността промени, които засягат същата част на системата и които са извършени след влизането в сила на настоящия регламент или след последното прилагане на процедурата по управление на риска, описана в настоящия регламент, в зависимост кое от двете събития е настъпило по-късно. Целта е да се направи оценка дали съвкупността от всички такива промени представлява значителна промяна, която изисква пълно прилагане на ОМБ за определянето и оценката на риска.
(11)
Приемливостта на риска от дадена значителна промяна следва да се определя с помощта на един или няколко от следните принципи за приемливост на риска: прилагането на практически правилници, сравнения със сходни части на железопътната система, или конкретно изчисление на риска. Всички принципи са били използвани успешно в редица железопътни приложения, както и в други видове транспорт и в други отрасли. Принципът за „конкретно изчисление на риска“ често се използва при сложни или новаторски промени. Вносителят на предложението следва да отговаря за избора на принципа, който ще прилага.
(12)
Когато е прилаган широко признат практически правилник, следва да бъде възможно намаляването на въздействието от прилагането на ОМБ в съответствие с принципа на пропорционалност. Аналогично, в случаите, в които съществуват разпоредби на равнище Съюз, които изискват специфична намеса от националния орган по безопасността, този орган следва да може да действа като независим оценяващ орган, за да се намалят дублирането на проверките, излишните разходи за отрасъла и времето за достигане до пазара.
(13)
За да докладва на Комисията за ефективността и прилагането на настоящия регламент, както и, ако е необходимо, да отправя препоръки за неговото подобряване, Агенцията следва да е в състояние да събира съответната информация от различните участващи страни, включително от националните органи по безопасност, от сертифициращите органи на образуванията, които отговарят за поддръжката на товарни вагони, както и от други образувания, които отговарят за поддръжка, която не попада в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011 на Комисията от 10 май 2011 г. относно система за сертифициране на структурите, които отговарят за поддръжката на товарни вагони (5).
(14)
Акредитацията на даден оценяващ орган обикновено следва да се предоставя от националния орган по акредитация, който има изключителното правомощие да прецени дали оценяващият орган отговаря на изискванията, определени от хармонизираните стандарти. Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (6) съдържа подробни разпоредби относно правомощията на такива национални органи по акредитация.
(15)
Когато хармонизираното законодателство на Съюза предвижда за изпълнението си избор на органи за оценка на съответствието, като предпочитано средство за доказване на техническата компетентност на тези органи, националните публични органи навсякъде в Съюза следва да счетат прозрачната акредитация, както е предвидена в Регламент (ЕО) № 765/2008. Въпреки това, националните органи могат да счетат, че разполагат с подходящите средства сами да извършват такава оценка. В такива случаи държавата членка следва да предостави на Комисията и на другите държави членки всички документални доказателства, необходими за проверка на компетентността на признаващия орган, който тя избира за изпълнение на законодателството на Съюза. С цел постигане на сходно ниво на качество и доверие, каквото се очаква посредством акредитацията, изискванията и правилата за оценка и наблюдение на оценяващите органи в случай на признаване, следва да са еквивалентни на тези, използвани за акредитацията.
(16)
Независимо и компетентно външно или вътрешно физическо лице, организация или образувание, национален орган по безопасността, нотифициран орган или орган, определен в съответствие с член 17 от Директива 2008/57/ЕО, биха могли да действат като оценяващ орган, при условие че изпълняват критериите, предвидени в приложение II.
(17)
Признаването на вътрешни оценяващи органи в съответствие с настоящия регламент не води до незабавно преразглеждане на вече издадени сертификати за безопасност на железопътни предприятия, разрешения за безопасност на управители на инфраструктура и сертификати на образувания, които отговарят за поддръжка. Тяхното преразглеждане може да се извърши при следващото заявление за подновяване или актуализиране на сертификата за безопасност, разрешението за безопасност или сертификата на образуванието, което отговаря за поддръжка.
(18)
В съществуващото законодателство няма ограничения за броя на оценяващите органи, акредитирани или признати във всяка държава членка, както и няма задължение за съществуването на такъв орган. Когато оценяващият орган не е определен вече от съществуващо законодателство на Съюза или национално законодателство, вносителят на предложението може да назначи всеки оценяващ орган от Съюза или от трета държава, който е акредитиран по еквивалентни критерии и отговаря на изисквания, еквивалентни на тези, които се съдържат в настоящия регламент. Държавата членка следва да може да използва акредитация или признаване или всякаква комбинация от тези две възможности.
(19)
Регламент (ЕО) № 352/2009 е станал неактуален и поради това следва да бъде заменен от настоящия регламент.
(20)
С оглед на новите изисквания, въведени от настоящия регламент по отношение на условията за акредитиране и признаване на оценяващия орган, изпълнението на настоящия регламент следва да бъде отложено с цел се даде достатъчно време на засегнатите участници да въведат и да изпълняват този нов общ подход.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 27, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
1. Настоящият регламент установява преразгледан общ метод за безопасност (ОМБ) за определянето и оценката на риска, както е посочен в член 6, параграф 3, буква а) от Директива 2004/49/ЕО.
2. Настоящият регламент улеснява достъпа до пазара на железопътни транспортни услуги посредством хармонизиране на:
а)
процедурите за управление на риска, които се използват за оценка на въздействието на промените върху нивата на безопасност и на спазването на изискванията за безопасност;
б)
обмена на информация, свързана с безопасността, между различните участници в железопътния сектор, с цел управлението на безопасността при различните интерфейси, които могат да съществуват в този сектор;
в)
доказателствата, в резултат от прилагането на процедура за управление на риска.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага по отношение на вносителя на предложението, както е дефиниран в член 3, параграф 11, когато прави промяна в железопътната система на дадена държава членка.
Тези промени могат да бъдат от технически, експлоатационен или организационен характер. По отношение на организационните промени, само промените, които могат да окажат въздействие върху процесите на експлоатацията и поддръжката, са обект на разглеждане съгласно правилата от член 4.
2. Когато въз основа на оценка в съответствие с критериите, определени в член 4, параграф 2, букви а)-е):
а)
промяната се счита за значителна, се прилага процедурата за управление на риска, определена в член 5;
б)
промяната се счита за незначителна, е достатъчно съхраняването на необходимите документи, с които да се обоснове решението.
3. Настоящият регламент се прилага също така за структурни подсистеми, за които се прилага Директива 2008/57/ЕО:
а)
ако за съответните технически спецификации за оперативна съвместимост (ТСОС) е необходима оценка на риска; в такъв случай в ТСОС трябва да бъде уточнено, когато е целесъобразно, кои части от ОМБ се прилагат;
б)
ако промяната е значителна, както е определено в член 4, параграф 2, процедурата за управление на риска, определена в член 5, се прилага при въвеждането в експлоатация на структурни подсистеми, за да се осигури безопасното им интегриране в съществуваща система по силата на член 15, параграф 1 от Директива 2008/57/ЕО.
4. Прилагането на настоящия регламент в случая, посочен в параграф 3, буква б) от настоящия член, не води до изисквания, които са в противоречие с тези, определени в съответните ТСОС. Ако има такива противоречия, вносителят на предложението информира засегнатата държава членка, която тогава може да реши да поиска преразглеждане на ТСОС в съответствие с член 6, параграф 2 или с член 7 от Директива 2008/57/ЕО или дерогация в съответствие с член 9, параграф 2 от същата директива.
5. Железопътните системи, изключени от обхвата на Директива 2004/49/ЕО в съответствие с член 2, параграф 2 от нея, са изключени от обхвата на настоящия регламент.
6. Разпоредбите на Регламент (ЕО) № 352/2009, продължават да се прилагат по отношение на проекти, които са в напреднал етап на развитие по смисъла на член 2, буква у) от Директива 2008/57/ЕО на датата на прилагане на настоящия регламент.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 3 от Директива 2004/49/ЕО.
Прилагат се също така следните определения:
1)
„риск“ означава честотата на настъпване на произшествия и инциденти, водещи до вреда (причинена от дадена опасност), както и големината на тази вреда;
2)
„анализ на риска“ означава систематично използване на цялата налична информация за идентифициране на опасностите и за изчисление на риска;
3)
„определяне на риска“ означава процедура, основана на анализа на риска, която има за цел да определи дали е достигнато приемливо ниво на риска;
4)
„оценка на риска“ означава целия процес, състоящ се от анализ на риска и определяне на риска;
5)
„безопасност“ означава отсъствието на неприемлив риск от вреда;
6)
„управление на риска“ означава систематичното прилагане на управленски политики, процедури и практики за целите на анализа, определянето и контрола на риска;
7)
„интерфейси“ означава всички точки на взаимодействие по време на жизнения цикъл на дадена система или подсистема, включително по време на експлоатацията и поддръжката, в които различните участници в железопътния сектор ще работят заедно, за да управляват рисковете;
8)
„участници“ означава всички страни, които пряко или посредством договорни отношения участват в прилагането на настоящия регламент;
9)
„изисквания за безопасност“ означава свързаните с безопасността характеристики (качествени и количествени) на дадена система, нейната експлоатация (включително правилата за експлоатация) и поддръжката ѝ, които са необходими за постигане на законовите или дружествените цели за безопасност;
10)
„мерки за безопасност“ означава набор от действия, които водят или до намаляване на честотата на поява на дадена опасност, или до смекчаване на последствията от нея с цел постигане и/или поддържане на приемливо ниво на риска;
11)
„вносител на предложението“ означава едно от следните:
а)
железопътно предприятие или управител на инфраструктура, които прилагат мерки за контрол на риска, в съответствие с член 4 от Директива 2004/49/ЕО;
б)
образувание, което отговаря за поддръжката и което изпълнява мерки в съответствие с член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО;
в)
възложител или производител, които за прилагането на процедурата на ЕО за проверка се обръщат към нотифициран орган, в съответствие с член 18, параграф 1 от Директива 2008/57/ЕО, или към орган, определен съгласно член 17, параграф 3 от същата директива;
г)
заявител за разрешение за въвеждане в експлоатация на структурни подсистеми;
12)
„доклад за оценката на безопасността“ означава документът, който съдържа заключенията от оценката, извършена от оценяващия орган по отношение на оценяваната система;
13)
„опасност“ означава условие, което може да доведе до произшествие;
14)
„оценяващ орган“ означава независимото и компетентно външно или вътрешно физическо лице, организация или образувание, което извършва разследване с цел вземане на решение въз основата на доказателства относно способността на дадена система да изпълнява изискванията за безопасност;
15)
„критерии за приемливост на риска“ означава техническото задание, по което се оценява приемливостта на конкретен риск; тези критерии се използват за определяне дали нивото на риска е достатъчно ниско, за да не е необходимо да се предприемат непосредствени действия за допълнителното му намаляване;
16)
„регистър на опасностите“ означава документът, в който се вписват и се обозначават идентифицираните опасности, свързаните с тях мерки, произходът им, и се отбелязва организацията, която отговаря за управлението им;
17)
„идентифициране на опасностите“ е процесът на откриване, вписване и характеризиране на опасностите;
18)
„принцип на приемливост на риска“ означава правилата, които се използват за достигане до заключение дали рискът, свързан с една или повече конкретни опасности, е приемлив;
19)
„практически правилник“ означава набор от писмени правила, които, ако се прилагат правилно, могат да бъдат използвани за контрол на една или повече конкретни опасности;
20)
„референтна система“ означава система, която е доказала в практиката своето приемливо ниво на безопасност и спрямо която приемливостта на рисковете от дадена оценявана система, може да се определи чрез сравнение;
21)
„изчисление на риска“ е процедурата, която се използва за определяне на нивото на риска, обект на анализ, и която се състои от следните стъпки: изчисление на честотата, анализ на последствията и тяхното интегриране;
22)
„техническа система“ означава продукт или съвкупност от продукти, включително документацията за проектирането, изпълнението и поддръжката. разработването на дадена техническа система започва със спецификацията на изискванията към нея и завършва с приемането ѝ; въпреки че при проектирането се вземат предвид съответните интерфейси с човешкото поведение, техническата система не включва операторите и техните действия; процедурата за поддръжка се описва в ръководствата по поддръжката, но сама по себе си тя не е част от техническата система;
23)
„катастрофални последствия“ означава смъртни случаи и/или множество тежки наранявания, и/или голяма вреда за околната среда, вследствие на произшествие;
24)
„приемане по отношение на безопасността“ е статутът, който се дава на промяната от вносителя на предложението въз основа на доклада за оценката на безопасността, представен от оценяващия орган;
25)
„система“ означава всяка част от железопътната система, която е подложена на промяна, като промяната може да бъда от технически, експлоатационен или организационен характер;
26)
„нотифицирано национално правило“ означава всяко национално правило, нотифицирано съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета (7) или Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) и директиви 2004/49/ЕО и 2008/57/ЕО;
27)
„сертифициращ орган“ означава орган за сертифициране, както е определен в член 3 от Регламент (ЕО) № 445/2011;
28)
„орган за оценяване на съответствието“ означава орган за оценяване на съответствието съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
29)
„акредитация“ означава акредитация съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
30)
„национален орган по акредитация“ означава национален орган по акредитация съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕС) № 765/2008;
31)
„признаване“ означава атестация от национален орган, различен от националния орган по акредитация, за това, че оценяващият орган отговаря на изискванията, определени в приложение II към настоящия регламент, да извършва дейността за независима оценка, определена в член 6, параграфи 1 и 2.
Член 4
Значителни промени
1. Ако в дадена държава членка няма нотифицирано национално правило за определяне на това дали една промяна е значителна или не, вносителят на предложението проучва потенциалното въздействие на промяната върху безопасността на железопътната система.
Ако предложената промяна не оказва въздействие върху безопасността, не е необходимо да се прилага процедурата за управление на риска, описана в член 5.
2. Ако предложената промяна оказва въздействие върху безопасността, вносителят на предложението определя с помощта на експертна преценка доколко е значителна промяната въз основа на следните критерии:
а)
последствия при срив на системата: достоверен най-неблагоприятен сценарий при срив на оценяваната система, отчитащ съществуването на предпазни мерки извън оценяваната система;
б)
нововъведения, използвани при изпълнението на промяната; това засяга както нововъведения в железопътния сектор, така и нововъведения в организацията, която извършва промяната;
в)
сложност на промяната;
г)
мониторинг: невъзможност за мониторинг на изпълнената промяна през целия жизнен цикъл на системата, както и за подходяща намеса;
д)
обратимост: невъзможност за връщане към системата, каквато е била преди промяната;
е)
допълняемост: оценка на значимостта на промяната при отчитане на всички свързани с безопасността скорошни промени на оценяваната система, които не са били определени като значителни.
3. Вносителят на предложението съхранява необходимите документи, за да обоснове решението си.
Член 5
Процедура за управление на риска
1. Вносителят на предложението отговаря за прилагането на настоящия регламент, включително за оценката на значимостта на промяната въз основа на критериите в член 4, и за изпълнението на процедурата за управление на риска, определена в приложение I.
2. Вносителят на предложението осигурява, че рисковете, произлизащи от неговите доставчици и доставчици на услуги, включително техните подизпълнители, също се управляват в съответствие с настоящия регламент. За тази цел вносителят на предложението може да поиска чрез договорни отношения, неговите доставчици и доставчици на услуги, включително техните подизпълнители, да участват в процедурата за управление на риска, определена в приложение I.
Член 6
Независима оценка
1. Оценяващият орган извършва независима оценка на пригодността на прилагането на процедурата за управление на риска, както е определена в приложение I, и на резултатите от нея. Оценяващият орган отговаря на критериите, изброени в приложение II. Когато оценяващият орган не е вече определен от съществуващо законодателство на Съюза или национално законодателство, вносителят на предложението назначава свой собствен оценяващ орган на най-ранния подходящ етап от процедурата за оценка на риска.
2. За извършване на независимата оценка оценяващият орган:
а)
гарантира, че напълно разбира значителната промяна въз основа на документацията, предоставена от вносителя на предложението;
б)
провежда оценка на процедурите, използвани за управление на безопасността и качеството по време на проектирането и изпълнението на значителната промяна, ако тези процедури не са вече сертифицирани от съответен орган за оценка на съответствието;
в)
извършва оценка на прилагането на тези процедури за безопасност и качество по време на проектирането и изпълнението на значителната промяна.
След като приключи своята оценка в съответствие с букви а), б) и в), оценяващият орган представя доклада от оценката на безопасността, предвиден в член 15 и приложение III.
3. Избягва се дублиране на работата между следните оценки:
а)
оценката на съответствието на системата за управление на безопасността и на системата за поддръжка, принадлежаща на образуванията, които отговарят за поддръжката, съгласно изискванията в Директива 2004/49/ЕО;
б)
оценката на съответствието, извършена от нотифициран орган, съгласно определението в член 2, буква й) от Директива 2008/57/ЕО или от орган, определен в съответствие с член 17 от същата директива; и
в)
всяка независима оценка, извършена от оценяващия орган в съответствие с настоящия регламент.
4. Без да се засягат разпоредбите на законодателството на Съюза, вносителят на предложението може да избере националния орган по безопасността за оценяващ орган, когато този национален орган по безопасността предлага тази услуга и когато значителните промени се отнасят до следните случаи:
а)
за дадено возило е необходимо разрешение за въвеждане в експлоатация, както е посочено в член 22, параграф 2 и член 24, параграф 2 от Директива 2008/57/ЕО;
б)
за дадено возило е необходимо допълнително разрешение за въвеждане в експлоатация съгласно член 23, параграф 5 и член 25, параграф 4 от Директива 2008/57/ЕО;
в)
сертификатът за безопасност трябва да бъде актуализиран поради промяна на вида или размера на дейността съгласно член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО;
г)
сертификатът за безопасност трябва да бъде преразгледан поради съществени промени в регулаторната рамка за безопасност, както е посочено в член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО;
д)
разрешението за безопасност трябва да бъде актуализирано поради съществени промени в инфраструктурата, сигнализацията или енергоснабдяването, или в принципите на тяхната експлоатация и поддръжка, както е посочено в член 11, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО;
е)
разрешението за безопасност трябва да бъде преразгледано поради съществени промени в регулаторната рамка за безопасност, както е посочено в член 11, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО.
Когато дадена значителна промяна засяга структурна подсистема, за която е необходимо разрешение за въвеждане в експлоатация, както е посочено в член 15, параграф 1, или член 20 от Директива 2008/57/ЕО, вносителят на предложението може да избере националния орган по безопасността за оценяващ орган, когато въпросният национален орган по безопасността предлага тази услуга, освен ако вносителят на предложението вече е поверил тази задача на нотифициран орган в съответствие с член 18, параграф 2 от същата директива.
Член 7
Акредитация/признаване на оценяващ орган
Оценяващият орган, предвиден в член 6, следва да бъде:
а)
акредитиран от националния орган по акредитация, посочен в член 13, параграф 1, в съответствие с критериите, определени в приложение II, или;
б)
признат от признаващия орган, посочен в член 13, параграф 1, в съответствие с критериите, определени в приложение II; или
в)
националният орган по безопасността съгласно изискването на член 9, параграф 2.
Член 8
Приемане на акредитация/признаване
1. Когато предоставя сертификата за безопасност или разрешението за безопасност в съответствие с Регламент (ЕС) № 1158/2010 на Комисията (9) и Регламент (ЕС) № 1169/2010 на Комисията (10), националният орган по безопасността приема акредитацията или признаването от държава членка в съответствие с член 7, като доказателство за способността на железопътното предприятие или управителя на инфраструктурата да действа като оценяващ орган.
2. Когато предоставя сертификата на образувание, което отговаря за поддръжката, в съответствие с Регламент (ЕС) № 445/2011, сертифициращият орган приема такава акредитация или признаване от държава членка, като доказателство за способността на образуванието, което отговаря за поддръжката, да действа като оценяващ орган.
Член 9
Видове признаване на оценяващия орган
1. Могат да се използват следните видове признаване на оценяващия орган:
а)
признаване от държавата членка на образувание, което отговаря за поддръжката, на организация или на част от нея или на физическо лице;
б)
признаване от националния орган по безопасността на способността на дадена организация, или част от нея или физическо лице, за провеждането на независима оценка посредством оценка и надзор на системата за управление на безопасността на железопътно предприятие или на управител на инфраструктура;
в)
когато националният орган по безопасността действа като сертифициращ орган в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 445/2011, признаване от националния орган по безопасността на способността на дадена организация, или част от нея или физическо лице, да извършва независима оценка посредством оценяване и наблюдение на системата за поддръжка на образувание, което отговаря за поддръжката;
г)
признаване от признаващия орган, определен от държавата членка, на способността на, кото отговаря за поддръжката, на организация или част от нея или на физическо лице, да извършва независима оценка.
2. Когато държава членка признава националния орган по безопасността за оценяващ орган, тя е отговорна за това да осигури, че националният орган по безопасността отговаря на изискванията, определени в приложение II; в този случай, функциите на оценяващ орган на националния орган по безопасността са доказуемо независими от другите функции на националния орган по безопасността.
Член 10
Срок на валидност на признаването
1. В случаите, посочени в член 9, параграф 1, букви а) и г) и член 9, параграф 2, срокът на валидност на признаването не надвишава 5 години от датата на предоставянето му.
2. В случая, посочен в член 9, параграф 1, буква б):
а)
признаването на железопътно предприятие или на управител на инфраструктура, се указва в съответния сертификат за безопасност, в поле № 5 „Допълнителна информация“ от хармонизирания формат за сертификатите за безопасност, предвиден в приложение I към Регламент (ЕО) № 653/2007 на Комисията (11) и на подходящо място в разрешенията за безопасност;
б)
срокът на валидност на признаването се ограничава до този на сертификата или разрешението за безопасност, въз основа на които то е предоставено. В този случай искането за признаване се прави при следващото заявление за подновяване или актуализация на сертификата или на разрешението за безопасност.
3. В случаите, посочени в член 9, параграф 1, буква в):
а)
признаването на образувание, което отговаря за поддръжката, се указва в съответния сертификат, в поле 5 „Допълнителна информация“ от хармонизирания формат за сертификатите на образувания, които отговарят за поддръжката, предвиден в приложение V или, според случая, в приложение VI към Регламент (ЕС) № 445/2011;
б)
срокът на валидност на признаването се ограничава до този на сертификата, издаден от сертифициращия орган, въз основа на който то е предоставено. В този случай искането за признаване се прави при следващото заявление за подновяване или актуализиране на този сертификат.
Член 11
Наблюдение от признаващия орган
1. Аналогично на изискванията в член 5, параграф 3 и член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 765/2008 спрямо акредитацията, признаващият орган извършва периодично наблюдение с цел да провери дали признатият от него оценяващ орган продължава да отговаря на критериите, определени в приложение II, в рамките на срока на валидност на признаването.
2. Ако оценяващият орган повече не отговаря на критериите, определени в приложение II, признаващият орган ограничава прилагането на признаването, временно прекратява или оттегля признаването, в зависимост от степента на несъответствие.
Член 12
Облекчени критерии за случаите, в които дадена значителна промяна няма да бъде обект на взаимно признаване
Когато оценката на риска по отношение на дадена значителна промяна няма да бъде обект на взаимно признаване, вносителят на предложението определя оценяващ орган, отговарящ най-малкото на изискванията за компетентност, независимост и безпристрастност от приложение II. Другите изисквания на параграф 1 от приложение II, могат да бъдат облекчени в съгласие с националния орган по безопасността и по недискриминиращ начин.
Член 13
Предоставяне на информация на Агенцията
1. Когато е приложимо, не по-късно от 21 май 2015 г., държавите членки информират Агенцията кой е техният национален орган по акредитация и/или признаващ орган или признаващи органи за целите на настоящия регламент, както и кои са оценяващите органи, които са признали в съответствие с член 9, параграф 1, буква а). Те също така нотифицират всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
2. Не по-късно от 21 май 2015 г. националният орган по акредитация информира Агенцията за акредитираните оценяващи органи, както и за областите на компетентност, за които тези органи са акредитирани, както е предвидено в точки 2 и 3 от приложение II. Той също така нотифицира всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
3. Не по-късно от 21 май 2015 г. признаващият орган информира Агенцията за признатите оценяващи органи, както и за областите на компетентност, за които тези оценяващи органи са признати, както е предвидено в точки 2 и 3 от приложение II. Той също така нотифицира всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
Член 14
Помощ от Агенцията за акредитация или признаване на оценяващия орган
1. Агенцията организира партньорски оценки между признаващите органи въз основа на принципите, определени в член 10 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Агенцията организира, в сътрудничество с Европейското сътрудничество за акредитация (EA), обучение по настоящия регламент за националните органи по акредитация и за признаващите органи, най-малкото при всяко ново преразглеждане на настоящия регламент.
Член 15
Доклади за оценка на безопасността
1. Оценяващият орган предоставя на вносителя на предложението доклад за оценка на безопасността в съответствие с изискванията, определени в приложение III. Вносителят на предложението е отговорен да определи дали и как да се вземат предвид заключенията от доклада за оценка на безопасността при приемането по отношение на безопасността на оценяваната промяна. Вносителят на предложението обосновава и документира частта от доклада за оценка на безопасността, с която вносителят на предложението евентуално не е съгласен.
2. В случая, посочен в член 2, параграф 3, буква б), в съответствие с параграф 5 от настоящия член, декларацията, посочена в член 16, се приема от националния орган по безопасността при решението му относно разрешаването на въвеждането в експлоатация на структурни подсистеми и возила.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 16 от Директива 2008/57/ЕО, националният орган по безопасността не може да поиска допълнителни проверки или анализи на риска, освен ако е в състояние да докаже наличието на съществен риск за безопасността.
4. В случая, посочен в член 2, параграф 3, буква а), в съответствие с параграф 5 от настоящия член, декларацията, посочена в член 16, се приема от нотифицирания орган, който отговаря за издаването на сертификата за съответствие, освен ако той обоснове и документира съмненията си относно възприетите хипотези или целесъобразността на резултатите.
5. Когато дадена система или част от система вече е била приета в съответствие с процедурата за управление на риска, описана в настоящия регламент, изготвеният в резултат на това доклад за оценката на безопасността не може да бъде поставян под съмнение от никой друг оценяващ орган, имащ за задача да извърши нова оценка на същата система. Взаимното признаване зависи от доказването на това, че системата ще се използва при същите функционални, експлоатационни и екологични условия като тези на вече приетата система, както и че са приложени еквивалентни критерии за приемливост на риска.
Член 16
Декларация на вносителя на предложението
Въз основа на резултатите от прилагането на настоящия регламент и на доклада за оценка на безопасността, предоставен от оценяващия орган, вносителят на предложението изготвя писмена декларация, че всички известни опасности и свързани рискове са под контрол и са ограничени до едно приемливо ниво.
Член 17
Управление и одити на контрола на риска
1. Железопътните предприятия и операторите на инфраструктура, в своите планове за периодични одити на системата за управление на безопасността, както е посочена в член 9 от Директива 2004/49/ЕО, включват одити на прилагането на настоящия регламент.
2. Образуванията, които отговарят за поддръжката, в своите планове за периодични одити на системата за поддръжка, както е посочена в член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО, включват одити на прилагането на настоящия регламент.
3. В рамките на задачите, определени в член 16, параграф 2, буква д) от Директива 2004/49/ЕО, националният орган по безопасността извършва надзор на прилагането на настоящия регламент от железопътните предприятия, управителите на инфраструктура и образуванията, които отговарят за поддръжката, които не попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011, но са посочени в неговия национален регистър на возилата.
4. Като част от задачите, определени в член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 445/2011, сертифициращият орган на образувание, което отговаря за поддръжката на товарни вагони, наблюдава прилагането на настоящия регламент от образуванието, което отговаря за поддръжката.
Член 18
Обратна връзка и технически напредък
1. Всеки оператор на инфраструктура и всяко железопътно предприятие, в своя годишен доклад за безопасността, посочен в член 9, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО, докладва накратко опита си в прилагането на настоящия регламент. Докладът включва и обобщение на решенията, свързани с равнището на значимост на промените.
2. В своя годишен доклад за безопасността, посочен в член 18 от Директива 2004/49/ЕО, всеки национален орган по безопасността докладва опита на вносителите на предложения в прилагането на настоящия регламент, и когато е целесъобразно - своя собствен опит.
3. Годишният доклад за поддръжката от страна на образуванията, отговарящи за поддръжката на товарни вагони, посочен в точка I, параграф 7.4, буква к) от приложение III към Регламент (ЕС) № 445/2011, включва информация за опита на образуванията, които отговарят за поддръжката, във връзка с прилагането на настоящия регламент. Агенцията събира тази информация координирано със съответните сертифициращи органи.
4. Другите образувания, които отговарят за поддръжката и които не попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011 също споделят с Агенцията опита си от прилагането на настоящия регламент. Агенцията координира споделянето на опит с образуванията, които отговарят за поддръжката, и с националните органи по безопасността.
5. Агенцията събира цялата информация във връзка с опита от прилагането на настоящия регламент и, ако необходимо, отправя препоръки до Комисията с оглед на подобряване на настоящия регламент.
6. Преди 21 май 2018 г. Агенцията представя на Комисията доклад, който съдържа:
а)
анализ на опита от прилагането на настоящия регламент, включително случаите, при които ОМБ е бил приложен от вносителите на предложения на доброволен принцип, преди съответната дата за прилагане, предвидена в член 20;
б)
анализ на опита на вносителите на предложения във връзка с решенията относно степента на значимост на промените;
в)
анализ на случаите, в които са били използвани практически правилници съгласно раздел 2.3.8 от приложение I;
г)
анализ на опита от акредитирането и признаването на оценяващи органи;
д)
анализ на цялостната ефективност на настоящия регламент.
Националните органи по безопасността подпомагат Агенцията в събирането на тази информация.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕО) № 352/2009 се отменя, считано от 21 май 2015 г.
Позоваванията на отменения регламент се разбират като позовавания на настоящия регламент.
Член 20
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 21 май 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 април 2013 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 402/2013
2013 m. balandžio 30 d.
kuriuo nustatomas bendrasis saugos būdas, susijęs su pavojaus lygio nustatymu ir pavojaus vertinimu, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 352/2009
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/49/EB dėl saugos Bendrijos geležinkeliuose ir iš dalies pakeičiančią Tarybos direktyvą 95/18/EB dėl geležinkelio įmonių licencijavimo bei Direktyvą 2001/14/EB dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo, mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimo ir saugos sertifikavimo (Saugos geležinkeliuose direktyva) (1), ypač į jos 6 straipsnio 4 dalį,
kadangi:
(1)
pagal Direktyvą 2004/49/EB siekiant užtikrinti, kad būtų išlaikytas aukštas saugos lygis, o kai būtina ir kai racionaliu požiūriu tai praktiškai įmanoma, tas saugos lygis būtų padidintas, turėtų būti palaipsniui įdiegti bendrieji saugos būdai (BSB);
(2)
2010 m. spalio 12 d. Komisija įgaliojo Europos geležinkelio agentūrą (toliau - agentūra) pagal Direktyvą 2004/49/EB peržiūrėti 2009 m. balandžio 24 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 352/2009 dėl bendrojo saugos būdo, susijusio su Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/49/EB 6 straipsnio 3 dalies a punkte nurodyta pavojaus analize ir įvertinimu, priėmimo (2). Peržiūrint reikėtų atsižvelgti į agentūros analizės pagal reglamento 9 straipsnio 4 dalį rezultatus, gautus išnagrinėjus pavojaus lygio nustatymo ir vertinimo BSB bendrą efektyvumą ir jų taikymo patirtį, taip pat į tolesnius vertinimo įstaigos, nurodytos to reglamento 6 straipsnyje, vaidmens ir atsakomybės pokyčius. Taip pat reikėtų peržiūrėti kvalifikacijos reikalavimus (parengiant pripažinimo (akreditavimo) sistemą), taikomus vertinimo įstaigai, atsižvelgiant į jos vaidmenį BSB srityje, siekiant padidinti aiškumą ir taip išvengti taikymo skirtumų valstybėse narėse, atsižvelgiant į sąsajas su galiojančiomis Sąjungos leidimų suteikimo (sertifikavimo) procedūromis geležinkelių sektoriuje. Jei įmanoma, Reglamento (EB) Nr. 352/2009 peržiūra taip pat turėtų apimti tolesnius pokyčius, susijusius su pavojaus priimtinumo kriterijais, kurie gali būti naudojami pavojaus priimtinumui įvertinti aiškaus pavojaus numatymo ir jo lygio nustatymo procese. Laikydamasi Komisijos suteiktų įgaliojimų, agentūra pateikė Komisijai rekomendaciją dėl BSB peržiūros, pagrįstą poveikio vertinimo ataskaita. Šis reglamentas pagrįstas ta agentūros rekomendacija;
(3)
pagal Direktyvą 2004/49/EB pagrindiniams saugos valdymo sistemos elementams turėtų būti priskiriama tvarka ir būdai, kuriais siekiama įvertinti pavojų ir įgyvendinti pavojaus kontrolės priemones, kai tik pakitusios eksploatavimo sąlygos arba naujos medžiagos sukelia naują pavojų infrastruktūrai arba eksploatavimui. Tas pagrindinis saugos valdymo sistemos elementas aptariamas šiame reglamente;
(4)
Direktyvos 2004/49/EB 14a straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas už techninę priežiūrą atsakingiems subjektams taikyti techninės priežiūros sistemą, kuria būtų užtikrinama, kad transporto priemonės, už kurių techninę priežiūrą jie yra atsakingi, veiktų saugiai. Siekdami valdyti įrangos, procedūrų, organizavimo, personalo ar sąsajų pakeitimus, už techninę priežiūrą atsakingi subjektai turėtų nustatyti pavojaus vertinimo procedūras. Tas techninės priežiūros sistemai taikomas reikalavimas taip pat aptariamas šiame reglamente;
(5)
taikant 1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvą 91/440/EEB dėl Bendrijos geležinkelių plėtros (3) ir Direktyvos 2004/49/EB 9 straipsnio 2 dalį ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama pavojaus, susijusio su taikant šį reglamentą dalyvaujančių subjektų sąsajomis, valdymui;
(6)
2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje (4) 15 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi visų tinkamų priemonių, kuriomis būtų užtikrinta, kad geležinkelių sistemą sudarantys struktūriniai posistemiai galėtų būti pradėti eksploatuoti tik tais atvejais, kai jie yra suprojektuoti, sukonstruoti ir įrengti taip, kad juos integravus į geležinkelių sistemą jie atitiktų jiems keliamus esminius reikalavimus. Visų pirma valstybės narės turi patikrinti, ar šie posistemiai techniškai suderinami su geležinkelių sistema, į kurią jie integruojami, ir ar jie integruoti saugiai, atsižvelgiant į šio reglamento taikymo sritį;
(7)
įsitikinta, kad viena iš geležinkelių rinkos liberalizavimo kliūčių - tai, kad valstybėse narėse nėra bendros koncepcijos, pagal kurią būtų nustatomi geležinkelių sistemos saugos lygiai bei reikalavimai ir įrodoma atitiktis tiems lygiams bei reikalavimams. Tokia bendra koncepcija turėtų būti nustatyta šiuo reglamentu;
(8)
siekiant palengvinti tarpusavio pripažinimą valstybėse narėse, reikėtų suderinti dalyvių, susijusių su geležinkelių sistemos kūrimu ir eksploatavimu, taikomus pavojų nustatymo ir valdymo būdus, taip pat būdus, kuriais įrodoma, kad geležinkelių sistema Sąjungos teritorijoje atitinka saugos reikalavimus. Pirmiausia reikia suderinti procedūras ir būdus, skirtus pavojaus lygiui nustatyti ir pavojaus kontrolės priemonėms įgyvendinti, kai tik pakitusios eksploatavimo sąlygos arba naujos medžiagos sukelia naujų pavojų infrastruktūrai arba eksploatavimui, kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB III priedo 2 punkto d papunktyje;
(9)
jei nėra galiojančios praneštos nacionalinės taisyklės, pagal kurią nustatoma, ar pakeitimas yra svarbus saugai valstybėje narėje, už pakeitimo įgyvendinimą atsakinga bendrovė ar organizacija (toliau - pasiūlymo teikėjas) turėtų iš pradžių apsvarstyti galimą aptariamo pakeitimo poveikį geležinkelių sistemos saugai. Jei siūlomas pakeitimas turi poveikį saugai, remdamasis ekspertų vertinimu pasiūlymo teikėjas pakeitimo svarbą turėtų įvertinti pagal kriterijus, kurie turėtų būti nustatyti šiame reglamente. Atlikus šį vertinimą, turėtų būti padaryta viena iš trijų išvadų. Pirmuoju atveju pakeitimas nelaikomas svarbiu, todėl pasiūlymo teikėjas turėtų jį įgyvendinti taikydamas savo paties saugos būdą. Antruoju atveju pakeitimas laikomas svarbiu, todėl pasiūlymo teikėjas turėtų jį įgyvendinti laikydamasis šio reglamento be specialios nacionalinės saugos institucijos intervencijos. Trečiuoju atveju pakeitimas laikomas svarbiu, tačiau Europos Sąjungos lygmens nuostatomis reikalaujama specialios atitinkamos nacionalinės saugos institucijos intervencijos, pavyzdžiui, būtina išduoti naują leidimą pradėti transporto priemonės eksploatavimą arba persvarstyti ar atnaujinti geležinkelio įmonės saugos sertifikatą, arba persvarstyti ar atnaujinti infrastruktūros valdytojo saugos įgaliojimus;
(10)
kai turi būti atliktas eksploatuojamos geležinkelių sistemos pakeitimas, pakeitimo svarba turėtų būti vertinama atsižvelgiant ir į visus su sauga susijusius tai pačiai sistemos daliai poveikį turinčius pakeitimus, atliktus nuo šio reglamento įsigaliojimo arba nuo tada, kai paskutinį kartą taikytas šiame reglamente nustatytas pavojaus valdymo procesas (pasirenkama vėlesnė data). Tikslas - įvertinti, ar tokių pakeitimų visuma gali būti laikoma svarbiu pakeitimu, dėl kurio reikia visapusiškai taikyti pavojaus lygio nustatymo ir pavojaus vertinimo BSB;
(11)
svarbaus pakeitimo pavojaus priimtinumas turėtų būti vertinamas pagal vieną arba kelis iš toliau išvardytų pavojaus priimtinumo principų: praktikos kodeksų taikymas, palyginimas su panašiomis geležinkelių sistemos dalimis arba aiškus pavojaus numatymas. Visi principai sėkmingai taikyti keliose taikomosiose geležinkelių sistemose, taip pat kitoms transporto rūšims ir kitiems pramonės sektoriams. Aiškaus pavojaus numatymo principas dažnai taikomas sudėtingiems ar naujoviškiems pakeitimams. Už taikytino principo pasirinkimą turėtų būti atsakingas pasiūlymo teikėjas;
(12)
tais atvejais, kai taikomas plačiai pripažintas praktikos kodeksas, turėtų būti galima mažinti BSB taikymo poveikį, laikantis proporcingumo principo. Lygiai taip pat, kai yra Sąjungos lygmens nuostatos, pagal kurias reikalaujama specialios nacionalinės saugos institucijos intervencijos, tai institucijai turėtų būti leidžiama veikti kaip nepriklausomai vertinimo įstaigai, kad būtų kuo mažiau dvigubo tikrinimo, sumažėtų pernelyg didelės sektoriaus išlaidos ir sutrumpėtų pateikimo rinkai laikas;
(13)
kad agentūra galėtų pateikti Komisijai šio reglamento veiksmingumo bei taikymo ataskaitą ir prireikus jo tobulinimo rekomendacijų, agentūrai turėtų būti sudarytos sąlygos rinkti reikiamą informaciją iš įvairių susijusių dalyvių, įskaitant nacionalines saugos institucijas, už krovininių vagonų techninę priežiūrą atsakingų subjektų sertifikavimo įstaigas ir kitus už techninę priežiūrą atsakingus subjektus, kuriems netaikomas 2011 m. gegužės 10 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 445/2011 dėl subjektų, atsakingų už prekinių vagonų priežiūrą, sertifikavimo sistemos (5);
(14)
vertinimo įstaigą paprastai turėtų akredituoti nacionalinė akreditacijos įstaiga, turinti išskirtinę kompetenciją vertinti, ar vertinimo įstaiga atitinka suderintuose standartuose nustatytus reikalavimus. 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 765/2008, nustatančiame su gaminių prekyba susijusius akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus (6), išdėstytos išsamios nuostatos dėl tokių nacionalinių akreditacijos įstaigų kompetencijos;
(15)
tais atvejais, kai suderintuose Sąjungos teisės aktuose numatyta atitikties vertinimo įstaigų atranka siekiant užtikrinti šių teisės aktų įgyvendinimą, pagal Reglamentą (EB) Nr. 765/2008 numatyta skaidri akreditacija visos Sąjungos nacionalinių valdžios institucijų turėtų būti vertinama kaip pageidautinas būdas įrodyti tų įstaigų techninę kompetenciją. Vis dėlto nacionalinės institucijos gali laikytis pozicijos, kad jos turi tinkamų priemonių ir šį vertinimą gali atlikti pačios. Tokiais atvejais valstybė narė Komisijai ir kitoms valstybėms narėms turėtų pateikti visus dokumentinius įrodymus, būtinus pripažinimo įstaigos, kurią ji atrinko Sąjungos teisės aktų įgyvendinimo tikslais, kompetencijai patikrinti. Siekiant užtikrinti tokį pat kokybės ir pasitikėjimo lygį, kokio tikimasi akreditacijos procese, pripažinimo atveju vertinimo įstaigų vertinimo ir priežiūros reikalavimai ir taisyklės turėtų būti lygiaverčiai akreditacijos atveju taikomiems reikalavimams ir taisyklėms;
(16)
vertinimo įstaigos funkcijas gali atlikti bet koks nepriklausomas ir kompetentingas išorės ar vidaus asmuo, organizacija ar subjektas, nacionalinė saugos institucija, notifikuotoji įstaiga ar įstaiga, paskirta pagal Direktyvos 2008/57/EB 17 straipsnį, jei jie atitinka II priede nustatytus kriterijus;
(17)
vidaus vertinimo įstaigų pripažinimo pagal šį reglamentą tikslais nebūtina skubiai peržiūrėti geležinkelio įmonėms jau išduotus saugos sertifikatus, infrastruktūros valdytojams suteiktus saugos įgaliojimus ir už techninę priežiūrą atsakingiems subjektams išduotus sertifikatus. Juos bus galima peržiūrėti, kai kitą kartą bus teikiamos saugos sertifikatų, saugos įgaliojimų ar už techninę priežiūrą atsakingų subjektų sertifikatų pratęsimo ar atnaujinimo paraiškos;
(18)
galiojančiuose teisės aktuose akredituotų ar pripažintų vertinimo įstaigų skaičiaus kiekvienoje valstybėje narėje neribojamas, taip pat nenustatytas reikalavimas turėti bent vieną tokią įstaigą. Tuo atveju, kai vertinimo įstaiga pagal esamus Sąjungos ar nacionalinės teisės aktus dar nepaskirta, pasiūlymo teikėjas gali paskirti bet kurią vertinimo įstaigą Sąjungoje ar trečiojoje šalyje, jei ji akredituota pagal kriterijus ir atitinka reikalavimus, kurie yra lygiaverčiai šiame reglamente nustatytiems kriterijams ir reikalavimams. Valstybė narė turėtų turėti galimybę naudoti akreditavimą arba pripažinimą, arba bet kokį jų derinį;
(19)
Reglamentas (EB) Nr. 352/2009 tapo nebeaktualus, todėl jis turėtų būti pakeistas šiuo reglamentu;
(20)
atsižvelgiant į šiuo reglamentu nustatytus naujus reikalavimus, susijusius su vertinimo įstaigos akreditavimu ir pripažinimu, šio reglamento įgyvendinimą reikėtų atidėti, kad atitinkami dalyviai turėtų pakankamai laiko įdiegti ir įgyvendinti šią naują bendrą koncepciją;
(21)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2004/49/EB 27 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
1. Šiuo reglamentu nustatomas persvarstytas pavojaus lygio nustatymo ir pavojaus vertinimo bendrasis saugos būdas (BSB), kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB 6 straipsnio 3 dalies a punkte.
2. Šiuo reglamentu sudaromos geresnės sąlygos patekti į vežimo geležinkeliais paslaugų rinką, nes juo suderinama:
a)
pavojaus valdymo procesai, naudojami siekiant įvertinti pakeitimų poveikį saugos lygiams ir atitiktį saugos reikalavimams;
b)
įvairių geležinkelių sektoriaus dalyvių keitimasis su sauga susijusia informacija, siekiant valdyti įvairių šiame sektoriuje egzistuojančių sąsajų saugą;
c)
įrodymai, gaunami taikant pavojaus valdymo procesą.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas 3 straipsnio 11 punkte apibrėžtam pasiūlymo teikėjui, kuris atlieka bet kokius valstybės narės geležinkelių sistemos pakeitimus.
Tokie pakeitimai gali būti techninio, eksploatacinio arba organizacinio pobūdžio. Pagal 4 straipsnio taisykles svarstomi tik tie organizaciniai pakeitimai, kurie gali daryti poveikį eksploatavimo ar techninės priežiūros procesui.
2. Kai remiantis vertinimu pagal 4 straipsnio 2 dalies a-f punktuose nustatytus kriterijus:
a)
pakeitimas laikomas svarbiu, taikomas 5 straipsnyje nustatytas pavojaus valdymo procesas;
b)
pakeitimas laikomas nesvarbiu, pakanka saugoti tinkamus dokumentus, kuriais pagrindžiamas priimtas sprendimas.
3. Šis reglamentas taip pat taikomas struktūriniams posistemiams, kuriems taikoma Direktyva 2008/57/EB:
a)
jei pavojaus vertinimo reikalaujama atitinkamoje techninėje sąveikos specifikacijoje (toliau - TSS); tokiu atveju TSS prireikus nurodoma, kurios šio reglamento dalys taikomos;
b)
jei pakeitimas svarbus, kaip nustatyta 4 straipsnio 2 dalyje, pradedant eksploatuoti struktūrinius posistemius taikomas 5 straipsnyje nustatytas pavojaus valdymo procesas, siekiant užtikrinti, kad jie būtų saugiai integruoti į esamą sistemą, remiantis Direktyvos 2008/57/EB 15 straipsnio 1 dalimi.
4. Taikant šį reglamentą, šio straipsnio 3 dalies b punkte nurodytu atveju neturi būti nustatomi reikalavimai, kurie būtų priešingi atitinkamose TSS nustatytiems reikalavimams. Jei atsiranda tokių prieštaravimų, pasiūlymo teikėjas informuoja atitinkamą valstybę narę, kuri tuomet gali nuspręsti prašyti TSS persvarstyti pagal Direktyvos 2008/57/EB 6 straipsnio 2 dalį ar 7 straipsnį arba kreiptis dėl leidžiančios nukrypti nuostatos pagal tos direktyvos 9 straipsnio 2 dalį.
5. Šis reglamentas netaikomas geležinkelių sistemoms, kurioms netaikoma Direktyva 2004/49/EB, vadovaujantis jos 2 straipsnio 2 dalimi.
6. Reglamento (EB) Nr. 352/2009 nuostatos ir toliau taikomos projektams, kurie šio reglamento taikymo dieną yra gerokai pažengę, kaip apibrėžta Direktyvos 2008/57/EB 2 straipsnio t punkte.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojami Direktyvos 2004/49/EB 3 straipsnyje apibrėžti terminai.
Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
1)
pavojus - avarijų ir riktų, kurių padarinys - (grėsmės sukelta) žala, atvejų dažnumo rodiklis ir tos žalos sunkumo laipsnis;
2)
pavojaus analizė - sistemingas visos turimos informacijos naudojimas grėsmėms nustatyti ir pavojui numatyti;
3)
pavojaus lygio nustatymas - pavojaus analize pagrįsta procedūra, skirta įvertinti, ar užtikrintas priimtinas pavojaus lygis;
4)
pavojaus vertinimas - bendras pavojaus analizę ir pavojaus lygio nustatymą apimantis procesas;
5)
sauga - nepriimtino žalos pavojaus nebuvimas;
6)
pavojaus valdymas - pavojų analizės, lygio nustatymo ir valdymo užduotims atlikti sistemingai taikomos valdymo strategijos, procedūros ir veikla;
7)
sąsajos - visi per sistemos arba posistemio gyvavimo ciklą naudojami sąveikos taškai, įskaitant eksploatavimo ir techninės priežiūros sąveikos taškus, kai skirtingi geležinkelių sektoriaus dalyviai bendradarbiauja siekdami valdyti pavojus;
8)
dalyviai - visos šalys, kurios tiesiogiai arba vykdydamos sutartinius įsipareigojimus dalyvauja taikant šį reglamentą;
9)
saugos reikalavimai - sistemos saugos (kiekybinės ar kokybinės) charakteristikos ir jos eksploatavimo (įskaitant eksploatavimo taisykles) bei techninės priežiūros charakteristikos, būtinos teisiniams arba bendrovės saugos tikslams pasiekti;
10)
saugos priemonės - rinkinys veiksmų, kuriais arba sumažinamas grėsmės atvejų dažnumas, arba sušvelninami jos padariniai tam, kad būtų pasiektas ir (arba) išlaikytas priimtinas pavojaus lygis;
11)
pasiūlymo teikėjas yra vienas iš šių subjektų:
a)
geležinkelio įmonė arba infrastruktūros valdytojas, kurie įgyvendina pavojaus kontrolės priemones pagal Direktyvos 2004/49/EB 4 straipsnį;
b)
už techninę priežiūrą atsakingas subjektas, kuris įgyvendina priemones pagal Direktyvos 2004/49/EB 14a straipsnio 3 dalį;
c)
perkantysis subjektas arba gamintojas, kuris kreipiasi į notifikuotąją įstaigą prašydamas taikyti EB patikros procedūrą pagal Direktyvos 2008/57/EB 18 straipsnio 1 dalį arba į paskirtą įstaigą pagal tos direktyvos 17 straipsnio 3 dalį;
d)
pareiškėjas, prašantis leidimo pradėti eksploatuoti struktūrinius posistemius;
12)
saugos vertinimo ataskaita - dokumentas, kuriame pateikiamos vertinimo įstaigos atlikto vertinamos sistemos vertinimo išvados;
13)
grėsmė - aplinkybė, dėl kurios gali kilti avarija;
14)
vertinimo įstaiga - nepriklausomas ir kompetentingas vidaus ar išorės asmuo, organizacija arba kitas subjektas, atliekantis tyrimą, kad remdamasis įrodymais nuspręstų dėl sistemos tinkamumo atitikti jai taikomus saugos reikalavimus;
15)
pavojaus priimtinumo kriterijai - pradiniai reikalavimai, pagal kuriuos vertinamas tam tikro pavojaus priimtinumas; remiantis šiais kriterijais nustatoma, kad pavojaus lygis yra pakankamai žemas, todėl nereikia nedelsiant imtis priemonių jam dar labiau sumažinti;
16)
grėsmių byla - dokumentas, kuriame užregistruotos ir per nuorodas apibūdintos nustatytos grėsmės, su jomis susijusios priemonės, tų grėsmių šaltinis, pateikta nuoroda į jas valdyti turinčią organizaciją;
17)
grėsmės nustatymas - grėsmių aptikimo, išvardijimo ir apibūdinimo procesas;
18)
pavojaus priimtinumo principas - taisyklės, kurių laikomasi sprendžiant, ar su viena arba daugiau konkrečių grėsmių susijęs pavojus yra priimtinas ar ne;
19)
praktikos kodeksas - rašytinis taisyklių, kurias tinkamai taikant galima kontroliuoti vieną arba daugiau konkrečių grėsmių, rinkinys;
20)
pavyzdinė sistema - sistema, kurios priimtinas saugos lygis įrodytas ją naudojant praktiškai ir su kuria lyginant vertinamą sistemą nustatoma, ar pastarosios sistemos keliami pavojai yra priimtini;
21)
pavojaus numatymas - analizuojamų pavojų lygio nustatymo procesas, kurį sudaro šie etapai: dažnumo nustatymas, padarinių analizė ir jų integracija;
22)
techninė sistema - produktas arba produktų rinkinys, įskaitant projektą, įgyvendinimą bei pagalbinius dokumentus; pirmiausia nustatomi techninei sistemai taikomi reikalavimai, paskutinis etapas - sistemos priėmimas; nors atsižvelgiama į atitinkamų sąsajų su žmogaus elgsena koncepciją, patys operatoriai ir jų veiksmai į techninę sistemą neįtraukiami; techninės priežiūros procesas aprašomas techninės priežiūros žinynuose, tačiau pats procesas nėra techninės sistemos dalis;
23)
pražūtingas padarinys - avarijos nulemti mirties atvejai ir (arba) daugybiniai sunkūs sužalojimai ir (arba) didelė žala aplinkai;
24)
saugos priimtinumas - statusas, kurį pakeitimui suteikia pasiūlymo teikėjas remdamasis vertinimo įstaigos pateikta saugos vertinimo ataskaita;
25)
sistema - bet kokia keičiama geležinkelių sistemos dalis, kurios pakeitimas gali būti techninio, eksploatacinio ar organizacinio pobūdžio;
26)
pranešta nacionalinė taisyklė - bet kokia nacionalinė taisyklė, apie kurią valstybės narės praneša pagal Tarybos direktyvą 96/48/EB (7), Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/16/EB (8) ir direktyvas 2004/49/EB ir 2008/57/EB;
27)
sertifikavimo įstaiga - sertifikavimo įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 445/2011 3 straipsnyje;
28)
atitikties vertinimo įstaiga - atitikties vertinimo įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnyje;
29)
akreditavimas - akreditavimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnyje;
30)
nacionalinė akreditacijos įstaiga - nacionalinė akreditacijos įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnyje;
31)
pripažinimas - nacionalinės įstaigos, išskyrus nacionalinę akreditacijos įstaigą, suteikiamas patvirtinimas, kad vertinimo įstaiga atitinka šio reglamento II priede išdėstytus reikalavimus, todėl gali vykdyti nepriklausomo vertinimo veiklą, nurodytą 6 straipsnio 1 ir 2 dalyse.
4 straipsnis
Svarbūs pakeitimai
1. Jei nėra praneštos nacionalinės taisyklės, pagal kurią valstybėje narėje nustatoma, ar pakeitimas yra svarbus ar ne, pasiūlymo teikėjas apsvarsto galimą aptariamo pakeitimo poveikį geležinkelių sistemos saugai.
Jei siūlomas pakeitimas poveikio saugai neturi, 5 straipsnyje aprašyto pavojaus valdymo proceso taikyti nereikia.
2. Jei siūlomas pakeitimas turi poveikį saugai, dėl pakeitimo svarbos pasiūlymo teikėjas sprendžia remdamasis ekspertų vertinimu ir tokiais kriterijais:
a)
gedimo pasekmės: tikėtinas blogiausias scenarijus, jei sugestų vertinama sistema, atsižvelgiant į saugos barjerus už vertinamos sistemos ribų;
b)
įgyvendinant pakeitimą diegiama naujovė: turima omenyje ir tai, kas nauja geležinkelių sektoriuje, ir tai, kas nauja pakeitimą įgyvendinančiai organizacijai;
c)
pakeitimo sudėtingumas;
d)
stebėsena: galimybės įgyvendintą pakeitimą stebėti per visą sistemos gyvavimo ciklą ir imtis tinkamų intervencinių priemonių nebuvimas;
e)
grįžtamumas: galimybės grįžti prie tokios sistemos, kokia ji buvo iki pakeitimo, nebuvimas;
f)
papildomumas: pakeitimo svarbos vertinimas, atsižvelgiant į visus naujus su sauga susijusius vertinamos sistemos pakeitimus, kurie nelaikyti svarbiais.
3. Pasiūlymo teikėjas saugo tinkamus dokumentus savo sprendimui pagrįsti.
5 straipsnis
Pavojaus valdymo procesas
1. Už šio reglamento taikymą, įskaitant pakeitimo svarbos vertinimą pagal 4 straipsnio kriterijus, ir I priede nustatyto pavojaus valdymo proceso taikymą atsakingas pasiūlymo teikėjas.
2. Pasiūlymo teikėjas užtikrina, kad jo tiekėjų ir paslaugų teikėjų, įskaitant jų subrangovus, keliami pavojai taip pat būtų valdomi laikantis šio reglamento. Todėl pasiūlymo teikėjas, pasinaudodamas sutartiniais įsipareigojimais, gali reikalauti, kad jo tiekėjai ir paslaugų teikėjai, įskaitant jų subrangovus, dalyvautų I priede nustatytame pavojaus valdymo procese.
6 straipsnis
Nepriklausomas vertinimas
1. Vertinimo įstaiga atlieka nepriklausomą I priede nustatyto pavojaus valdymo proceso taikymo ir jo rezultatų tinkamumo vertinimą. Ši vertinimo įstaiga turi atitikti II priede išvardytus kriterijus. Jei vertinimo įstaiga pagal galiojančius Sąjungos ar nacionalinės teisės aktus dar nepaskirta, pasiūlymo teikėjas kuo ankstesniu tinkamu pavojaus vertinimo proceso etapu paskiria savo vertinimo įstaigą.
2. Siekdama atlikti nepriklausomą vertinimą, vertinimo įstaiga:
a)
užtikrina, kad ji gerai suprastų svarbų pakeitimą, remdamasi pasiūlymo teikėjo pateiktais dokumentais;
b)
įvertina saugos ir kokybės valdymo procesus, naudojamus projektuojant ir įgyvendinant svarbų pakeitimą, jei atitinkama atitikties vertinimo įstaiga tų procesų dar nėra sertifikavusi;
c)
įvertina tų saugos ir kokybės procesų taikymą svarbaus pakeitimo projektavimo ir įgyvendinimo etapais.
Atlikusi vertinimą pagal a, b ir c punktus, vertinimo įstaiga pateikia saugos vertinimo ataskaitą, numatytą 15 straipsnyje ir III priede.
3. Turi būti vengiama dubliuoti darbą atliekant šiuos vertinimus:
a)
saugos valdymo sistemos ir už techninę priežiūrą atsakingų subjektų techninės priežiūros sistemos atitikties vertinimą, kaip reikalaujama pagal Direktyvą 2004/49/EB, ir
b)
atitikties vertinimą, kurį atlieka notifikuotoji įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 2008/57/EB 2 straipsnio j punkte, arba pagal tos direktyvos 17 straipsnį paskirta įstaiga, ir
c)
bet kokį nepriklausomą vertinimą, kurį atlieka vertinimo įstaiga pagal šį reglamentą.
4. Nepažeisdamas Sąjungos teisės aktų, pasiūlymo teikėjas kaip vertinimo įstaigą gali pasirinkti nacionalinę saugos instituciją, jei nacionalinė saugos institucija siūlo šią paslaugą ir jei svarbūs pakeitimai susiję su tokiais atvejais:
a)
reikia leidimo pradėti eksploatuoti transporto priemonę, kaip nurodyta Direktyvos 2008/57/EB 22 straipsnio 2 dalyje ir 24 straipsnio 2 dalyje;
b)
reikia papildomo leidimo pradėti eksploatuoti transporto priemonę, kaip nurodyta Direktyvos 2008/57/EB 23 straipsnio 5 dalyje ir 25 straipsnio 4 dalyje;
c)
pakeitus veiklos rūšį arba jos mastą reikia atnaujinti saugos sertifikatą, kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB 10 straipsnio 5 dalyje;
d)
saugos sertifikatą reikia persvarstyti dėl esminių saugos reguliavimo sistemos pokyčių, kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB 10 straipsnio 5 dalyje;
e)
saugos įgaliojimai turi būti atnaujinti dėl esminių infrastruktūros, signalizacijos ar energijos tiekimo arba infrastruktūros eksploatavimo ir techninės priežiūros principų pokyčių, kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB 11 straipsnio 2 dalyje;
f)
saugos įgaliojimus reikia persvarstyti dėl esminių saugos reguliavimo sistemos pokyčių, kaip nurodyta Direktyvos 2004/49/EB 11 straipsnio 2 dalyje.
Jei svarbus pakeitimas susijęs su struktūriniu posistemiu, kurio eksploatavimo pradžiai reikia leidimo, kaip nurodyta Direktyvos 2008/57/EB 15 straipsnio 1 dalyje arba 20 straipsnyje, pasiūlymo teikėjas kaip vertinimo įstaigą gali pasirinkti nacionalinę saugos instituciją, jei nacionalinė saugos institucija siūlo šią paslaugą, jeigu pasiūlymo teikėjas tos užduoties dar nepaskyrė notifikuotajai įstaigai pagal tos direktyvos 18 straipsnio 2 dalį.
7 straipsnis
Vertinimo įstaigos akreditavimas arba pripažinimas
6 straipsnyje nurodyta vertinimo įstaiga yra arba:
a)
akredituojama nacionalinės akreditacijos įstaigos, nurodytos 13 straipsnio 1 dalyje, naudojant II priede apibrėžtus kriterijus, arba
b)
pripažįstama pripažinimo įstaigos, nurodytos 13 straipsnio 1 dalyje, naudojant II priede apibrėžtus kriterijus, arba
c)
nacionalinė saugos institucija, laikantis 9 straipsnio 2 dalies reikalavimo.
8 straipsnis
Akreditavimo arba pripažinimo priimtinumas
1. Suteikdama saugos sertifikatą arba saugos įgaliojimus pagal Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1158/2010 (9) arba Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1169/2010 (10), nacionalinė saugos institucija pripažįsta valstybės narės pagal 7 straipsnį suteiktą akreditaciją ar pripažinimą kaip įrodymą, kad geležinkelio įmonė arba infrastruktūros valdytojas gali vykdyti vertinimo įstaigos funkcijas.
2. Išduodama sertifikatą už techninę priežiūrą atsakingam subjektui pagal Reglamentą (ES) Nr. 445/2011, sertifikavimo įstaiga pripažįsta tokią valstybės narės suteiktą akreditaciją arba pripažinimą kaip įrodymą, kad už techninę priežiūrą atsakingas subjektas gali vykdyti vertinimo įstaigos funkcijas.
9 straipsnis
Vertinimo įstaigos pripažinimo tipai
1. Galima naudoti tokių tipų vertinimo įstaigos pripažinimą:
a)
valstybė narė pripažįsta už techninę priežiūrą atsakingą subjektą, organizaciją ar jos dalį arba asmenį;
b)
nacionalinė saugos institucija pripažįsta organizacijos, jos dalies ar asmens gebėjimą atlikti nepriklausomą vertinimą, vertinant ir prižiūrint geležinkelio įmonės arba infrastruktūros valdytojo saugos valdymo sistemą;
c)
kai nacionalinė saugos institucija veikia kaip sertifikavimo įstaiga pagal Reglamento (ES) Nr. 445/2011 10 straipsnį, nacionalinė saugos institucija pripažįsta organizacijos, jos dalies ar asmens gebėjimą atlikti nepriklausomą vertinimą, vertinant ir prižiūrint už techninę priežiūrą atsakingo subjekto techninės priežiūros sistemą;
d)
valstybės narės paskirta pripažinimo įstaiga pripažįsta už techninę priežiūrą atsakingo subjekto, organizacijos ar jos dalies arba asmens gebėjimą atlikti nepriklausomą vertinimą.
2. Kai valstybė narė pripažįsta nacionalinę saugos instituciją kaip vertinimo įstaigą, ta valstybė narė privalo užtikrinti, kad nacionalinė saugos institucija atitiktų II priede nustatytus reikalavimus. Šiuo atveju nacionalinės saugos institucijos atliekamos vertinimo įstaigos funkcijos turi būti aiškiai nepriklausomos nuo kitų nacionalinės saugos institucijos funkcijų.
10 straipsnis
Pripažinimo galiojimas
1. 9 straipsnio 1 dalies a ir d punktuose ir 9 straipsnio 2 dalyje nurodytais atvejais pripažinimo galiojimo laikotarpis yra ne ilgesnis nei 5 metai nuo jo suteikimo dienos.
2. 9 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytu atveju:
a)
geležinkelio įmonės ar infrastruktūros valdytojo pripažinimo patvirtinimas pateikiamas atitinkamo saugos sertifikato, parengto naudojant suderintą Komisijos reglamento (EB) Nr. 653/2007 (11) I priede nustatytą saugos sertifikatų formą, 5 laukelyje „Papildoma informacija“, taip pat atitinkamoje saugos įgaliojimų dalyje;
b)
pripažinimo galiojimo laikotarpis sutampa su saugos sertifikato ar įgaliojimų, pagal kuriuos suteiktas pripažinimas, galiojimo laikotarpiu. Šiuo atveju pripažinimo prašoma teikiant kitą saugos sertifikato ar įgaliojimų pratęsimo ar atnaujinimo paraišką.
3. 9 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytais atvejais:
a)
už techninę priežiūrą atsakingo subjekto pripažinimo patvirtinimas pateikiamas atitinkamo sertifikato, parengto naudojant suderintą Reglamento (ES) Nr. 445/2011 V priede arba, kai tinka, VI priede nustatytą už techninę priežiūrą atsakingų subjektų sertifikato formą, 5 laukelyje „Papildoma informacija“;
b)
pripažinimo galiojimo laikotarpis sutampa su sertifikavimo įstaigos išduoto sertifikato, pagal kurį suteiktas pripažinimas, galiojimo laikotarpiu. Šiuo atveju pripažinimo prašoma teikiant kitą to sertifikato pratęsimo ar atnaujinimo paraišką.
11 straipsnis
Pripažinimo įstaigos vykdoma priežiūra
1. Pagal analogiją su Reglamento (EB) Nr. 765/2008 5 straipsnio 3 dalies ir 5 straipsnio 4 dalies reikalavimais dėl akreditavimo, pripažinimo įstaiga periodiškai vykdo priežiūrą, siekdama patikrinti, ar jos pripažinta vertinimo įstaiga pripažinimo galiojimo laikotarpiu nuolat atitinka II priede nustatytus kriterijus.
2. Jei vertinimo įstaiga nebeatitinka II priede nustatytų kriterijų, pripažinimo įstaiga, atsižvelgdama į neatitikties lygį, apriboja pripažinimo taikymo sritį, sustabdo pripažinimo galiojimą arba pripažinimą panaikina.
12 straipsnis
Ne tokie griežti kriterijai, kai svarbus pakeitimas tarpusavyje nepripažįstamas
Kai svarbaus pakeitimo pavojaus vertinimas neturi būti pripažįstamas tarpusavyje, pasiūlymo teikėjas paskiria vertinimo įstaigą, kuri atitinka bent II priede nurodytus kompetencijos, nepriklausomumo ir nešališkumo kriterijus. Kiti II priedo 1 punkto reikalavimai pagal susitarimą su nacionaline saugos institucija gali būti nediskriminaciniu būdu sušvelninti.
13 straipsnis
Informacijos teikimas agentūrai
1. Kai taikoma, ne vėliau kaip 2015 m. gegužės 21 d. valstybės narės pateikia informaciją agentūrai apie nacionalinę akreditacijos įstaigą ir (arba) pripažinimo įstaigą ar pripažinimo įstaigas, paskirtas šio reglamento tikslais, taip pat apie vertinimo įstaigas, kurias jos pripažino pagal 9 straipsnio 1 dalies a punktą. Apie bet kokį šios situacijos pasikeitimą jos praneša per mėnesį nuo tokio pasikeitimo dienos. Šią informaciją agentūra paskelbia viešai.
2. Ne vėliau kaip 2015 m. gegužės 21 d. nacionalinė akreditacijos įstaiga pateikia informaciją agentūrai apie akredituotas vertinimo įstaigas, taip pat apie tų akredituotų vertinimo įstaigų kompetencijos sritį, kaip numatyta II priedo 2 ir 3 punktuose. Apie bet kokį šios situacijos pasikeitimą jos praneša per mėnesį nuo tokio pasikeitimo dienos. Šią informaciją agentūra paskelbia viešai.
3. Ne vėliau kaip 2015 m. gegužės 21 d. pripažinimo įstaiga pateikia informaciją agentūrai apie pripažintas vertinimo įstaigas, taip pat apie tų pripažintų vertinimo įstaigų kompetencijos sritį, kaip numatyta II priedo 2 ir 3 punktuose. Apie bet kokį šios situacijos pasikeitimą jos praneša per mėnesį nuo tokio pasikeitimo dienos. Šią informaciją agentūra paskelbia viešai.
14 straipsnis
Agentūros parama akredituojant ar pripažįstant vertinimo įstaigą
1. Remdamasi tais pačiais principais, kokie išdėstyti Reglamento (EB) Nr. 765/2008 10 straipsnyje, agentūra organizuoja pripažinimo įstaigų tarpusavio vertinimus.
2. Agentūra, bendradarbiaudama su Europos akreditacijos organizacija (EA), bent po kiekvieno šio reglamento persvarstymo rengia mokymus apie šį reglamentą nacionalinėms akreditacijos įstaigoms ir pripažinimo įstaigoms.
15 straipsnis
Saugos vertinimo ataskaitos
1. Pagal III priede nustatytus reikalavimus vertinimo įstaiga pateikia pasiūlymo teikėjui saugos vertinimo ataskaitą. Ar atsižvelgti į saugos vertinimo ataskaitos išvadas ir kaip į jas atsižvelgti, kad vertinamas pakeitimas būtų pripažintas saugiu, sprendžia pasiūlymo teikėjas. Pasiūlymo teikėjas pagrindžia ir įformina dokumentais tą saugos vertinimo ataskaitos dalį, su kuria jis galiausiai nesutinka.
2. 2 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytu atveju, remdamasi šio straipsnio 5 dalimi, nacionalinė saugos institucija priimdama sprendimą, ar suteikti leidimą pradėti eksploatuoti struktūrinius posistemius ir transporto priemones, pripažįsta 16 straipsnyje nurodytą pareiškimą.
3. Nepažeisdama Direktyvos 2008/57/EB 16 straipsnio, nacionalinė saugos institucija gali nereikalauti papildomų patikrinimų ar pavojaus analizės, nebent ji gali įrodyti, kad esama didelio pavojaus saugai.
4. 2 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytu atveju, remdamasi šio straipsnio 5 dalimi, už atitikties sertifikato išdavimą atsakinga notifikuotoji įstaiga pripažįsta 16 straipsnyje nurodytą pareiškimą, nebent ji pagrindžia ir įformina dokumentais savo abejones, susijusias su padarytomis prielaidomis arba rezultatų tinkamumu.
5. Kitos už naują tos pačios sistemos vertinimą atsakingos vertinimo įstaigos nekvestionuoja saugos vertinimo ataskaitos, parengtos priėmus sistemą arba sistemos dalį pagal šiame reglamente nustatytą pavojaus valdymo procesą. Tarpusavio pripažinimas priklauso nuo įrodymo, kad sistema bus naudojama tokiomis pačiomis funkcinėmis, eksploatavimo ir aplinkos sąlygomis, kokiomis naudojama jau priimta sistema, ir nuo to, ar laikytasi lygiaverčių pavojaus priimtinumo kriterijų.
16 straipsnis
Pasiūlymo teikėjo pareiškimas
Remdamasis šio reglamento taikymo rezultatais ir vertinimo įstaigos pateikta saugos vertinimo ataskaita, pasiūlymo teikėjas pateikia rašytinį pareiškimą, kad visos nustatytos grėsmės ir susiję pavojai yra kontroliuojami užtikrinant priimtiną saugos lygį.
17 straipsnis
Pavojaus kontrolės valdymas ir auditas
1. Geležinkelio įmonės ir infrastruktūros valdytojai į savo saugos valdymo sistemos, nurodytos Direktyvos 2004/49/EB 9 straipsnyje, periodinio audito schemą įtraukia šio reglamento taikymo auditą.
2. Už techninę priežiūrą atsakingi subjektai į savo techninės priežiūros sistemos, nurodytos Direktyvos 2004/49/EB 14a straipsnio 3 dalyje, periodinio audito schemą įtraukia šio reglamento taikymo auditą.
3. Vykdydama Direktyvos 2004/49/EB 16 straipsnio 2 dalies e punkte apibrėžtas užduotis, nacionalinė saugos institucija prižiūri, kaip geležinkelio įmonės, infrastruktūros valdytojai ir už techninę priežiūrą atsakingi subjektai, kuriems netaikomas Reglamentas (ES) Nr. 445/2011, bet kurie įrašyti į jos nacionalinį transporto priemonių registrą, taiko šį reglamentą.
4. Vykdydama Reglamento (ES) Nr. 445/2011 7 straipsnio 1 dalyje apibrėžtas užduotis, už krovininių vagonų techninę priežiūrą atsakingo subjekto sertifikavimo įstaiga prižiūri, kaip už techninę priežiūrą atsakingas subjektas taiko šį reglamentą.
18 straipsnis
Grįžtamasis ryšys ir technikos pažanga
1. Kiekvienas infrastruktūros valdytojas ir kiekviena geležinkelio įmonė Direktyvos 2004/49/EB 9 straipsnio 4 dalyje nurodytoje metinėje saugos ataskaitoje trumpai praneša apie patirtį, įgytą taikant šį reglamentą. Į ataskaitą taip pat įtraukiamas sprendimų dėl pakeitimų svarbos lygio apibendrinimas.
2. Kiekviena nacionalinė saugos institucija Direktyvos 2004/49/EB 18 straipsnyje nurodytoje metinėje saugos ataskaitoje praneša apie pasiūlymo teikėjų patirtį, kurią jie įgijo taikydami šį reglamentą, ir prireikus apie savo patirtį.
3. Už krovininių vagonų techninę priežiūrą atsakingų subjektų metinėje techninės priežiūros ataskaitoje, nurodytoje Reglamento (ES) Nr. 445/2011 III priedo I skirsnio 7.4 punkto k papunktyje, pateikiama informacija apie patirtį, kurią taikydami šį reglamentą įgijo už techninę priežiūrą atsakingi subjektai. Šios informacijos rinkimą agentūra derina su atitinkamomis sertifikavimo įstaigomis.
4. Kiti už techninę priežiūrą atsakingi subjektai, kuriems netaikomas Reglamentas (ES) Nr. 445/2011, taip pat dalijasi su agentūra šio reglamento taikymo patirtimi. Agentūra koordinuoja šių už techninę priežiūrą atsakingų subjektų ir nacionalinių saugos institucijų dalijimosi patirtimi veiksmus.
5. Agentūra renka visą informaciją apie šio reglamento taikymo patirtį ir prireikus teikia rekomendacijas Komisijai, kad šis reglamentas būtų tobulinamas.
6. Iki 2018 m. gegužės 21 d. agentūra Komisijai pateikia ataskaitą, į kurią įtraukiama:
a)
šio reglamento taikymo patirties analizė, įskaitant atvejus, kai pasiūlymų teikėjai BSB savanoriškai taikė iki atitinkamos 20 straipsnyje numatytos taikymo dienos;
b)
pasiūlymų teikėjų patirties, susijusios su sprendimais dėl pakeitimų svarbos lygio, analizė;
c)
atvejų, kai naudoti praktikos kodeksai, kaip nustatyta I priedo 2.3.8 punkte, analizė;
d)
patirties, susijusios su vertinimo įstaigų akreditavimu ir pripažinimu, analizė;
e)
bendro šio reglamento veiksmingumo analizė.
Nacionalinės saugos institucijos padeda agentūrai surinkti tokią informaciją.
19 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 352/2009 panaikinimas nuo 2015 m. gegužės 21 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
20 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. gegužės 21 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. balandžio 30 d.