РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно Държавна помощ SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), приведена в действие от Испания Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“
(нотифицирано под номер C(2013) 4426)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/200/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Според няколко жалби, заведени в Комисията от май 2006 г. насам, испанската система „лизинг срещу данък“ (STL), която се прилага от 2002 г. насам по отношение на корабоплавателни предприятия, им позволява да закупуват кораби в Испания на цени, по-ниски с 20-30 %. По-специално две национални федерации на корабостроителници и една независима корабостроителница са подали жалби, че тази схема води до загуба на договори за корабостроене от техните членове в полза на испански корабостроителници. На 13 юли 2010 г. асоциациите на корабостроителници от седем европейски държави заедно подписаха петиция срещу така наречената испанска система „лизинг срещу данък“ (наричана по-долу „STL“). Поне едно корабоплавателно предприятие е подкрепило тези жалби. През август 2010 г. член на Европейския парламент зададе въпрос по тази тема (2).
(2)
С писма от 15 септември 2006 г., 30 януари 2007 г., 6 ноември 2007 г. и 3 март 2008 г. Комисията изпрати на Испания запитвания за информация. Испания отговори с писма от 16 октомври 2006 г., 23 и 27 февруари 2007 г., 11 януари и 27 март 2008 г. На проведена на 29 април 2008 г. среща Комисията поиска допълнителна информация, която Испания предостави с писмо от 17 юни 2008 г. Комисията поиска още допълнителна информация с писма от 23 септември 2008 г., която Испания предостави посредством писмо от 24 октомври 2008 г.
(3)
След получаването на нова информация от жалбоподателите Комисията поиска допълнителна информация посредством писма от 11 януари и 25 май 2010 г. Испания отговори с писма от 10 март и 26 юли 2010 г. На 24 януари 2011 г. бе проведена среща с испанските органи.
(4)
С писмо от 29 юни 2011 г. Комисията уведоми Испания за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, по отношение на помощта.
(5)
С писмо от 2 август 2011 г. Испания представи мнението си относно решението за откриване на официална процедура.
(6)
Решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване (наричано по-долу „Решение C(2011) 4494 окончателен“) бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мерките.
(7)
Комисията получи мнения на няколко заинтересовани страни: с писма от 23 февруари, 7 март, 11 юли и 29 октомври 2012 г. и 12 и 25 февруари и 22 април 2013 г. ги препрати на Испания, на която бе дадена възможност да реагира. Мненията ѝ бяха получени с писма от 30 април, 24 май, 9 и 23 юли и 14 ноември 2012 г. и 25 февруари, 12 март и 21 май 2013 г. Испания също представи допълнителни коментари с писма от 3 и 9 октомври 2012 г. По тяхно искане Комисията проведе срещи с Pequeños y Medianos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) на 13 ноември 2012 г. и 4 февруари 2013 г. и с испанските органи на 6 март 2013 г.
2. ОПИСАНИЕ НА ИСПАНСКАТА СИСТЕМА „ЛИЗИНГ СРЕЩУ ДАНЪК“
(8)
Испанската система „лизинг срещу данък“ се прилага по отношение на сделки, които включват построяването от страна на корабостроителници (продавачи) и придобиването от страна на корабоплавателни предприятия (купувачи) на морски плавателни съдове и финансирането на тези сделки посредством ad hoc правна и финансова структура.
(9)
Системата STL се основава на:
-
ad-hoc правна и финансова структура, организирана от банка и действаща между корабоплавателното предприятие и корабостроителницата, съответно купувача и продавача на плавателния съд
-
сложна мрежа от договори между различните страни по сделката;
-
използването на няколко испански данъчни мерки.
(10)
По искане на Комисията испанските органи потвърдиха, че STL е приложена при 273 сделки за корабостроене и придобиване между 1 януари 2002 г. и 30 юни 2010 г. на обща стойност от 8 727 997 332 EUR. Прилагането на схемата продължава до 29 юни 2011 г., когато е дадено началото на официалната процедура по разследване. Купувачите са корабоплавателни предприятия от цяла Европа и извън нея. Всички с изключение на една от сделките (договор за 6 148 969 EUR) са с испански корабостроителници.
2.1. STL - ПРАВНА И ФИНАНСОВА СТРУКТУРА
(11)
Както бе посочено, операция със STL позволява на собственик на кораб да притежава нов плавателен съд, построен с 20 %-30 % отстъпка от цената, която се предлага от корабостроителницата. С цел получаването на намалената цена (след приспадане на отстъпката) корабоплавателното предприятие трябва да се съгласи да не купува плавателния съд директно от корабостроителницата, а от испанско обединение по икономически интереси (ОИИ), създадено съгласно испанското законодателство от банка.
(12)
Структурата STL е схема за данъчно планиране, която най-общо се организира от банка с цел получаване на данъчни облекчения за инвеститори в прозрачно по отношение на данъците ОИИ и с цел прехвърляне на част от тези данъчни облекчения към корабоплавателно предприятие под формата на отстъпка от цената на плавателен съд. Останалата част от облекченията се запазват от инвеститорите в ОИИ като възнаграждение за тяхната инвестиция. Освен ОИИ операцията със STL включва и други посредници като банка и предприятие за лизинг (вж. диаграмата по-долу).
(13)
На практика ОИИ взима на лизинг плавателен съд от предприятие за лизинг от датата, на която започва строителството му. След завършването му ОИИ чартира плавателния съд на корабоплавателното предприятие на база „беърбоут“, а корабоплавателното предприятие започва да експлоатира плавателния съд. Във всеки случай ОИИ се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за лизинг, а корабоплавателното предприятие се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за беърбоут чартър посредством договори с реципрочни опции за покупка и продажба (5). Датата на упражняване на опциите, посочена в договора за лизинг, е няколко седмици преди датата на упражняване на опциите, посочена в беърбоут чартъра. И двете опции са упражнени, щом ОИИ премине към системата за данък върху тонажа (за по-подробно описание вж. раздел 2.2.4 Мярка 4: Данък върху тонажа. Засегнатите страни подписват рамково споразумение, с което гарантират, че всички са съгласни с организацията и функционирането на структурата STL.
(14)
Сделките, които се осъществяват между различните участници във операцията със STL, са описани с повече подробности в Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.2) (6) въз основа на примери, представени от Испания (7).
2.2. STL - ДАНЪЧНИ АСПЕКТИ
(15)
Целта на схемата STL, описана в раздел по-горе, е на първо място да осигури облекченията от определени данъчни мерки в полза на ОИИ и на участващите инвеститори, които на свой ред ще прехвърлят част от тези облекчения на корабоплавателното предприятие, което придобива нов плавателен съд.
(16)
ОИИ получава данъчните облекчения на два етапа съгласно два различни набора от данъчни правила. На първия етап се прилага ранна и ускорена амортизация на отдадения на лизинг плавателен съд в рамките на „обичайната“ система за корпоративно подоходно облагане. Това генерира сериозни данъчни загуби за ОИИ. Предвид данъчната прозрачност на ОИИ тези данъчни загуби подлежат на приспадане от собствените приходи на инвеститорите, пропорционално на техните дялове в ОИИ.
(17)
При обичайни обстоятелства данъчните спестявания, реализирани от тази ранна и ускорена амортизация на разходите за плавателен съд, следва да бъдат компенсирани на по-късен етап от увеличени данъчни плащания било то при пълната амортизация на плавателния съд, когато не могат да бъдат приспаднати други разходи за амортизация, или при продажбата и резултатите от прираста на капитала при продажбата (8). Поради данъчната прозрачност на ОИИ повишената печалба през следващите години обичайно би била добавена към собствените приходи на инвеститорите и би подлежала на данъчно облагане.
(18)
Въпреки това при операция със STL ОИИ не задържат плавателните съдове след пълната амортизация. При втория етап данъчните спестявания, които произтичат от първоначални загуби, прехвърлени към инвеститорите, са гарантирани в резултат на преминаването на ОИИ към система за данък върху тонажа и пълното освобождаване на прираста на капитала, който произтича от продажбата на плавателен съд, - малко след преминаването към новата система - за корабоплавателното предприятие (9). За повече подробности относно тези два етапа вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.3.1).
(19)
Според предоставената на Комисията информация (10) комбинираното въздействие от данъчните мерки, използвани при STL, позволява на ОИИ и неговите инвеститори да постигнат данъчно облекчение от приблизително 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд. Част от това данъчно облекчение - първоначално получено от ОИИ/ неговите инвеститори - се задържа от инвеститорите (10-15 %), а друга част от него се прехвърля към корабоплавателното предприятие (85-90 %), което в крайна сметка става собственик на плавателния съд, като получава намаление от 20 % до 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд.
(20)
Както беше посочено вече, при операциите със STL се комбинират отделни -но все пак взаимосвързани - данъчни мерки с цел реализиране на данъчно облекчение. В раздела по-долу са описани накратко тези мерки. За по-подробно описание вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.4).
2.2.1. Мярка 1 - Ускорена амортизация (11) на дадените на лизинг активи
(член 115, параграф 6 от TRLIS)
(21)
В Испания данъчното третиране на лизингова сделка е различно от счетоводното третиране. Глава XIII от Кралския законодателен указ 4/2004 от 5 март 2004 г. за одобрение на консолидираната версия на Закон за корпоративното данъчно облагане (TRLIS) (12) и член 49 от Кралски указ 1777/2004 от 30 юли 2004 г. за одобрение на Наредбата за корпоративно данъчно облагане (RIS) се прилагат по отношение на договори за лизинг с минимална продължителност от две години, ако засягат движимо имущество, и десет години, ако засягат недвижимо имущество или промишлени предприятия (13).
(22)
Единствено за данъчни цели делът на плащанията, който позволява на лизингодателя да възстанови разходите за актива (14), се счита за разход, който подлежи на данъчно приспадане в определени граници, а именно: приспаднатата сума не може да превишава сумата, получена при умножаване на разходите за актива по два или три пъти официалния коефициент за максимална линейна амортизация за вида актив.
(23)
По отношение на плавателни съдове нормата на линейна амортизация се разпределя за данъчни цели в продължение на десет години (10 % годишно). Максималната норма на ускорена амортизация за отдадените на лизинг активи варира от 20 % до 30 % годишно (от 40 до 60 месеца). Съгласно испанското законодателство собствениците на плавателни съдове могат също да прилагат амортизация в съответствие с регресивния метод (15) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (16).
2.2.2. Мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи
(член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS)
(24)
Съгласно член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадения на лизинг актив към датата, на която активът става оперативен, т.е. не преди активът да бъде доставен на и да започне ползването му от страна на лизингополучателя. Въпреки това съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (17) Министерство на икономиката и финансите може да определи по-ранна начална дата на амортизация по официално искане на лизингополучателя. По принцип тази разпоредба се прилага при определени условия по отношение на всички отдадени на лизинг активи, които са предмет на договор за лизинг и отговарят на условията за ускорена амортизация.
(25)
Всъщност в член 115, параграф 11 от TRLIS са заложени две общи условия. Първо, новата начална дата следва да бъде определена, като се вземат предвид „специфичните характеристики на договорния или строителен период за актива и специфичното естество на стопанското му ползване“. Съгласно член 49 от RIS данъчните органи дават одобрение единствено за ранната амортизация от началото на строителния период, когато строителният период е над 12 месеца и договорът за лизинг предвижда очаквани лизингови плащания. Второ, „определянето на тази дата (следва) да не повлиява върху изчисляването на данъчната основа, която произтича от действителното използване на актива или плащанията в резултат на прехвърлянето на собствеността, което трябва да се определи в съответствие с общия данъчен режим или специалния режим, предвиден в глава VIII от дял VII от TRLIS“.
(26)
Съгласно член 48, параграф 4 от TRLIS (18) активите, които попадат в обхвата на схемата за ранна амортизация, описана в член 115, параграф 1 от TRLIS, ще бъдат отдадени на лизинг на ОИИ, регистрирани в Испания, които на свой ред ще ги дадат на лизинг на трети страни. В допълнение в член 49 от RIS е установена процедурата, която трябва да се следва при попълване на заявление за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи.
2.2.3. Мярка 3: Обединения по икономически интереси (ОИИ)
(27)
Както бе посочено, испанските ОИИ имат различна юридическа правосубектност от тази на техните членове. В резултат на това ОИИ могат да подават заявление както за мярката за ранна амортизация, така и за алтернативната схема за данък върху тонажа, предвидена в членове 124-128 от TRLIS (вж. раздел 2.2.4), ако отговорят на изискванията съгласно испанското законодателство и дори и нито един от техните членове да не е корабоплавателно предприятие.
(28)
Въпреки това от данъчна гледна точка ОИИ са прозрачни по отношение на техните местни акционери. С други думи за целите на данъчното облагане, печалбите (или загубите), реализирани от ОИИ, се прехвърлят на техните испански местни членове на пропорционална основа. Тъй като ОИИ, които участват в операции със STL, биват третирани като инвестиционни дружества от своите членове - вместо начин за съвместно провеждане на дейност - настоящото решение ги споменава като инвеститори.
(29)
Данъчната прозрачност на ОИИ означава, че значителните загуби, регистрирани от ОИИ при ранна и ускорена амортизация, могат да бъдат прехвърлени директно на инвеститорите, които могат да компенсират тези загуби чрез собствени печалби и да намалят дължимия данък.
2.2.4. Мярка 4: Система за данък върху тонажа (членове 124 до 128 от TRLIS)
(30)
Испанското законодателство в сферата на данъка върху тонажа е в сила от 2002 г. насам. Предвижда алтернативно изчисляване на облагаемите печалби на корабоплавателните предприятия по отношение на техните допустими транспортни дейности въз основа на оперативния тонаж вместо да се взима предвид разликата между приходите и разходите.
(31)
Комисията е дала разрешение за (19) испанската схема за данък върху тонажа като съвместима държавна помощ въз основа на Насоките на Общността за държавната помощ за морския транспорт (20) (наричани по-долу „Насоки за морския транспорт“). Разпоредбите, които регулират схемата за данък върху тонажа, се съдържат в членове 124-128 от глава XVII от TRLIS.
(32)
Испания също е приела мерки за изпълнение, които се съдържат в дял VI, членове 50-52 от RIS. Комисията отбелязва, че противно на правилата, заложени в членове 124-128 от TRLIS, за които е изпратено уведомление и са разрешени от Комисията, за тези мерки за изпълнение - и по-специално за изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS (вж. раздел 2.2.5) - не е изпратено уведомление и не са одобрени от Комисията.
(33)
Както и в другите държави членки присъединяването към испанската схема за данък върху тонажа е по избор и изисква предварително одобрение от данъчните органи, което е в сила в продължение на десет години. Приходите от некорабоплавателни дейности - или такива, които не отговарят на условията - подлежат на обичайните правила за подоходно данъчно облагане.
(34)
Съгласно испанското законодателство ОИИ, които участват в STL, могат да бъдат вписани в един или повече регистри на корабоплавателни предприятия (21), тъй като според испанските органи дейностите им включват експлоатацията на собствени и чартърни плавателни съдове. Следователно понятието за експлоатация на плавателен съд включва предоставянето на даден плавателен съд на трета страна съгласно беърбоут чартър.
(35)
Данъчната основа на допустимите корабоплавателни дейности се изчислява съгласно брутния тонаж.
Нетен регистриран тонаж
Дневен размер за 100 тона (EUR)
От 0 до 1 000
0,90
От 1 001 до 10 000
0,70
От 10 001 до 25 000
0,40
Над 25 001
0,20
(36)
След изчисляване на алтернативната данъчна основа съгласно брутния тонаж, използван от корабоплавателното предприятие, към тази основа се прилага обичайният корпоративен данък.
(37)
Съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS се приема, че облагаемата данъчна основа по схемата за данък върху тонажа включва всички приходи от (допустими) корабоплавателни дейности в открито море, включително и по-специално прираста на капитала, реализиран при последващата продажба на плавателни съдове - придобити като нови от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, - като по отношение на предприятието продължава да се прилага системата за данък върху тонажа. В противен случай съгласно обичайните правила за корпоративно подоходно облагане - тъй като данъчната основа се определя като разликата между приходите и разходите, когато плавателните съдове се придобиват от предприятие и впоследствие се продават с прираст на капитала, този прираст представлява облагаем приход и следователно ще увеличи данъчната основа, върху която се начислява корпоративен данък.
Данъчно третиране на извънреден прираст на капитала в контекста на прехвърлянето на плавателни съдове към системата за данък върху тонажа
(38)
Прилагат се специални правила, когато даден плавателен съд - който вече не е нов - и данъчното облагане на приходите от него са прехвърлени от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа. Когато дадено предприятие притежава плавателни съдове преди да се присъедини към системата за данък върху тонажа или по отношение на плавателни съдове втора употреба (наричани по-долу „използвани“ плавателни съдове), закупени когато предприятието вече се ползва от системата за данък върху тонажа, се прилага специална процедура, предвидена в член 125, параграф 2 от TRLIS (22). Съгласно тази процедура данъчното облагане на определени суми е съобразено с обичайните правила за корпоративно данъчно облагане, единствено когато плавателният съд е продаден впоследствие.
-
През първата финансова година, през която се прилага системата за данък върху тонажа, или през която е придобит използваният плавателен съд, трябва да се заделят неразпределяеми резерви, равни на разликата между нормалната пазарна стойност и нетната отчетна стойност на всеки от корабите, засегнати от това правило, или тази разлика трябва да бъде декларирана отделно в годишния отчет за всеки плавателен съд, за всяка финансова година, през която се запазва собствеността върху тях.
-
Сумата на въпросния положителен резерв заедно с положителната разлика към датата на прехвърляне на собствеността между данъчната амортизация и счетоводната амортизация на продадения плавателен съд ще бъде добавена към облагаемата основа по системата за данък върху тонажа, посочена в член 125, параграф 1 от TRLIS, при приключване на продажбата на плавателния съд.
(39)
Следователно при обичайното прилагане на испанската система за данък върху тонажа, съгласно одобрението от Комисията, евентуалният прираст на капитала се облага при преминаване към системата за данък върху тонажа и се приема, че данъчното облагане на прираста на капитал, макар и забавено, се състои на по-късен етап при продажбата или демонтирането на плавателния съд. Както бе обяснено в раздел 2.2.5, съгласно системата на STL това данъчно облагане не е отсрочено, а се избягва напълно, тъй като засегнатите плавателни съдове се считат за нови, а не за използвани. Следователно не се прилага специалната процедура.
2.2.5. Мярка 5: член 50, параграф 3 от RIS
(40)
При разрешените сделки със STL Комисията наблюдава, че ОИИ могат да се откажат от обичайната система за корпоративно подоходно облагане и да преминат към системата за данък върху тонажа, без да уредят скритите си данъчни задължения, което произтича от ранната и ускорена амортизация било то при влизането в сила на системата за данък върху тонажа, или при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(41)
В действителност посредством изключение от правилото, заложено в член 125, параграф 2 от TRLIS, член 50, параграф 3 от RIS (23) гласи, че при придобиване на плавателни съдове посредством кол опция, която е предвидена в договор за лизинг, вече одобрен от данъчните органи, тези плавателни съдове се считат за нови (24) - а не употребявани - без да се взема предвид това дали са били в експлоатация или са амортизирани - към датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след преминаване на ОИИ към системата за данък върху тонажа. Според предоставената на Комисията информация това изключение е прилагано единствено по отношение на договори за лизинг, одобрени от данъчните органи в контекста на заявленията за ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (вж. раздел 2.6.2 по-горе, мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи), т.е. във връзка с отдадените на лизинг новопостроени мореплавателни съдове, придобити посредством операции със STL от испански корабостроителници, с едно изключение.
(42)
В такива случаи се приема, че съдът е бил придобит като нов от ОИИ на датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след приемането от страна на ОИИ на системата за данък върху тонажа. Първото последствие от изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS, е че, се избягва прилагането на правилата, заложени в член 125, параграф 2 от TRLIS. Не е необходимо ОИИ да създава неразпределяем резерв и положителната разлика между цената, платена от корабоплавателното предприятие, и счетоводната стойност на плавателния съд в счетоводните документи на ОИИ (25), както и положителната разлика между счетоводната стойност и данъчната стойност на плавателния съд (26) не се облагат с данъци. Второто последствие е, че се приема, че приходът от продажбата на корабоплавателното предприятие (значителната цена на упражняване на опцията за беърбоут чартър) произтича от плавателен съд, закупен и продаден от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, и ще бъде включено в облагаемата основа по системата за данък върху тонажа съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(43)
По време на първия етап Комисията прегледа испанската система „лизинг срещу данък“, въпреки че прилагането на различни данъчни мерки следва да се анализира като единна система (всеобхватен подход), тъй като различните мерки могат да се използват единствено съвместно - de jure или de facto - и стигна до заключението, че то представлява държавна помощ.
(44)
Във втория етап отделните мерки са оценени отделно (индивидуален подход) и Комисията е стигнала до заключението на този етап, както следва:
-
Ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (мярка 1) може да представлява държавна помощ, но би представлявало съществуваща помощ във всеки случай, тъй като е приведена в действие преди присъединяване. Следователно не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Ранната амортизация на дадените на лизинг активи (мярка 2) може да представлява държавна помощ, тъй като осигурява селективно предимство с оглед на неясните условия, заложени в испанското законодателство и дискреционните правомощия, упражнявани от испанската данъчна администрация при тълкуването на тези условия. Тази мярка, която влиза в сила през 2002 г. (27), се разглежда като неправомерна и евентуално несъвместима държавна помощ.
-
Статутът на ОИИ (мярка 3) не е идентифициран като евентуална държавна помощ. Не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Системата на данък върху тонажа (мярка 4) е била разрешена от Комисията през 2002 г. като съвместима държавна помощ. Съвместимостта на одобрената система на данък върху тонажа не е поставена под въпрос в Решение C(2011) 4494 окончателен. Посредством разрешението от Комисията тази мярка следва да бъде разглеждана във всеки случай като съществуваща мярка.
Въпреки това Комисията постави под въпрос два аспекта, свързани със системата за данък върху тонажа.
-
Комисията постави въпроса дали възможността, дадена на определени предприятия като ОИИ, които участват в операции със STL, да се възползват от система за данък върху тонажа, когато техните дейности са ограничени до наемане или лизинг на плавателни съдове на база беърбоут. Комисията счете, че тези предприятия не са активни в сектора на морския транспорт на стоки и пътници съгласно определението в Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета (28) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета (29), а по-скоро в сектора на финансовите инвестиции и наема и лизинга на стоки. Комисията отбеляза, че за тяхната допустимост съгласно испанската система за данък върху тонажа така и не е било изпратено уведомление и не е разрешена от Комисията.
-
Освобождаването от данъци на прираста на капитала (мярка 5) в резултат на мерки за прилагане на системата за данък върху тонажа (член 50, параграф 3 от RIS) и представено от испанските органи като част от разрешената система за данък върху тонажа, бе счетено за допълнителна мярка, която не попада в обхвата на разрешението, предоставено от Комисията през 2002 г. Тази мярка също бе счетена за неправомерна и евентуално несъвместима помощ.
(45)
Потенциалните получатели на помощта са идентифицирани като:
-
ОИИ като първични получатели на данъчните предимства;
-
членовете/ инвеститорите в ОИИ, които се ползват от данъчни предимства въз основа на прозрачността на ОИИ;
-
корабоплавателните предприятия, които получават част от данъчните предимства под формата на отстъпка от цената на кораба;
-
евентуално корабостроителниците, ангажираните банки, предприятията за лизинг и други посредници.
(46)
Комисията счете, че изглежда помощта не е съвместима с вътрешния пазар.
4. МНЕНИЯ НА ИСПАНИЯ И ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(47)
Бяха получени мненията на испанските органи и на 41 трети страни, включително и публични органи, браншови асоциации и отделни предприятия, които са ангажирани в операции със STL или конкуренти на ангажираните с тези операции като чуждестранни корабостроителници или корабостроителни асоциации.
(48)
Наблюденията са насочени към следните аспекти на оценката на Комисията, представена в Решение C(2011) 4494 окончателен.
-
процедурни аспекти;
-
всеобхватен подход: оценката на STL като схема спрямо оценката на отделните мерки, които са част от STL;
-
дали отделните мерки представляват държавна помощ (наличието на предимство, държавни ресурси, причинност на държавата, въздействие върху конкуренцията и търговията) и дали някои от тях представляват съществуваща помощ;
-
идентифициране на получателите на помощта;
-
съвместимост на евентуална държавна помощ;
-
пречки пред възстановяване на помощта (равно третиране, оправдани правни очаквания, правна сигурност).
4.1. ПРОЦЕДУРА
(49)
Испания счита, че Комисията е открила официална процедура по разследване, без да направи надлежна справка по отношение на основните си заключения с испанските органи. В резултат на това е нарушено правото на испанската държава на защита и принципът на състезателност, който е ключов за всяка административна процедура.
(50)
Според редица трети страни Комисията е трябвало да приложи процедурата за съществуваща помощ, тъй като - ако представляват помощ - двете разглеждани данъчни мерки (правила за амортизация за отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) следва да бъдат съществуваща помощ.
4.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СХЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.2.1. Жалбоподатели
(51)
Holland Shipbuilding счита, че STL следва да се разглежда като единна система, тъй като е организирана система, която целенасочено прилага различни данъчни мерки с цел осигуряване на икономическо предимство, което е далеч над общото предимство, което се осигурява чрез прилагането на различните мерките отделно, и тъй като мерките са независими. Прилагането на системата за данък върху тонажа позволява на ОИИ да направят от временното данъчно предимство, предоставено от ранната и ускорена амортизация, постоянно. Неясните условия, наложени от прилагането на ранната амортизация, и тяхното тълкуване от испанските органи предоставя дискриминационни правомощия на данъчната администрация. Това е доказано от факта, че на практика одобрението се предоставя, единствено при преминаване от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа.
(52)
Danish Maritime и […] (30) (31) също считат, че като цяло STL като схема за държавна помощ - независимо от това кои са получателите - ясно дава икономическо предимство на определени предприятия.
4.2.2. Испания и участниците в сделките „лизинг срещу данък“
(53)
Въпреки това Испания и предприятията, идентифицирани от Комисията като потенциални получатели на помощта (корабоплавателни предприятия, банки, инвеститори в ОИИ, корабостроителници, участващи в операции със STL), възразяват срещу този всеобхватен подход.
(54)
Те считат, че STL не е записан в испанското данъчно законодателство като такава, и че операциите със STL са частни споразумения (лизинг, беърбоут чартър, ОИИ), сключени от частни страни, които имат свободата да изберат най-евтиния начин за финансиране на актив и прилагане на договорни и данъчни мерки, които са на тяхно разположение. Също така твърдят, че Испания не следва да носи отговорност за предимство, придобито от данъкоплатците с цел намаляване на данъчната им тежест. Освен това данъчното законодателство не налага прилагането на всичките мерки, посочени от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен.
(55)
Asociación Española de Banca (Испанската банкова асоциация - AEB) счита, че за първи път Комисията идентифицира държавна помощ в комбинация с законни сделки между частни субекти, а не в правна разпоредба.
(56)
Вместо система AEB счита, че са налице две различни схеми (схема за амортизация и данък върху тонажа), които могат ясно да бъдат разделени и третирани отделно, независимо от това дали се използват отделно или съвместно.
(57)
В допълнение AEB счита, че Комисията не е успяла да идентифицира обща референта система преди идентифицирането на селективно предимство. Според AEB има множество начини за финансиране на придобиването на актив, като се използват различни комбинации от правни инструменти и данъчни мерки и Комисията следва да сравни всички тези алтернативни ситуации. Следователно заключението, че STL осигурява селективно предимство на определени дружества, би било изкуствено, особено ако Комисията използва за сравнение най-скъпия начин - от данъчна гледна точка - за финансиране на инвестиция, като по този начин пренебрегва мерките за стимул, които се предоставят на инвеститорите.
(58)
Следователно STL не осигурява селективно предимство. Това е доказано по-специално от факта, че Комисията идентифицира няколко потенциални получатели, които не отговарят на икономическите сектори. Като се позовава на Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (32) (наричано по-долу „Известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества“) и Решение на Комисията относно нидерландската схема Groepsrentebox (33), AEB счита, че не може да се стигне до заключението, че мярката е селективна, тъй като е по-благоприятна за членовете на ОИИ, които инвестират в мореплавателни съдове, а не в други активи.
(59)
Тъй като STL се състои единствено от частни страни, които прилагат общи данъчни мерки в контекста на частни споразумения, не са включени държавни ресурси.
(60)
Според AEB не се оказва въздействие върху конкуренцията и търговията между държавите членки, тъй като основните получатели, идентифицирани от Комисията, са корабоплавателни предприятия, а до мярката имат достъп всички корабоплавателни предприятия в Европа и другаде по света.
(61)
В своите мнения тези трети страни описват STL като серия от несвързани мерки (индивидуален подход) и не представят мненията си относно STL като цяло.
4.3. КОМЕНТАРИ, СВЪРЗАНИ С ОЦЕНКАТА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.3.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) (34) - мярка 1
(62)
Според Испания и определени трети страни тази мярка е като цяло приложима по отношение на всички видове активи и всички сектори. Различното данъчно и счетоводно третиране на лизингови такси не води de facto до селективност, което се доказва от многообразието на секторите, които прилагат мярката. В допълнение испанската система за корпоративно данъчно облагане позволява алтернативните мерки за ускорена амортизация. AEB заявява, че линейната амортизация не може да се приема за (единственото) сравнение за установяване на наличието на предимство, тъй като са позволени и други методи на амортизация. В член 11 от TRLIS и в членове 1-5 от RIS се предвижда възможността за прилагане на регресивни методи като регресивния метод (35) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (36) както и възможността за амортизация на актива съгласно специфичен план, договорен с данъчната администрация (37). AEB цитира пример, че регресивният метод би бил приложим с норма, 2,5 пъти по-високо от приложимата норма за линейната амортизация, т.е. 25 %.
4.3.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(63)
Бе посочено, че ранната амортизация е просто метод за ускорена амортизация, съгласно който ускорената амортизация може да започне при определени условия преди датата, на която се доставя активът на или влиза в експлоатация при крайния потребител. Ако не е възможно да се приспаднат сумите, платени по време на строителството на актива, на практика това може да означава предварително облагане. Ранната амортизация единствено възстановява неутралитета и съответствието между финансовия поток и данъчното третиране.
(64)
AEB настоява, че възможността за предварително начало на периода на амортизацията е обща мярка, която също е предвидена в член 11, параграф 1, буква г) от TRLIS и член 5 от RIS, в които са определени общите правила, приложими по отношение на амортизацията. Тези разпоредби позволяват на данъчната администрация да одобри конкретен план за амортизация, представен и обоснован от данъчно задълженото лице, включително и за активи в строеж.
(65)
Единствената цел на предварителното одобрение на ранната амортизация и процеса, следван от данъчната администрация, е проверката дали операцията е действителна и дали са изпълнени обективните критерии, заложени в законодателството. По-специално трябва да се гарантира предварително, че: е налице споразумение за лизинг, чиято начална дата е преди пускането в експлоатация или доставката на актива; при подаване на заявка, се посочва, че плащанията за възстановяване на разходите за актива се приспадат; договорът е за придобиване на актив, като е необходим дълъг договорен период/ срок за строителство според оперативните условия на актива; подписан е договор за строителство на актив и е дадена индикация за специфични договорни условия, които регулират използването на актива.
(66)
Освен общите условия, заложени в член 49 от RIS, е въведено допълнително условие чрез член 48, параграф 4 от TRLIS, когато заявителят е ОИИ. Одобрението не зависи от прилагането на други мерки или представянето на допълнителни документи. Най-накрая, липсата на дискреция при процедурата е илюстрирана от факта, че нито едно заявление, подадено към данъчната администрация, не е било отхвърлено. В това отношение AEB счита, че Комисията следва да разследва в по-голяма дълбочина основанията за непровеждане на операции са финансиране. Ако - както бе посочено от Комисията въз основа на неформална информация - някои корабоплавателни предприятия не са били способни да намерят банка за организиране на операцията, това е свързано повече с факта, че страните не са могли да постигнат съгласие относно определени елементи на операциите, като например цена. AEB официално отрича, че някои от членовете му са присъствали на среща или са осъществили неформален контакт с испанските органи. На практика ситуацията не отговаря на описанието в Решение на Комисията относно GIE fiscaux (38), където бе установено, че условието, че операцията следва да бъде от значителен икономически и социален интерес, е непрецизно и е оставено на преценката на данъчните органи. Напротив, AEB отрича, че което и да е от условията, посочени в член 49 от RIS, е неточно и подлежи на тълкуване.
(67)
Впоследствие ранната амортизация - по същия начин като ускорената амортизация - като цяло се прилага по отношение на всички видове активи и всички сектори. Това е обща мярка.
(68)
Тъй като е метод за прилагане на ускорена амортизация, ако се установи, че е помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
4.3.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(69)
Според AEB прозрачността на ОИИ е заложена в логиката на испанската данъчна система. Тази прозрачност позволява на няколко инвеститори да извършват съвместна инвестиция, която никой от тях не би предприел самостоятелно, и все пак се прилага - поради тази прозрачност и по отношение на техния дял в инвестицията - данъчно третиране, което би се прилагало, ако инвестираха самостоятелно. Следователно не е налице предимство, свързано с прилагането на статута на ОИИ. Освен това този статут не води до браншови ограничения. Всеки испански данъкоплатец може да бъде член на ОИИ. Следователно не е налице селективност.
4.3.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(70)
Тъй като Комисията посочи в Решение C(2011) 4494 окончателен, испанската система за данък върху тонажа е разрешена от нея през 2002 г. като помощ, съвместима с Насоките за морския транспорт (39), испанските органи и трети страни насочват мненията си към обхвата на одобрението от 2002 г. и специфичните въпроси дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операциите със STL, следва да се ползват от схемата за данък върху тонажа.
(71)
По отношение на въпроса дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операции със STL, - които не експлоатират плавателни съдове, а инвестират в тях и ги чартират като част от финансовите инвестиции - следва да се ползват от системата за данък върху тонажа, Испания заявява, че предприятията експлоатират плавателни съдове, като ги чартират и следователно са вписани с испанските регистри за корабоплавателни предприятия (в качеството си на корабоплавателни предприятия) от влизането в сила на член 1 от Кралски указ 1027/1989 от 28 юли 1989 г. (41), дублиран в член 9 от Закон 27/1992 от 24 ноември 1992 г. Тъй като Комисията е разрешила прилагането на системата за данък върху тонажа за всички предприятия, вписани в испанските корабоплавателни регистри (42), това разрешение включва предприятията, които притежават плавателни съдове и ги отдават под наем или на лизинг на трети страни. Ако тази мярка се разглежда като държавна помощ, то следователно следва да бъде считана за съществуваща помощ.
4.3.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(72)
Испания, PYMAR и някои банки твърдят, че член 50, параграф 3 от RIS съдържат единствено мерки за изпълнение, чиято цел е да осигурят правна сигурност. Те настояват, че в съответствие с принципите на испанската правна система материалните елементи на данъчната мярка винаги трябва да се ръководят от законодателството и тази разпоредба, съдържаща се в Кралския указ, не въвежда нищо ново, а само разяснява обхвата на член 125, параграф 2 от TRLIS. Не се отклонява от закона и не създава допълнителни ползи. Необлагането на прираста на капитала също е част от схемата, разрешена от Комисията, и следователно ако представлява помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
(73)
В допълнение Испания и предполагаемите получатели настояват, че е логично да считат плавателния съд за „нов“, тъй като никой не го е използвал преди наемателя на лизинг и наличието на опция е договорено при подписването на договора за лизинг (43). AEB заявява, че обичайно даден актив се разглежда като нов, когато е придобит посредством опция в договор за лизинг.
4.4. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ПРЕХВЪРЛЯНЕТО НА ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ПРИПИСВАНЕ НА МЕРКИТЕ НА ДЪРЖАВАТА
(74)
Според жалбоподателите приспадането на данъците означава прехвърляне на държавни ресурси под формата на загуба на данъчни приходи. STL/ данъчните мерки се приписват на държавата, тъй като всичките мерки се съдържат в испанското законодателство. Освен това STL разчита на одобрение, което е дадено от данъчните органи. Макар тези одобрения да са свързани с отделни мерки, е ясно, че на практика одобренията се дават на целите сделки със STL. Това се доказва от факта, че искането за ранна амортизация, подадено към данъчната администрация, описва подробно строителството и разпределението на данъчното предимство между ОИИ или инвеститорите и корабоплавателното предприятие, както и известието от корабостроителницата, в което са заложени очакваните социални и икономически ползи от мярката. Няма основание за системното предоставяне на тези документи, ако на практика не са предварително условие за одобрение.
(75)
От друга страна корабоплавателните предприятия твърдят, че отстъпката от началната цена, дадена на корабостроителницата или на ОИИ, не може да се припише на държавата, тъй като произтича от частни договорни взаимоотношения между ОИИ и корабоплавателното предприятие, ангажирано в операцията.
4.5. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕТО ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(76)
[…] счита, че размерът на разглежданите предимства (14 милиона EUR например съгласно Решение C(2011) 4494 окончателен) несъмнено повлиява върху пазарната позиция на получателите и следователно създава значителни нарушения на пазарите, които са белязани от високи нива на конкуренция. Чрез схемата се осигурява значително предимство за испанските корабостроителници, които могат да предлагат своите кораби на цена, по-ниска от тази на други европейски корабостроителници, което включва ползите от STL. […] се позовава на статистически данни от Министерство на промишлеността на Испания, които сочат, че с течение на времето испанските корабостроителници обслужват все повече чуждестранни собственици на кораби.
(77)
По отношение на корабоплавателните предприятия […] счита, че закупуването на кораби от испанските корабостроителници на значително по-ниска цена им позволява да спестят милиони евро от значителна част от постоянните си разходи. Тъй като е разсрочен през времето на възстановяване на разходите за корабите, това предимство им осигурява конкурентна преднина пред другите корабоплавателни оператори и следователно нарушава конкуренцията в течение на много години.
(78)
Както бе посочено, собствениците на кораби твърдят, че всички корабоплавателни предприятия имат достъп до условията, осигурени на испанските корабостроителници, и следователно могат да се ползват от всякакви отстъпки от цената, които испанските корабостроителници могат да предложат. Също така твърдят, че са платили справедлива пазарна цена и не са се възползвали от икономическо предимство. Следователно придобиването на плавателни съдове от испанските корабостроителници вероятно няма да намали значително оперативните им разходи или да укрепи устойчиво позицията им, както е посочено в Решение на Комисията C(2011) 4494 окончателен.
4.6. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ИДЕНТИФИЦИРАНЕТО НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ НА ПОМОЩТА
(79)
Според AEB ОИИ не могат да бъдат получатели на помощта. Поради данъчната прозрачност инвеститорите трябва да платят данъците, които произтичат от търговската дейност на ОИИ. Следователно ОИИ не могат да се възползват от икономическо предимство в резултат на данъчно намаление. В допълнение всеки испански данъкоплатец може да бъде инвеститор - член на ОИИ.
(80)
От друга страна редица корабоплавателни предприятия считат, че ОИИ са единствените възможни получатели на помощта. Собствениците на кораби не могат да бъдат получатели на помощта, понеже не са испански данъкоплатци. Освен това те твърдят, че Комисията погрешно предполага, - без да представи разяснение, - че данъчните облекчения биха били прехвърлени от ОИИ към корабоплавателните предприятия посредством отстъпка от цената. Всъщност цената е фиксирана в резултат на търговско решение, взето от частния собственик на актива.
(81)
Собствениците на кораби твърдят, че корабоплавателните предприятия от целия свят като цяло придобиват плавателни съдове от различни държави, включително и от испански корабостроителници, ако желаят. Всички корабоплавателни предприятия следователно могат да се възползват от отстъпки от цената, които предлагат испанските корабостроителници.
(82)
Няколко собственици на кораби твърдят, че ако STL представлява държавна помощ, те не са получатели на тази помощ. Посочени са две основания: първо, начинът на функциониране на структурата на STL сочи, че липсва координация между ОИИ и корабостроителницата, която да представлява единен център на интерес и фиксира цената на продажбите; второ, предприятията, които експлоатират влекачи и спасителни кораби, дават за пример предложения, получени от корабостроителниците извън Испания за строителство на подобни влекачи. Тези предложения са в същата ценова гама или дори по-евтини от тези на испански корабостроителници, които в крайна сметка са били избрани. Те твърдят, че следователно са платили справедлива пазарна цена и не са се ползвали от икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Ако STL предлагат икономическо предимство, получателите биха били корабостроителници, ангажирани в операциите със STL, а не корабоплавателните предприятия.
(83)
Holland Shipbuilding счита, че получателите на помощта са ОИИ и техните инвеститори както и корабоплавателните предприятия, а не само испанските корабостроителници, тъй като е налице значителна разлика между цената, платена от собственикът на кораба, и цената, получена от корабостроителницата, която е над пазарната цена. Според националната асоциация на корабостроителниците схемата е предназначена да е от полза за корабостроителниците. Би било неправилно да се стига до заключение, че STL е от полза за корабоплавателните предприятия. Намаляването на цената на строителство не означава непременно предимство за купувача на кораба. Освен това испанските корабостроителници могат единствено да предложат това предимство на купувачи, които използват STL. STL представлява неправомерна помощ за корабостроене, която вреди на националните корабостроителници, които са пряка конкуренция на испанските.
(84)
PYMAR счита, че Комисията не е представила достатъчно основания в Решение C(2011) 4494 окончателен относно това защо идентифицира корабостроителниците като потенциални получатели на държавната помощ. Също така посочва, че в решенията си по случаите GIE Fiscaux, Brittany Ferries, Air Caraïbes или Le Levant (44) относно сходни данъчни схеми, Комисията не е идентифицирала производителя на актива като получател на държавната помощ.
4.7. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО СЪЩЕСТУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(85)
Както бе посочено в раздел 4.3 по-горе, Испания и определени трети страни считат, че са налице само две мерки: първо, разпоредбите на член 115 от TRLIS относно приспадането на разходите за актив, придобит посредством договор за финансов лизинг. Испания е въвела три разпоредби преди присъединяването си към ЕС. Следователно ако тази мярка представлява помощ, то тя е съществуваща помощ, както е посочено от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен, а член 115, параграф 11 от TRLIS, който позволява на администрацията да определя началната точка за приспадането, е единствено средство за прилагане на член 115. Второ, системата за данък върху тонажа, заложена в член 124-128 от TRLIS, е одобрена от Комисията през 2002 г. и следователно също представлява съществуваща помощ. Разпоредбите за прилагане - и по-специално член 50, параграф 3 от RIS - не променят правилата, заложени в закона и следователно са включени в одобрението на Комисията.
4.8. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ СЪС СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
(86)
Испанските органи и предполагаемите получатели твърдят, че помощта е съвместима въз основа на одобрението на системата за данък върху тонажа през 2002 г., тъй като то обхваща „предприятията от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство (45), чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“. Тъй като единствено чрез член 50, параграф 3 от RIS се прилага системата за данък върху тонажа, той е обхванат от решението от 2002 г.
(87)
Третите страни също твърдят, че всякаква помощ би била съвместима с Насоките за морския транспорт, които също така включват експлоатацията на собствени и чартърни кораби и тази помощ би останала в рамките на тавана на помощта, определен от Насоките.
(88)
Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España (Испанската асоциация на военноморските архитекти и морските инженери) счита, че съвместимостта на всяка помощ следва да се анализира в контекста на световната конкуренция, а не с акцент върху вътрешния пазар, тъй като корабостроителниците в държавите извън ЕС получават помощ, която не се регулира от правилата за конкуренция, какъвто е случаят с ЕС.
(89)
От друга страна […] счита, че схемата въобще не може да се разглежда като съвместима помощ, като дори и не може да се разглежда съгласно Насоките за морския транспорт, цитирани в Решение C(2011) 4494 окончателен. В действителност счита, че, първо, Испания няма да има възможност докаже, че всички построени кораби отговарят на условията за прилагане на Насоките и второ, помощта може единствено да намали до нула размера на данъка, дължим от бенефициера в държавата, която приема схемата. Следователно неиспанските собственици на кораби не биха се ползвали от схемата и данъците, платени от испанските собственици на кораби вероятно ще бъдат намалени, тъй като те се ползват от системата за данък върху тонажа и намаление на социалните плащания.
4.9. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
(90)
Както испанските органи, така и потенциалните получатели твърдят, че възстановяването следва да бъде изключено, понеже това би нарушило основните принципи на правото на ЕС (46), като например равно третиране, защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност.
4.9.1. Равно третиране
(91)
PYMAR твърди, че сходни фискални мерки са били обект на разследване по два други случая (Brittany Ferries (47) и GIE Fiscaux), при които не е дадено разпореждане за възстановяване. Ако Комисията стигне до заключението, че е налице помощ, то тя следва да се разглежда като съвместима до границата, заложена в глава 11 от Насоките за морския транспорт, а по отношение на сумата, превишаваща тази граница следва защитата на правната сигурност да не позволи на Комисията да поиска възстановяване, както е във френския случай. […] твърди, че тъй като френските оператори не са възстановили помощта, възстановяването на помощта от испанските оператори при сходен случай би поставило последните в неизгодно конкурентно положение и това би нарушило принципа на равно третиране.
(92)
Испания и PYMAR цитират редица решения, при които Комисията вече е решила да се въздържи от възстановяване поради публичните изявления на Комисията или на неин член. Прави се препратка към решенията относно белгийските координационни центрове, люксембургските холдингови дружества 1929 и други координационни центрове и вътрегрупови дейности на мултинационални дружества (48), репутация в Испания (49), италиански случай на помощ към големи предприятия в затруднено положение (50) и два случая от сферата на рибното стопанство (51) (островите Shetland и островите Orkney).
4.9.2. Оправдани правни очаквания/ правна сигурност
(93)
Според Испания (52) и определени трети страни, ангажирани в операциите със STL, следните елементи дават основание на страните по тези операции да смятат, че данъчните мерки, използвани в тях, не представляват държавна помощ:
(1)
обосновката на Комисията в решението относно Brittany Ferries от 2001 г. (53), според която подобна на STL схема е обща мярка - френската GIE Fiscaux.
(2)
обнародване на проектомерките (ранна амортизация и системата за данък върху тонажа) в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. (54)
(3)
писмо на Комисията от 2001 г. с искане за информация от Испания в контекста на разследване относно няколко предполагаеми мерки за помощ, включително и система „лизинг срещу данък“ в полза на корабостроителната промишленост;
(4)
Решение на Комисията от 2004 г. (55), с което се отхвърля предоставянето на помощ на нидерландски корабостроителници с цел компенсация за предполагаема помощ, предлагана на испанските корабостроителници, които се конкурират за едни и същи договори за корабостроене;
(5)
Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux (56);
(6)
писмо от комисар Крус от 2009 г. (57) - която към този момент отговаря за конкуренцията - до министъра на търговията и промишлеността на Норвегия в отговор на жалба, че испанската схема „лизинг срещу данък“ би облагодетелствала испанските корабостроителници;
(7)
времето между публикуването на проектомерките през 2001 г., началото на схемата през 2002 г. или първите жалби, получени от Комисията през 2006 г., и откриването на процедурата през юни 2011 г. Този дълъг период потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия;
(8)
добросъвестен икономически оператор не би могъл да предвиди евентуалното наличие на държавна помощ в комбинацията от различни схеми, които са или дълготрайна характеристика на националното данъчно облагане (ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи, статута на ОИИ), или са били одобрени от Комисията (системата за данък върху тонажа);
(9)
изявленията относно липсата на помощ в мерките относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчното облагане на дружества (58).
4.9.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(94)
В съображение 193 от въпросното решение Комисията заявява, че: „… по отношение на обединенията по икономически интереси и данъчните предимства, които могат да получат, Комисията, счита, че те представляват обща мярка, предвид факта, че са обичайни във Франция, могат да се предлагат във всички сектори на стопанска дейност и се регулират от обичайното право.“
(95)
Решението бе публикувано в Официален вестник на 15 януари 2002 г. В решението от 2006 г. относно френската GIE Fiscaux Комисията счита, че: „Макар да е вярно, че разглежданата схема по този случай е в сила преди 1998 г., все пак следва да се подчертае, че това не е разяснено в основанията за решението и тези обстоятелства вероятно са допринесли за подвеждането на получателите по разглежданата схема“.
(96)
Испания (59) и някои трети страни твърдят, че тази обосновка или е създала ситуация на правна несигурност по отношение на правомерността на STL - която е много сходна по структура и въздействие, - или е породила оправдани правни очаквания, че STL не представлява държавна помощ.
4.9.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(97)
Според PYMAR Комисията е била известена за наличието на системата STL, когато съставляващите я мерки (дискреционно прилагане на ранна амортизация на отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) са публикувани като част от проектозакон в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. След това корабостроителниците за започнали да включват ползите от тези мерки в своите оферти за нови договори за корабостроене, без да изчакат влизането в сила на мерките с цел напредване на преговорите и привеждане в действие на първите структури STL.
4.9.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно испанската схема „лизинг срещу данък“
(98)
PYMAR се позовава на писмо, изпратено от Комисията на 21 декември 2001 г. вследствие на жалба относно няколко държавни мерки, които евентуално намаляват разходите за кораби, купени от испански корабостроителници. В това писмо Комисията изрично иска информация относно системата за „лизинг срещу данък“:
„На вниманието на Комисията бе представена информация, че редица мерки изглежда се прилагат за намаляване на разходите за закупуване на кораби от испански корабостроителници. По-специално Комисията получи информация, че са налице следните мерки:
…
3.
Система „лизинг срещу данък“, с която построените в Испания кораби могат да бъдат използвани за намаляване на данъците посредством дружества със специално предназначение. Изглежда приходите от тази комбинация се прехвърлят към собственика на кораба посредством по-ниска цена или намаляване на разходите за лизинга. Испания би ли могла да предостави цялата значима информация, която да позволи оценяване на този въпрос.“
(99)
Според PYMAR това писмо сочи, че Комисията разполага с информация и е наясно с наличието на система „лизинг срещу данък“ и е провела разследване на въпроса през 2001 г., като не е предприела действия, което е създало оправдани правни очаквания, че испанската мярка не представлява помощ.
4.9.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление
(100)
На 9 септември 2002 г. нидерландските органи са изпратили уведомление за „приравняване на помощи“, което има за цел да осигури на нидерландските корабостроителници приравняване с помощ, която се предполага, че е предоставена от Испания (60). В края на официалното разследване (61) Комисията стигна до заключение в окончателното си решение (62), че „испанските органи изрично са отрекли, че помощта ще бъде приведена в действие“ и тя не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“ (63), като обявява помощта, за която е изпратено уведомление, за несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Според PYMAR тъй като STL е в сила от 2002 г., преди Нидерландия да изпрати уведомление за помощта, решението на Комисията от 2004 г. би създало оправдани правни очаквания, че системата STL не представлява помощ.
4.9.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(102)
Според PYMAR френската схема GIE Fiscaux е много сходна със системата STL. В резултат решението от 2006 г. по френския случай е създало оправдани правни очаквания сред операторите, че: 1) системата STL следва да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар в рамките на глава 11 от Насоките за морския транспорт и 2) възстановяването на държавната помощ, превишаваща таваните, заложени в глава 11 от Насоките, не следва да бъде изискано предвид процедурните сходства на двата случая.
(103)
В допълнение PYMAR се позовава на редица решения на Комисията, при които сходството на дадена мярка с друга, която вече е одобрена от Комисията, е фактор, който обосновава оправданите правни очаквания на операторите. По-специално PYMAR припомня, че не е разпоредено възстановяване в случаи (64) като чуждестранни доходи (Ирландия), международни операции по финансиране (Нидерландия), координационни центрове и финансови предприятия (Люксембург), координационни центрове във Vizcaya (Испания), центрове за контрол и координация (Германия), централни корпоративни хазни и седалища и логистични центрове (Франция), данъчен режим за US Foreign Sales Corporations (Белгия) и отговарящи на условията дружества в Гибралтар (Обединено кралство), тъй като тези схеми за сходни с белгийските схеми за координационни центрове, които вече са получили одобрението на Комисията.
4.9.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(104)
В отговор на писмо от норвежките органи, които подавате жалба срещу предполагаема дискриминация срещу норвежките корабостроителници във връзка с испанската система „лизинг срещу данък“, комисар Крус отговаря, че ГД „Конкуренция“: „[вече е] разследвала въпроса“ и по нейно искане Испания е представила публична обосновка под формата на отговор на данъчната администрация на въпрос от данъкоплатец (65) - данъчно решение, с което потвърждава, че мярката не е ограничена до испанските корабостроителници и може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други държави членки. В писмото се стига до заключението, че с оглед на това разяснение се приема, че не са необходими допълнителни действия.
(105)
Според PYMAR на 2 април 2009 г. норвежки собственик на кораб е споделил съдържанието на писмото на комисар Крус с испанска корабостроителница, с която е бил ангажиран в операции със STL. PYMAR също така е представил писмо от 13 септември 2012 г. от Gerencia del Sector de la Construcción Naval (GSN) (66), в което се свидетелства, че през 2009 г. е имало информация за съдържанието на писмото на комисар Крус и тя е споделена със субекти, ангажирани в операциите със STL, и с PYMAR по време на редовните им срещи.
4.9.2.7. Време между жалбата и откриването на процедурата
(106)
Според PYMAR са изминали девет години от момента, в който Комисията се е запознала със схемата през декември 2001 г./ началото на схемата през 2002 г. (пет години след първите жалби, получени от Комисията през 2006 г.), и откриването на процедурата през юни 2011 г. Времето на бездействие от страна на Комисията потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия.
4.9.2.8. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(107)
Според PYMAR и други трети страни за първи път Комисията счита, че съвместното прилагане на няколко мерки представлява държавна помощ - нещо, което добросъвестните оператори не биха могли да предвидят.
4.9.2.9. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества
(108)
PYMAR твърди, че съгласно член 13 от известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества мерките от чисто техническо естество, като правилата за амортизация, не представляват държавна помощ. На тази основа операторите обосновано са считали, че мерките за ранна амортизация не представляват държавна помощ.
4.9.3. Последствия от възстановяването
(109)
От момента, в който Комисията се е запознала с наличието на STL, действията ѝ и изминалото време са създали оправдани правни очаквания, че не е налице помощ и следователно помощта, отпусната за вече извършените операции не би трябвало да се възстанови. Следователно Комисията следва да се въздържа от разпореждане на възстановяването на помощта за всички операции.
(110)
По сходен начин в писмото си комисар Крус от 2009 г. потвърди, че схемата е била анализирана от Комисията. Всички страни, ангажирани в операциите „лизинг срещу данък“ (корабоплавателни предприятия, ОИИ, банки и посредници и др.) вероятно са имали оправдани правни очаквания, че Комисията щеше да открие помощ в системата и поради липсата на планове за допълнителни разследвания, не е налице помощ.
(111)
PYMAR също се позовава на решения, в които Комисията признава, че действията на институциите на ЕС (Съд, Комисия и др.) вероятно са породили оправдани правни очаквания, че отпуснатата в миналото помощ не би следвало да се възстановява, което би попречило на Комисията да разпореди възстановяване, включително и за помощта, отпусната преди действията, които са породили оправдани правни очаквания. Позовават се на решения по испанския случай с репутацията, белгийския случай с координационни центрове, австрийския случай с отстъпка от енергиен данък и италиански случай за помощ на големи предприятия в затруднено положение (67).
4.9.4. Договорни клаузи
(112)
Испанските органи и PYMAR заявяват, че всякаква помощ, идентифицирана от Комисията в полза на корабоплавателни предприятия или ОИИ и инвеститори, във всеки случай би засегнала корабостроителници, които биха получили искове за възстановяване на ОИИ или на техните инвеститори, или инвестиционни дружества посредством договорни отношения между различните участници в операциите със STL. В действителност според PYMAR някои клаузи от договорите задължават корабостроителниците да компенсират инвеститорите и корабоплавателните предприятия, и по-специално при изменение на законодателството - включително и на данъчното законодателство, - което засяга операцията.
5. ОЦЕНКА
5.1. ПРОЦЕДУРА
(113)
Комисията счита, че процедурата, която следва, не е нарушила правата на Испания на защита, нито правото на изслушване на трета страна. Напротив, решението за откриване на официална процедура е първоначалната официална стъпка, която Комисията трябва да предприеме в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (68) (наричан по-долу „Регламент (ЕО) № 659/1999“), ако след предварителното разследване има съмнения относно съвместимостта на мярката за държавна помощ с вътрешния пазар (член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999). Целта на решението за откриване на процедура е именно обобщение на значимите фактологически и юридически въпроси, изготвяне на първоначална оценка на естеството на мярката за помощ, излагане на съмненията относно съвместимостта с вътрешния пазар и призив към засегнатата държава членка и други заинтересовани страни да представят мненията си (член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999).
(114)
Въпреки това Комисията не е открила официална процедура по разследване по отношение на ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS), тъй като е посочила, че ако мярката представлява държавна помощ, във всеки случай може да се разглежда като съществуваща помощ. Не е изразила съмнения относно системата за данък върху тонажа, доколкото Комисията е получила уведомление за нея и дала разрешението си (членове 124-128 от TRLIS), тъй като тази мярка също е разглеждана като съществуваща помощ. Тези две мерки са споменати и описани в Решение C(2011) 4494 окончателен, единствено защото са важни елементи от STL и са свързани с мерките, които са обект на официална процедура по разследване (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности).
(115)
Комисията счита, че член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности могат да бъдат отделени от другите мерки, посочени в предходното съображение (т.е. член 115, параграф 6 от TRLIS и членове 124-128 от TRLIS) и не представляват съществуваща помощ съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като тези мерки са въведени през 2002 г. и 2003 г., след присъединяването на Испания към ЕС, и са приведени в действие без предварителното уведомяване на Комисията. Следователно Комисията правилно е следвала процедурата, приложима по отношение на неправомерна помощ (член 1, буква е), член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999) по отношение на тези мерки.
5.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СИСТЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
(116)
Фактът, че системата STL се състои от различни мерки, като не всички от тях са предвидени в испанското данъчно законодателство, не е достатъчен, за да попречи на Комисията да ги опише и оцени като система. В действителност, както бе обяснено в Решение C(2011) 4494 окончателен, Комисията счита, че различните данъчни мерки, използвани в операциите със STL, са взаимосвързани de jure или de facto. De jure дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 от TRLIS) отговаря на ранно прилагане на ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS). По същия начин с член 50, параграф 3 от RIS се създава специална процедура, приложима в контекста на системата за данък върху тонажа. De jure член 50, параграф 3 от RIS засяга единствено плавателни съдове, които отговарят на условията за системата за данък върху тонажа, и договори за лизинг, одобрени от данъчната администрация. De facto договорите за лизинг се разглеждат като одобрени от данъчната администрация единствено в контекста на одобренията, дадени за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи. De jure ранната амортизация може да се разглежда за широк кръг активи, евентуални придобити посредством договор за лизинг. Въпреки това условията за ранна амортизация подлежат на тълкуване и de facto се приема, че са изпълнение - и са дадени одобрение, само по отношение на плавателни съдове, допустими за системата за данък върху тонажа.
(117)
В допълнение Комисията отбелязва, че две от трите основни мерки, включени в STL (дискреционно прилагане на ранната амортизация и правилата за допустимост за системата за данък върху тонажа) са влезли в сила на една и съща дата (1 януари 2002 г.) съгласно един и същи закон.
(118)
Комисията също отбелязва, че при обсъждане на оправданите правни очаквания и равното третиране, едни и същи трети страни, които възразиха срещу всеобхватния подход на Комисията, представят системата STL като много сходна с френската схема GIE Fiscaux. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са разпръснати в различни правни разпоредби, които са свързани de facto - като такива, - предполага различен подход.
(119)
Поради тези причини Комисията счита, че е необходимо да опише испанския „лизинг срещу данък“ като система от взаимосвързани данъчни мерки и да оцени тяхното въздействие в реципрочен контекст, като вземе предвид по-специално взаимоотношения, de facto въведени или одобрени от държавата.
(120)
Във всеки случай Комисията не разчита единствено на всеобхватния подход. Наред с всеобхватния подход Комисията анализира отделните мерки, които съставляват STL. Комисията счита, че двата подхода се допълват и водят до последователни заключения. Индивидуалната оценка е необходима с цел определяне коя част от икономическите предимства, които се осигуряват от системата STL, е в резултат на общите мерки и коя е от селективни мерки. Индивидуалната оценка също позволява на Комисията да определи при необходимост коя част от помощта е съвместима с вътрешния пазар и коя част следва да бъде възстановена.
(121)
Двойният подход, вече приложен в Решение C(2011) 4494 окончателен, позволява на Комисията да определи референтна система за всяка от отделните мерки и за системата STL като цяло с цел идентифициране на селективни предимства, които представляват държавна помощ. По отношение на всяка операция със STL съпоставителният анализ, спрямо който ще бъде оценено наличието на помощ, е самата операция със същите договорни разпоредби, но извършена, без мерките да бъдат идентифицирани като държавна помощ. В това отношение алтернативна операция с действително различни мерки - както договорни, така и финансови - не би представлявала подходящ съпоставителен анализ.
(122)
Икономическите оператори имат свободата да структурират операциите си за финансиране на активи съгласно своето желание и да използват за целта общи данъчни мерки, които сметнат за най-подходящи. Въпреки това тъй като тези операции водят до прилагането на селективни данъчни мерки, които подлежат на контрол върху държавната помощ, замесените в тези сделки предприятия са потенциални получатели на държавна помощ. От една страна фактът, че няколко сектори или категории предприятия са идентифицирани като потенциални получатели, не е индикация, че системата STL е обща мярка (69). От друга страна, фактът, че системата се използва за финансиране на придобиването, беърбоут чартъра и препродажбата на мореплавателни съдове, може да бъде ясен знам, че мярката е селективна от секторна гледна точка.
5.3. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(124)
Правилата за държавна помощ се прилагат единствено по отношение на помощ, предоставена на предприятия, които участват в икономически дейности. Освен това критериите, заложени в член 107, параграф 1, са кумулативни. Следователно подлежащите на оценка мерки представляват държавна помощ по смисъла на Договора, ако са изпълнени всички горепосочени условия. Най-общо финансовата помощ следва:
-
да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси,
-
да поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
-
да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и
-
да засяга търговията между държавите членки.
(125)
Комисията извърши оценка на две различни равнища:
-
На равнището на отделните разглеждани мерки, при които Комисията разглежда дали всяка отделна мярка представлява държавна помощ, независимо от използването ѝ в STL.
-
На равнището на системата STL като цяло: както бе посочено, STL разчита на комбинация от тези мерки, които de jure или de facto са взаимосвързани.
5.3.1. Предприятия по смисъла на член 107 от ДФЕС
(126)
Комисията счита, че всички страни, ангажирани в операции със STL, са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като техните дейности се състоят в предлагане на стоки и услуги на пазар (70), като Испания (71) или трета страна не е оспорила това. По-точно корабостроителниците предлагат новопостроени плавателни съдове или строителни, ремонтни или възстановителни услуги; предприятията за лизинг предлагат инструменти за финансиране; ОИИ чартират или продават плавателни съдове; инвеститорите предлагат стоки и услуги на широк кръг пазари, освен ако не са лица, които не извършват стопанска дейност, като в този случай не попадат в обхвата на настоящото решение; корабоплавателните предприятия предлагат услуги за морски транспорт; организиращите банки предлагат услуги по посредничество и финансиране, а другите посредници предлагат услуги по посредничество или консултация.
5.3.2. Наличие на селективно предимство
(127)
Според установената съдебна практика: „Член 107, параграф 1 от Договора изисква да се определи дали съгласно определена задължителна схема дадена държавна мярка поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“ в сравнение с други, които с огледа на целта на въпросната схема са в съпоставима правна или фактическа ситуация. В такъв случай разглежданата мярка изпълнява условията за селективност (72).“
5.3.2.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) - мярка 1
(128)
В Решение C(2011) 4494 окончателен Комисията заяви, че ако мярката представлява помощ, то тя би била съществуваща помощ и не извърши оценка. В резултат на официалното разследване сега Комисията стигна до заключението, че разгледана в изолация, тази мярка не представлява държавна помощ, тъй като не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки. Комисията отбелязва, че мярката се прилага по отношение на всички дружества, които подлежат на подоходен данък в Испания, без това да ограничава техния сектор или дейност, място на учредяване, размер, правен статут или местоположение на активите. Прилага се също без изключение по отношение на всички стоки, които подлежат на амортизация.
(129)
Освен това ограничението до отдаваните на лизинг активи не представлява елемент на селективност, тъй като придобиването на такива активи може да бъде финансирано чрез договори за финансов лизинг, които са общодостъпни за предприятия от всички сектори и с всякакви размери. Няма индикация, че получателите на мерките са de facto концентрирани в определени сектори или видове производство. Статистическите данни, предоставени от Испания във връзка с прилагането на член 115 от TRLIS от испанските данъкоплатци (вж. графиките по-долу), потвърждават, че финансовият лизинг се използва от предприятия, които има широк кръг облагаеми приходи (45 % от деклариралите, че прилагат член 115, печелят под 1 милион EUR, а 70 % - под 3 милиона EUR) (вж. графиката отляво). Абсолютният размер на данъчното предимство, което може да се получи от приспадането на допълнителни разходи (73) съгласно член 115 от TRLIS, също варира според приходите на данъкоплатеца (вж. графиката отдясно).
Източник: Министерство на икономиката и финансите
(130)
Испанските органи също потвърдиха, че договорите за лизинг и член 115 от TRLIS могат да се използват по отношение на активи, изградени (или произхождащи) в други държави членки. Най-накрая, Комисията отбелязва, че условията за прилагането на член 115, параграф 6 от TRLIS са ясни, обективни и неутрални и не е необходимо предварително одобрение за прилагането му. Следователно данъчната администрация няма правомощията да одобрява или отхвърля по свое усмотрение прилагането на тази мярка (74).
(131)
Следователно Комисията е стигнала до заключението, че ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS) като такава не осигурява селективно предимство на ОИИ при операциите със STL.
5.3.2.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(132)
Правилото относно амортизацията в испанското данъчно законодателство (член 11 от TRLIS) най-общо предвиждат разходите за даден актив да бъдат разпределени през целия му икономически живот - следователно от момента на използването му за икономическа дейност. В съответствие с член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи следва да вземе предвид датата, на която активът е влязъл в експлоатация. Тъй като позволява ускорената амортизация да започне преди началото на използването на актива, член 115, параграф 11 от TRLIS предоставя икономическо предимство.
(133)
Тази възможност е изключение от общото правило, заложено в член 115, параграф 6, и подлежи на дискреционно одобрение от испанските органи; следователно тази мярка на пръв поглед е селективна. Противно на твърденията на Испания и на някои трети страни критериите за предоставяне на одобрение не са ясни и обективни и дори и да са били ясни и обективни, това не би било достатъчно за изключване на селективното им естество (75). Комисията отбелязва, че критериите, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS, са неясни и е необходимо тълкуване от страна на данъчната администрация, което не е обнародвано в административни правила или разяснения в тази връзка. Дискреционното прилагане на ранната амортизация въз основа на неясни критерии въвежда селективност в системата STL, дори и дискреционните правомощия да не са упражнявани по произволен начин (76). В допълнение Комисията отбелязва, че Испания не е обяснила по убедителен начин защо всичките условия, наложени от член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS са достатъчни, за да се избегне злоупотреба. Например специфичните характеристики на икономическата употреба на актива (77) трябва да бъдат доказани както и липсата на въздействие върху облагаемата сума, която произтича от употребата на актива или прехвърлянето на собствеността (78). Не е представена обосновка за тези ограничения, които въвеждат допълнителни елементи на селективност. Също така Испания не е доказала защо е необходимо предварително одобрение. Гарантирането на реалността на операция по лизинг например изглежда толкова важно за осигуряване на обичайното приспадане на разходите за лизинг/ амортизация на актива или прилагане на ускорена амортизация, колкото е за ранното прилагане на тази амортизация. Въпреки това първите мерките не подлежат на предварително одобрение и по отношение на тези мерките изглежда е достатъчно да се представи последваща верификация на ясните и обективните критерии, приложими по отношение на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(134)
В Решение C(2011) 4494 окончателен според Комисията испанските органи са потвърдили по време на среща, че въз основа на даденото одобрение условията в член 115, параграф 11 от TRLIS са считат за изпълнени само при придобивания на плавателни съдове, които са преминали от обичаен режим на корпоративно облагане към система на данък върху тонажа (79), и последващото прехвърляне на собственост на плавателния съд към корабоплавателно предприятие посредством упражняването на опция в контекста на беърбоут чартър. Испания отрече (80) съществуването на такава обосновка, но призна за затруднения при тълкуването (81). Комисията отбелязва, че липсват доказателства, чрез които да се установи, че одобренията за прилагането на ранната амортизация са предоставени при други обстоятелства (82).
(135)
Въз основа на примера, цитиран от испанските органи, изглежда исканията за ранна амортизация, подадени от ОИИ пред данъчната администрация, описват подробно цялостната организация на STL и представят всички значими договори (по-специално договор за корабостроене, договор за лизинг, беърбоут чартър, договори с опция, споразумение за поемане или освобождаване на дълг). Според Испания тези елементи са необходими за проверка на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS.
(136)
Въпреки това Комисията отбелязва, че процедурата, заложена в правилата за прилагане (83), предоставя значими дискреционни правомощия на данъчната администрация по отношение на тълкуването на правните разпоредби и евентуалното налагане на допълнителни условия. По-специално администрацията има правото да поиска допълнителна информация, която може да счете за необходима за оценката (84). В това отношение Комисията също отбелязва, че при някои от цитираните примери искания, подадени от заявителите, също са включени допълнителни приложения, които не са необходими за доказване на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS и член 49 от RIS: 1) подробно изчисление на общите данъчни предимства и на това как те ще бъдат разпределени между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ или неговите инвеститори, от друга страна, и 2) обосновка на корабостроителница, в която са посочени икономическите и социалните ползи, очаквани от договора за корабостроене. Според някои жалбоподатели тези документи са поискани от данъчната администрация в контекста на процеса на одобрение. Според Испания тези елементи са предоставени от заявителите (ОИИ) по тяхна инициатива. Тези документи сочат по-специално, че е взета предвид важността на договора за корабостроене за испанската икономика, както и цялостното данъчно предимство, осигурено от операцията със STL.
(137)
Комисията стигна до заключението, че процедурата за задължително предварително одобрение, необходимото тълкуване на неявните условия на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS, и възможността данъчната администрация да поиска допълнителен документ или информация са ясно доказателство, че данъчната администрация се ползва с широки дискреционни правомощия при упражняването на задачата си по одобрение на операциите със STL.
(138)
Както бе посочено в Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (наричано по-долу Известие относно фискална помощ“) (85), Съдът признава, че третирането на икономически субекти на дискреционна основа може да означава, че индивидуалното прилагане на обща мярка има характеристиките на селективна мярка, и по-специално когато упражняване на дискреционно правомощие превишава простото управление на данъчните приходи чрез позоваване на обективни критерии (86) (87).
(139)
Следователно Комисията счита, че дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи чрез прилагането на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS предоставя селективно предимство на ОИИ, които са ангажирани в операциите със STL и на техните инвеститори.
5.3.2.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(140)
Комисията счита, че статутът на данъчна прозрачност на ОИИ, предвиден в член 48 и член 49 от TRLIS, просто позволява на различните оператори да се присъединят и да финансират инвестиция или да извършват икономическа дейност. Впоследствие тази мярка не осигурява селективно предимство на ОИИ или на техни членове.
5.3.2.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(141)
Както бе посочено в раздел (31) по-горе, системата за данък върху тонажа представлява схема за съществуваща помощ, одобрена с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г. Включва правилата по член 125, параграф 2 от TRLIS относно третирането на скритите данъчни задължения и прираста на капитала в контекста на преминаване към системата за данък върху тонажа на използвани или втора употреба активи, които преди това са попадали в обхвата на общата данъчна система.
(142)
В действителност, както бе посочено в съображение (18) по-горе, при обичайните обстоятелства - т.е. когато дадено дружество остане в обхвата на общата система за корпоративно данъчно облагане, вместо да премине към системата за данък върху тонажа - данъчното предимство в резултат на ранната или укорената амортизация на активи през първите години (повишени скрити данъчни задължения) се неутрализира до голяма степен през следващите години (намалени скрити данъчни задължения) или при продажбата, или демонтирането на актива (данъчно облагане на прираста на капитала). През целия период този процес води до отсрочване на плащането на определени данъчни суми. Тъй като платеният по системата за данък върху тонажа данък не зависи от разликата между приходи и разходи, преминаването към системата за данък върху тонажа в средата на периода означава, че скритите данъчни задължения остават неуредени.
(143)
При сравнение с евентуалните събития в контекста на общата данъчна система, отсрочването при системата за данък върху тонажа на сетълмента на скрити данъчни задължения, както е предвидено в член 125, параграф 2 от TRLIS, предоставя допълнително селективно икономическо предимство на дружествата, които преминават към системата за данък върху тонажа, за разлика от тези, които остава в рамките на общата данъчна система.
(144)
Както е обяснено по-долу в раздел 5.4., одобрената от Комисията система за данък върху тонажа не обхваща данъчното третиране на приходите от беърбоут чартър, което следователно представлява нова помощ, а не съществуваща такава.
5.3.2.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(145)
В сравнение с одобрението като част от схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено уведомление, член 50, параграф 3 от RIS предоставя и допълнително предимство: чрез изключение от обичайното прилагане на член 125, параграф 2 от TRLIS, мореплавателните съдове, които обикновено се разглеждат като използвани или втора употреба, се приемат за нови при преминаване към системата за данък върху тонажа. Следователно сетълментът на скритите данъчни задължения - обичайно отсрочен до продажбата или демонтирането на актива съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS - се отменя безвъзвратно. Тази отмяна представлява икономическо предимство.
(146)
Икономическото предимство, осигурено от член 50, параграф 3 от RIS, е селективно, тъй като не е налице за всички активи. Не е предоставено даже и за всички плавателни съдове, които попадат в обхвата на схемата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS. Всъщност това предимство е налице само при условие че плавателният съд е придобит посредством договор за финансов лизинг, който вече е одобрен от данъчната администрация. Както бе посочено, испанските органи потвърдиха, че данъчната администрация счита, че това условие действително е изпълнено, ако договорът за финансов лизинг е одобрен в контекста на прилагането на ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS. Нито Испания, нито дадена трета страна не се е позовала на други обстоятелства, които биха позволили на договор за лизинг, който да бъде предварително одобрен от данъчната администрация. Както е посочено в раздел (134) по-горе, тези одобрения са предоставени в контекста на значителни дискреционни правомощия, упражнявани от данъчната администрация, и единствено във връзка с новопостроени мореплавателни съдове.
(147)
Противно на аргументите, представени от Испания и определени трети страни, член 50, параграф 3 от RIS не просто осигурява разяснение на специалната процедура, за която е изпратено уведомление, или на концепцията „употребяван плавателен съд“. Като приема, че отдадения на лизинг плавателен съд е нов към датата на упражняване на кол опцията от лизингополучателя, при условие че договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация, се отклонява от специалната процедура (88), заложена в член 125, параграф 2 от TRLIS. Тази селективност въвежда допълнително предимство чрез предотвратяване на последващ прираст на капитала.
(148)
Комисията счита, че предоставянето на допълнително селективно предимство - чрез позоваване на общата данъчна схема или дори чрез препратка към обичайното прилагане на алтернативната система за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS съгласно разрешението от Комисията - не може да бъде обосновано чрез естеството и общата схема на испанската данъчна система.
(149)
В действителност Комисията е разрешила член 125, параграф 2 от TRLIS като специална процедура, която е предназначена да предотврати злоупотреба с член 125, параграф 1, т.е. да попречи на операторите да прехвърлят използвани и свръхамортизирани плавателни съдове към системата за данък върху тонажа с единствената цел продажбата им със значителен прираст на капитала, който би бил освободен от облагане по схемата за данък върху тонажа. Комисията отбелязва, че в това отношение операциите със STL включват ОИИ, които взимат на лизинг един единствен плавателен съд, който за кратко е и тяхна собственост, но самите те не са експлоатирали, и преминаването им към схемата за данък върху тонажа за много кратък период от време, необходим за упражняване на опцията на договора за лизинг, и прехвърлянето на собствеността на единствения им плавателен съд към корабоплавателно предприятие. Тези операции изглежда не отговарят на целите на системата за данък върху тонажа, както е предвидена в Насоките за морския транспорт.
(150)
Впоследствие Комисията не е съгласна, че е логично даден плавателен съд да се разглежда като „нов“ към датата, на която се упражнява опцията, тъй като никой преди лизингодателя не го е използвал или понеже упражняването на опцията е било договорено преди подписването на договора за лизинг.
(151)
По отношение на първата част от този аргумент Комисията отбелязва, че правилото за изкуствено отделяне също се прилага по отношение на плавателните съдове, прехвърлени от оператор от обичайната данъчна система към системата за данък върху тонажа; т.е. без промяна в собствеността и без използването му от трета страна.
(152)
По отношение на втората част фактът, че опцията вече е договорена, няма нищо общо с определянето на това дали плавателният съд е нов. Комисията не е получила обяснение по отношение на това защо такъв плавателен съд следва да се разглежда като нов към датата на упражняване на опцията, независимо от това кой е собственикът. Също така не е получила убедително обяснение защо тази хипотеза не би била разумна, ако договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация.
(153)
В това отношение Комисията отбелязва, че прирастът на капитала не би бил освободен, ако член 50, параграф 3 от RIS единствено разяснява, че отдадените на лизинг плавателни съдове се разглеждат като нови на датата на подписване на договора за лизинг, без да се взема предвид датата на упражняване на опцията. В този случай ОИИ следва да се разглежда като собственик на плавателния съд преди преминаването му към системата за данък върху тонажа, плавателният съд би се разглеждал като употребяван или втора употреба при влизане в системата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS би се прилагал, което води до отсрочването на сетълмента на скритите данъчни задължения или облагането на прираста на капитала при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(154)
Следователно Комисията счита, че член 50, параграф 3 от RIS предоставя селективно предимство на предприятия, които придобиват плавателни съдове чрез договори за финансов лизинг, които вече са одобрени от данъчната администрация, и по-специално ОИИ или техни инвеститори, ангажирани в операциите със STL.
5.3.2.6. Селективно предимство в резултат на STL като цяло. Получатели на предимството
(155)
Размерът на икономическото предимство от STL като цяло отговаря на предимството, което ОИИ не биха получили при същата операция по финансиране от прилагането единствено на общите мерки. На практика това предимство отговаря на сбора на предимствата, извлечени от ОИИ чрез прилагане на горепосочените селективни мерки, а именно:
-
спестените лихви върху сумите на данъчните плащания, отсрочени посредством ранната амортизация (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS);
-
размерът на избегнатите данъци или спестените лихви върху отсрочения данък посредством схемата за данък върху тонажа (член 128 от TRLIS), при условие че ОИИ не отговаря на условията на схемата за данък върху тонажа;
-
размерът на избегнатите данъци върху прираста на капитала от продажбата на плавателния съд посредством член 50, параграф 3 от RIS.
(156)
Като се разглежда STL като цяло, предимството е селективно, тъй като подлежи на дискреционни правомощия, предоставени на данъчната администрация чрез процедурата на задължителното предварително одобрение на и неточното формулиране на условията, приложими по отношение на ранната амортизация. Тъй като други мерки, приложими по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт, които са допустими по Насоките за морския транспорт - и по-специално член 50, параграф 3 от TRLIS, - зависят от това предварително одобрение, цялата система STL е селективна. В резултат на това данъчната администрация одобрява единствено операции със STL за финансирането на мореплавателни съдове (браншова селективност). Както бе потвърдено от статистическите данни, предоставени от Испания, всичките 273 операции със STL, организирани до юни 2010 г., засягат мореплавателни кораби.
(157)
В това отношение фактът, че всички корабоплавателни предприятия, включително и предприятията, установени в други държави членки, евентуално имат достъп до операции за финансиране със STL, не променя заключението, че схемата поставя в по-благоприятни условия определени дейности, а именно придобиването на мореплавателни съдове посредством договори за лизинг, и по-специално с оглед на техния беърбоут чартър и последваща препродажба.
(158)
Европейски корабостроителници са подали жалби относно няколко случая, при които не са получили достъп до финансиране на STL чрез испански банки.
(159)
В своето решение за откриване на официална процедура по разследване Комисията е представила наблюдението, че всички, с изключение на един от плавателните съдове, допуснати до STL, са построени от испански корабостроителници. Комисията изрази съмнения (89), че такъв резултат може обосновано да бъде обяснен в контекста на операциите, които са в резултат единствено от свободния избор на икономически оператори на свободния и конкурентния пазар.
(160)
Въпреки това при липсата на доказателства, че свързаните с придобиването на неиспански плавателни съдове заявления са били отхвърлени, Комисията не може да установи, че STL de facto е ограничена до придобиването на испански плавателни съдове. В допълнение Комисията отбелязва, че чрез известие със задължителен характер в отговор на въпрос на потенциален инвеститор от 1 декември 2008 г. испанската данъчна администрация изрично е потвърдила, че STL се прилага по отношение на кораби, построени в други държави - членки на ЕС (90). При тези обстоятелства Комисията стигна до заключението, че STL не води до допълнителен елемент на селективност в полза на испански корабостроителници и не е налице дискриминация въз основа на мястото на стопанска дейност на корабостроителницата.
(161)
Комисията счита, че предимството е предоставено на ОИИ и - поради прозрачността - на неговите инвеститори. В действителност ОИИ е правния субект, който прилага всички данъчни мерки, и, когато е приложимо, подава искания за одобрения към данъчната администрация. Например, няма възражения, че исканията за прилагането на ранна амортизация или данък върху тонажа са подадени от страна на ОИИ. От данъчна гледна точка ОИИ е прозрачен по отношение на данъците субект и облагаемите му приходи или подлежащи на приспадане разходи се прехвърлят към инвеститорите.
(162)
При операция със STL при икономически условия значителна част от данъчното облекчение, получено от ОИИ, се прехвърля на корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената. Приложените към определени досиета приложения за искания от страна на ОИИ на предварително одобрение за ранна амортизация (вж. съображение (176) по-долу) потвърждават, че операторите, ангажирани в операциите със STL, считат, че данъчните облекчения от операцията са разпределени между ОИИ или техните инвеститори и корабоплавателните предприятия. Въпреки това въпросът с приписването на държавата на това предимство ще бъде разгледан в следващия раздел.
(163)
Макар другите участници в сделките със STL, като корабостроителници, предприятия за лизинг и други посредници, да се възползват от непрякото въздействие на това предимство, Комисията счита, че предимството, което е първоначално предоставено на ОИИ и техните инвеститори, не се прехвърля на горните.
5.3.3. Прехвърляне на държавни ресурси и приписване на държавата
Държавни ресурси
(164)
Селективните предимства за ОИИ и техните членове, идентифицирани в мерки 2, 4 и 5 по-горе (вж. раздели (131), (140) и (143)), произтичат от прилагането на разпоредби на данъчното законодателство.
(165)
При всяка от сделките със STL използването на държавни ресурси води до неплатена лихва върху данъчните отсрочки, които са в резултат на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, неплатен данък при липсата на сетълмент на скритите данъчни задължения, когато ОИИ преминава от система на обичайно корпоративно данъчно облагане към система на данък върху тонажа, и неплатен данък при липсата на данъчно облагане на прираста на капитала при прехвърляне на собствеността върху плавателния съд към корабоплавателното предприятие. Системата STL като цяло включва окончателната загуба на данъчен приход, равна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи и неплатена лихва.
(166)
В контекста на операциите със STL държавата първоначално прехвърля свои ресурси към ОИИ посредством финансирането на селективните предимства. Впоследствие чрез данъчна прозрачност ОИИ прехвърля държавните ресурси към своите инвеститори.
Приписване
(167)
Разглежданата мярка произтича от прилагането на испанското данъчно законодателство и данъчните одобрения, предоставени от испанската данъчна администрация за прилагането както на ранната амортизация, така и на схемата за данък върху тонажа. Тези одобрения са предоставени за прилагането на отделни мерки като ранната (ускорена) амортизация на плавателния съд, отдаден на лизинг от всяко ОИИ, или преминаването към данък върху тонажа на ОИИ. Освен това въз основа на примерите, цитирани от испанските органи, процесът на одобрение е неизбежен за операциите по финансиране.
(168)
Според жалбоподателите данъчната администрация би преразгледала и би се намесила при разпределянето на данъчните печалби между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ и инвеститорите, от друга. Въз основа на цитираните от испанските органи примери изглежда в действителност исканията, подадени до данъчната администрация, за одобрение на ранната амортизация най-общо включват изчисление на данъчното предимство, произтичащо от структурата STL, и как това данъчно предимство се разпределя между корабоплавателното предприятие и инвеститорите в ОИИ, или във всеки случай съдържа необходимите елементи за извършване на това изчисление.
(169)
Въпреки това всички икономически последствия от предоставянето на данъчно предимство на ОИИ произтичат от комбинация от законни сделки между частни субекти. Приложимите правила не задължават ОИИ да прехвърля част от данъчното предимство на корабоплавателните предприятия и в още по-малка степен на корабостроителници или посредници. Наистина данъчната администрация се ползва с широка дискреция и в този контекст оценява икономическото въздействие на цялостната сделка, но това не е достатъчно, за да се установи, че именно испанските органи вземат решение за прехвърлянето на част от предимството към корабоплавателните предприятия или относно размера на това прехвърляне. Тази ситуация се различава от разглежданата при решенията относно Air Caraïbes или във френската GIE Fiscaux, при които е имало налице правно задължение за прехвърлянето от страна на инвеститорите на поне 60 % или две трети от предимството към потребителите, като френските органи са проверявали дали всяка сделка отговаря на това изискване.
(170)
Следователно селективното предимство е предоставено посредством държавни ресурси. Те изрично могат да бъдат приписани на испанската държава, тъй като са от полза на ОИИ и техните инвеститори. Все пак това не се отнася до предимствата, от които се ползват корабоплавателните предприятия, и a fortiori косвените предимства, които преминават към корабостроителниците и посредниците.
5.3.4. Нарушаване на конкуренцията и въздействие върху търговията
(171)
Най-накрая, това предимство заплашва да наруши конкуренцията и да окаже въздействие върху търговията между държавите членки. Когато предоставена от държава членка помощ укрепва положението на едно предприятие в сравнение с други предприятия, които се конкурират в областта на търговията в рамките на Съюза, тези предприятия трябва да се считат за засегнати от въпросната помощ (91). Достатъчно е получателят на помощта да се конкурира с други предприятия на пазари, отворени за конкуренция (92) и търговия между държавите членки.
(172)
При разглеждания случай инвеститорите, т.е. членовете на ОИИ, извършват дейност в различни сектори на икономиката, и по-специално в сектори, отворени за търговия в рамките на ЕС. В допълнение посредством операциите, които се ползват от STL, те извършват дейност чрез ОИИ на пазари за беърбоут чартър и придобиване и продажба на мореплавателни съдове, които са отворени за търговия в рамките на ЕС. Предимствата, които произтичат от STL, укрепват тяхната позиция на съответните пазари, като по този начин нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията.
(173)
Следователно икономическото предимство, получено от ОИИ и техните инвеститори, ползващи се от разглежданите мерки, вероятно оказва въздействие върху търговията между държавите членки и нарушава конкуренцията на вътрешния пазар.
5.4. СЪЩЕСТВУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(174)
В член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 (93) са представени различни ситуации, при които дадена помощ се разглежда като съществуваща. Според изложенията, получени по разглеждания случай, съществуващата помощ би представлявала i) помощ, която е съществувала преди влизането в сила на Договора в Испания, или ii) помощ, която вече е одобрена от Комисията.
Данъкът върху тонажа представлява съществуваща помощ, но прилагането му по отношение на приходите от беърбоут чартър представлява нова помощ
(175)
Сред мерките, които са квалифицирани като държавна помощ (94), Комисията счита, че единствено данъчните разпоредби относно системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS, мярка 4) представляват схема за съществуваща държавна помощ, тъй като е одобрена от Комисията през 2002 г.
(176)
Въпреки това Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции по „лизинг срещу данък“, не отговарят на всички условия за допустимост за испанската система за данък върху тонажа.
(177)
Комисията е разрешила испанския данък върху тонажа като съвместима помощ въз основа на Насоките за морския транспорт, които се прилагат единствено по отношение на предприятия, които действително извършват дейности в сферата на морския транспорт (95), било то чрез собствени плавателни съдове, или чартърни съдове. По изключение данъкът върху тонажа може да се прилага по отношение на дейности, които в Насоките се разглеждат като спомагателни или помощни за морския транспорт. Например при определени условия управлението на кораби, дейностите по драгиране или теглене могат да бъдат допустими за помощ (96). От друга страна чистата собственост на плавателен съд, неговото придобиване посредством финансов лизинг или наем, или чартър на трети страни, без да се поема пълна отговорност за експлоатацията на плавателния съд, не могат да се разглеждат като допустима дейност. Очевидно бенефициерът на системата за данък върху тонажа следва да извършва допустима транспортна дейност с допустим плавателен съд.
(178)
Истината е, че по изключение дейностите по беърбоут чартър вече са били одобрени от Комисията като част от определени схеми за данък върху тонажа, за които е представено уведомление, но само временно и при определени условия, свързани със свръхкапацитета (97). При тези условия централната дейност на разглежданите предприятия остава морският транспорт и приходите от дейности по беърбоут чартър могат да се разглеждат като помощни за централната дейност. Това толериране напълно отговаря на целите на Насоките за морския транспорт. „поддържане и подобряване на ноу-хау при морския транспорт и защита и насърчаване на заетостта сред европейските моряци“ и „принос към консолидирането на морския клъстър, установен в държавите членки, като междувременно се поддържа цялостния конкурентен флот на световните пазари“ (98).
(179)
В съответствие с Насоките за морския транспорт в Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., с което се одобрява испанската система за данък върху тонажа, се посочва, че единствено дейностите в сферата на морския транспорт са допустими за данък върху тонажа (99). В действителност раздел 2.4 Получатели предвижда: „Получателите на схемата за данък върху тонажа могат да бъдат предприятия от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“ (наше подчертаване) и раздел 2.5. „Допустими дейности/ кораби“ предвижда: „Схемата за данък върху тонажа обхваща единствено прихода от мореплавателни кораби, които са експлоатирани при дейностите в сферата на морския транспорт. Предвидено е допустимите дейности да включват единствено морския транспорт.“ (наше подчертаване).
(180)
От формулировката на Решение на Комисията от 2002 г., прието въз основа на Насоките за морския транспорт, следва, че предприятията, идентифицирани като собственици на кораби съгласно испанското законодателство, се ползват от системата за данък върху тонажа, при условие че извършват допустими дейности в сферата на морския транспорт и са в границите му.
(181)
Комисията счита, че дейността, извършена от ОИИ, ангажирано в операции със STL, не може да се разглежда като транспортна дейност. При преминаване към системата за данък върху тонажа ОИИ взема на лизинг един плавателен съд от предприятие за лизинг и го чартира на трета страна, собственик на кораб, на база беърбоут. Ако третата страна, собственик на кораб, експлоатира плавателния съд с цел предоставяне на услуги в сферата на морския транспорт, може да бъде допустима за данък върху тонажа. Въпреки това ОИИ осигурява плавателния съд единствено на разположение на трета страна - корабоплавателно предприятие, което го експлоатира. Следователно ОИИ е посредник, който предоставя услуги за наем или лизинг, а не транспортни услуги.
(182)
ОИИ, ангажирано в операциите със STL, обикновено чартира единствения плавателен съд, който притежава или е взело на лизинг, което следователно представлява целия му флот. При тези обстоятелства ОИИ не поема риск или отговорност по отношение на техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд. То е просто посредник и приходите от беърбоут чартъра не могат да се разглеждат като придружаващи дейността в сферата на морския транспорт.
(183)
В допълнение ОИИ остава в рамките на системата за данък върху тонажа за кратък период, т.е. двете седмици, необходими за упражняване на опцията от договора за лизинг и за упражняване от страна на собственика на кораба на опцията, свързана с договора за чартър. Разрешаването на този вид дейности съгласно системата за данък върху тонажа изглежда не увеличава дълготрайно тонажа под флага и контрола на държавите от ЕИП. Поради същите причини ОИИ, ангажирани в операции със STL, изглежда не допринасят за обективното „поддържане … на морски ноу-хау и защитата … на заетостта за европейските моряци“ или „консолидирането на морския клъстър“.
(184)
В заключение одобрението, което произтича от решението от 2002 г., не означава, че дейността на предприятията, като ОИИ, ангажирани в STL, може да се разглежда като дейност в сферата на морския транспорт.
(185)
Следователно Комисията счита, че включването на предприятия като ОИИ, ангажирани в операции със STL (100), в схемата за данък върху тонажа води до предоставянето на нова помощ, било то чрез изчисляването на облагаемия приход като функция на оперативния тонаж, или възможността за отлагане на селтълмента на скритите данъчни задължения до продажбата или демонтирането на плавателния съд съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS.
Другите мерки представляват нова помощ
(186)
Ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS, мярка 2) не представлява съществуваща помощ, тъй като е въведена през 2002 г., т.е. след присъединяването на Испания към ЕС през 1986 г., и така и не е било изпратено уведомление до Комисията за нея и не е била одобрена от последната. В допълнение въздействието от тази мярка може изрично да бъде отделено от въздействието на ускорената амортизация. Тази мярка представлява неправомерна помощ.
(187)
По сходен начин член 50, параграф 3 от RIS, който позволява освобождаването на прираста на капитала от плавателни съдове, придобити в контекста на вече одобрени договори за лизинг (мярка 5), влиза в сила през 2002 г. без предварителното уведомяване или разрешение от Комисията.
(188)
Комисията счита, че одобрението, предоставено през 2002 г., не обхваща мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, тъй като въвежда изключение от правилата за изкуствено отделяне, които се прилагат по отношение на плавателните съдове съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS, което означава допълнително предимство. За това изключение е трябвало да бъде изпратено уведомление заедно с правните разпоредби, одобрени от Комисията, но то не е било изпратено.
(189)
Изглежда за прилагането на член 125, параграф 2 от TRLIS не е необходимо допълнително определение или разяснения. Обичайно би довело до данъчно облагане на прираста на капитала, реализиран от лизингодателя при прехвърлянето на плавателен съд на лизингополучателя (корабоплавателно предприятие). Ако Испания е счела, че е необходимо разяснение, това е трябвало да бъде представено при уведомлението.
(190)
Следователно мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, също представляват неправомерна помощ.
5.5. СЪВМЕСТИМОСТ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(191)
Комисията стигна до заключението, че следните мерки представляват държавна помощ на индивидуална основа и в контекста на STL:
-
Ранна амортизация на активи, придобити посредством договор за финансов лизинг (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS);
-
Схема за данък върху тонажа по отношение на допустимостта на дейностите по беърбоут чартър;
-
Член 50, параграф 3 от RIS.
(192)
По принцип държавната помощ, съгласно определението в член 107, параграф 1 от ДФЕС, е забранена. Въпреки това член 107, параграф 2 гласи, че определени видове помощ са съвместими, а член 107, параграф 3, че определени видове помощ или помощ за определени получатели може да бъде обявена за съвместима от Комисията. В зависимост от категорията получатели могат да се прилагат определени правила като Насоките за морския транспорт (101) или Рамка за държавната помощ за корабостроенето (102).
(193)
Нито испанските органи, нито трети страни, идентифицирани като получатели в настоящото решение, са се позовали на прилагането на друга разпоредба на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС или прилагането на друга рамка за държавни помощи, приета въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
5.5.1. Прилагането на Насоките за морския транспорт
Допустимост на приходите от беърбоут чартър по отношение на данък върху тонажа
(194)
Както бе посочено в съображение 4.3.4 по-горе, испанските органи и определени трети страни считат, че чартирането е включено в решението от 2002 г. за одобрение на испанската схема за данък върху тонажа, тъй като се отнася до експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби.
(195)
Комисията не е съгласна с това тълкуване на решението от 2002 г. Както в Насоките за морския транспорт, така и в решението от изрично се посочва, че данъкът върху тонажа следва да се прилага единствено по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт (103). По правило приходите от други дейности, извън транспорта, дори и когато са извършвани от дружество за морски транспорт, не могат да бъдат облагани съгласно системата за данък върху тонажа (104), освен чрез изричното изключение и при определени условия (съпътстващи дейности, драгиране, теглене).
(196)
В този контекст „експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби“, посочена като допустима дейност в решението от 2002 г., обхваща единствено „експлоатацията“ на плавателни съдове, които са собствени или взети на чартър на база беърбоут и са в експлоатация - както собствените, така и взетите на чартър кораби - от страна на предприятие за морски транспорт.
(197)
Както бе посочено в раздел 143, самите финансови ОИИ, ангажирани в операции за финансиране със STL, не експлоатират плавателни съдове и не предоставят услуги за морски транспорт. Те са финансови посредници, ангажирани в колективното финансиране на даден актив. Не се намесват в стратегическото, техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд, който чартират, и не поемат риск или отговорност за предоставянето на услуги в сферата на морския транспорт.
(198)
В допълнение Комисията отбелязва, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, чартират единствения им плавателен съд с опция за закупуване (или „кол опция“), която корабоплавателното предприятие се е ангажирало да упражни от самото начало, и опция за продажба (или „пут опция“), която ОИИ може да упражни. Това е еквивалент на забавено, и все пак окончателно, прехвърляне на собствеността на целия флот на ОИИ. Следователно ОИИ не е в същата ситуация като собствениците на кораби, които са засегнати от временен свръхкапацитет, и в търсене на гъвкавост чартират част от флота си на трети страни, оператори, за кратък период от време (вж. съображение 186 по-горе).
(199)
Поради всички тези причини Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, не отговарят на условията за испанската система за данък върху тонажа, която е разрешена от Комисията, нито попадат в обхвата на разпоредбите на Насоките за морския транспорт.
(200)
Въпреки това Комисията счита, че с оглед на общия характер на лизинговите операции, ОИИ, ангажирани в операциите със STL, и техните инвеститори действат в качеството си на посредници, които прехвърлят към други получатели (корабоплавателни предприятия) предимство, чиято цел е от общ интерес.
Допустимост на ОИИ и/или техните инвеститори в качеството им на посредници
(201)
Съгласно подхода, възприет в Решение от 20 декември 2006 г. относно френската GIE fiscaux (105), Комисията изразява виждането, че тъй като представлява справедливо възнаграждение за посредничество при прехвърлянето на предимство към корабоплавателни предприятия, което има за цел общия интерес, помощта, задържана от ОИИ или инвеститорите му би била разглеждана за съвместима със същата пропорция. Наистина в този случай няма правно задължение ОИИ да прехвърлят част от получената помощ към корабоплавателни предприятия. Въпреки това при наличието на дискреция по отношение на оценката на съвместимостта на мярката с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, Комисията счита, че е целесъобразно да вземе предвид благоприятните въздействия на мярката за сектора на морския транспорт и да приложи mutatis mutandis разпоредбите на Насоките за морския транспорт, които обичайно се прилагат по отношение на мерките за помощ, към предимството, прехвърлено на корабоплавателното предприятие. Следователно ако прилагането на Насоките за морския транспорт по отношение на корабоплавателно предприятие, ангажирано в операция със STL, води до коефициент на съвместимо предимство или общо предимство от x%, то процентът на помощта, задържана от ОИИ или от неговите инвеститори, е съвместима.
Предимство за крайните потребители - корабоплавателни предприятия
(202)
Тъй като предимството често е от полза за корабоплавателните предприятия, член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, заедно с Насоките за морския транспорт (106), е единствената рамка за оценка на съвместимостта.
(203)
Комисията счита, че корабоплавателните предприятия не се ползват от държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това с цел идентифициране на размера на съвместимата помощ на равнището на ОИИ, - тъй като посредниците пренасочват към корабоплавателните предприятия предимство, което има за цел общия интерес - Комисията счита, че Насоките за морския транспорт следва да се прилагат mutatis mutandis по отношение на предимството, прехвърлено от ОИИ към корабоплавателното предприятие с цел да се определи: 1) размерът на помощта, която първоначално е получена от ОИИ и е прехвърлена към корабоплавателното предприятие, която би била съвместима, ако прехвърленият размер представляваше държавна помощ за корабоплавателното предприятие; 2) пропорцията на съвместимото предимство от общото предимство, прехвърлено към корабоплавателното предприятие; и 3) размерът на помощта, която следва да се разглежда за съвместима като възнаграждение за ОИИ за тяхното посредничество.
(204)
В Насоките за морския транспорт са описани различните категории държавна помощ и условията, при които помощта може да бъде разрешена от Комисията. По-специално в Насоките изрично се посочва, че се прилагат по отношение единствено на дейностите в сферата на морския транспорт и ограничен брой помощни и съпътстващи дейности.
(205)
Когато крайният потребител - корабоплавателното предприятие предоставя услуги в сферата на морския транспорт (или съпътстващи услуги) и отговаря на всички условия от Насоките, полученото от предприятието предимство, което би представлявало помощ, би било съвместимо с вътрешния пазар.
(206)
Съгласно Насоките за морския транспорт помощта може да бъде предоставена посредством различни категории мерки. Едно от основните условия, заложени в член 10 от Насоките от 1997 г. и член 11 от Насоките за морския транспорт от 2004 г., е цялостният таван на помощта, т.е. максималният размер на държавна помощ, който дадено предприятие може да получи и който се разглежда като съвместим с вътрешния пазар (107).
(207)
Съгласно Насоките от 1997 г. таванът на помощта отговаря на „намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателните дейности.“ Съгласно Насоките от 2004 г. таванът отговаря на намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и данъчно намаление чрез прилагането на схемата за данък върху тонажа. Въпреки това в Насоките от 2004 г. също се посочва, че „общият размер на предоставената помощ … следва да не превишава общия размер на данъците и социалните плащания, събирани от корабоплавателни дейности и моряци.“
(208)
По отношение на прилагането на тавана на помощта към определени бенефициери собственици на кораби, Комисията счита, че следва да се разгледа на равнище ЕИП. Това означава, че таванът следва да взема предвид корпоративния данък и разходите за социално осигуряване, платени от бенефициерите в други държави - членки на ЕИП. Този подход отговаря на съдебната практика FagorBrand (108) t, при която се потвърждава, че оценката на мярката за държавна помощ следва да вземе предвид кумулативното въздействие на евентуалната помощ, предоставена в различни държави членки.
(209)
Тъй като разглежданият случай се отнася до помощ, предоставена на ОИИ по отношение на придобиването - от собственик на кораб - на дълготраен актив, Комисията е съгласна с испанските органи, че полученото от корабоплавателното предприятие предимство следва да бъде разпределено през целия обичаен период на амортизация на актива (десет години от данъчна гледна точка) и да бъде сравнено с общия размер на данъци и социални плащания за същия период.
(210)
В съответствие с тавана всички предимства, предоставени над общия размер на подоходния данък и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателни дейности, трябва да се разглеждат като несъвместими с Договора.
5.6. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(211)
Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“ Посредством възстановяването на помощта се възстановява, доколкото е възможно, конкурентоспособността, която е била налице преди предоставянето ѝ.
(212)
Въпреки това член 14 от Регламента също предвижда, че Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това би противоречало на определен общ принцип на законодателството на Общността. В този раздел се разглежда дали общите принципи на равно третиране, защита на оправданите правни очаквания или правна сигурност не позволяват на Комисията да разпореди възстановяване на цялата или част от помощта, предоставена в миналото.
5.6.1. Равно третиране
(213)
Съгласно принципа на равно третиране и недискриминация съпоставими ситуации не следва да се третират по различен начин и различни ситуации не следва да се третират по един и същи начин, освен ако това третиране не е обективно обосновано (109).
(214)
Френската схема GIE Fiscaux в действителност е съпоставима със STL в редица аспекти. Изисква посредничеството на прозрачно по отношение на данъците ОИИ или неговите инвеститори между строителя на дълготраен актив и купувача, на когото ОИИ отдава на лизинг или чартира актива. ОИИ прилага ускорена и ранна амортизация на актива, като прирастът на капитала, произтичащ от продажбата на актива, е освободен от корпоративен данък. ОИИ или неговите инвеститори връщат значителна част от облекченията в резултат на данъчните мерки на купувача на актива (например, корабоплавателно предприятие) посредством намаляване на наема или цената на опцията за закупуване. Въпреки това френската схема съдържа изрично освобождаване на прираста на капитала, докато при STL това освобождаване произтича от съвместното прилагане на системата за данък върху тонажа и член 50, параграф 3 от RIS по отношение на ОИИ.
(215)
Комисията също така отбелязва, че правният контекст и процедурната история на френския и испанския случай са различни и Комисията се е въздържала да разпореди възстановяване за част от периода съгласно оценката в окончателното с решение от 2006 г. относно GIE Fiscaux поради причини, свързани със специфичната процедурна история на този случай. По-специално Франция не е уведомила Комисията официално за схемата, а я е информирала преди прилагането на схемата. Комисията също е забелязала, че при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на GIE Fiscaux не е издавала решение по сходен случай преди това. За сравнение, при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на STL, Комисията вече се е била произнесла, че подобна схема представлява схема за държавна помощ - по-специално френската GIE Fiscaux. Тъй като правният и фактическият контекст на GIE Fiscaux и STL се различават, Комисията счита, че може да бъде обосновано различното третиране. Въпреки това както Комисията ще разясни в раздел 5.6.3 по-долу, поради причини, свързани с принципа за правна сигурност, Комисията се е въздържала да разпореди възстановяването в този случай до датата на публикуването на решението относно френската GIE Fiscaux.
(216)
В допълнение Комисията счита, че при посочените в съображение 94 по-горе случаи прилагането на принципа на оправдани правни очаквания по отношение на сходни мерки е обоснован по отношение на обстоятелствата, характерни за всеки случай. При испанския случай с репутацията отговор на член на Европейския парламент изрично е квалифицирал схемата като обща мярка. За координационните центрове и вътрегруповите дейности на мултинационалните дружества (110), Комисията е установила, че оправданите правни очаквания са били налице въз основа не само на предварителното одобрение на белгийските координационни центрове като обща мярка през 1984 г. и 1987 г., а и на отговора, представен от Комисията на парламентарен въпрос (111). Бе заявено, че широк кръг данъчни мерки - „правила за данъчно облагане на европейските адреси на управление на мултинационални групи, са имали за цел избягване на двойно данъчно облагане“ - „са останали извън обхвата на правилата за държавна помощ“. В допълнение всички тези схеми са били приведени в действие след отговора на парламентарния въпрос. В случая за допустимите дружества в Гибралтар, наличието на оправдани правни очаквания е въз основа на факта, че мярката е моделирана по друга мярка в същата държавна членка - схемата за освободените дружества, - която представлява съществуваща помощ. По сходен начин мерките от Orkney и Shetland са моделирани по примера една на друга.
(217)
По отношение на STL Комисията счита, че следователно общият принцип на равно третиране е спазен, ако, предвид специфичните обстоятелства на схемата, принципите на защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност (вж. раздел 5.6.2 и 5.6.3 по-долу) са спазени.
5.6.2. Оправдани правни очаквания
(218)
Оправданите правни очаквания произтичат от действия на Комисията, които са предоставили конкретни, безусловни и непротиворечиви уверения (112) от такова естество, че да породят надежди, които са обосновани (113), сред органите или бенефициерите на схема, че тя е правомерна (114). Според съдебната практика оправдани правни очаквания не могат да бъдат набелязани в липсата на подходящо уведомление (115) (116), освен ако не са идентифицирани извънредни обстоятелства (117).
5.6.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(219)
Комисията отбелязва, че Испания не е изпратила уведомление за STL на Комисията и обосновката в решението от 2001 г. относно различна схема - схемата, предхождаща оценената в решението относно GIE Fiscaux, - се позовава на правната система на друга държава членка. Впоследствие Комисията счита, че тази обосновка не представлява извънредни обстоятелства и не е достатъчно, за да обоснове признаването на оправдани правни очаквания в полза на Испания и трети страни, оператори, ангажирани в операциите със STL. Това заключение отговаря на подхода, възприет в Решение на Комисията от 2006 г. относно GIE Fiscaux, при което Комисията не е идентифицирала елемент, който доказва наличието на оправдани правни очаквания (118).
5.6.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(220)
Обнародването на проектомерките в Официален вестник на парламента на дадена държавна членка не отговаря на изискването за официално уведомление и изчакване на решението, наложено от тази разпоредба на Договора. Комисията отбелязва, че мярката за ранна амортизация е приведена в действие 21 месеца след публикуване на Регламент (ЕО) № 659/1999 без предварително уведомление и по същото време като схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено надлежно уведомление и е разрешена от Комисията в съответствие с разпоредбите на Договора и горепосочения регламент.
5.6.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно схемата „лизинг срещу данък“
(221)
Комисията счита, че това писмо не може да е създало оправдани очаквания относно STL или отделните мерки, включени в операциите със STL.
(222)
В съответствие с член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 Комисията анализира информацията, която има на свое разположение, относно предполагаемата неправомерна помощ и на 21 декември 2001 г. Поиска информация от държавата членка. Първо, Комисията отбелязва, че искането за информация не е публичен документ. Второ, противно на твърденията на PYMAR, това искане сочи, че Комисията не е разполагала с необходимата информация, за да идентифицира и оцени предполагаемата неправомерна помощ. В такъв случай, даже и да е било публично, то не е могло да създаде оправдани правни очаквания, че схемата не представлява помощ. Трето и най-важно, с писма от 28 януари 2002 г. и 28 май 2002 г. испанските органи категорично са отрекли, че данъчната мярка е достъпна в подкрепа на придобиването на кораби за договори, подписани след 31 декември 2000 г.
5.6.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление (119)
(223)
Комисията счита, че Решението от 2004 г. не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(224)
Първо, предметът на разследването на Комисията по този случай не е бил испанската мярка, а схема, за която е представено уведомление от нидерландското правителство, предназначена да компенсира нидерландските корабостроителници или да им позволи да приравнят оферти от 2000 г. (120), представени от испански корабостроителници, за които се предполага, че са се ползвали от държавна помощ, предоставена от Испания по отношение на шест конкретни договори за корабостроене. Следователно целта на Решение на Комисията от 2004 г. бе да оцени помощта, за която е изпратено уведомление от Нидерландия, а не на предполагаема помощ, предоставена в Испания.
(225)
Второ, испанската мярка, която Нидерландия е възнамерявала да приравни, не е била STL, нито някой от компонентите му. Както бе посочено в решението от 2003 г. за откриване на официална процедура по разследване в този случай, нидерландските органи изрично са се позовали на помощта под формата на лихвени субсидии върху кредити, която предполагаемо е предоставена на собственици на кораби съгласно испанския Кралски указ 442/94 (121). В допълнение Комисията отбелязва, че както ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, така и испанската схема за данък върху тонажа са влезли в сила чак на 1 януари 2002 г. Проект на тези мерки е публикуван в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. Следователно не може да са били използвани за финансиране на договори за корабостроене през 2000 г.
(226)
Трето, даже и операторите да са мислели, че испанската мярка, която е следвало да бъде приравнена, е била STL, - какъвто не е случаят - изявленията от решението от 2004 г. не може да са създали оправдани правни очаквания. В действителност Комисията е заявила, че не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“, тъй като Испания е посочила, че помощта съгласно Кралски указ 442/94 няма да бъде на разположение след 31 декември 2000 г. След тази дата помощта не би била разрешена съгласно регламента за корабостроенето (122). Въпреки това предмет на разследването на Комисията е била приравняващата нидерландска помощ, а не предполагаемата испанска помощ и основните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедура, засягат възможността съгласно Рамката относно държавната помощ за корабостроенето (123) на приравняващата помощ, след нейното доказване, предоставена от друга държава членка, а не от държава извън ЕС.
(227)
Липсата на доказателства за предполагаема помощ са вторични аргументи в съмненията на Комисията. След допитване до Испания относно разяснения въз основа на информацията, предоставена от Нидерландия, Комисията единствено е могла да запише отричането от страна на Испания, че е предоставена помощ (124) (съгласно испанския Кралски указ 442/94), и е стигнала до заключението, че Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства за испанската помощ, която е трябвало да бъде приравнена. Липсата на доказателства за държавна помощ не представлява доказателство за липсата на държавна помощ при (която и да е) испанска мярка. Напротив, Комисията вече е разяснила в решението си за откриване на процедура, че „не е успяла да установи, че Испания е предоставила неправомерно предполагаемата помощ, но Комисията продължава да проучва пазара на корабостроене в ЕС и евентуалните нарушения на държавната помощ.“ (125) Ако са считали добросъвестно, че испанската помощ, която Нидерландия възнамерява да приравни, е била STL, действителните или потенциалните получатели на STL следва да са били запознати с факта, че Испания е отрекла съществуването, а не е пледирала за съвместимост.
5.6.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(228)
Комисията счита, че нито решението за откриване на официална процедура по разследване във връзка с френската GIE Fiscaux през 2004 г., нито окончателното решение от 2006 г., при което се стига до заключението, че схемата е частично несъвместима помощ, могат евентуално да са създали оправдани правни очаквания, както твърди PYMAR.
(229)
В действителност за мерките за помощ трябва да се изпрати уведомление на Комисията. При липсата на уведомление единствено извънредни обстоятелства могат да накарат държавата членка и операторите обосновано да очакват, че дадена мярка не представлява помощ. Въпреки това ако не са спазени процедурите за уведомление и одобрение, не може да имат обосновани очаквания, че мярката, която е държавна помощ, е съвместима с вътрешния пазар.
(230)
Напротив, в решението за френската GIE Fiscaux от 20 декември 2006 г. Комисията изрично изразява позицията си, че чрез френската схема за „лизинг срещу данък“ се предоставя държавна помощ. Фактът, че STL е схема за „лизинг срещу данък“, сходна с френската схема, може да е привлякла вниманието на Испания и на получателите към вероятността STL да представлява държавна помощ. Следователно всякакви оправдани правни очаквания преди публикацията в Държавен вестник на Европейския съюз от 30 април 2007 г. на Решението относно френската схема, следва да не се разглеждат като оправдани след тази дата.
(231)
По сходен начин простият факт, че несъвместимата схема не е възстановена при френския случай, не е достатъчен, за да създаде оправдани правни очаквания, че несъвместимата помощ, евентуално идентифицирана при испанския случай, няма да бъде възстановена. В действителност ако е имало причини, които да не позволят на Комисията да нареди на държавата членка да възстанови помощта, те следва да се открият в специфичните обстоятелства на случая.
5.6.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(232)
Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус, не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(233)
Първо, това писмо не е официален акт, който да представи позицията на Комисията - т.е. колегиума на членовете на Комисията, - каквото би било официално решение на Комисията или отговор на парламентарен въпрос. В своето писмо от една страница комисар Крус е отговорила в контекста на двустранния обмен на писмо от една страница, изпратено от г-жа Brustad, норвежки министър на търговията и промишлеността. Съдържанието на това писмо не е направено обществено достояние от Комисията.
(234)
Комисията отбелязва, че писмото от норвежкия собственик на кораб, цитирано в съображение 107 по-горе, е адресирано към една испанска корабостроителница, с която собственикът на кораб извършва търговска дейност и свидетелството от 2012 г. идва от правителствения орган Gerencia del Sector Naval. Комисията също отбелязва, че нито испанските органи, които са били запознати с протичането на разследването, нито операторите, които са обмисляли операции със STL, са поискали разяснения от Комисията относно позицията, изразена в писмото на комисар Крус.
(235)
Второ и по-важно, дори и ако писмото е било направено обществено достояние през 2009 г., то не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, че STL е правомерна. Всъщност отговорът на комисар Крус се фокусира върху предполагаемата дискриминация между корабостроителниците, установени в различни държави от ЕИП. Заключението на писмото, че не се предвиждат допълнителни действия „на този етап“, изрично се позовава на скорошната публикация на обосновка, в която се разяснява, че STL може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други европейски държави, което е пряк отговор на притесненията, изразени от г-жа Brustad. Във всеки случай в писмото не е споменато и липсва изразена позиция относно наличието на държавна помощ на равнището на ОИИ или неговите инвеститори. По отношение на корабоплавателните предприятия, корабостроителниците и посредниците Комисията счита, че те не са получатели на помощта, така че не възниква въпросът за оправдани правни очаквания.
(236)
Следователно Комисията счита, че писмото в никакъв случай не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, които евентуално са могли да създадат оправдани правни очаквания, че схемата не съдържа държавна помощ в полза на ОИИ или неговите инвеститори.
(237)
Тъй като Комисията не установи наличието на оправдани правни очаквания въз основа на писмото, въпросът дали такива оправдани правни очаквания обхващат периода преди писмото не е уместен по никакъв начин.
5.6.2.7. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(238)
Тъй като отделните мерки представляват държавна помощ (с изключение на ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи), фактът, че икономическите оператори не са могли да предвидят, че тяхната комбинация може също да се разглежда като държавна помощ, е неуместен и не обосновава наличието на оправдани правни очаквания или нарушението на някой основен принцип на законодателството на ЕС.
(239)
Напротив, няколко трети страни сред операторите, ангажирани в операции със STL, са заявили, че решението от 2006 г. относно френския случай GIE Fiscaux им е дал оправдани правни очаквания, че мярката е много сходна със STL. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са включени в различни мерки, de facto свързани и използвани заедно, с цел постигане на сходно въздействие, не следва да гарантира различен подход и не изключва всеобхватната оценка.
(240)
Във всеки случай Комисията счита, че както ранната амортизация на отдадени на лизинг активи, така и освобождаването от данъци съгласно член 50, параграф 3 от RIS на прираста на капитала при прилагането на данъка върху тонажа представляват държавна помощ. При липсата на уведомление за тези разпоредби операторите са могли да имат оправдани правни очаквания, че те са правомерни единствено при извънредни обстоятелства, които не са били доказани.
5.6.2.8. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества (126)
(241)
Комисията отбелязва, че формулировката в известието не е дала основания на операторите да имат оправдани правни очаквания, че STL е правомерна. Първо, цитираните разпоредби засягат единствено методите на амортизация, така че оправданите правни очаквания, ако има такива, могат да обхващат единствено ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(242)
Второ, известието не може да бъде тълкувано, така че свързана с амортизацията мярка да остане извън обхвата на правилата за държавна помощ. В действителност в съображение 13 от известието се заявява, че правилата за амортизация и правилата за пренасяне на загуби не представляват помощ, при условие че се прилагат без разлика по отношение на всички предприятия и производството на всички стоки. STL не се прилага по отношение на всички предприятия или производството на всички стоки.
(243)
В допълнение в съображение 22 от същото известие се разяснява, че равнището на дискреция, с което се ползва данъчната администрация, и свободата за предприемане на действия, която има, подкрепят презумпцията, че е налице държавна помощ. Както бе обяснено в раздел 24 по-горе, прилагането на ранна амортизация подлежи на изпълнение на условия, чиято формулировка изисква тълкуване, и на предварителното одобрение от страна на данъчната администрация. Преди предоставянето на одобрението администрацията може да изиска допълнителни документи от заявителя или информация от други административни структури. Фактът, че допълнителните документи са налице във всички досиета със заявления, представени пред Комисията, предполага, че те са поискани изрично или имплицитно от администрацията или заявителите са били наясно, че са необходими за получаване на одобрение. Следователно администрацията е разполагала с широки дискреционни правомощия при прилагането на тази мярка.
(244)
Следователно с оглед на характеристиките на схемата, формулировката в известието не е могла да създаде несигурност, а в още по-малка степен оправдани правни очаквания, що се отнася до характера на помощ на ранната амортизация.
5.6.2.9. Допустимост на приходите от беърбоут чартър за схемата за данък върху тонажа
(245)
Одобрението, предоставено с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., се позовава на „дружества, регистрирани съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени кораби или взети на чартър“. Въпреки това Комисията счита, че това изречение не може да създаде оправдани правни очаквания, че субектите, чиито дейности се състоят изключително в чартирането на един плавателен съд на база беърбоут, биха били допустими съгласно схемата за данък върху тонажа. В действителност, както бе обяснено в съображения (177) и (179) отг, в решението от 2002 г. изрично се посочва, че схемата за данък върху тонажа следва да се прилага изключително по отношение на допустими плавателни съдове и допустими дейности за морски транспорт.
5.6.3. Правна сигурност
(246)
Правната сигурност е основно изискване на европейското законодателство, чиято цел е да гарантира предвидимостта на правните ситуации и взаимоотношенията, които се регулират от тях. Според съдебната практика изискването за правна сигурност не позволява на Комисията да отлага безсрочно упражняването на правомощията ѝ и не означава действия от страна на засегнатата институция (127). Въпреки това досега два кумулативни елемента били необходими за изпълнението на принципа.
-
наличието на набор от елементи, които създават ситуация на несигурност относно редовността на мярката;
-
продължителната липса на действия от страна на Комисията въпреки нейното запознаване с помощта.
(247)
Решението относно френската GIE Fiscaux и съдебното решение относно Salzgitte (128) r са само два случая, при които Комисията и Първоинстанционният съд съответно са счели, че нарушаването на принципа на правна сигурност може да попречи на възстановяването, дори и ако не са налице оправдани правни очаквания. Въпреки това съдебното решение по Salzgitter е отменено от Съда именно заради прилагането на принципа на правна сигурност в случая (129).
5.6.3.1. Елементи, които са създали ситуация на несигурност относно редовността на мярката
(248)
STL и френската GIE Fiscaux имат редица общи ключови характеристики и много сходни въздействия (вж. раздел (212) Равно третиране). И двете се използват при финансирането на дългосрочни инвестиционни активи. Те включват прозрачни по отношение на данъците ОИИ, които амортизират активите и прехвърлят собствеността върху тях на крайния потребител посредством определен вид договор за лизинг. И в двата случая амортизацията е ранна или ускорена, а прирастът на капитала на ОИИ е освободен от данъчно облагане. И в двата случая икономическото предимство в резултат на ранната или ускорената амортизация и от освобождаването на прираста на капитала се поделят между инвеститорите в ОИИ и крайния потребител на актива (посредством отстъпка от цената), макар да са налице значителни различия по отношение на държавната намеса в това отношение.
(249)
Ключовите мерки, които са част от системата STL, са приведени в действие между 2002 г. (130) и 2003 г., т.е. преди решението на Комисията, че френската система представлява държавна помощ.
(250)
С оглед на сходството между STL и GIE Fiscaux е възможно, както бе посочено от испанските органи от трети страни, събитията, цитирани в подкрепа на защитата на правната сигурност за френската система, да са създали ситуация на несигурност по отношение на редовността на STL.
(251)
По тази точка Комисията стигна до заключението, че тази ситуация на несигурност може в действителност да е създадена от изявлението на Комисията в Решението от 2001 г. относно Brittany Ferries (131), че определени данъчни предимства са обща мярка. Както е посочено в съображение 192 от решението относно GIE Fiscaux, тази обосновка не уточнява, че се позовава на схемата, предхождаща GIE Fiscaux, което може да е подвело получателите на схемата и на сходна схема като STL.
(252)
По отношение на другите елементи, цитирани от Испания и от третите страни, Комисията е анализирала дали елементите, цитирани в подкрепа на наличието на оправдани правни очаквания (вж. раздел (212)), може да са създали ситуация на несигурност.
(253)
Първо, държавите членки имат задължение по Договора да уведомяват Комисията за своите планове да предоставят нова помощ. Публикуването на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент не може да се разглежда като уведомление на Комисията, а липсата на реакция от страна на Комисията не може да е допринесло за създаването на ситуация на несигурност.
(254)
Второ, искането от 2001 г. на информация относно мярката за „лизинг срещу данък“ сочи, че Комисията е реагирала на твърденията за помощ, представени от жалбоподател. Това искане е адресирано към Испания и в отговорите си Испания категорично е отрекла наличието на такива мерки. Искането не е направено обществено достояние от Комисията, но - ако по някаква причина бъдещите получатели на STL са успели да научат за това искане на информация към момента, в който са имали намерение да участват в схемата, е следвало да бъдат наясно с факта, че е подадена жалба до Комисията, в която е посочено, че мерките по тази схема вероятно представляват държавна помощ. Искането на информация също би дало знак, че Комисията не разполага с достатъчно информация относно мярката с цел нейната оценка и не би следвало да доведе до заключението, че Комисията е одобрила мярката. В допълнение тъй като това искане е изпратено преди влизането в сила на мерките, които съставляват STL, Испания е могла да изпрати уведомление за всичките елементи на схемата с цел правна сигурност. В противен случай получателите следва да са попитали Испания, или Комисията, относно уведомлението за схемата от страна на Испания и одобрението ѝ от Комисията. Следователно нито Испания, нито операторите могат да твърдят, че това искане или, с оглед на дадения отговор, липсата на последващи действия от страна на Комисията са допринесли за създаването на ситуация на несигурност.
(255)
Трето, по отношение на решението от 2004 г. относно нидерландската мярка за компенсиране, Комисията посочва, че компенсацията за мярка, различна от STL, не може да е създала ситуацията на несигурност по отношение на STL. Фактът, че в публични документи е представено точно описание на предполагаемата испанска помощ единствено в нидерландската версия на решението за откриване на официална процедура по разследване, не е достатъчен, за да се стигне до заключението, че читателите са могли да предположат, че това засяга STL. В действителност превод на нидерландското решение или запитването на Комисията лесно са могли да разяснят, че предполагаемата испанска помощ включва лихвени субсидии въз основа на Кралски указ 442/1994. В допълнение Комисията просто е посочила факта, че Испания е отрекла наличието на предполагаема испанска помощ и Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства. Както бе посочено в решението, Комисията може единствено да вярва на държавата членка и не може да носи отговорност за несигурността, ако има такава, която липсата на последващи действия от нейна страна може да е причинила. Следователно Комисията установи, че решението от 2004 г. не може да е допринесло за ситуация на несигурност по отношение на правомерността на STL.
(256)
Четвърто, Комисията счита, че ситуацията на несигурност, създадена по отношение на правомерността на STL в резултат на обосновката в Решение на Комисията от 2001 г. относно Brittany Ferries, е преустановена на датата на публикуване на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux. Това решение е разяснило, че Комисията е разглеждала френската схема „лизинг срещу данък“ като държавна помощ и Испания и бенефициерите на STL следва да са наясно с факта, че схемата може да представлява държавна помощ. В резултат не може да е създала или допринесла за създаването на ситуация на несигурност в това отношение.
(257)
Пето, поради причини, посочени в раздел 5.6.2.6 по-горе, Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус през 2009 г. не създава и не допринася за създаването на ситуация на несигурност.
5.6.3.2. Време между жалбата и откриването на процедурата
(258)
Комисията счита, че времето, изминало при разследването на STL, преди откриването на официалната процедура по разследване, следва да се изчислява от 2006 г., когато Комисията е получила жалбите от европейските корабостроителници. В действителност поради изложените по-горе причини нито публикуването на проектомерките в испанския официален вестник, нито предположенията, получени от Комисията през 2001 г. и изрично отхвърлени от Испания през 2002 г., потвърждават виждането, че Комисията е забавила упражняването на правомощията си по разследване без причина. Окончателното решение от 2004 г. по дело C-66/2003, което засяга приравняването на различна мярка за предполагаема държавна помощ, също не подкрепя това становище.
(259)
Времето между първата жалба през 2006 г. и откриването на официалната процедура по разследване през 2011 г. не изглежда прекомерно, предвид редицата засегнати данъчни мерки, сложността на операциите „лизинг срещу данък“ и липсата на прозрачност относно тези лизингови операции. В допълнение Комисията е изпратила осем официални искания за информация между септември 2006 г. и май 2010 г. (132), като е поддържала редовен контакт с испанските органи.
(260)
В допълнение чак през октомври 2010 г. Комисията получи нова жалба с ключов елемент за оценката на схемата, а именно комплексното проучване от данъчните експерти с описание на функционирането на схемата и въздействието ѝ. Следователно времето при разследването на STL не изглежда достатъчно, за да се постави под въпрос правната сигурност.
(261)
С оглед на сложността на разглежданите мерки Комисията не може да отсъди, че може да е създадена правна несигурност от решението от 2001 г. относно Brittany Ferries, както предполага Испания и получателите, по отношение на класифицирането на STL като помощ. Но това може да важи единствено до публикуването в Официален вестник на 30 април 2007 г. на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux, в което Комисията е установила, че схемата представлява държавна помощ.
(262)
Следователно Комисията стигна до заключението, че не следва да разпореди възстановяването на помощта, произтичаща от операциите със STL, по отношение на която е предоставена помощта между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007.
5.6.4. Определяне на размерите, които да бъдат възстановени
(263)
Комисията оцени различни данъчни мерки, които представляват схеми за държавна помощ. Целта на настоящото решение не е да установи точните размери на помощта, получена от всеки бенефициер при всяка операция със STL. Въпреки това Комисията счита, че трябва да се прилага следната методика от държавата членка с цел определяне на получателите на помощта и размера на несъвместимата помощ, която да бъде възстановена от тях, за всеки отделен случай. Тази методика може да бъде допълнително усъвършенствана в сътрудничество с испанските органи, и по-специално с цел установяване на действителния размер на данъчното облекчение, с което се ползват инвеститорите, с оглед на отделната данъчна ситуация.
(264)
Стъпка 1: Изчисляване на общото данъчно облекчение, осъществено от операцията: Това е нетната настояща стойност на данъчното предимство, действително получено от ОИИ или от инвеститорите му (т.е. преди приспадането на частта на това предимство, прехвърлена към корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената). Нетната настояща стойност следва да се изчисли към началната дата на амортизацията - ранната амортизация, одобрена от данъчните органи, - а предвид процентите на отстъпка, използвани за целта на изчислението, трябва да се основават на пазарните реалности. Комисията предлага по правило Испания да може да използва изчисления, представени от ОИИ пред данъчната администрация, при подаване на заявления за ранна амортизация (вж. съображение (170) по-горе). По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(265)
Стъпка 2: Изчисляване на данъчното предимство, осъществено от общите данъчни мерки, приложени по отношение на операцията: Това е нетната настояща стойност - изчислена по същия начин като при стъпка 1 - на размера на данъчните предимства, които би получило ОИИ или неговите инвеститори при референтна ситуация, при която би била използвана единствено ускорена амортизация от момента на пускане в експлоатация на плавателния съд, а експлоатацията е подлежала на обичайните правила за корпоративно данъчно облагане. Съгласно този сценарий прирастът на капитала от продажбата на плавателния съд на корабоплавателно предприятие не следва да подлежи на корпоративния данък, който обичайно се прилага по отношение на корпоративните приходи, към датата на упражняване на опцията от страна на корабоплавателното предприятие. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(266)
Стъпка 3: Изчисление на данъчното предимство, равно на държавната помощ: тъй като Комисията счита, че ускорената амортизация представлява обща мярка, размерът на предимството, който отговаря на мярката (т.е. отсроченото плащане на определени данъчни суми), не представлява държавна помощ. Разликата между сумите, получени при стъпка 1 и стъпка 2, следва да отговаря на помощта, която ОИИ и неговите инвеститори са получили като получатели на въпросните данъчни мерки, т.е. нетната настояща стойност на общото предимство, извлечено от използването на ранна амортизация, схемата за данък върху тонажа (за който ОИИ не са допустими) и данъчното освобождаване на прираста на капитала съгласно член 50, параграф 3 от RIS. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(267)
Стъпка 4: Изчисление на размера на съвместимата помощ първо, помощта, получена от ОИИ или неговите инвеститори, съгласно изчисленията при стъпка 3, е съвместима, тъй като отговаря на предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, което би било съвместимо, ако е било разглеждано като държавна помощ за корабоплавателното предприятие. Процентът на помощта, прехвърлена към корабоплавателното предприятие, трябва да бъде определен въз основа на изчисление, сходно с представените от ОИИ в тяхното заявление пред данъчната администрация (вж. съображение (138) по-горе), и се позволява възнаграждение съобразно пазара на посреднически услуги. Както бе обяснено в съображения 0 до (208) отг, част от предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, може да се разглежда като съвместимо, ако корабоплавателното предприятие, засегнатият плавателен съд и неговите транспортни дейности са допустими съгласно Насоките за морския транспорт. Съвместимият размер следва да бъде определен в съответствие с глава 11 от Насоките и надлежно да се вземе предвид цялата вече отпусната помощ на това корабоплавателно предприятие в ЕИП. По-специално размерите на помощта, предоставена в Испания, трябва да бъдат добавени към тези, предоставени в държавата на стопанска дейност на предприятието (ако тя е държава - членка на ЕИП). Размерът на помощта, превишаващ тавана, или недоказан като съвместим съгласно глава 11 от Насоките за морския транспорт, ще бъде разглеждан като несъвместим.
(268)
Тъй като таванът в глава 11 от Насоките за морския транспорт се изчислява на годишна основа, а предимството, получено от корабоплавателното предприятие, е свързано с дълготраен актив, Комисията е съгласна, че за прилагането на този таван, предимството за корабоплавателното предприятие, произтичащо от операцията със STL, може да се разпредели през обичайния период на амортизация (десет години) на засегнатия плавателен съд.
(269)
Второ, тъй като отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара на посреднически услуги на финансови инвеститори при прехвърлянето на съвместимо предимство към корабоплавателните предприятия, това възнаграждение също ще бъде разглеждано като съвместима или несъвместима помощ, при същата пропорция като предимството, предоставено на корабоплавателното предприятие (вж. съображение 0 по-горе).
5.6.5. Договорни клаузи
(270)
Както бе посочено по-горе, PYMAR е информирал Комисията относно определени клаузи в някои договори между инвеститорите, корабоплавателните предприятия и корабостроителниците. Съгласно тези клаузи корабостроителниците са били длъжни да компенсират другите страни, ако не е било възможно да бъдат получени очакваните данъчни предимства.
(271)
В окончателното си отрицателно решение с частично възстановяване относно френския случай GIE fiscaux (133), който има значителни сходства с разглеждания случай, Комисията отбеляза, че: „фактът, че финансовите и правни рискове, поети от членовете на ИГ, биха могли, в определени случаи, да се прехвърлят с договор на ползвателите на имуществото, не може да противоречи на принципа, според който, когато Комисията изисква, при необходимост, възстановяването на неправомерна помощ, нейната цел е да лиши различните бенефициери от облекчението, от което те са се ползвали на своя пазар спрямо конкурентите си и да възстанови положението преди изплащането на посочената помощ.“ Комисията стигна до заключението, че: „осъществяването на тази цел не би могло да зависи от … договорните клаузи, за които са се споразумели бенефициерите на помощта.“
(272)
Според добре установената съдебна практика задължението на държавата да забрани помощ, считана от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, има за цел да възвърне предходна ситуация (134). Според друга формулировка основната цел при възстановяването на неправомерно изплатена държавна помощ е елиминирането на нарушаването на конкуренцията, причинено от конкурентното предимство, което е осигурило такава помощ (135). Чрез възстановяването на помощта бенефициерът форфетира предимството, което е получил пред конкурентите си на пазара, и се възстановява ситуацията, предхождаща плащането на помощта (136).
(273)
С цел постигане на този резултат Комисията трябва да разполага с правомощията да разпореди възстановяването от действителните получатели, така че да може да се изпълни функцията за възстановяване на конкурентната ситуация на пазара (пазарите), когато е възникнало нарушаване. С тази цел Комисията трябва да може да идентифицира ясно предприятията, които са задължени да възстановят неправомерната помощ, която е обявена за несъвместима. Тази цел обаче би била безвъзвратно нарушена, ако частните страни са били способни посредством договорни клаузи да изменят въздействията от решенията за възстановяване, приети от Комисията. При наличието на тази възможност, тя би мога да се използва от икономическите оператори, които се ползват със значителни правомощия за договаряне за защита им от решения за възстановяване, което следователно лишава контрола върху държавната помощ от практическите му последствия.
(274)
Посредством сравнение в скорошното решение на съда относно Residex (137), Съдът е обявил, че като вземе предвид всичките особени характеристики на случая, националният съд трябва да идентифицира бенефициера или според случая получателите на гаранция, която представлява държавна помощ, и да наложи възстановяването на общата сума на въпросната помощ. В допълнение независимо от това кой може да е бенефициерът на помощта и предвид целта на мерките, които националните съдилища са задължени да предприемат при нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС основно с цел възстановяване на конкурентната ситуация, предхождаща плащането на въпросната помощ, тези съдилища трябва да гарантират, че мерките, които предприемат с оглед валидността на горепосочените актове, улеснява постигането на такава цел. Това сочи, че при необходимост от премахване на нарушението, причинено от помощта, националните съдилища могат да се намесят и да обявят договорите за недействителни, дори и в ущърб на страните, които не са получатели на помощта, като в този случай това са кредитодателите, чиито вземания са подкрепени от държавна гаранция. Същата логика се прилага a fortiori и по отношение на Комисията, когато тя разпорежда помощта да бъде ефективно възстановена от получателите. В това отношение следва да се подчертае, че Комисията е призована да вземе окончателно решение относно мярката за помощ, а не да гарантира, че правата на индивидите са спазени при нарушение на задължението за предварително уведомление относно държавна помощ пред Комисията съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС, което трябва да се извърши от националните съдилища.
(275)
Следва, че договорните клаузи, които защитават получателите на помощта от възстановяване на неправомерна и несъвместима помощ чрез прехвърлянето на правните и икономическите рискове за това възстановяване към други лица, противоречат на същността на системата за контрол върху държавната помощ, създадена от Договора. Такава система е ключова за изпълнението на задачите, поверени на Комисията, и по-специално за функционирането на вътрешния пазар, като следователно представлява набор от правила за обществения ред (138). Следователно частните страни не могат да се отклоняват от договорните клаузи.
(276)
Това се отнася в по-голяма степен до ситуацията, предмет на разглеждане при системата STL, при която някои от корабостроителниците са под контрола на държавата. Доколкото публичните корабостроителници са предвидили договорните клаузи да защитават получателите от възстановяване на помощ, тяхното поведение би попречило на възстановяването на неправомерна и несъвместима държавна помощ от изпълнение на функцията ѝ. В допълнение поведението на контролирани от държавата оператори, които се опитват да защитят своите договорни контрагенти от възстановяване, може да окаже значителен натиск върху техните частни конкуренти, които могат да бъдат насърчени да приемат сходни клаузи в техните договори, което следователно води до генерализирана защита на получателите от възстановяване.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията стигна до заключението, че:
-
Съгласно Насоките за морския транспорт и Решение от 27 февруари 2002 г. за одобрение на испанската система за данък върху тонажа, дейностите, които се състоят изключително в отдаване на лизинг, чартър и наем на плавателни съдове, не представляват транспортни услуги. Следователно тези дейности по същество са недопустими за испанската схема за данък върху тонажа, както е разрешена от Комисията.
-
Член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и член 50, параграф 3 от RIS представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
-
Тези мерки не са съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като за тях не е изпратено уведомление, нито са разрешени от Комисията.
-
Испания е привела в действие неправомерно въпросната помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
-
Следователно така наречената испанска система „лизинг срещу данък“, която включва комбинираното прилагане на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и използването на член 50, параграф 3 от RIS, е неправомерна.
-
Помощта за ОИИ или неговите инвеститори може да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар, тъй като представлява възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори и е насочена към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в тези насоки. Това означава по-специално, че общият размер, прехвърлен на корабоплавателните предприятия, не превишава тавана, заложен в глава 11 от насоките.
-
Частта от помощта, която превишава размера на съвместимата помощ, следва да бъде възстановена от получателите, т.е. ОИИ и техните инвеститори, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица.
-
Комисията не следва да разпореди възстановяването на помощта, която произтича от операциите със STL, по отношение на които е предоставена помощ между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007 г., датата на публикуване на Решението относно дело C-46/2004 France GIE Fiscaux (вж. съображение (265) по-горе).
-
След тази дата разпореждането на възстановяването не би нарушило общите принципи на защита на оправданите правни очаквания и правната сигурност, залегнали в законодателството на Европейския съюз.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, произтичащи от член 115, параграф 11 от TRLIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), от прилагане на схемата за данък върху тонажа по отношение на недопустими предприятия, плавателни съдове или дейности и от член 50, параграф 3 от RIS, представляват държавна помощ за ОИИ и техните инвеститори, неправомерно приведена в действие от Испания от 1 януари 2002 г. в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Посочените в член 1 мерките за държавна помощ са несъвместими с вътрешния пазар, с изключение на обхвата на помощта, който отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори, и е насочено към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в насоките.
Член 3
Испания следва да преустанови посочената в член 1 схема за помощ, доколкото тя е несъвместима с общия пазар.
Член 4
1. Испания следва да възстанови несъвместимата помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1, от инвеститори в ОИИ, които са се ползвали от нея, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица. Въпреки това възстановяването не обхваща помощ, предоставена като част от операции по финансиране, по отношение на които компетентните национални органи са се ангажирали да предоставят мерките посредством правно задължаващ акт, приет преди 30 април 2007 г.
2. Сумите, които трябва да бъдат възстановени, включват и лихвите от датата, на която сумите са били предоставени на разположение на получателите, до тази на тяхното действително възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (139) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (140) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Испания отменя всички неизплатени плащания от схемата, посочена в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, отпусната по схемата, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Испания гарантира, че това решение се прилага в рамките на четири месеца от датата на уведомяване на решението.
Член 6
1. В рамките на два месеца от уведомлението за настоящото решение Испания представя следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемата, посочена в член 1, и общия размер на помощта, получена от всеки от тях по схемата;
б)
общия размер (главница и лихви при възстановяване), която всеки получател трябва да възстанови;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е разпоредено да възстановят помощта.
2. Испания информира редовно Комисията за хода на националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При искане от страна на Комисията, предоставя незабавно информация за вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и за планираните такива. Предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2013 m. liepos 17 d.
dėl valstybės pagalbos SA 21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06) kurią suteikė Ispanija tam tikriems finansinės nuomos susitarimams taikoma apmokestinimo sistema, taip pat vadinama Ispanijos mokestinės nuomos sistema
(pranešta dokumentu Nr. C(2013) 4426)
(Tekstas autentiškas tik ispanų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/200/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Kaip teigiama keliuose nuo 2006 m. gegužės mėn. Komisijos užregistruotuose skunduose, pagal Ispanijos pagalbos schemą, nuo 2002 m. taikomą laivybos bendrovėms (Ispanijos mokestinės nuomos sistemą), jūrų transporto bendrovėms suteikta galimybė pirkti laivus Ispanijoje su 20-30 % nuolaida. Visų pirma, dvi nacionalinės laivų statyklų federacijos ir viena atskira laivų statykla pasiskundė Komisijai, kad dėl šios schemos jų nariai neteko laivų statybos sutarčių, nes jos buvo pasirašytos su Ispanijos laivų statyklomis. 2010 m. liepos 13 d. septynių Europos šalių laivų statybos asociacijos kartu pasirašė peticiją prieš vadinamąją Ispanijos mokestinės nuomos sistemą (toliau - IMN sistema). Šiuos skundus parėmė bent viena laivybos bendrovė. 2010 m. rugpjūčio mėn. vienas Europos Parlamento narys uždavė klausimą ta pačia tema (2).
(2)
2006 m. rugsėjo 15 d., 2007 m. sausio 30 d., 2007 m. lapkričio 6 d. ir 2008 m. kovo 3 d. raštais Komisija paprašė Ispanijos pateikti informacijos. Ispanija atsakė 2006 m. spalio 16 d., 2007 m. vasario 23 ir 27 d. ir 2008 m. sausio 11 d. ir 2008 m. kovo 27 d. raštais. 2008 m. balandžio 29 d. įvykusiame susitikime Komisija paprašė daugiau informacijos, kurią Ispanija suteikė 2008 m. birželio 17 d. raštu. 2008 m. rugsėjo 23 d. raštais Komisija paprašė pateikti papildomos informacijos; Ispanija ją suteikė 2008 m. spalio 24 d. raštu.
(3)
Gavusi naujos informacijos iš skundų pateikėjų Komisija 2010 m. sausio 11 d. ir gegužės 25 d. raštais paprašė Ispanijos pateikti papildomos informacijos. Ispanija atsakė 2010 m. kovo 10 d. ir liepos 26 d. raštais. 2011 m. sausio 24 d. įvyko susitikimas su Ispanijos valdžios institucijomis.
(4)
2011 m. birželio 29 d. raštu Komisija pranešė Ispanijai apie savo sprendimą dėl šios pagalbos pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą.
(5)
2011 m. rugpjūčio 2 d. raštu Ispanija pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti oficialią procedūrą.
(6)
Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą (toliau - Sprendimas C(2011) 4494 final) buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl atitinkamų priemonių.
(7)
Komisija gavo kelių suinteresuotųjų šalių pastabas. 2012 m. vasario 23 d., kovo 7 d., liepos 11 d. ir spalio 29 d. ir 2013 m. vasario 12 ir 25 d. ir balandžio 22 d. raštais Komisija perdavė šias pastabas Ispanijai, kuriai buvo suteikta galimybė į jas atsakyti. Ispanija savo pastabas pateikė 2012 m. balandžio 30 d., gegužės 24 d., liepos 9 ir 23 d. ir lapkričio 14 d. ir 2013 m. vasario 25 d., kovo 12 d. ir gegužės 21 d. raštais. Ispanija taip pat pateikė papildomų pastabų 2012 m. spalio 3 ir 9 d. raštais. Jos prašoma Komisija 2012 m. lapkričio 13 d. ir 2013 m. vasario 4 d. surengė susitikimus su Pequeños y MEDIAnos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) o 2013 m. kovo 6 d. - su Ispanijos valdžios institucijomis.
2. ISPANIJOS MOKESTINĖS NUOMOS SISTEMOS APRAŠYMAS
(8)
Ispanijos mokestinės nuomos sistema naudojama sandoriams, pagal kuriuos laivų statyklų (pardavėjų) statomus jūrų laivus įsigyja jūrų laivybos bendrovės (pirkėjai), šių sandorių finansavimui naudojant tam skirtą teisinę ir finansinę struktūrą.
(9)
IMN sistema yra pagrįsta:
-
tarp laivybos bendrovės (laivo pirkėjo) ir laivų statyklos (laivo pardavėjo) esančia tam skirta teisine ir finansine banko sudaryta struktūra,
-
sudėtingu įvairių sandorio šalių sutarčių tinklu,
-
kelių Ispanijos mokestinių priemonių taikymu.
(10)
Komisijos prašymu Ispanijos valdžios institucijos patvirtino, kad IMN sistema nuo 2002 m. sausio 1 d. iki 2010 m. birželio 30 d. panaudota 273 laivų statybos ir įsigijimo sandoriams, kurių bendra vertė - 8 727 997 332 EUR. Pagalbos schema toliau taikyta iki oficialios tyrimo procedūros pradžios 2011 m. birželio 29 d. Susiję pirkėjai - laivybos bendrovės iš visos Europos ir pasaulio. Ispanijos laivų statyklos dalyvavo visuose šiuose sandoriuose, išskyrus vieną (6 148 969 EUR vertės sutartį).
2.1. IMN SISTEMOS TEISINĖ IR FINANSINĖ STRUKTŪRA
(11)
Kaip minėta, per IMN sistemos operaciją laivų savininkas gali užsakyti pastatyti jam naują laivą su 20-30 % nuolaida nuo laivų statyklos nustatytos kainos. Kad galėtų pirkti mažesne kaina (su nuolaida), laivybos bendrovė turėjo sutikti nepirkti laivo tiesiai iš laivų statyklos, o pirkti jį iš banko pagal Ispanijos teisę įsteigtos ekonominių interesų grupės (EIG).
(12)
IMN sistemą sudaro mokesčių planavimo schema, paprastai organizuojama banko, siekiant gauti mokesčių lengvatas investuotojams mokesčių požiūriu skaidrioje EIG ir perleisti jų dalį laivybos bendrovei kaip laivo kainos nuolaidą. Likusią mokesčių lengvatų dalį pasilieka EIG investuotojai kaip atlygį už investiciją. Vykdant IMN operaciją kartu su EIG dalyvauja ir kiti tarpininkai, pavyzdžiui, bankas ir išperkamosios nuomos bendrovė (žr. tolesnę schemą).
(13)
Kalbant konkrečiai, EIG išsinuomoja laivą iš išperkamosios nuomos bendrovės nuo jo statybos pradžios dienos. Pastatytą laivą EIG be įgulos frachtuoja laivybos bendrovei, kuri pradeda jį eksploatuoti. EIG visais atvejais įsipareigoja nupirkti laivą pasibaigus jo nuomos sutarčiai, o laivybos bendrovė įsipareigoja jį perpirkti pasibaigus frachtavimo be įgulos sutarčiai pagal abipusio pirkimo ir pardavimo sandorio sutartis (5). Išperkamosios nuomos sutartyje nustatytas pasinaudojimo pasirinkimo sandoriais terminas yra keliomis savaitėms trumpesnis už laivo frachtavimo be įgulos sutartyje nustatytą pasinaudojimo pasirinkimo sandoriu terminą. Abiem pasirinkimo sandoriais pasinaudojama tada, kai EIG pereina prie tonažo apmokestinimo sistemos (daugiau apie tai rašoma 2.2.4 skirsnyje dėl 4 priemonės - tonažo mokesčio). Dalyvaujančios šalys pasirašo preliminariąją sutartį, kad būtų užtikrintas visų jų sutarimas dėl IMN sistemos organizavimo ir veikimo.
(14)
Įvairių per IMN operaciją dalyvaujančių subjektų tarpusavio sandoriai išsamiau aprašyti Sprendime C(2011) 4494 final (2.2 skirsnyje) (6) remiantis Ispanijos pateiktais pavyzdžiais (7).
2.2. SU MOKESČIAIS SUSIJĘ IMN SISTEMOS ASPEKTAI
(15)
2.1 skirsnyje aprašytos IMN sistemos tikslas yra visų pirma gauti tam tikrų mokesčių lengvatas EIG ir joje dalyvaujantiems investuotojams, kurie vėliau perleidžia dalį šių lengvatų naują laivą įsigyjančiai laivybos bendrovei.
(16)
Mokesčių lengvatas EIG gauna dviem etapais pagal dvi skirtingas apmokestinimo sistemas. Pirmiausia taikomas ankstyvas ir pagreitintas išnuomoto laivo nusidėvėjimas pagal įprastą pelno mokesčio sistemą. Taip EIG patiria didelių nuostolių. Taikant EIG mokesčių skaidrumo principą šie nuostoliai gali būti atskaitomi iš investuotojų nuosavų pajamų proporcingai jų turimoms EIG akcijoms.
(17)
Įprastomis aplinkybėmis dėl tokio ankstyvo ir pagreitinto laivo nusidėvėjimo sutaupytus mokesčius vėliau turėtų atsverti padidėjusios mokesčių įmokos, kai laivas yra visiškai nusidėvėjęs, todėl nebegalima atskaityti nusidėvėjimo sąnaudų, arba kai pardavus laivą gaunamas kapitalo prieaugis (8). Taikant EIG mokesčių skaidrumo principą jos padidėjęs pelnas vėlesniais metais paprastai būtų pridedamas prie investuotojų nuosavų pajamų ir apmokestinamas.
(18)
Tačiau per IMN operaciją EIG nebelaiko laivų po to, kai pasiekiamas visiškas jų nusidėvėjimas. Mokesčių sumažinimas perleidus pradinius nuostolius investuotojams antrajame etape užtikrinamas EIG pereinant prie pajamų apmokestinimo pagal tonažo mokesčio (TM) sistemą ir taikant visišką atleidimą nuo mokesčių už kapitalo prieaugį, gautą pardavus laivą (netrukus po perėjimo prie naujosios sistemos) laivybos bendrovei (9). Daugiau informacijos apie šiuos du etapus pateikta Sprendime C(2011) 4494 final (2.3.1 skirsnyje).
(19)
Remiantis Komisijos turima informacija (10), dėl bendro IMN sistemoje taikomų mokestinių priemonių poveikio EIG ir jos investuotojai iš mokesčių gali gauti mokesčių lengvatų, kurių dydis - apie 30 % bendros pradinės laivo kainos. Dalį šių mokesčių lengvatų, iš pradžių gautų EIG ir jos investuotojų, pasilieka investuotojai (10-15 %), o dalis jų (85-90 %) perleidžiama laivybos bendrovei, kuri galiausiai tampa laivo savininke, įsigydama jį už kainą, kuri yra 20-30 % mažesnė nei pradinė bendra to laivo kaina.
(20)
Kaip jau minėta, per IMN operacijas mokesčių lengvatos gaunamos derinant atskiras, tačiau tarpusavyje susijusias, mokestines priemones. Šios priemonės glaustai aprašytos tolesniame skirsnyje. Apie jas išsamiau skaitykite Sprendime C(2011) 4494 final (2.4 skirsnyje).
2.2.1. 1 priemonė. Pagreitintas išnuomoto turto nusidėvėjimas (11)
(TRLIS 115 straipsnio 6 dalis)
(21)
Ispanijoje išperkamosios nuomos sandorio apmokestinimo tvarka skiriasi nuo jo apskaitos tvarkos. 2004 m. kovo 5 d. Karaliaus įstatyminio dekreto Nr. 4/2004 dėl Pelno mokesčio įstatymo (TRLIS) jungtinės redakcijos patvirtinimo (12) XIII skyrius ir 2004 m. liepos 30 d. Karaliaus dekreto Nr. 1777/2004 dėl Pelno mokesčio reglamento (RIS) patvirtinimo (13) 49 straipsnis taikomi finansinės nuomos sutartims, kurių trukmė yra ne mažiau kaip dveji metai, jeigu jos yra susijusios su kilnojamuoju turtu, arba dešimt metų, jeigu jos yra susijusios su nekilnojamuoju turtu ar pramonės įmonėmis.
(22)
Toji įmokų dalis, kurią sudaro nuomotojui grąžinama turto kaina (14), tik mokesčių tikslais yra laikoma išlaidomis, už kurias taikoma mokesčių lengvata iki tam tikros ribos, t. y. atskaitoma suma negali viršyti sumos, gautos dukart ar triskart padauginus to turto kainą iš oficialiai nustatyto koeficiento, rodančio maksimalų tos rūšies turto tiesinį nusidėvėjimą.
(23)
Kalbant apie laivus, įprastas tiesinis nusidėvėjimas mokesčių tikslais paskirstomas per dešimtį metų (10 % per metus). Maksimali pagreitinto nusidėvėjimo norma išnuomotam turtui gali būti 20-30 % per metus (nuo 40 iki 60 mėnesių). Pagal Ispanijos teisę laivų savininkų turto nuvertėjimui taip pat gali būti taikomas mažėjančio nusidėvėjimo metodas (15) arba metų skaičiaus sumos (16) metodas.
2.2.2. 2 priemonė. Išnuomoto turto ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra
(TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis ir RIS 49 straipsnis)
(24)
Pagal TRLIS 115 straipsnio 6 dalį išnuomoto turto pagreitintas nusidėvėjimas prasideda nuo tos dienos, kurią šis turtas pradedamas eksploatuoti, t. y. ne anksčiau negu tada, kai turtas pristatomas ir nuomininkas pradeda juo naudotis. Tačiau pagal TRLIS 115 straipsnio 11 dalį (17) Ekonomikos ir finansų ministerija gali, gavusi oficialų nuomininko prašymą, nustatyti ankstesnę nusidėvėjimo pradžios datą. Iš esmės ši nuostata tam tikromis sąlygomis taikoma visam pagal išperkamosios nuomos sutartį išnuomotam turtui, kurio pagreitintas nusidėvėjimas yra leidžiamas.
(25)
TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje iš tiesų nustatytos dvi bendros sąlygos. Pirma, nustatant naująją pradžios datą reikėtų atsižvelgti į „konkrečius to turto naudojimo pagal sutartį ar statybos laikotarpio ypatumus ir konkretų jo ekonominės naudos pobūdį“. Pagal RIS 49 straipsnį mokesčių administratorius leidžia taikyti ankstyvą nusidėvėjimą nuo statybos laikotarpio pradžios tik tada, kai šis statybos laikotarpis trunka ilgiau kaip 12 mėnesių, o planuojamos nuomos įmokos yra nustatytos išperkamosios nuomos sutartyje. Antra, „nuo šios datos nustatymo (neturėtų) priklausyti tai, kaip apskaičiuojama apmokestinamoji suma, gaunama iš tikrųjų naudojant tą turtą, arba įmokos perleidus jo nuosavybę - jos turi būti nustatomos arba pagal bendrąją apmokestinimo tvarką, arba specialia TRLIS VII antraštinės dalies VIII skyriuje nustatyta tvarka“.
(26)
Pagal TRLIS 48 straipsnio 4 dalį (18) turtas, kuriam taikoma TRLIS 115 straipsnio 1 dalyje aprašyta ankstyvo nusidėvėjimo schema, bus išnuomojamas Ispanijoje registruotoms EIG, kurios savo ruožtu jį pernuomos trečiosioms šalims. Be to, RIS 49 straipsnyje nustatyta, kokia tvarka turi būti pildomas prašymas leisti taikyti ankstyvą nuomojamo turto nusidėvėjimą.
2.2.3. 3 priemonė. Ekonominių interesų grupės (EIG)
(27)
Kaip jau minėta, Ispanijos EIG teisinis subjektiškumas yra kitoks nei jų narių. Dėl to EIG gali pateikti prašymą tiek dėl ankstyvo nusidėvėjimo priemonės, tiek dėl alternatyvios tonažo apmokestinimo schemos, nustatytos TRLIS 124-128 straipsniuose (žr. 2.2.4 skirsnį), jeigu tenkinami Ispanijos teisės nustatyti reikalavimai dėl tinkamumo, net jei tarp jų narių nėra laivybos bendrovių.
(28)
Tačiau EIG yra mokesčių požiūriu skaidrios, kalbant apie Ispanijoje įsikūrusius jų akcininkus. Kitaip tariant, EIG pelnas (arba nuostolis) mokesčių tikslais yra proporcingai (pro rata) tiesiogiai paskirstomas Ispanijoje įsikūrusiems jų nariams. Kadangi IMN operacijose dalyvaujančias EIG jų nariai laiko investavimo priemonėmis, o ne bendros veiklos vykdytojomis, šiame sprendime jos vadinamos investuotojomis.
(29)
EIG mokesčių skaidrumas reiškia, kad dideli nuostoliai, kuriuos EIG patiria dėl ankstyvo ir pagreitinto nusidėvėjimo, gali būti tiesiogiai perleidžiami investuotojams, kurie šiuos nuostolius gali kompensuoti iš savo gauto pelno ir taip sumažinti mokėtinus mokesčius.
2.2.4. 4 priemonė. Tonažo apmokestinimo sistema (TRLIS 124-128 straipsniai)
(30)
Tonažo apmokestinimo (toliau - TA) teisės aktai Ispanijoje taikomi nuo 2002 m. Juose numatytas alternatyvus būdas apskaičiuoti laivybos bendrovių apmokestinamąjį pelną iš jų atitinkamos transporto veiklos remiantis ne pajamų ir išlaidų skirtumu, o eksploatuojamu tonažu.
(31)
Komisija leido taikyti (19) Ispanijos TA schemą kaip su vidaus rinka suderinamą valstybės pagalbą pagal Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos jūrų transportui (20) (toliau - Jūrų transporto gairės). TA schemą reglamentuojančios nuostatos pateiktos TRLIS XVII skyriaus 124-128 straipsniuose.
(32)
Ispanija taip pat priėmė įgyvendinimo priemones, kurios pateiktos RIS VI antraštinės dalies 50-52 straipsniuose. Komisija pažymi, kad priešingai TRLIS 124-128 straipsniuose nustatytoms taisyklėms, apie kurias buvo pranešta Komisijai ir kurioms Komisija pritarė, apie šias įgyvendinimo priemones - ypač RIS 50 straipsnio 3 dalyje nustatytą išimtį (žr. 2.2.5 skirsnį) - Komisijai nebuvo pranešta ir Komisija nebuvo leidusi jų taikyti.
(33)
Ispanijoje, kaip ir kitose valstybėse narėse, dalyvavimas TA sistemoje nėra privalomas; norint dalyvauti reikia gauti išankstinį mokesčių administratoriaus leidimą, kuris galioja 10 metų. Su laivyba nesusijusios (arba reikalavimų neatitinkančios) veiklos pajamoms taikomos įprastos pajamų mokesčio taisyklės.
(34)
Pagal Ispanijos teisę IMN sistemoje dalyvaujančios EIG gali būti įtrauktos į kurį nors iš laivybos bendrovių registrų (21), nes, pasak Ispanijos valdžios institucijų, jų veikla apima ir nuosavų bei frachtuojamų laivų eksploatavimą. Taigi į laivo eksploatavimo sampratą įeina ir jo pateikimas naudotis trečiajai šaliai pagal laivo frachtavimo be įgulos sutartį.
(35)
Reikalavimus atitinkančios laivybos veiklos apmokestinamoji bazė apskaičiuojama pagal bendrą tonažą:
Grynasis registruotasis
tonažas Kasdienė suma (EUR), tenkanti 100 tonų
Nuo 0 iki 1 000
0,90
Nuo 1 001 iki 10 000
0,70
Nuo 10 001 iki 25 000
0,40
Virš 25 001
0,20
(36)
Apskaičiavus šią alternatyvią apmokestinamąją bazę pagal bendrą laivybos bendrovės eksploatuojamą tonažą, šiai bazei taikomas įprastas pelno mokesčio tarifas.
(37)
Pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką į TA apmokestinamąją bazę įeina visos pajamos iš (atitinkančios reikalavimus) laivybos atviroje jūroje veiklos, įskaitant visų pirma kapitalo prieaugį, gaunamą, kai laivai (naujai įsigyti TA sistema besinaudojančios įmonės) yra vėliau parduodami tai įmonei toliau dalyvaujant TA sistemoje. Taikant įprastas pelno mokesčio taisykles, priešingai, kadangi apmokestinamoji bazė nustatoma kaip pajamų ir išlaidų skirtumas, kai įmonė įsigyja laivus ir vėliau juos parduoda, gaudama kapitalo prieaugį, šis išskirtinis kapitalo prieaugis yra apmokestinamosios pajamos, todėl padidėja apmokestinamoji bazė, nuo kurios apskaičiuojamas pelno mokestis.
Išskirtinio kapitalo prieaugio apmokestinimo tvarka pradedant taikyti laivams TA sistemą
(38)
Taikomos specialios taisyklės, pagal kurias laivui (kuris nebėra naujas) ir jo pajamų apmokestinimui vietoj įprastos pelno mokesčio sistemos pradedama taikyti TA sistema. Tuo atveju, kai į TA sistemą pereinanti įmonė jau yra laivų savininkė, arba kai naudoti laivai perkami įmonei jau naudojantis TA sistema, taikoma speciali TRLIS 125 straipsnio 2 dalyje nustatyta procedūra (22). Pagal šią procedūrą tam tikrų sumų apmokestinimas įprastu pelno mokesčiu taikomas tik tada, kai laivas vėliau parduodamas:
-
pirmaisiais finansiniais metais, kuriais taikoma TA sistema arba kuriais įsigyjami naudoti laivai, turi būti atidedami nepaskirstytini rezervai, lygūs skirtumui tarp kiekvieno laivo, kuriam taikoma ši taisyklė, įprastos rinkos vertės ir grynosios apskaitinės vertės, arba šis skirtumas turi būti atskirai nurodytas metinėje kiekvieno laivo ataskaitoje kiekvienais finansiniais metais, kuriais pasiliekama to laivo nuosavybė,
-
minėto teigiamo rezervo suma kartu su nuosavybės teisių perdavimo dieną esančiu teigiamu skirtumu tarp parduodamo laivo mokestinio nusidėvėjimo ir apskaitinio nusidėvėjimo pardavus laivą pridedama prie TRLIS 125 straipsnio 2 dalyje nurodytos TA apmokestinamosios bazės.
(39)
Taigi, įprasta tvarka taikant Ispanijos TA sistemą, kurią leido taikyti Komisija, galimas kapitalo prieaugis apmokestinamas pereinant į TA sistemą ir daroma prielaida, kad, nors kapitalo prieaugio apmokestinimas yra atidėtas, jis atliekamas vėliau parduodant ar sunaikinant laivą. Kaip paaiškinta 2.2.5 skirsnyje, pagal IMN sistemą toks apmokestinimas yra ne atidedamas, o jo išvengiama visiškai, nes atitinkamai laivai laikomi ne naudotais, o naujais. Todėl ši speciali procedūra netaikoma.
2.2.5. 5 priemonė. RIS 50 straipsnio 3 dalis
(40)
Dėl leidžiamų IMN operacijų Komisija pažymi, kad EIG gali iš įprastos pelno mokesčio sistemos pereiti į TA sistemą neįvykdydamos paslėpto mokestinio įsipareigojimo, kuris susidaro dėl ankstyvo ir pagreitinto nusidėvėjimo pereinant į TA sistemą arba vėliau, kai laivas yra parduodamas ar sunaikinamas.
(41)
Iš tiesų, darant išimtį iš TRLIS 125 straipsnio 2 dalyje nustatytos taisyklės, RIS 50 straipsnio 3 dalyje (23) nustatyta, kad kai laivai įsigyjami per pasirinkimo pirkti sandorį pagal išperkamosios nuomos sutartį, pirmiau patvirtintą mokesčių administratoriaus, tie laivai laikomi naujais (24), o ne naudotais, nepaisant to, ar jie jau buvo eksploatuoti ar nusidėvėję, nuo tos dienos, kurią įvykdomas išperkamosios nuomos sandoris, t. y. EIG perėjus prie TA sistemos. Remiantis Komisijos turima informacija, ši išimtis taikyta tik konkrečioms išperkamosios nuomos sutartims, mokesčių administratoriaus patvirtintoms gavus prašymus leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą pagal TRLIS 115 straipsnio 11 dalį (žr. 2.2.2 skirsnį dėl 2 priemonės - išnuomoto turto ankstyvo nusidėvėjimo taikymo savo nuožiūra), t. y. kai išnuomoti naujai pastatyti jūrų laivai, įsigyti per IMN operacijas; visi jie, išskyrus vieną, buvo gauti iš Ispanijos laivų statyklų.
(42)
Tokiais atvejais laikoma, kad laivas yra EIG įsigytas tą dieną, kurią buvo įvykdytas išperkamosios nuomos sandoris, t. y. po EIG perėjimo į TA sistemą. Šios RIS 50 straipsnio 3 dalyje nustatytos išimties pirmasis padarinys yra tai, kad išvengiama TRLIS 125 straipsnio 2 dalyje nustatytų taisyklių taikymo. EIG nereikia sudaryti nepaskirstytino rezervo, be to, neapmokestinama nei teigiamas skirtumas tarp laivybos bendrovės sumokėtos laivo kainos ir apskaitinės jo vertės EIG apskaitoje (25), nei teigiamas skirtumas tarp laivo apskaitinės vertės ir jo mokestinės vertės (26). Antrasis jos taikymo padarinys yra tai, kad pardavus laivą laivybos bendrovei gautos pajamos (reikšminga kaina, mokama už laivo be įgulos frachtavimo sandorio panaudojimą) laikomos gautomis už TA sistema besinaudojančios įmonės nupirktą ir parduotą laivą ir įtraukiamos į TA apmokestinamąją bazę pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA
(43)
Visų pirma Komisija manė, kad Ispanijos mokestinės nuomos sistemą reikėtų tirti kaip vieną bendrą sistemą (pagal bendrą metodą), nepaisant to, kad ji apėmė keletą mokestinių priemonių, kadangi tos priemonės de jure arba de facto galėjo būti taikomos tik visos kartu, ir padarė išvadą, kad toji sistema yra valstybės pagalba.
(44)
Antras žingsnis buvo pavienių priemonių atskiras įvertinimas (pagal individualų metodą), kurį atlikdama Komisija padarė išvadas, kad:
-
pagreitintas išnuomoto turto nusidėvėjimas (1 priemonė) gali būti valstybės pagalba, tačiau ji bet kokiu atveju būtų esama pagalba, suteikta dar iki narystės ES. Todėl oficiali šios priemonės tyrimo procedūra nepradėta.
-
Αnkstyvas išnuomoto turto nusidėvėjimas (2 priemonė) gali būti valstybės pagalba, nes taip suteikiamas atrankinis pranašumas, turint omenyje nepakankamai aiškias Ispanijos teisės aktų nustatytas sąlygas ir Ispanijos mokesčių administratoriaus įgaliojimus aiškinti šias sąlygas savo nuožiūra. Ši nuo 2002 m. taikoma priemonė (27) laikoma neteisėta ir galbūt su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
-
EIG statusas (3 priemonė) nebuvo laikytas galima valstybės pagalba, dėl šios priemonės oficiali tyrimo procedūra nepradėta.
-
2002 m. Komisija leido taikyti TA sistemą (4 priemonę) kaip su vidaus rinka suderinamą valstybės pagalbą. Dėl šios patvirtintos TA sistemos suderinamumo su vidaus rinka neabejojama Sprendime C(2011) 4494 final. Komisijai leidus taikyti šią priemonę, ją bet kokiu atveju reikėtų laikyti esama pagalba.
Tačiau Komisija suabejojo dėl dviejų TA sistemos aspektų:
-
Komisijai kilo abejonių dėl kai kurioms įmonėms, tokioms kaip IMN operacijose dalyvaujančios EIG, suteiktos galimybės naudotis TA sistema, nors jų veikla apsiriboja laivų be įgulos nuoma ar išperkamąja nuoma. Komisijos manymu, šios įmonės veikė ne krovininio ar keleivinio jūrų transporto sektoriuje, kaip apibrėžta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 4055/86 (28) ir Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3577/92 (29), o finansinio investavimo ir prekių nuomos ar išperkamosios nuomos sektoriuje. Komisija pažymėjo, kad jai niekada nebuvo pranešta apie tų įmonių tinkamumą naudotis Ispanijos TA sistema ir ji nebuvo davusi leidimo tai daryti.
-
Αtleidimas nuo mokesčių už kapitalo prieaugį (5 priemonė) pagal TA sistemos įgyvendinimo priemones (RIS 50 straipsnio 3 dalis), kuris, pasak Ispanijos valdžios institucijų, yra leidžiamos taikyti TA sistemos dalis, Komisijos yra laikomas papildoma priemone, kuriai jos 2002 m. suteiktas leidimas netaikomas. Ši priemonė taip pat laikoma neteisėta ir galbūt su vidaus rinka nesuderinama pagalba.
(45)
Nustatyti galimi šios pagalbos gavėjai:
-
EIG - pirminės šių mokesčių lengvatų gavėjos,
-
EIG nariai (investuotojai), kurie šiomis mokesčių lengvatomis naudojasi dėl EIG skaidrumo,
-
laivybos bendrovės, kurios gauna dalį šių mokesčių lengvatų kaip laivo kainos nuolaidą,
-
galbūt laivų statyklos, susiję bankai, išperkamosios nuomos bendrovės ir kiti tarpininkai.
(46)
Komisijos manymu, tokia pagalba neatrodo suderinama su vidaus rinka.
4. ISPANIJOS IR SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(47)
Gauta pastabų iš Ispanijos valdžios institucijų ir iš 41 trečiosios šalies, įskaitant valdžios institucijas, sektorių asociacijas ir pavienes įmones, kurios arba dalyvauja IMN operacijose, arba yra tų operacijų dalyvių konkurentės, pavyzdžiui, užsienio laivų statyklos ar laivų statybos asociacijos.
(48)
Pastabos gautos dėl šių Sprendime C(2011) 4494 final pateikto Komisijos vertinimo aspektų:
-
procedūrinių aspektų,
-
bendrojo požiūrio - IMN kaip sistemos vertinimo kitaip negu vertinamos IMN sistemą sudarančios pavienės priemonės,
-
ar pavienės priemonės yra valstybės pagalba (pranašumo suteikimas, valstybinių išteklių naudojimas, priemonių priskyrimas valstybei, poveikis konkurencijai ir prekybai) ir ar kai kurios iš jų laikytinos esama pagalba,
-
pagalbos gavėjų nustatymo,
-
galimos valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka,
-
kliūčių susigrąžinti pagalbą (vienodo požiūrio, teisėtų lūkesčių, teisinio tikrumo).
4.1. PROCEDŪRA
(49)
Ispanijos manymu, Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą deramai nepasitarusi dėl savo svarbiausių išvadų su Ispanijos valdžios institucijomis. Taip buvo pažeista Ispanijos valstybės teisė į gynybą ir nesilaikyta bet kokiai administracinei procedūrai būtino rungimosi principo.
(50)
Kelių trečiųjų šalių teigimu, Komisijai derėjo rinktis esamai pagalbai skirtą procedūrą, nes jeigu abi atitinkamos mokestinės priemonės (išnuomoto turto nusidėvėjimo sistema ir TA sistema) yra valstybės pagalba, tai jos laikytinos esama pagalba.
4.2. IMN SISTEMOS VERTINIMAS IR PAVIENIŲ PRIEMONIŲ VERTINIMAS
4.2.1. Skundų pateikėjai
(51)
Holland Shipbuilding mano, kad IMN reikėtų laikyti viena bendra sistema todėl, kad tai yra organizuota sistema, kurioje atskiros mokestinės priemonės tikslingai naudojamos siekiant ekonominio pranašumo, kur kas didesnio nei bendras pranašumas, kurį būtų įmanoma įgyti taikant tas priemones atskirai, ir todėl, kad tos priemonės yra viena nuo kitos priklausomos. Naudodamosi TA sistema EIG gali dėl ankstyvo ir pagreitinto nusidėvėjimo gautą laikiną mokestinę naudą paversti nuolatine. Dėl nustatytų neaiškių ankstyvo nusidėvėjimo taikymo sąlygų ir to, kaip jas aiškina Ispanijos valdžios institucijos, mokesčių administratoriui suteikti įgaliojimai veikti savo nuožiūra; taip yra todėl, kad ankstyvą nusidėvėjimą praktikoje leidžiama taikyti tik pereinant nuo įprastos pelno mokesčio sistemos prie TA sistemos.
(52)
Danish Maritime ir […] (30) (31) taip pat laiko visą IMN sistemą valstybės pagalbos schema, kuria kai kurioms įmonėms aiškiai suteikiamas ekonominis pranašumas nepriklausomai nuo to, kas yra pagalbos gavėjai.
4.2.2. Ispanija ir mokestinės nuomos sandorių dalyviai
(53)
Vis dėlto tokio bendro požiūrio taikymui prieštarauja Ispanija ir įmonės, kurias Komisija nurodė kaip galimas pagalbos gavėjas (laivybos bendrovės, bankai, EIG investuotojai, IMN operacijose dalyvaujančios laivų statyklos).
(54)
Jos mano, kad pati IMN koncepcija nėra nustatyta Ispanijos mokesčių teisės aktuose ir kad IMN operacijos yra privatūs susitarimai (išperkamosios nuomos, frachtavimo be įgulos, EIG) tarp privačių subjektų, kurie savo nuožiūra renkasi pigiausius turto finansavimo būdus ir naudojasi jiems tinkamomis sutarčių nuostatomis ir apmokestinimo tvarka. Jos taip pat teigia, kad Ispanija neturėtų atsakyti už tuos pranašumus, kuriuos ji suteikia mokesčių mokėtojams stengdamasi mažinti jų mokesčių naštą. Be to, pagal mokesčių teisės aktus yra neprivaloma taikyti visų Komisijos sprendime C(2011) 4494 final nurodytų priemonių.
(55)
Asociación Española de Banca (Ispanijos bankų asociacija, AEB) mano, jog tai pirmas kartas, kai Komisija įžvelgia valstybės pagalbą privačių subjektų sudaromų teisėtų sandorių derinyje, o ne teisės nuostatose.
(56)
AEB manymu, yra ne viena sistema, o dvi atskiros sistemos (nusidėvėjimo schema ir TA), kurias galima aiškiai atskirti ir atskirai vertinti nepaisant to, ar jos taikomos kartu, ar atskirai.
(57)
Be to, AEB mano, kad Komisija prieš pripažindama atrankinį pranašumą nenustatė bendros atskaitos sistemos. Pasak AEB, esama daugybės įvairių būdų finansuoti turto įsigijimą įvairiai derinant teisines ir mokestines priemones, todėl Komisija turėtų palyginti visus šiuos skirtingus atvejus. Taigi išvada, kad taikant IMN tam tikroms įmonėms suteikiamas atrankinis pranašumas, daroma dirbtinai, ypač jei Komisija kaip atskaitos tašką renkasi daugiausia kainuojantį (mokestiniu požiūriu) investicijos finansavimo būdą, taip nekreipdama dėmesio į visas skatinamąsias priemones, kuriomis gali naudotis investuotojai.
(58)
Todėl IMN atrankinio pranašumo nesuteikia. Šis teiginys grindžiamas visų pirma tuo, kad Komisija nurodė kelis galimus pagalbos gavėjus ne iš atitinkamų ekonomikos sektorių. Remdamasi Komisijos pranešimu dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (32) (toliau - Komisijos pranešimas dėl verslo apmokestinimo) ir Komisijos sprendimu dėl Nyderlandų Groepsrentebox (33) AEB mano, jog negalima daryti išvados, kad priemonė yra atrankinė, vien todėl, kad ji yra naudingesnė EIG nariams, kurie daugiau investuoja į jūrų laivus negu į kitą turtą.
(59)
Kadangi IMN naudojasi tik privatūs subjektai, kuriems taikomos bendrosios mokestinės priemonės pagal privačius susitarimus, tam nenaudojami valstybiniai ištekliai.
(60)
Pasak AEB, pagalba nedaro poveikio konkurencijai ir prekybai tarp valstybių narių, nes svarbiausios Komisijos nurodytos pagalbos gavėjos yra laivybos bendrovės, o šia priemone gali naudotis visos laivybos bendrovės iš Europos ir pasaulio.
(61)
Šios trečiosios šalys savo pastabose apibūdino IMN kaip nesusijusių priemonių rinkinį (kuriam taikytinas individualus metodas) ir nepateikė daugiau jokių pastabų apie IMN kaip visumą.
4.3. SU PAVIENIŲ PRIEMONIŲ VERTINIMU SUSIJUSIOS PASTABOS
4.3.1. Pagreitintas nusidėvėjimas (TRLIS (34) 115 straipsnio 6 dalis) - 1 priemonė
(62)
Pasak Ispanijos ir kai kurių trečiųjų šalių, ši priemonė paprastai taikoma visų rūšių turtui ir visuose sektoriuose. Skirtinga išperkamosios nuomos įmokų apmokestinimo ir apskaitos tvarka nereiškia jokio tikro atrankumo, ir tai patvirtina sektorių, kuriems taikoma ši priemonė, įvairovė. Be to, Ispanijos pelno mokesčio sistemoje leidžiama ir kitokia pagreitinto nusidėvėjimo tvarka. AEB teigia, kad tiesinio nusidėvėjimo negalima laikyti (vieninteliu) atskaitos tašku nustatant, ar suteikiamas pranašumas, nes paprastai leidžiama taikyti ir kitokius nusidėvėjimo metodus. TRLIS 11 straipsnyje ir RIS 1-5 straipsniuose nustatyta galimybė taikyti laipsniško mažinimo metodus, pavyzdžiui, mažėjančio nusidėvėjimo metodą (35) ar metų sumos skaičiaus metodą (36), taip pat galimybė turto nusidėvėjimui taikyti su mokesčių administratoriumi suderintą specialų planą (37). AEB kaip pavyzdį nurodo, kad taikant mažėjančio nusidėvėjimo metodą nusidėvėjimo norma būtų 2,5 karto didesnė nei tiesinio nusidėvėjimo norma, t. y. 25 %
4.3.2. Ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis, TRLIS 48 straipsnio 4 dalis ir RIS 49 straipsnis) - 2 priemonė
(63)
Teigiama, kad ankstyvas nusidėvėjimas tėra pagreitinto nusidėvėjimo metodas, pagal kurį nustatoma, kad pagreitintas nusidėvėjimas tam tikromis sąlygomis gali prasidėti iki tos dienos, kai turtas pristatomas galutiniam naudotojui ir pradedamas eksploatuoti. Jeigu nebūtų įmanoma išskaičiuoti turto statybos etape sumokėtų sumų, tai iš tiesų reikštų apmokestinimo numatymą. Taikant ankstyvą nusidėvėjimą tik atkuriamas neutralumas ir finansinių srautų bei apmokestinimo tvarkos dermė.
(64)
AEB tvirtina, kad galimybė numatyti nusidėvėjimo laikotarpio pradžią yra bendro pobūdžio priemonė, taip pat numatyta TRLIS 11 straipsnio 1 dalies d punkte ir RIS 5 straipsnyje, kuriuose nustatytos bendros nusidėvėjimą reglamentuojančios taisyklės. Pagal šias nuostatas mokesčių administratorius gali patvirtinti specialų mokesčių mokėtojo pateiktą ir pagrįstą nusidėvėjimo (taikomo, be kita ko, turtui statybos etape) planą.
(65)
Iš anksto leidžiant taikyti ankstyvą nusidėvėjimą ir laikantis atitinkamos mokesčių administratoriaus procedūros siekiama vienintelio tikslo - įsitikinti, kad atitinkama operacija yra tikra ir kad tenkinami objektyvūs teisės aktais nustatyti kriterijai. Visų pirma būtina iš anksto užtikrinti, kad būtų sudarytas išperkamosios nuomos susitarimas, kurio pradžios data būtų ankstesnė nei to turto perdavimo eksploatuoti ar pristatymo data; teikiant prašymą būtų nurodoma, kad nuo to turto kainos susigrąžinimo įmokų atskaitomi mokesčiai; sutartis būtų skirta įsigyti turtui, kuriam pagal jo eksploatavimo sąlygas yra reikalingas ilgas sutarties ir (arba) statybos terminas; būtų pasirašyta sutartis dėl to turto statybos ir nurodytos to turto naudojimą reglamentuojančios konkrečios sutarties sąlygos.
(66)
Kartu su bendromis RIS 49 straipsnyje nustatytomis sąlygomis TRLIS 48 straipsnio 4 dalyje nustatyta papildoma sąlyga, taikoma, kai prašymą pateikia EIG. Leidimo suteikimas nepriklauso nuo kitų priemonių taikymo ar papildomų dokumentų pateikimo. Galiausiai tai, kad ši procedūra visiškai nėra taikoma savo nuožiūra, įrodo faktas, kad nebuvo atmestas nė vienas mokesčių administratoriui pateiktas prašymas. AEB šiuo klausimu mano, kad Komisija turėtų atidžiau ištirti finansavimo operacijų nevykdymo priežastis. Jeigu, kaip remdamasi neoficialiai gauta informacija teigia Komisija, kai kurios laivybos bendrovės negalėjo rasti banko, kuris finansuotų operaciją, tai daugiau lėmė tų subjektų nesugebėjimas susitarti dėl tam tikrų operacijų sąlygų, pavyzdžiui, kainų. AEB oficialiai neigia, kad jos nariai dalyvavo kokiuose nors susitikimuose ar palaikė neoficialius ryšius su Ispanijos valdžios institucijomis. Iš tiesų padėtis nėra tokia, kaip aprašyta Komisijos sprendime dėl Prancūzijos GIE fiscaux (38), kuriame buvo nustatyta, jog sąlyga, kad atitinkama operacija turi būti svarbi ekonominiu ir socialiniu atžvilgiu, yra netiksli, ir šis klausimas paliktas mokesčių administratoriui spręsti savo nuožiūra. Priešingai, AEB neigia, kad kuri nors iš RIS 49 straipsnyje nustatytų sąlygų yra netiksli ir gali būti įvairiai aiškinama.
(67)
Todėl ankstyvą nusidėvėjimą, taip pat kaip pagreitintą nusidėvėjimą, paprastai galima taikyti visų rūšių turtui ir visuose sektoriuose. Tai yra bendro pobūdžio priemonė.
(68)
Kadangi tai yra pagreitinto nusidėvėjimo taikymo metodas, jeigu jis laikomas pagalba, tuomet jį reikėtų laikyti esama pagalba.
4.3.3. Ekonominių interesų grupių mokesčių skaidrumas (TRLIS 48 straipsnis) - 3 priemonė
(69)
Pasak AEB, EIG skaidrumas atitinka Ispanijos mokesčių sistemos principus. Dėl šio skaidrumo keli investuotojai gali kartu atlikti investiciją, kurios nė vienas iš jų atskirai nesiimtų, ir kartu prašyti (dėl šio skaidrumo, atitinkamai savo investicijos daliai) taikyti tokią apmokestinimo tvarką, kokia būtų buvusi taikoma jiems investuojant savarankiškai. Todėl naudojimasis EIG statusu neteikia jokio pranašumo, be to, nėra jokių su šiuo statusu susijusių sektorinių apribojimų. Bet kuris Ispanijos mokesčių mokėtojas gali tapti EIG nariu; taigi ši priemonė nėra atrankinė.
4.3.4. TA sistema (TRLIS 124-128 straipsniai) - 4 priemonė
(70)
Kadangi Komisija Sprendime C(2011) 4494 final pažymėjo, kad ji 2002 m. leido taikyti Ispanijos TA sistemą kaip Jūrų transporto gaires atitinkančią pagalbą (39), Ispanijos valdžios institucijos ir trečiosios šalys savo pastabose skyrė dėmesį šio 2002 m. suteikto leidimo taikymo sričiai ir konkretiems klausimams, ar TA sistema turėtų naudotis IMN operacijose dalyvaujančios finansinės EIG (40).
(71)
Dėl to, ar TA sistema turėtų naudotis IMN operacijose dalyvaujančios finansinės EIG (40), kurios pačios laivų neeksploatuoja, tačiau į juos investuoja ir juos frachtuoja darydamos finansines investicijas, Ispanija teigia, kad šios bendrovės eksploatuoja laivus juos frachtuodamos ir todėl yra įtrauktos į Ispanijos laivybos registrus (kaip laivybos bendrovės) nuo tada, kai įsigaliojo 1989 m. liepos 28 d. Karaliaus dekreto Nr. 1027/1989 1 straipsnio nuostata (41), vėliau pakartota 1992 m. lapkričio 24 d. įstatymo Nr. 27/1992 9 straipsnyje. Kadangi Komisija leido taikyti TA sistemą visoms į Ispanijos laivybos registrus įtrauktoms bendrovėms (42), šis leidimas taikomas ir bendrovėms, turinčioms nuosavus laivus, kuriuos pagal nuomos ar išperkamosios nuomos sutartis jos išnuomoja trečiosioms šalims. Todėl jeigu ši priemonė laikoma valstybės pagalba, ją reikėtų laikyti esama pagalba.
4.3.5. RIS 50 straipsnio 3 dalis - 5 priemonė
(72)
Ispanija, PYMAR ir kai kurie bankai teigia, kad RIS 50 straipsnio 3 dalyje nustatytos tik įgyvendinimo priemonės, kuriomis siekiama teisinio tikrumo. Jie tvirtina, kad pagal Ispanijos teisinės sistemos principus įstatymai visada turi reglamentuoti esminius mokestinės priemonės elementus ir kad ši karaliaus dekrete pateikta nuostata nereiškia nieko naujo, o tik paaiškina TRLIS 125 straipsnio 2 dalies taikymo sritį, ji nenukrypsta nuo įstatymo ir neduoda papildomos naudos. Kapitalo prieaugio neapmokestinimas jau buvo įtrauktas į sistemą, kurią leido taikyti Komisija, tad jeigu ši priemonė yra valstybės pagalba, ją reikėtų laikyti esama pagalba.
(73)
Be to, Ispanija ir tariami pagalbos gavėjai teigia, kad laivą galima pagrįstai laikyti „nauju“, nes iki nuomininko niekas kitas juo nesinaudojo, o dėl pasirinkimo sandorio panaudojimo susitarta pasirašant išperkamosios nuomos sutartį (43). AEB teigimu, turtas paprastai laikomas nauju, kai jis įsigyjamas per išperkamosios nuomos sutarties pasirinkimo sandorį.
4.4. PASTABOS DĖL VALSTYBINIŲ IŠTEKLIŲ PERDAVIMO IR PRIEMONIŲ PRISKYRIMO VALSTYBEI
(74)
Pasak skundų pateikėjų, nuolaida yra valstybinių išteklių perdavimas, nes netenkama mokestinių pajamų. IMN sistema ir mokestinės priemonės priskirtinos valstybei, nes visas šias priemones reglamentuoja Ispanijos teisė. Be to, IMN sistemoje dalyvaujama tik mokesčių administratoriui leidus. NET jeigu tokie leidimai yra skirti pavienėms priemonėms, akivaizdu, kad praktikoje jie suteikiami visiems IMN sandoriams. Tai patvirtina faktas, kad mokesčių administratoriui teikiamame prašyme leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą išsamiai aprašomas mokestinės naudos susidarymas ir paskirstymas tarp EIG arba investuotojų ir laivybos bendrovės, taip pat pateikiamas laivų statyklos pranešimas dėl numatomos tokio susitarimo socialinės ir ekonominės naudos. Nėra priežasties, kodėl šie dokumentai turėtų būti sistemingai teikiami, jeigu nuo jų nepriklausytų leidimo suteikimas.
(75)
Kita vertus, laivybos bendrovės teigia, kad laivų statyklos arba EIG suteikta nuolaida nuo pradinės kainos nepriskirtina valstybei, nes ji suteikiama remiantis privačiais sutartiniais santykiais tarp EIG ir toje operacijoje dalyvaujančios laivybos bendrovės.
4.5. PASTABOS DĖL KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMO IR POVEIKIO PREKYBAI
(76)
[…] mano, kad suteikti pranašumai (Sprendimo C(2011) 4494 final pavyzdyje įvertinti 14 mln. EUR) dėl savo dydžio neabejotinai daro poveikį jos gavėjų padėčiai rinkoje, taigi dėl jų atsiranda didelių iškraipymų rinkose, kurioms yra būdinga didelė konkurencija. Ši pagalbos schema teikia didelį pranašumą Ispanijos laivų statykloms, kurios gali siūlyti savo laivus už (mažesnę nei kitų Europos laivų statyklų) kainą, į kurią įskaitytos IMN sistemos teikiamos lengvatos. […] remiasi Ispanijos pramonės ministerijos statistika, iš kurios matyti, kad laikui bėgant tarp Ispanijos laivų statyklų klientų vis daugėja laivų savininkų iš užsienio.
(77)
[…] mano, kad laivybos bendrovės, pirkdamos laivus iš Ispanijos laivų statyklų už kur kas mažesnę kainą, gali sutaupyti milijonus eurų, t. y. didelę savo nustatytųjų išlaidų dalį. Kadangi ši nauda paskirstoma per visą laivo kainos susigrąžinimo laikotarpį, jos įgyja konkurencinį pranašumą prieš kitus laivybos veiklos vykdytojus. Taip daugybei metų iškraipoma konkurencija.
(78)
Kaip jau minėta, laivų savininkai teigia, kad visos laivybos bendrovės gali pasinaudoti Ispanijos laivų statyklų siūlomomis sąlygomis, taigi ir bet kokiomis mokesčių atskaitomis nuo kainų, kurias siūlo Ispanijos laivų statyklos. Jie taip pat teigia, kad sumokėjo teisingą rinkos kainą ir neįgijo jokio ekonominio pranašumo. Todėl negali būti, kad laivų įsigijimas iš Ispanijos laivų statyklų labai sumažintų jų veiklos sąnaudas arba sustiprintų jų pozicijų ilgesniam laikui, kaip teigė Komisija Sprendime C(2011) 4494 final.
4.6. PASTABOS DĖL PAGALBOS GAVĖJŲ NUSTATYMO
(79)
Pasak AEB, EIG negali būti pagalbos gavėjos. Dėl jų mokesčių skaidrumo investuotojai turi mokėti mokestį, kuriuo apmokestinama EIG komercinė veikla. Todėl mokesčių lengvata negali teikti EIG jokio ekonominio pranašumo. Be to, EIG nariu-investuotoju gali būti kiekvienas Ispanijos mokesčių mokėtojas.
(80)
Kita vertus, kelios laivybos bendrovės laiko EIG vienintelėmis galimomis pagalbos gavėjomis. Laivų savininkai negali būti pagalbos gavėjai, nes jie nemoka mokesčių Ispanijoje. Be to, šių laivybos bendrovių teigimu, Komisija be jokio paaiškinimo padarė klaidingą prielaidą, kad mokesčių lengvatos iš EIG atitenka laivybos bendrovei per kainų nuolaidas. Iš tikrųjų kainas lemia privačių turto savininkų komerciniai sprendimai.
(81)
Laivų savininkų teigimu, viso pasaulio laivybos bendrovės paprastai įsigyja laivus iš įvairių šalių (taip pat, jeigu nori, Ispanijos) laivų statyklų. Todėl bet kokiomis Ispanijos laivų statyklų siūlomomis kainų nuolaidomis gali naudotis visos laivybos bendrovės.
(82)
Keli laivų savininkai teigia, kad jeigu IMN yra valstybės pagalba, tai jie nėra šios pagalbos gavėjai. Jie tai pagrindžia dviem argumentais: pirma, iš IMN sistemos veikimo akivaizdu, kad EIG ir laivų statykla derina veiksmus turėdamos bendrą pagrindinį interesą ir nustatydamos pardavimo kainą; antra, vilkikus ir gelbėjimo laivus eksploatuojančios bendrovės pateikia pavyzdžių apie gautus ne Ispanijos laivų statyklų pasiūlymus statyti panašius laivus vilkikus. Tų pasiūlymų kainos yra panašios ar net mažesnės nei tos, kurias siūlė galiausiai pasirinktos Ispanijos laivų statyklos. Todėl laivų savininkai tvirtina, kad sumokėjo teisingą rinkos kainą ir neįgijo jokio ekonominio pranašumo pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Jeigu IMN sistema teiktų ekonominį pranašumą, tai juo naudotųsi IMN operacijose dalyvaujančios laivų statyklos, o ne laivybos bendrovės.
(83)
Holland Shipbuilding manymu, pagalbos gavėjai yra EIG, jų investuotojai ir laivybos bendrovės, tačiau taip pat Ispanijos laivų statyklos, nes laivo savininko sumokėta kaina iš esmės skiriasi nuo laivų statyklos gautos kainos, kuri viršija rinkos kainą. Pasak vienos nacionalinės laivų statybos asociacijos, ši sistema buvo sukurta siekiant suteikti pranašumą laivų statykloms. Būtų klaidinga daryti išvadą, kad IMN yra naudinga laivybos bendrovėms. Laivo statybos kainos sumažinimas nebūtinai yra naudingas laivo pirkėjui. Be to, Ispanijos laivų statyklos gali pasiūlyti šią nuolaidą tik tiems pirkėjams, kurie naudojasi IMN sistema. IMN yra neteisėta pagalba laivų statybai, daranti žalą šios šalies laivų statykloms, kurios yra Ispanijos laivų statyklų tiesioginės konkurentės.
(84)
PYMAR mano, kad Komisija sprendime C(2011) 4494 final nepakankamai pagrindė, kodėl ji laiko laivų statyklas galimomis valstybės pagalbos gavėjomis. PYMAR taip pat pažymi, kad sprendimuose dėl GIE Fiscaux, Brittany Ferries, Air Caraïbes ir Le Levant (44) atvejų, susijusių su panašiomis apmokestinimo sistemomis, Komisija nelaikė turto kūrėjo valstybės pagalbos gavėju.
4.7. PASTABOS DĖL PRIEMONĖS LAIKYMO ESAMA ARBA NETEISĖTA PAGALBA
(85)
Kaip minėta 4.3 skirsnyje, Ispanija ir kai kurios trečiosios šalys mano, kad yra tik dvi susijusios priemonės. Pirmoji iš jų - TRLIS 115 straipsnio nuostatos dėl pagal finansinės nuomos sutartį įsigyto turto kainos atskaitos. Ispanija priėmė šias nuostatas dar iki narystės ES, tad jeigu ši priemonė laikytina pagalba, ji yra esama pagalba, kaip Komisijos buvo nustatyta Sprendime C(2011) 4494 final, o TRLIS 115 straipsnio 11 dalis, kurioje mokesčių administratoriui leista nustatyti amortizacijos pradžią, tėra 115 straipsnio įgyvendinimo priemonė. Antra, TRLIS 124-128 straipsniuose nustatyta TA sistema buvo Komisijos patvirtinta 2002 m., todėl taip pat yra esama pagalba. Įgyvendinimo nuostatos, ypač RIS 50 straipsnio 3 dalis, nekeičia įstatymo nustatytų taisyklių, taigi Komisijos suteiktas leidimas taikomas ir joms.
4.8. PASTABOS DĖL PAGALBOS SUDERINAMUMO SU VIDAUS RINKA
(86)
Ispanijos valdžios institucijos ir tariami pagalbos gavėjai teigia, kad pagalba yra suderinama su vidaus rinka pagal 2002 m. patvirtintą TA sistemą, nes teikiama „pagal Ispanijos teisę registruotoms laivybos bendrovėms (45), kurių veikla apima nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimą“. Kadangi RIS 50 straipsnio 3 dalimi tik įgyvendinama TA sistema, jai taip pat taikomas 2002 m. sprendimas.
(87)
Trečiosios šalys taip pat teigia, kad bet kokia pagalba yra suderinama su Jūrų transporto gairėmis, kurios, be kita ko, taikomos nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimui, ir ši pagalba neviršija tose gairėse nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo.
(88)
Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España (Ispanijos laivų architektų ir jūrų inžinierių asociacija) mano, kad bet kokios pagalbos suderinamumą su vidaus rinka reikėtų ištirti atsižvelgiant į visuotinę konkurenciją, užuot skyrus daugiausia dėmesio vidaus rinkai, nes trečiųjų šalių laivų statyklos gauna paramą ne pagal konkurencijos taisykles, kurių privaloma laikytis ES.
(89)
[…], priešingai, mano, kad šios schemos jokiu būdu negalima laikyti su vidaus rinka suderinama pagalba net ir pagal Jūrų transporto gaires, kaip nurodyta Sprendime C(2011) 4494 final. Ji mano, jog visų pirma Ispanija negalės įrodyti, kad pagalba pagal šias gaires galėjo būti teikiama visiems pastatytiems laivams, ir, antra, kad tokia pagalba gali panaikinti jos gavėjo mokėtiną mokestį tik toje šalyje, kurioje taikoma ta pagalbos schema. Todėl ši schema nebūtų naudinga ne Ispanijos laivų savininkams, o Ispanijos laivų savininkų mokamas mokestis tikriausiai sumažėtų, nes jie naudojasi TA sistema ir moka sumažintas socialines įmokas.
4.9. PASTABOS DĖL PAGALBOS SUSIGRĄŽINIMO
(90)
Tiek Ispanijos valdžios institucijos, tiek galimi pagalbos gavėjai teigia, kad pagalbos susigrąžinimo galimybė atmestina, nes taip būtų pažeisti pagrindiniai ES teisės principai (46) dėl vienodo požiūrio, teisėtų lūkesčių apsaugos ar teisinio tikrumo.
4.9.1. Vienodas požiūris
(91)
PYMAR teigia, kad panašios mokestinės priemonės tirtos kitais dviem atvejais (Brittany Ferries (47) ir GIE Fiscaux), kai nebuvo nustatyta, kad pagalbą reikia susigrąžinti. Jeigu Komisija nuspręstų, kad pagalba yra teikiama, tai šią pagalbą reikėtų laikyti suderinama su vidaus rinka iki Jūrų transporto gairių 11 skyriuje nustatytos ribos, o kiek pagalbos suma viršija tą ribą, pagal teisinio tikrumo apsaugos principą, kaip ir Prancūzijos atveju, Komisija neturėtų reikalauti jos susigrąžinti. […] teigimu, kadangi pagalba nebuvo susigrąžinta iš Prancūzijos veiklos vykdytojų, tai jeigu pagalba labai panašiu atveju būtų susigrąžinta iš Ispanijos veiklos vykdytojų, jie atsidurtų nepalankioje konkurencinėje padėtyje ir būtų pažeistas vienodo požiūrio principas.
(92)
Ispanija ir PYMAR remiasi keliais sprendimais, kuriuose Komisija jau nutarė nereikalauti susigrąžinti pagalbos remdamasi savo ar kurio nors savo nario vardu padarytais viešais pareiškimais. Primenami sprendimai dėl Belgijos koordinavimo centrų, Liuksemburgo 1929 m. įstatymo reglamentuojamų kontroliuojančiųjų bendrovių bei kitų koordinavimo centrų ir daugiašalių bendrovių grupių vidaus veiklos (48), prestižo Ispanijoje (49), Italijos pagalbos didelėms sunkumų patiriančioms įmonėms (50) ir dviejų su žvejyba susijusių atvejų (51) (Šetlando ir Orknio salose).
4.9.2. Teisėti lūkesčiai ir (arba) teisinis tikrumas
(93)
Pasak Ispanijos (52) ir kai kurių IMN operacijose dalyvavusių trečiųjų šalių, šių operacijų dalyviai manė, kad per jas taikomos mokestinės priemonės nėra valstybės pagalba, dėl tokių priežasčių:
1.
Komisijos pareiškimo 2001 m. sprendime dėl Brittany Ferries (53), kad į IMN panaši sistema - Prancūzijos GIE Fiscaux - buvo bendro pobūdžio priemonė;
2.
paskelbimo apie planuojamas priemones (ankstyvą nusidėvėjimą ir TA sistemą) Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje 2001 m. spalio 10 d. (54);
3.
2001 m. Komisijos rašto, kuriame Ispanijos prašyta suteikti informacijos atliekant tyrimą dėl kelių tariamos pagalbos laivų statybai priemonių, įskaitant mokestinės nuomos sistemą;
4.
2004 m. Komisijos sprendimo (55), kuriame neleista teikti pagalbos Nyderlandų laivų statykloms kaip kompensacijos už tariamą Ispanijos pagalbą savo laivų statykloms, konkuruojančioms dėl tų pačių laivų statybos sutarčių;
5.
2006 m. sprendimo dėl Prancūzijos GIE Fiscaux (56);
6.
Komisijos narės N. Kroes, kuri tuo metu buvo atsakinga už konkurenciją, 2009 m. rašto (57) Norvegijos prekybos ir pramonės ministrui dėl skundo, esą Ispanijos mokestinės nuomos sistema yra palankesnė Ispanijos laivų statykloms;
7.
kiek laiko praėjo nuo planuojamų priemonių paskelbimo 2001 m., pagalbos schemos taikymo pradžios 2002 m. ir pirmųjų skundų pateikimo Komisijai 2006 m. iki procedūros pradžios 2011 m. birželio mėn. Toks ilgas praėjęs laiko tarpas tariamai dar labiau pagrindžia įsitikinimą, jog nepakanka argumentų, kad būtų galima imtis tolesnių veiksmų;
8.
atidus ekonominės veiklos vykdytojas negalėjo numatyti, kad gali būti teikiama valstybės pagalba pagal kelias atskiras schemas, kurios arba jau ilgą laiką yra įprasta nacionalinės apmokestinimo sistemos dalis (išnuomoto turto pagreitintas nusidėvėjimas, EIG statusas), arba joms pirmiau pritarė Komisija (TA sistema);
9.
Komisijos pranešime dėl verslo apmokestinimo (58) padarytų pareiškimų dėl pagalbos nebuvimo taikant su nusidėvėjimo metodais susijusias priemones.
4.9.2.1. 2001 m. Komisijos sprendimas dėl Brittany Ferries (BAI)
(94)
Šio sprendimo 193 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad „…dėl ekonominių interesų grupių ir mokestinės naudos, kurią jos gali teikti, Komisija mano, kad tai yra bendro pobūdžio priemonė, kadangi jos yra įprastos Prancūzijoje, gali būti steigiamos visuose ekonominės veiklos sektoriuose ir joms taikoma bendroji teisė.“
(95)
Šis sprendimas 2002 m. sausio 15 d. buvo paskelbtas Oficialiajame leidinyje. 2006 m. sprendime dėl Prancūzijos GIE Fiscaux Komisija pažymėjo: „Nors iš tikrųjų toje byloje aptariama sistema buvo ta, kuri galiojo iki 1998 m., vis dėlto reikia konstatuoti, kad šis faktas aiškiai neišplaukė iš šio sprendimo motyvų ir todėl ši aplinkybė galėjo prisidėti prie besinaudojančiųjų dabar aptariama sistema suklaidinimo.“
(96)
Ispanija (59) ir kai kurios trečiosios šalys teigė, kad dėl šios nuostatos arba susiklostė teisinio netikrumo dėl IMN (kurios sandara ir poveikis yra labai panašūs) teisėtumo padėtis, arba atsirado pagrįstų lūkesčių, kad IMN nėra valstybės pagalba.
4.9.2.2. Paskelbimas apie planuojamas priemones Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje
(97)
Pasak PYMAR, Komisija sužinojo apie taikomą IMN sistemą, kai apie ją sudarančias priemones (išnuomoto turto ankstyvo nusidėvėjimo taikymą savo nuožiūra ir TA sistemą) buvo paskelbta to paties įstatymo projekte 2001 m. spalio 10 d. Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje. Po šio paskelbimo laivų statyklos pradėjo atsižvelgti į šių priemonių naudą teikdamos savo pasiūlymus dėl naujų laivų statybos projektų, nelaukdamos tų priemonių įsigaliojimo, kad galėtų užbaigti derybas ir įgyvendinti pirmąsias IMN operacijas.
4.9.2.3. 2001 m. prašymas suteikti informaciją apie Ispanijos mokestinės nuomos sistemą
(98)
PYMAR remiasi Komisijos 2001 m. gruodžio 21 d. nusiųstu raštu gavus skundą dėl kelių valstybinių priemonių, kuriomis tariamai buvo sumažinta iš Ispanijos laivų statyklų perkamų laivų kaina. Tame rašte Komisija konkrečiai paprašė suteikti informaciją apie mokestinės nuomos sistemą:
„Komisija gavo informacijos apie keletą priemonių, kuriomis mažinama iš Ispanijos laivų statyklų perkamų laivų kaina. Komisijai visų pirma suteikta informacija apie tai, kad taikomos šios priemonės:
…
3.
Mokestinės nuomos sistema, kurią taikant Ispanijoje pastatytus laivus galima panaudoti mokesčiams mažinti, naudojant specialiosios paskirties vienetus (SPV). Atrodo, kad šio priemonių derinio nauda perduodama ir laivo savininkui, sumažinant to laivo kainą ar nuomos įmokas. Ispanijos prašoma suteikti visą svarbią informaciją, kad Komisija galėtų įvertinti šį reiškinį.“
(99)
Pasak PYMAR, šis raštas parodo, kad Komisija turėjo informacijos ir žinojo apie mokestinės nuomos sistemos taikymą ir kad ji jau ištyrė šį reikalą 2001 m. ir jokių veiksmų nesiėmė, todėl atsirado teisėtas lūkestis, kad ši Ispanijos priemonė nėra valstybės pagalba.
4.9.2.4. 2004 m. sprendimas dėl Nyderlandų pateikto pranešimo
(100)
2002 m. rugsėjo 9 d. Nyderlandų valdžios institucijos pranešė apie „kompensacinę pagalbą“, kurią ketino teikti Nyderlandų laivų statykloms siekdamos kompensuoti Ispanijos tariamai teikiamą pagalbą (60). Užbaigusi oficialų tyrimą (61) Komisija savo galutiniame sprendime (62) padarė išvadą, kad „Ispanijos valdžios institucijos aiškiai paneigė, kad pagalba buvo suteikta“, ir todėl ji neturinti „pakankamai tariamos Ispanijos pagalbos įrodymų“ (63); Komisija nusprendė, kad ta pagalba, apie kurią pranešta, yra nesuderinama su vidaus rinka.
(101)
Pasak PYMAR, kadangi IMN sistema jau buvo taikoma 2002 m., dar iki Nyderlandų pranešimo apie šią pagalbą, tai dėl 2004 m. Komisijos sprendimo būtų atsiradęs teisėtas lūkestis, kad IMN sistema nėra pagalba.
4.9.2.5. 2006 m. sprendimas dėl Prancūzijos „GIE Fiscaux“ atvejo
(102)
Pasak PYMAR, Prancūzijos GIE Fiscaux pagalbos schema yra labai panaši į IMN sistemą, taigi dėl 2006 m. priimto sprendimo dėl Prancūzijos atvejo veiklos vykdytojams kilo teisėtų lūkesčių, kad: 1) IMN sistema laikoma suderinama su vidaus rinka, kiek ji neviršija Jūrų transporto gairių 11 skyriuje nustatytų ribų, ir 2) nebus reikalaujama susigrąžinti valstybės pagalbos, viršijančios minėtų gairių 11 skyriuje nustatytas ribas, turint omenyje procedūrinius abiejų atvejų panašumus.
(103)
Be to, PYMAR remiasi keliais Komisijos sprendimais, kai priemonės panašumas su kita Komisijos pirmiau patvirtinta priemone buvo veiksnys, kuriuo pagrįsti teisėti veiklos vykdytojų lūkesčiai. PYMAR ypač primena, kad nebuvo reikalaujama susigrąžinti pagalbos tokiais atvejais (64) kaip, pavyzdžiui, užsienio pajamų (Airija), tarptautinės finansinės veiklos (Nyderlandai), koordinavimo centrų ir finansų bendrovių (Liuksemburgas), Biskajos koordinavimo centrų (Ispanija), kontrolės ir koordinavimo centrų (Vokietija), bendrovių iždo centrų, pagrindinių buveinių ir logistikos centrų (Prancūzija), JAV „Foreign Sales Corporations“ apmokestinimo sąlygų (Belgija) ir Gibraltaro lengvatinių mokesčių bendrovių (Jungtinė Karalystė), nes šios pagalbos schemos buvo labai panašios į Komisijos pirmiau patvirtintas Belgijos koordinavimo centrų pagalbos schemas.
4.9.2.6. Komisijos narės N. Kroes 2009 m. nusiųstas raštas
(104)
Atsakydama į Norvegijos valdžios institucijų raštą, kuriame skųstasi dėl įtariamo Norvegijos laivų statyklų diskriminavimo pagal Ispanijos mokestinės nuomos sistemą, Komisijos narė N. Kroes parašė, kad Konkurencijos generalinis direktoratas „jau ištyrė šį klausimą“ ir kad jo prašoma Ispanija paskelbė viešą pareiškimą kaip mokesčių administratoriaus atsakymą į mokesčių mokėtojo klausimą (65), t. y. mokesčių administratoriaus sprendimą, patvirtinantį, kad ta priemonė taikoma ne tik Ispanijos laivų statykloms ir kad ja taip pat galima naudotis įsigyjant laivus, pastatytus kitose valstybėse narėse. Šiame rašte padaryta išvada, kad gavus tokį paaiškinimą jokių papildomų veiksmų imtis nereikia.
(105)
Pasak PYMAR, 2009 m. balandžio 2 d. vienas Norvegijos laivų savininkas pranešė Komisijos narės N. Kroes rašto turinį Ispanijos laivų statyklai, su kuria kartu dalyvavo IMN operacijose. PYMAR taip pat pateikė 2012 m. rugsėjo 13 d. raštą, gautą iš Gerencia del Sector de la Construcción Naval (66) (GSN), kuriame patvirtinta, kad ji 2009 m. jau žinojo Komisijos narės N. Kroes rašto turinį ir perdavė jį subjektams, dalyvaujantiems IMN operacijose, ir PYMAR per reguliariai su jais rengiamus susitikimus.
4.9.2.7. Nuo skundo pateikimo iki procedūros pradžios praėjęs laiko tarpas
(106)
Pasak PYMAR, praėjo devyneri metai nuo tada, kai Komisija sužinojo apie šią pagalbos schemą (2001 m. gruodžio mėn.), ir jos taikymo pradžios 2002 m. (prieš penkerius metus iki pirmųjų skundų pateikimo Komisijai 2006 m.) iki procedūros pradžios 2011 m. birželio mėn. Šis praėjęs laiko tarpas, per kurį Komisija nesiėmė jokių veiksmų, dar labiau pagrindžia įsitikinimą, jog nepakanka argumentų oficialiai tyrimo procedūrai pradėti.
4.9.2.8. Atidus ekonominės veiklos vykdytojas negalėjo numatyti, kad kelių priemonių derinimas gali būti valstybės pagalba
(107)
Pasak PYMAR ir kitų trečiųjų šalių, tai pirmas atvejis, kai Komisija mano, kad kelių priemonių taikymas kartu yra valstybės pagalba, o įprastai apdairūs veiklos vykdytojai nebūtų galėję to numatyti.
4.9.2.9. Komisijos pranešimo dėl verslo apmokestinimo nuostatos dėl nusidėvėjimo metodų
(108)
PYMAR teigia, kad pagal Komisijos pranešimo dėl verslo apmokestinimo 13 straipsnį visiškai techninio pobūdžio priemonės, tokios kaip nusidėvėjimo taisyklės, nėra valstybės pagalba. Tuo remdamiesi operatoriai pagrįstai manė, kad ankstyvo nusidėvėjimo priemonė nėra valstybės pagalba.
4.9.3. Pagalbos susigrąžinimo padariniai
(109)
Nuo tada, kai Komisija sužinojo apie IMN sistemą, dėl jos veiksmų ir praėjusio laiko atsirado teisėtų lūkesčių, kad jokios pagalbos nėra ir todėl pagalbos, suteiktos per pirmiau vykdytas operacijas, susigrąžinti nereikės. Taigi Komisija neturėtų reikalauti susigrąžinti pagalbos, suteiktos per visas operacijas.
(110)
Komisijos narės N. Kroes 2009 m. rašte taip pat patvirtinta, kad Komisija ištyrė šią sistemą. Visos šalys, dalyvaujančios mokestinės nuomos operacijose (laivybos bendrovės, EIG, bankai, tarpininkai ir t. t.), galėjo turėti teisėtų lūkesčių, kad Komisija būtų nustačiusi bet kokią pagal tą sistemą teikiamą pagalbą ir, kadangi jokių tolesnių tyrimų atlikti nenumatyta, tai reiškia, kad jokios pagalbos nėra.
(111)
PYMAR taip pat remiasi sprendimais, kuriuose Komisija pripažino, jog dėl ES institucijų (Teisingumo Teismo, Komisijos ir t. t.) veiksmų gali kilti teisėtų lūkesčių, kad praeityje suteikta pagalba nebus susigrąžinta, taigi Komisija negalėtų įsakyti susigrąžinti pagalbos, be kita ko, tada, kai ji buvo suteikta dar iki įvykio, dėl kurio atsirado teisėtų lūkesčių. Tai teigdama PYMAR remiasi sprendimais dėl prestižo Ispanijoje, Belgijos koordinavimo centrų, Austrijos energijos mokesčio atskaitos ir Italijos pagalbos didelėms sunkumų patiriančioms įmonėms (67).
4.9.4. Sutarčių sąlygos
(112)
Ispanijos valdžios institucijų ir PYMAR teigimu, bet kokia Komisijos nustatyta pagalba laivybos bendrovėms arba EIG ir investuotojams bet kokiu atveju darytų poveikį laivų statykloms, kurių būtų prašoma mokėti kompensacijas EIG ar jų investuotojams arba investuojančioms bendrovėms remiantis sutartiniais santykiais tarp įvairių IMN operacijų dalyvių. Iš tiesų, pasak PYMAR, pagal kai kurias sutarčių sąlygas laivų statyklos privalo mokėti kompensacijas investuotojams ir laivybos bendrovėms, visų pirma tuo atveju, jeigu tai operacijai darytų poveikį teisės aktų, įskaitant mokesčių teisės aktus, pakeitimai.
5. VERTINIMAS
5.1. PROCEDŪRA
(113)
Komisija mano, kad jos taikyta procedūra nepažeidė nei Ispanijos teisės į gynybą, nei jokios trečiosios šalies teisės būti išklausytai. Priešingai, sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą yra pirmas oficialus veiksmas, kurį Komisija privalo atlikti pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (68) (toliau - Reglamentas (EB) Nr. 659/1999), jeigu po preliminaraus tyrimo jai kyla abejonių dėl valstybės pagalbos priemonės suderinamumo su vidaus rinka (Reglamento (EB) Nr. 659/1999 13 straipsnis ir 4 straipsnio 4 dalis). Konkretus sprendimo pradėti šią procedūrą tikslas ir yra apibendrinti reikšmingus ginčytinus faktus ir teisės klausimus, pateikti pirminį pasiūlytos pagalbos pobūdžio priemonės vertinimą, išdėstyti abejones dėl jos suderinamumo su vidaus rinka ir paraginti suinteresuotąją valstybę narę bei kitas suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (Reglamento (EB) Nr. 659/1999 6 straipsnis).
(114)
Be to, Komisija nepradėjo oficialios tyrimo procedūros dėl išnuomoto turto pagreitinto nusidėvėjimo (TRLIS 115 straipsnio 6 dalis), nes nustatė, kad jeigu ši priemonė yra valstybės pagalba, tai ją bet kokiu atveju galima laikyti esama pagalba. Jai nekilo abejonių dėl TA sistemos, bent jau tokios, apie kurią jai buvo pranešta ir kurią Komisija leido taikyti (TRLIS 124-128 straipsniai), nes ši priemonė taip pat laikyta esama pagalba. Šios dvi priemonės paminėtos ir aprašytos Sprendime C(2011) 4494 final tik todėl, kad jos yra svarbios IMN sistemos dalys, susijusios su priemonėmis, kurių oficialus tyrimas atliktas (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis, taip pat RIS 50 straipsnio 3 dalis ir TA sistemos taikymas ne transporto veiklai).
(115)
Komisija mano, kad TRLIS 115 straipsnio 11 dalį ir 48 straipsnio 4 dalį, RIS 49 straipsnį, RIS 50 straipsnio 3 dalį ir TA sistemos taikymą ne transporto veiklai galima atskirti nuo kitų pirmesnėje konstatuojamojoje dalyje nurodytų priemonių (t. y. TRLIS 115 straipsnio 6 dalies ir TRLIS 124-128 straipsnių) ir tai nėra esama pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punktą, nes tos priemonės pradėtos taikyti 2002 ir 2003 m., kai Ispanija jau buvo tapusi ES nare, ir taikytos be išankstinio Komisijos sutikimo. Todėl Komisija dėl šių priemonių pagrįstai pradėjo procedūrą, kuri taikoma neteisėtos pagalbos atvejais (Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktas, 13 straipsnis ir 4 straipsnio 4 dalis).
5.2. IMN SISTEMOS VERTINIMAS. PAVIENIŲ PRIEMONIŲ VERTINIMAS
(116)
Tai, kad IMN sistema susideda iš keleto priemonių ir ne visas iš jų reglamentuoja Ispanijos mokesčių teisės aktai, nėra pakankama priežastis, kad Komisijai nereikėtų apibrėžti ir įvertinti jos kaip sistemos. Iš tiesų, kaip paaiškinta Sprendime C(2011) 4494 final, Komisija mano, kad įvairios per IMN operacijas taikytos mokestinės priemonės buvo de jure arba de facto tarpusavyje susijusios. De jure išnuomoto turto ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis) atitinka išnuomoto turto pagreitinto nusidėvėjimo paankstintą taikymą (TRLIS 115 straipsnio 6 dalis). Taip pat RIS 50 straipsnio 3 dalyje nustatyta pagal TA sistemą taikytinos specialios procedūros išimtis. De jure RIS 50 straipsnio 3 dalis taikoma tik tiems laivams, kurie atitinka TA sistemos taikymo reikalavimus, ir išperkamosios nuomos sutartims, kurias leidžia sudaryti mokesčių administratorius. Išperkamosios nuomos sutartys de facto mokesčių administratoriaus leidžiamomis buvo laikomos tik tais atvejais, kai leidimas būdavo suteikiamas ankstyvam išnuomoto turto nusidėvėjimui. De jure gali būti numatytas labai įvairaus turto, kurį galima įsigyti pagal išperkamosios nuomos sutartį, ankstyvas nusidėvėjimas. Tačiau ankstyvo nusidėvėjimo sąlygos gali būti įvairiai aiškinamos; de facto buvo manoma, kad jos tenkinamos, ir leidimai buvo išduodami tik dėl laivų, atitinkančių TA sistemos taikymo reikalavimus.
(117)
Be to, Komisija pažymi, kad dvi iš trijų pagrindinių į IMN sistemą įtrauktų priemonių (ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra ir atitikties TA sistemos reikalavimams taisyklės) įsigaliojo tą pačią dieną (2002 m. sausio 1 d.) pagal tą patį įstatymą.
(118)
Komisija taip pat pažymi, kad tos pačios trečiosios šalys, kurios prieštarauja bendram Komisijos požiūriui, pateikdamos argumentus dėl teisėtų lūkesčių ir vienodo vertinimo apibūdino IMN sistemą kaip labai panašią į Prancūzijos GIE Fiscaux pagalbos schemą. Visas šios Prancūzijos priemonės dalis reglamentavo viena teisės akto nuostata, todėl ji neišvengiamai turėjo būti vertinama bendrai. Laikantis tokio požiūrio, vien to, kad įvairias IMN sistemos dalis reglamentuoja atskiros (tačiau de facto susijusios) teisinės nuostatos, nepakanka, kad dėl jos reikėtų laikytis kitokio požiūrio.
(119)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad mokestinę nuomą Ispanijoje yra būtina apibrėžti kaip tarpusavyje susijusių mokestinių priemonių sistemą ir vertinti šių priemonių poveikį atsižvelgiant į jų abipusiškumą, visų pirma remiantis de facto santykiais, kuriuos nustatė (arba patvirtino) Ispanijos valstybė.
(120)
Bet kokiu atveju Komisija nesivadovauja vien tik bendru požiūriu; jį taikydama Komisija taip pat analizavo pavienes priemones, iš kurių sudaryta IMN sistema. Komisija mano, kad abu šie požiūriai yra susiję ir jais remiantis galima padaryti nuoseklias išvadas. Pavienes priemones yra būtina įvertinti nustatant, kokia IMN sistemos teikiamų ekonominių pranašumų dalis gaunama dėl bendro pobūdžio priemonių ir kokia - dėl atrankinių priemonių. Vertindama pavienes priemones Komisija taip pat gali prireikus nustatyti, kokia pagalbos dalis yra suderinama su vidaus rinka ir kokią jos dalį reikėtų susigrąžinti.
(121)
Laikydamasi šio dvejopo požiūrio, tokio paties kaip ir Sprendime C(2011) 4494 final, Komisija gali sukurti atskaitos sistemą, kuri būtų tinkama vertinti tiek visoms pavienėms priemonėms, tiek IMN sistemai kaip visumai, kad galėtų nustatyti suteiktus atrankinius pranašumus, laikytinus valstybės pagalba. Tiriant kiekvieną IMN operaciją, vertinant pagalbos buvimą bus atliekama priešingos padėties analizė vertinant tą pačią operaciją tuo atveju, jeigu ji būtų vykdoma pagal tokias pačias sutarties nuostatas, tik be nustatytų valstybės pagalbos priemonių. Laikantis tokio požiūrio, jeigu būtų tiriama visiškai kita operacija, vykdoma pagal kitokias sutartines (sutarčių ir finansines) nuostatas, tai nebūtų tinkama priešingos padėties analizė.
(122)
Ekonominės veiklos vykdytojai gali laisvai savo nuožiūra planuoti savo turto finansavimo operacijas ir šiuo tikslu naudotis tomis bendrosiomis mokestinėmis priemonėmis, kurias jie laiko tinkamiausiomis. Tačiau per šias operacijas taikomos ir atrankinės mokestinės priemonės, kurioms taikytina valstybės pagalbos kontrolė, todėl tokiuose sandoriuose dalyvaujančios įmonės gali būti valstybės pagalbos gavėjos. Viena vertus, vien tai, kad galimi pagalbos gavėjai priskiriami keliems sektoriams ar kelioms įmonių kategorijoms, nereiškia, kad IMN sistema yra bendro pobūdžio priemonė (69). Kita vertus, tai, kad ši sistema naudojama jūrų laivų įsigijimui, frachtavimui be įgulos ir perpardavimui finansuoti, galima laikyti aiškiu požymiu, kad ta priemonė yra atrankinė sektorių atžvilgiu.
5.3. PAGALBA, KAIP APIBRĖŽTA SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALYJE
(123)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(124)
Valstybės pagalbos taisyklės taikomos tik pagalbai, teikiamai ekonominę veiklą vykdančioms įmonėms. Be to, SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyti kriterijai yra taikytini visi kartu, todėl vertinamos priemonės yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutartyje, tik jei tenkinamos visos minėtos sąlygos. Finansinė parama iš esmės turėtų būti:
-
teikiama valstybės ir naudojant valstybinius išteklius,
-
palaikanti tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą,
-
iškraipanti arba galinti iškraipyti konkurenciją ir
-
daranti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(125)
Komisija atliko savo vertinimą dviem skirtingais lygmenimis:
-
pavienių susijusių priemonių lygmeniu. Komisija įvertino, ar kiekviena tokia priemonė yra valstybės pagalba, nepriklausomai nuo jos naudojimo IMN sistemoje,
-
visos IMN sistemos lygmeniu. Kaip jau minėta, IMN yra šių de jure arba de facto tarpusavyje susijusių priemonių derinys.
5.3.1. Įmonės, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnyje
(126)
Komisija mano, kad visos IMN operacijose dalyvaujančios šalys yra įmonės, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, ir nei Ispanija (70), nei jokia trečioji šalis tam neprieštarauja, nes šių subjektų veikla apima prekių ir paslaugų pasiūlą rinkoje (71). Konkrečiau kalbant, laivų statyklos rinkoje siūlo naujai pastatytus laivus ar statybos, remonto ir renovacijos paslaugas; išperkamosios nuomos bendrovės siūlo finansines priemones; EIG frachtuoja ir parduoda laivus; investuotojai siūlo prekes ir paslaugas labai įvairiose rinkose, išskyrus atvejį, kai jie yra fiziniai asmenys, nevykdantys jokios ekonominės veiklos, - jiems šis sprendimas netaikomas; laivybos bendrovės siūlo jūrų transporto paslaugas; bankai organizatoriai siūlo tarpininkavimo ir finansavimo paslaugas, kiti tarpininkai teikia tarpininkavimo ar konsultavimo paslaugas.
5.3.2. Atrankinis pranašumas
(127)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką „Sutarties 107 straipsnio 1 dalis numato, kad turi būti nustatyta, ar tam tikros teisės sistemos valstybinė priemonė suteikia pranašumą „tam tikroms įmonėms ar tam tikrai gamybai“, palyginti su kitomis, kurios, atsižvelgiant į šia tvarka siekiamą tikslą, yra panašioje faktinėje ir teisinėje situacijoje. Teigiamo atsakymo atveju aptariama priemonė atitiktų … atrankos sąlygą“ (72).
5.3.2.1. Pagreitintas nusidėvėjimas (TRLIS 115 straipsnio 6 dalis) - 1 priemonė
(128)
Sprendime C(2011) 4494 final Komisija teigė, kad jeigu atitinkama priemonė yra valstybės pagalba, tai ji yra esama pagalba, ir jos nevertino. Atlikusi oficialų tyrimą Komisija padarė išvadą, kad ši priemonė, vertinama atskirai, nėra valstybės pagalba, nes nepalaiko tam tikrų įmonių ar tam tikrų prekių gamybos. Komisija pažymi, kad ši priemonė taikoma visoms įmonėms, kurios Ispanijoje moka pelno mokestį, netaikant jokių išimčių dėl veiklos sektoriaus, įsisteigimo vietos, dydžio, teisinio statuso ar turto buvimo vietos. Ji taip pat be išimčių taikoma visoms prekėms, kurių nusidėvėjimas atliekamas.
(129)
Be to, tai, kad ši priemonė taikoma tik išnuomotam turtui, nereiškia jos atrankumo, nes bet kokio turto įsigijimas gali būti finansuojamas pagal finansinės nuomos sutartis, kurias gali sudaryti iš esmės visų sektorių ir bet kokio dydžio bendrovės. Neatrodo, kad šios priemonės naudos gavėjai būtų de facto susitelkę tam tikruose sektoriuose ar vykdytų tik tam tikrų rūšių gamybą. Ispanijos pateikti statistiniai duomenys apie Ispanijos mokesčių mokėtojų naudojimąsi TRLIS 115 straipsniu (žr. toliau pateiktus grafikus) patvirtina, kad finansinės nuomos priemone naudojasi bendrovės, gaunančios labai įvairaus dydžio apmokestinamąsias pajamas (45 % žinomų 115 straipsnį taikančių įmonių pajamos yra mažesnės kaip 1 mln. EUR, o 70 % įmonių pajamos nesiekia 3 mln. EUR) (žr. kairįjį grafiką). Mokesčių lengvatų, kurias galima gauti atskaičius papildomas sąnaudas (73) pagal TRLIS 115 straipsnį, absoliuti suma taip pat priklauso nuo mokesčių mokėtojo pajamų (žr. dešinįjį grafiką).
Šaltinis: Ekonomikos ir finansų ministerija.
(130)
Ispanijos valdžios institucijos taip pat patvirtino, kad išperkamosios nuomos sutartimis ir TRLIS 115 straipsniu galima naudotis ir tada, kai turtas yra sukurtas kitoje valstybėje narėje (arba iš jos kilęs). Galiausiai Komisija pažymi, kad TRLIS 115 straipsnio 6 dalies taikymo sąlygos yra aiškios, objektyvios ir neutralios ir kad nereikia jokio išankstinio leidimo ją taikyti. Todėl mokesčių administratorius neturi galios savo nuožiūra leisti arba drausti taikyti šią priemonę (74).
(131)
Todėl Komisija daro išvadą, kad pagreitintas išnuomoto turto nusidėvėjimas (TRLIS 115 straipsnio 6 dalis) iš esmės neteikia atrankinio pranašumo IMN operacijose dalyvaujančioms EIG.
5.3.2.2. Ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis) - 2 priemonė
(132)
Pagal Ispanijos mokesčių teisės aktuose nustatytas nusidėvėjimo taisykles (TRLIS 11 straipsnis) turto kaina paprastai turėtų būti paskirstyta per visą jo naudojimo trukmę, taigi nuo jo naudojimo ekonominei veiklai pradžios. Pagal TRLIS 115 straipsnio 6 dalį išnuomoto turto pagreitintas nusidėvėjimas turėtų priklausyti nuo datos, kurią tas turtas pradedamas eksploatuoti. Kadangi TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje leidžiama pradėti pagreitintą nusidėvėjimą dar iki turto naudojimo pradžios, šiuo straipsniu suteikiamas ekonominis pranašumas.
(133)
Ši galimybė yra 115 straipsnio 6 dalyje nustatytų bendrų taisyklių išimtis ir Ispanijos valdžios institucijos savo nuožiūra sprendžia, kada ją suteikti, todėl iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad ši priemonė yra atrankinė. Priešingai tam, ką teigia Ispanija ir kai kurios trečiosios šalys, tokio leidimo suteikimo kriterijai nėra aiškūs ir objektyvūs ir net jei jie būtų aiškūs objektyvūs, to nepakaktų, kad būtų galima atmesti prielaidą dėl jų atrankinio pobūdžio (75). Komisija pažymi, kad TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje nustatyti kriterijai yra nepakankamai aiškūs, todėl juos turi išaiškinti mokesčių administratorius, kuris dėl to nėra paskelbęs jokių administracinių taisyklių ar paaiškinimų. Ankstyvo nusidėvėjimo taikymas savo nuožiūra ir remiantis neaiškiais kriterijais reiškia, kad IMN sistema yra atrankinio pobūdžio net ir tuo atveju, jei šia veiksmų laisve nepiktnaudžiaujama (76). Be to, Komisija pažymi, kad Ispanija įtikinamai nepaaiškino, kodėl visos TRLIS 48 straipsnio 4 dalyje ir RIS 49 straipsnyje nustatytos sąlygos yra būtinos norint išvengti piktnaudžiavimo. Pavyzdžiui, yra privaloma nurodyti konkretų turto ekonominės naudos pobūdį (77) ir įrodyti, kad nebus jokio poveikio apmokestinamajai sumai, gautai naudojant tą turtą arba perleidus jo nuosavybę (78). Nepateikta jokio pagrindimo, kodėl taikomi šie apribojimai, dar labiau sustiprinantys atrankinį priemonės pobūdį. Taip pat Ispanija nepagrindė, kodėl reikia gauti išankstinį leidimą. Pavyzdžiui, užtikrinti išperkamosios nuomos operacijos tikrumą atrodo vienodai svarbu tiek leidžiant įprastai atskaityti turto išperkamosios nuomos (nusidėvėjimo) sąnaudas ar taikant pagreitintą nusidėvėjimą, tiek paankstinant šį nusidėvėjimą. Tačiau pirmosioms iš šių priemonių taikyti nereikia išankstinio leidimo ir atrodo, kad dėl jų pakanka vėliau (ex post) patikrinti, ar tenkinami aiškūs ir objektyvūs kriterijai, taikytini ankstyvam išnuomoto turto nusidėvėjimui.
(134)
Kaip Komisija pažymi Sprendime C(2011) 4494 final, Ispanijos valdžios institucijos su jomis surengtame susitikime patvirtino, kad sprendžiant iš išduotų leidimų, TRLIS 115 straipsnio 11 dalies sąlygos buvo laikomos tenkinamomis tik įsigyjant laivus, dėl kurių buvo pereita nuo įprastos pelno mokesčio sistemos prie TA sistemos (79), ir vėliau perleidžiant tokio laivo nuosavybę laivybos bendrovei, frachtuojant jį be įgulos pasinaudojus pasirinkimo sandoriu. Ispanija neigė (80) tai patvirtinusi, tačiau pripažino, kad kilo sunkumų aiškinant atitinkamas nuostatas (81). Komisija pažymi negavusi jokių įrodymų, kad leidimai taikyti ankstyvą nusidėvėjimą buvo suteikti ir kitokiomis aplinkybėmis (82).
(135)
Iš Ispanijos valdžios institucijų pateiktų pavyzdžių matyti, kad mokesčių administratoriui EIG pateiktuose prašymuose leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą išsamiai aprašyta visa IMN organizacinė struktūra ir pateiktos visos susijusios sutartys (visų pirma laivo statybos sutartis, išperkamosios nuomos sutartis, frachtavimo be įgulos sutartis, pasirinkimo sandorių sutartys, skolos prisiėmimo ir atleidimo nuo skolos susitarimas). Pasak Ispanijos, šie duomenys yra būtini tikrinant, ar tenkinamos TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje ir 48 straipsnio 4 dalyje, taip pat RIS 49 straipsnyje nustatytos sąlygos.
(136)
Tačiau Komisija pažymi, kad įgyvendinimo teisės aktuose (83) nustatyta tvarka mokesčių administratoriui suteikta didelė veiksmų laisvė savo nuožiūra aiškinti teisės aktų reikalavimus ir galbūt nustatyti papildomas sąlygas. Mokesčių administratorius visų pirma gali reikalauti suteikti bet kokią papildomą informaciją, kurią, jo manymu, reikia žinoti atliekant vertinimą (84). Šiuo klausimu Komisija taip pat pažymi, kad kai kuriuose iš pateiktų pavyzdžių prie prašymų teikėjų užpildytų prašymų buvo pridėti papildomi priedai, neprivalomi norint įrodyti atitiktį TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje ir 48 straipsnio 4 dalyje ir RIS 49 straipsnyje nustatytoms sąlygoms: 1) išsamus visos mokestinės naudos apskaičiavimas kartu su informacija, kaip laivybos bendrovė ketina ja dalytis su EIG ar jos investuotojais, ir 2) laivų statyklos pareiškimas, kuriame išsamiai apibūdinta ekonominė ir socialinė nauda, kurią tikimasi gauti pagal tą laivo statybos sutartį. Pasak kai kurių skundų pateikėjų, mokesčių administratorius reikalauja pateikti šiuos dokumentus per leidimo išdavimo procesą. Ispanijos teigimu, prašymų teikėjai (EIG) pateikė šiuos duomenis savo iniciatyva. Iš šių dokumentų visų pirma matyti, kad atsižvelgiama į laivo statybos sutarties reikšmę Ispanijos ekonomikai ir į bendrą tos IMN operacijos teikiamą mokestinę naudą.
(137)
Komisija daro išvadą, kad privaloma išankstinio leidimo procedūra, poreikis išaiškinti TRLIS 115 straipsnio 11 dalyje ir 48 straipsnio 4 dalyje ir RIS 49 straipsnyje pateiktas neaiškias sąlygas ir tai, kad mokesčių administratorius gali reikalauti pateikti bet kokius papildomus dokumentus ar informaciją, aiškiai įrodo, kad mokesčių administratorius naudojasi didele veiksmų laisve atlikdamas savo užduotį - leisdamas vykdyti IMN operacijas.
(138)
Kaip minėta Komisijos pranešime dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (toliau - Pranešimas dėl mokestinės pagalbos) (85), Teisingumo Teismas pripažįsta, jog ūkio subjektų vertinimas savo nuožiūra gali reikšti, kad individualiai taikoma bendroji priemonė įgyja atrankinės priemonės bruožų, ypač jei įgaliojimai, leidžiantys veikti savo nuožiūra, apima ne tik paprastą objektyviais kriterijais pagrįstą mokestinių pajamų valdymą (86) (87).
(139)
Todėl Komisija mano, kad leidžiant mokesčių administratoriui savo nuožiūra taikyti ankstyvą išnuomoto turto nusidėvėjimą pagal TRLIS 115 straipsnio 11 dalį ir 48 straipsnio 4 dalį ir RIS 49 straipsnį suteikiamas atrankinis pranašumas IMN operacijose dalyvaujančioms EIG ir jų investuotojams.
5.3.2.3. Ekonominių interesų grupių mokesčių skaidrumas (TRLIS 48 straipsnis) - 3 priemonė
(140)
Komisija mano, kad EIG mokesčių skaidrumo statusas, nustatytas TRLIS 48 ir 49 straipsniais, paprasčiausiai teikia galimybę įvairiems veiklos vykdytojams dalyvauti ir finansuoti bet kokią investiciją ar vykdyti bet kokią ekonominę veiklą. Todėl ši priemonė neteikia jokio atrankinio pranašumo EIG ar jų nariams.
5.3.2.4. Tonažo apmokestinimo sistema (TRLIS 124-128 straipsniai) - 4 priemonė
(141)
Kaip paaiškinta 2.2.4 skirsnyje, TA sistema yra esamos valstybės pagalbos schema, patvirtinta 2002 m. vasario 27 d. Komisijos sprendimu C(2002)582 final. Ją sudaro pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį nustatytos taisyklės dėl su naudotu turtu, kuriam pirmiau taikyta bendroji mokesčių sistema, susijusių paslėptų mokestinių įsipareigojimų ir kapitalo prieaugio perėjus prie TA sistemos vertinimo.
(142)
Iš tiesų, kaip paaiškinta 17 konstatuojamojoje dalyje, įprastomis aplinkybėmis, t. y. kai bendrovė nepereina prie TA sistemos ir jai toliau taikoma bendroji pelno mokesčio sistema, dėl ankstyvo ar pagreitinto turto nusidėvėjimo (didinančio paslėptus mokestinius įsipareigojimus) didelė dalis per kelerius pirmuosius metus gautų mokesčių lengvatų yra kompensuojama vėlesniais metais (mažinant paslėptus mokestinius įsipareigojimus) arba pardavus ar sunaikinus tą turtą (apmokestinus kapitalo prieaugį). Per visą šio proceso laikotarpį atidedamas tam tikrų mokesčių sumų mokėjimas. Kadangi pagal TA sistemą mokamas mokestis nepriklauso nuo pajamų ir išlaidų skirtumo, šio laikotarpio viduryje perėjus prie TA sistemos paslėpti mokestiniai įsipareigojimai lieka neįvykdyti.
(143)
Palyginus su atitinkama bendrosios mokesčių sistemos tvarka, paslėptų mokestinių įsipareigojimų įvykdymo atidėjimas TA sistemoje, kaip tai leidžiama daryti pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį, teikia papildomą atrankinį ekonominį pranašumą toms bendrovėms, kurios pereina prie TA sistemos, prieš tas, kurioms toliau taikoma bendroji mokesčių sistema.
(144)
Kaip toliau paaiškinta 5.4 skirsnyje, Komisijos patvirtinta TA sistema neapima laivo be įgulos frachtavimo pajamų apmokestinimo tvarkos, todėl tai yra ne esama, o nauja pagalba.
5.3.2.5. RIS 50 straipsnio 3 dalis - 5 priemonė
(145)
Palyginti su tuo, kas buvo leista pagal TA sistemą, apie kurią pranešta, RIS 50 straipsnio 3 dalimi suteiktas dar didesnis pranašumas: pagal jame nustatytą TRLIS 125 straipsnio 2 dalies įprasto taikymo išimtį tam tikri jūrų laivai, kurie būtų įprastai laikomi naudotais, pereinant prie TA sistemos laikomi naujais laivais. Todėl visam laikui išnyksta paslėpti mokestiniai įsipareigojimai, kurie įprastai būtų atidėti, kol bus parduotas arba sunaikintas atitinkamas turtas pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį. Taip panaikinant įsipareigojimus suteikiamas ekonominis pranašumas.
(146)
RIS 50 straipsnio 3 dalimi suteikiamas ekonominis pranašumas yra atrankinis, nes taikomas ne visam turtui. Jis taikomas net ne visiems laivams, kuriems taikoma TA sistema ir TRLIS 125 straipsnio 2 dalis. Šis pranašumas iš tikrųjų įgyjamas tik su sąlyga, kad laivas yra įsigytas pagal finansinės nuomos sutartį, kurią sudaryti pirmiau leido mokesčių administratorius. Kaip jau minėta, Ispanijos valdžios institucijos patvirtino, jog mokesčių administratorius manė, kad ši sąlyga tenkinama, tik tais atvejais, kai buvo leista sudaryti finansinės nuomos sutartį teikiant prašymą taikyti ankstyvą nusidėvėjimą pagal TRLIS 115 straipsnio 11 dalį. Nei Ispanija, nei jokia trečioji šalis nenurodė jokių kitokių aplinkybių, kuriomis išperkamosios nuomos sutartis galėtų būti pirmiau patvirtinta mokesčių administratoriaus. Kaip minima 5.3.2.2 skirsnyje, šie leidimai buvo išduoti mokesčių administratoriaus, kuris naudojosi didele jam suteikta veiksmų laisve, ir tik naujai pastatytiems jūrų laivams.
(147)
Priešingai Ispanijos ir kai kurių trečiųjų šalių pateiktam argumentui, RIS 50 straipsnio 3 dalyje ne tik paaiškinta taikoma speciali procedūra, apie kurią pranešta, arba „naudoto laivo“ samprata. Kadangi išnuomotas laivas tebėra naujas tą dieną, kurią nuomininkas pasinaudoja pasirinkimo pirkti sandoriu, jeigu mokesčių administratorius prieš tai patvirtino jo išperkamosios nuomos sutartį, ši nuostata nukrypsta nuo specialios procedūros (88), kuri nustatyta TRLIS 125 straipsnio 2 dalyje. Taip suteikiamas papildomas atrankinis pranašumas, nes neįmanoma apmokestinti vėlesnio kapitalo prieaugio.
(148)
Komisija mano, kad šio papildomo atrankinio pranašumo suteikimo - nesvarbu, ar tai būtų padaryta remiantis bendrąja mokesčių sistema, ar net įprasta tvarka taikant alternatyvią TA sistemą ir TRLIS 125 straipsnio 2 dalį, kaip tai leido daryti Komisija - negalima pateisinti vien dėl Ispanijos mokesčių sistemos pobūdžio ir bendros tvarkos.
(149)
Komisija iš tiesų leido taikyti TRLIS 125 straipsnio 2 dalį kaip specialią procedūrą, kuria siekta išvengti piktnaudžiavimo 125 straipsnio 1 dalimi, t. y. neleisti veiklos vykdytojams pradėti taikyti TA sistemos naudotiems ir per daug nusidėvėjusiems laivams siekiant vienintelio tikslo juos pardavus gauti didelį kapitalo prieaugį, kuris nebūtų apmokestintas TA sistemoje. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad IMN operacijose dalyvauja EIG, kurios nuomoja vienintelį laivą (ir vėliau trumpam laikui tampa jo savininkėmis), nors pačios jo neeksploatuoja ir tik trumpam pereina prie TA sistemos, kad galėtų pasinaudoti galimybe sudaryti išperkamosios nuomos sutartį ir perleisti savo vienintelio laivo nuosavybę laivybos bendrovei. Neatrodo, kad tokios operacijos atitiktų TA sistemos tikslus, kaip tai numatyta Jūrų transporto gairėse.
(150)
Todėl Komisija nesutinka, kad laivą galima pagrįstai laikyti „nauju“ nuo tos dienos, kurią pasinaudota pasirinkimo sandoriu, vien tik todėl, kad iki nuomininko niekas kitas juo nesinaudojo arba kad pasinaudoti pasirinkimo sandoriu jau buvo susitarta pasirašant išperkamosios nuomos sutartį.
(151)
Dėl pirmosios šio argumento dalies Komisija pažymi, kad veiklos atskyrimo taisyklė taikoma ir tiems laivams, kuriems vienas veiklos vykdytojas vietoj įprastos apmokestinimo sistemos pradeda taikyti TA sistemą, t. y. laivo nuosavybė visiškai nesikeičia ir jokia trečioji šalis juo nesinaudoja.
(152)
Dėl antrosios šio argumento dalies pažymėtina, jog nuo to, kad jau susitarta dėl pasirinkimo sandorio, niekaip nepriklauso tai, ar laivas laikomas nauju, ar nenauju. Komisija negavo jokio paaiškinimo, kodėl tokį laivą reikėtų laikyti nauju nuo tos dienos, kurią pasinaudota pasirinkimo sandoriu, nepriklausomai nuo to, kas yra jo savininkas. Ji taip pat negavo jokio įtikinamo paaiškinimo, kodėl ši prielaida būtų pagrįsta tik tuo atveju, jeigu išperkamosios nuomos sutartis būtų buvusi pirmiau patvirtinta mokesčių administratoriaus.
(153)
Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad kapitalo prieaugiui nebūtų taikomas atleidimas nuo mokesčių, jeigu RIS 50 straipsnio 3 dalyje būtų tik paaiškinta, kad išnuomoti laivai yra laikomi naujais nuo išperkamosios nuomos sutarties pasirašymo dienos nepaisant to, kurią dieną pasinaudota pasirinkimo sandoriu. Tokiu atveju EIG reikėtų laikyti laivo savininke prieš tai, kai jam pradedama taikyti TA sistema, laivas, kuriam pradedama taikyti TA sistema, būtų laikomas naudotu laivu, ir būtų taikoma TRLIS 125 straipsnio 2 dalis, taigi būtų atidėtas paslėptų mokestinių įsipareigojimų įvykdymas arba kapitalo prieaugio apmokestinimas parduodant ar sunaikinant laivą.
(154)
Todėl Komisija mano, kad RIS 50 straipsnio 3 dalimi suteikiamas atrankinis pranašumas įmonėms, įsigyjančioms laivus pagal finansinės nuomos sutartis, kurias pirmiau leido sutaryti mokesčių administratorius, ir ypač IMN operacijose dalyvaujančioms EIG ar jų investuotojams.
5.3.2.6. Visos IMN sistemos teikiamas atrankinis pranašumas. Juo besinaudojantys subjektai
(155)
Visos IMN sistemos teikiamo ekonominio pranašumo dydis yra lygus pranašumui, kurio EIG nebūtų įgijusi vykdydama tą pačią finansinę operaciją, jeigu būtų buvusios taikomos tik bendro pobūdžio priemonės. Praktikoje šis pranašumas nustatomas sudėjus įvairius pranašumus, kuriuos EIG įgijo naudodamasi minėtomis atrankinėmis priemonėmis:
-
sutaupytas palūkanas nuo mokesčių įmokų sumų, kurių mokėjimas atidėtas dėl ankstyvo nusidėvėjimo (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis),
-
nesumokėtas mokesčių sumas arba sutaupytas palūkanas atidėjus mokesčių mokėjimą pagal TA sistemą (TRLIS 128 straipsnis), jeigu EIG netenkino TA sistemos taikymo reikalavimų,
-
nesumokėtas mokesčių sumas nuo kapitalo prieaugio pardavus laivą pagal RIS 50 straipsnio 3 dalį.
(156)
Vertinant visą IMN sistemą, įgytas pranašumas laikomas atrankiniu, nes jį suteikė mokesčių administratorius naudodamasis jam suteikta veiksmų laisve pagal privalomo išankstinio leidimo suteikimo procedūrą ir dėl neaiškiai suformuluotų ankstyvo nusidėvėjimo sąlygų. Kadangi nuo tokio išankstinio leidimo gavimo priklauso kitos priemonės, kurios taikytinos tik jūrų transporto veiklai, atitinkančiai reikalavimus pagal Jūrų transporto gaires, ypač TRLIS 50 straipsnio 3 dalies taikymas, tai reiškia, kad visa IMN sistema yra atrankinė, taigi mokesčių administratorius leistų vykdyti tik tokias IMN operacijas, kuriomis siekiama finansuoti jūrų laivus (atrankinė priemonė sektorių atžvilgiu). Kaip patvirtino Ispanijos pateikti statistiniai duomenys, visos 273 iki 2010 m. birželio mėn. vykdytos IMN operacijos buvo susijusios su jūrų laivais.
(157)
Šiuo požiūriu tai, kad visos laivybos bendrovės, įskaitant kitose valstybėse narėse įsisteigusias bendroves, potencialiai gali dalyvauti IMN finansavimo operacijose, nekeičia išvados, kad šia pagalbos schema yra palaikoma tam tikra veikla, t. y. jūrų laivų įsigijimas pagal išperkamosios nuomos sutartis, visų pirma siekiant juos frachtuoti be įgulos ir vėliau perparduoti.
(158)
Europos laivų statyklos kelis kartus skundėsi negalinčios gauti Ispanijos bankų finansavimo IMN operacijoms.
(159)
Savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija pažymėjo, kad visi, išskyrus vieną, laivai, kuriems leista taikyti IMN sistemą, buvo pastatyti Ispanijos laivų statyklose. Komisija suabejojo (89), ar tokį rezultatą įmanoma pagrįstai paaiškinti tik laisvai veikiančių ekonominės veiklos vykdytojų operacijomis laisvoje ir konkurencingoje rinkoje.
(160)
Tačiau kadangi nėra įrodymų, kad prašymai dėl ne Ispanijos laivų įsigijimo buvo atmesti, Komisija negali nustatyti, kad IMN sistema buvo de facto taikoma tik Ispanijos laivų įsigijimui. Komisija taip pat pažymi, kad savo 2008 m. gruodžio 1 d. privalomame pranešime, pateiktame atsakant į potencialaus investuotojo klausimą, Ispanijos mokesčių administratorius aiškiai patvirtino, kad IMN sistema taikoma ir kitose ES valstybėse narėse pastatytiems laivams (90). Tokiomis aplinkybėmis Komisija daro išvadą, kad IMN sistema neteikia jokio papildomo atrankinio pranašumo Ispanijos laivų statykloms ir nieko nediskriminuoja dėl laivų statyklos buvimo vietos.
(161)
Komisija mano, kad pranašumą įgyja EIG ir, dėl mokesčių skaidrumo, - jos investuotojai. EIG iš tiesų yra juridinis asmuo, taikantis visas susijusias mokestines priemones ir, kai tinka, mokesčių administratoriui teikiantis prašymus išduoti leidimus. Pavyzdžiui, neginčijamai aišku, kad prašymai leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą arba TA sistemą buvo pateikti EIG vardu. EIG yra mokesčių požiūriu skaidrus subjektas, kurio apmokestinamosios pajamos arba atskaitytinos sąnaudos iškart perleidžiamos jo investuotojams.
(162)
Vykdant IMN operaciją, ekonominiu požiūriu reikšminga EIG gautos mokestinės naudos dalis perleidžiama laivybos bendrovei, jai taikant kainos nuolaidą. Kai kurių bylų dokumentų, EIG pateiktų iš anksto prašant leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą (žr. 168 konstatuojamąją dalį), papildomi priedai patvirtina, jog IMN operacijose dalyvaujantys veiklos vykdytojai mano, kad dėl tos operacijos gautas mokesčių lengvatas EIG arba jų investuotojai dalijasi su laivybos bendrovėmis. Tačiau tolesniame skirsnyje svarstomas klausimas, kiek tokio pranašumo suteikimas priskirtinas valstybei.
(163)
Nors netiesioginiu taip suteikto pranašumo poveikiu naudojasi ir kiti IMN sandorių dalyviai, pavyzdžiui, laivų statyklos, išperkamosios nuomos bendrovės ir kiti tarpininkai, Komisija mano, kad EIG ir jos investuotojų iš pradžių įgytas pranašumas jiems neperduodamas.
5.3.3. Valstybinių išteklių perdavimas ir pagalbos priskyrimas valstybei
Valstybiniai ištekliai
(164)
Nustatyti atrankiniai pranašumai yra suteikti EIG ir jų nariams pagal 2, 4 ir 5 priemones (žr. 5.3.2.2, 5.3.2.4 ir 5.3.2.5 skirsnius) taikant mokesčių teisės nuostatas.
(165)
Kiekvienai IMN operacijai naudojami valstybiniai ištekliai, todėl nesurenkamos palūkanos dėl mokesčių atidėjimo taikant ankstyvą išnuomoto turto nusidėvėjimą, nesurenkami mokesčiai, nes neįvykdomi paslėpti mokestiniai įsipareigojimai IMN pereinant nuo įprastos pelno mokesčio sistemos prie TA sistemų, taip pat nesurenkami mokesčiai, nes neapmokestinamas kapitalo prieaugis, gautas perleidžiant laivo nuosavybę laivybos bendrovei. Dėl visos IMN sistemos negrįžtamai prarandama dalis mokestinių pajamų ir tai prilygsta valstybinių išteklių naudojimui dėl biudžeto išlaidų ir nesumokėtų palūkanų.
(166)
Vykdant IMN veiklą valstybė iš pradžių perleidžia savo išteklius EIG, kurių atrankinį pranašumą ji finansuoja. Tada EIG dėl savo mokesčių skaidrumo perleidžia gautus valstybinius išteklius savo investuotojams.
Priskyrimas valstybei
(167)
Aptariamos priemonės taikomos pagal Ispanijoje galiojančią mokesčių teisę ir Ispanijos mokesčių administratoriaus išduodamus leidimus mokesčių tikslais taikyti tiek ankstyvą nusidėvėjimą, tiek TA sistemą. Šie leidimai buvo išduodami pavienių priemonių taikymui, pvz., leidimai taikyti ankstyvą (pagreitintą) kiekvieno EIG nuomojamo laivo nusidėvėjimą arba leidimai EIG pereiti prie TA sistemos. Be to, sprendžiant iš Ispanijos valdžios institucijų pateiktų pavyzdžių, šis leidimų išdavimo procesas buvo būtinas susijusioms finansavimo operacijoms vykdyti.
(168)
Pasak skundų pateikėjų, mokesčių administratorius tikrina ir kontroliuoja mokestinės naudos pasidalijimą tarp laivybos bendrovės ir EIG bei jos investuotojų. Remiantis Ispanijos valdžios institucijų pateiktais pavyzdžiais, atrodo, kad iš tiesų mokesčių administratoriui pateiktuose prašymuose leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą paprastai būdavo apskaičiuojama bendra IMN sistemos taikymo mokestinė nauda ir nurodoma, kaip šią mokestinę naudą tarpusavyje dalijasi laivybos bendrovė ir EIG investuotojai, arba kiekvienu atveju pateikiami tam apskaičiuoti reikalingi duomenys.
(169)
Tačiau visi šios mokestinės naudos suteikimo EIG ekonominiai padariniai atsiranda dėl privačių subjektų tarpusavyje įvykdytų teisėtų sandorių derinio. Pagal galiojančias taisykles EIG neprivalo perduoti dalies savo gautos mokestinės naudos laivybos bendrovėms ir juo labiau laivų statykloms ar tarpininkams. Tiesa, kad mokesčių administratorius turi didelę veiksmų laisvę ir ja naudodamasis vertina viso sandorio ekonominį poveikį, tačiau to nepakanka norint nustatyti, kad sprendimą dėl gautos naudos dalies perdavimo laivybos bendrovėms ar dėl perduodamos dalies dydžio priima Ispanijos valdžios institucijos. Ši padėtis skiriasi nuo tos, kuri išnagrinėta sprendimuose dėl Air Caraïbes ar Prancūzijos GIE Fiscaux, - pastaraisiais atvejais investuotojai buvo teisiškai įpareigoti perleisti bent 60 % arba du trečdalius gautos mokestinės naudos savo turto naudotojams, o Prancūzijos valdžios institucijos per kiekvieną sandorį tikrino, ar laikomasi šio reikalavimo.
(170)
Todėl atrankiniai pranašumai buvo suteikti naudojant valstybinius išteklius. Jie aiškiai priskirtini Ispanijos valstybei, nes yra naudingi EIG ir jų investuotojams. Tačiau tai nebūdinga pranašumams, kuriais naudojasi laivybos bendrovės, ir a fortiori netiesioginei naudai, kuri tenka laivų statykloms ir tarpininkams.
5.3.4. Konkurencijos iškraipymas ir poveikis prekybai
(171)
Galiausiai pažymėtina, kad taip suteiktas pranašumas gali iškraipyti konkurenciją ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą. Kai valstybės narės teikiama valstybės pagalba sustiprina įmonės poziciją kitų ES vidaus prekyboje konkuruojančių įmonių atžvilgiu, reikia manyti, kad ta pagalba daro poveikį šiai įmonei (91). Pakanka įrodyti, kad pagalbos gavėjas konkuruoja su kitomis įmonėmis rinkose, kurios yra atvertos konkurencijai (92) ir valstybių narių tarpusavio prekybai.
(172)
Tiriamu atveju investuotojai, t. y. EIG nariai, vykdo veiklą įvairiuose ekonomikos sektoriuose, visų pirma tuose, kurie yra atverti ES vidaus prekybai. Be to, dalyvaudami operacijose, kurioms taikoma IMN sistema, jie per EIG veikia frachtavimo be įgulos ir jūrų laivų įsigijimo bei pardavimo rinkose, kurios yra atvertos ES vidaus prekybai. Taikant IMN sistemą įgyjami pranašumai stiprina jų poziciją atitinkamose rinkose ir taip iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją.
(173)
Todėl tiriamomis priemonėmis besinaudojančių EIG ir jų investuotojų įgytas ekonominis pranašumas gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir iškraipyti konkurenciją vidaus rinkoje.
5.4. ESAMA AR NETEISĖTA PAGALBA
(174)
Reglamento (EB) Nr. 659/1999 (93) 1 straipsnio b punkte nustatyti įvairūs atvejai, kada pagalbą reikia laikyti esama pagalba. Remiantis tiriamu atveju suteikta informacija, esama pagalba būtų: i) pagalba, teikta dar iki Sutarties įsigaliojimo Ispanijoje, arba ii) pagalba, kurią Komisija jau leido teikti.
Tonažo mokestis yra esama pagalba, tačiau jo taikymas iš laivų frachtavimo be įgulos gautoms pajamoms - nauja pagalba
(175)
Iš visų priemonių, kurios laikomos valstybės pagalba (94), Komisija esama valstybės pagalbos schema laiko tik TA sistemą reglamentuojančias teisės aktų nuostatas (TRLIS 124-128 straipsniai, 4 priemonė), nes Komisija jas patvirtino 2002 m.
(176)
Tačiau Komisija mano, jog mokestinės nuomos operacijose dalyvaujančios EIG neatitinka visų Ispanijos TA sistemos taikymo sąlygų.
(177)
Komisija leido taikyti Ispanijos TA sistemą kaip su vidaus rinka suderinamą pagalbą pagal Jūrų transporto gaires, kurios taikomos tik įmonėms, kurios vykdo tikrą jūrų transporto veiklą (95) tam naudodamos nuosavus arba frachtuojamus laivus. Išimties tvarka TA sistema taip pat gali būti taikoma veiklai, kuri Jūrų transporto gairėse laikoma pagalbine arba priskiriama jūrų transportui. Pavyzdžiui, tam tikromis sąlygomis pagalba gali būti teikiama laivo valdymo, dugno gilinimo arba vilkikų veiklai (96), ir priešingai, reikalavimus atitinkančia veikla negalima laikyti vien tik laivo nuosavybės, jo įsigijimo finansinės nuomos būdu arba jo nuomos ar frachtavimo trečiosioms šalims, neprisiimant visos atsakomybės už to laivo eksploatavimą. Akivaizdu, kad naudos gavėjas TA sistemoje turėtų būti tas subjektas, kuris vykdo reikalavimus atitinkančią transporto veiklą, tam naudodamas reikalavimus atitinkantį laivą.
(178)
Tiesa, kad išimties tvarka Komisija pirmiau leido frachtavimo be įgulos veiklai taikyti kai kurias TA sistemas, apie kurias pranešta, tačiau tik laikinai ir konkrečiomis su pertekliniu pajėgumu susijusiomis aplinkybėmis (97). Pagal šias sąlygas pagrindinė atitinkamų įmonių veikla tebėra jūrų transportas, o frachtavimo be įgulos veiklos pajamas galima laikyti papildomomis tos pagrindinės veiklos pajamoms. Ši išimtis visiškai atitinka Jūrų transporto gairių tikslus: „išlaikyti ir gerinti praktines žinias ir patirtį jūrų pramonės srityje ir užtikrinti bei skatinti Europos jūrininkų užimtumą“ ir „padėti stiprinti valstybėse narėse sukurtą jūrų pramonės kompleksą, kartu užtikrinant laivyno konkurencingumą pasaulio rinkose“ (98).
(179)
Remiantis Jūrų transporto gairėmis, 2002 m. vasario 27 d. Komisijos sprendime C(2002) 582 final, kuriuo Ispanijai leista taikyti TA sistemą, aiškiai nurodyta, kad TA sistemos taikymo reikalavimus atitinka tik jūrų transporto veikla (99). Ir iš tiesų jo 2.4 skirsnyje „Gavėjai“ nustatyta: „Tonažo apmokestinimo sistemos pagalbos gavėjai gali būti pagal Ispanijos teisę registruotos laivybos bendrovės, kurių veikla apima nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimą“ (pabraukta mūsų), o 2.5 skirsnyje „Pagalbos reikalavimus atitinkanti veikla ir laivai“ nustatyta: „Tonažo apmokestinimo sistema taikoma tik pajamoms iš jūrų laivų, eksploatuojamų vykdant jūrų transporto veiklą. Tokios pagalbos reikalavimus atitinkančiai veiklai priskirtina tik jūrų transporto veikla“ (pabraukta mūsų).
(180)
Iš 2002 m. Komisijos sprendimo, priimto remiantis Jūrų transporto gairėmis, teksto galima spręsti, kad pagal Ispanijos teisę laivų savininkėmis laikomos įmonės gali naudotis TA sistema tik jeigu vykdo reikalavimus atitinkančią jūrų transporto veiklą, ir tik tiek, kiek tai susiję su šia veikla.
(181)
Komisija mano, kad IMN operacijose dalyvaujančių EIG vykdomos veiklos negalima laikyti transporto veikla. Pereidama prie TA sistemos EIG išsinuomoja vienintelį laivą iš laivybos bendrovės ir jį be įgulos frachtuoja trečiajai šaliai - laivų savininkei. Jeigu ši trečioji šalis, laivų savininkė, eksploatuodama tą laivą teikia jūrų transporto paslaugas, jai gali būti taikoma TA sistema. Tačiau EIG tik perduoda laivą naudotis trečiajai šaliai - laivybos bendrovei, kuri jį eksploatuoja. Todėl EIG yra tarpininkė, teikianti nuomos ar išperkamosios nuomos paslaugas, tačiau neteikianti transporto paslaugų.
(182)
IMN operacijose dalyvaujančios EIG paprastai frachtuoja vienintelį joms priklausantį arba nuomojamą laivą, taigi jis ir yra visas jų laivynas. Tokiomis aplinkybėmis EIG nepatiria jokios rizikos ir neprisiima jokios atsakomybės už to laivo techninį, jo įgulos ar net su juo susijusio verslo valdymą. Ji yra tik tarpininkė ir iš to laivo frachtavimo be įgulos gautų pajamų negalima laikyti papildančiomis jūrų transporto veiklos pajamas.
(183)
Be to, TA sistema EIG taikoma trumpą laiką, t. y. dvi savaites, tik tiek, kiek reikia norint pasinaudoti galimybe sudaryti išperkamosios nuomos sutartį ir kad laivo savininkas galėtų pasinaudoti pasirinkimo sandoriu, susietu su to laivo frachtavimo sutartimi. Neatrodo, kad leidimas taikyti tokio pobūdžio veiklai TA sistemą bent kiek reikšmingiau didintų su EEE valstybių vėliavomis plaukiojančių ar jų kontroliuojamų laivų tonažą. Dėl tų pačių priežasčių neatrodo, kad IMN operacijose dalyvaujančios EIG padėtų siekti tikslo „išlaikyti … praktines žinias jūrų pramonės srityje ir užtikrinti … Europos jūrininkų užimtumą“ arba „stiprinti jūrų pramonės kompleksą“.
(184)
Daroma išvada, jog 2002 m. sprendime pateiktas patvirtinimas nereiškia, kad tokių, kaip IMN operacijose dalyvaujančios EIG, įmonių veiklą galima laikyti jūrų transporto veikla.
(185)
Todėl Komisija mano, kad įtraukiant į TA sistemą tokias įmones kaip, pavyzdžiui, IMN operacijose dalyvaujančios EIG (100), suteikiama nauja pagalba skaičiuojant apmokestinamąsias pajamas pagal eksploatuojamą tonažą arba suteikiant galimybę atidėti paslėptų mokestinių įsipareigojimų įvykdymą, kol laivas bus parduotas arba sunaikintas, pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį.
Kitos priemonės yra nauja pagalba
(186)
Išnuomoto turto ankstyvas nusidėvėjimas (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis, 2 priemonė) nėra esama pagalba, nes jis pradėtas taikyti 2002 m., t. y. Ispanijai jau tapus ES nare (1986 m.), apie jį niekada nebuvo pranešta Komisijai ir Komisija jo nepatvirtino. Be to, šios priemonės poveikį galima aiškiai atskirti nuo pagreitinto nusidėvėjimo poveikio. Ši priemonė yra neteisėta pagalba.
(187)
Taip pat RIS 50 straipsnio 3 dalis, pagal kurią atleidžiama nuo kapitalo prieaugio apmokestinimo, kai laivai įsigyjami pagal pirmiau leistas sudaryti išperkamosios nuomos sutartis (5 priemonė), įsigaliojo 2002 m. apie tai iš anksto nepranešus Komisijai ir be jos sutikimo.
(188)
Komisija mano, kad jos 2002 m. patvirtinimas netaikytinas įgyvendinimo priemonėms ir ypač RIS 50 straipsnio 3 daliai, nes joje nustatyta išimtis iš veiklos atskyrimo taisyklių, taikytinų naudotiems laivams pagal TRLIS 125 straipsnio 2 dalį, todėl suteikiamas papildomas pranašumas. Apie šią išimtį derėjo pranešti kartu su kitomis teisės aktų nuostatomis, kurias Komisija patvirtino, tačiau apie ją nebuvo pranešta.
(189)
Neatrodo, kad taikant TRLIS 125 straipsnio 2 dalį reikėtų kokios nors papildomos apibrėžties ar paaiškinimo. Pagal ją įprastai būtų apmokestintas nuomotojo kapitalo prieaugis, gautas perleidus laivą nuomininkui (laivybos bendrovei). Jeigu Ispanija manė, kad šią nuostatą reikia paaiškinti, jai derėjo tai padaryti savo pranešime.
(190)
Todėl įgyvendinimo priemonės, visų pirma RIS 50 straipsnio 3 dalis, taip pat yra neteisėta pagalba.
5.5. SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA
(191)
Komisija daro išvadą, kad toliau išvardytos priemonės yra valstybės pagalba, tiek taikomos pavieniui, tiek kaip viena bendra IMN sistema:
-
pagal finansinės nuomos sutartį įgyto turto ankstyvas nusidėvėjimas (TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis),
-
TA sistemos taikymas laivo frachtavimo be įgulos veiklai,
-
RIS 50 straipsnio 3 dalis.
(192)
Teikti valstybės pagalbą, kaip ji apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, iš esmės yra draudžiama. Tačiau SESV 107 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad tam tikrų rūšių pagalba yra suderinama su vidaus rinka, o 107 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad tam tikrų rūšių pagalbą arba pagalbą tam tikriems gavėjams Komisija gali paskelbti suderinama su vidaus rinka. Įvairių kategorijų pagalbos gavėjams gali būti taikomos specialios taisyklės, pavyzdžiui, Jūrų transporto gairės (101) ar Pagalbos laivų statybai sistema (102).
(193)
Nei Ispanijos valdžios institucijos, nei šiame sprendime pagalbos gavėjomis laikomos trečiosios šalys nemanė, kad turėtų būti taikoma kuri nors kita SESV 107 straipsnio 2 ar 3 dalies nuostata arba kokia nors kita pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą nustatyta valstybės pagalbos sistema.
5.5.1. Jūrų transporto gairių taikymas
Galimybė taikyti TA sistemą iš laivų frachtavimo be įgulos gautoms pajamoms
(194)
Kaip minėta 71 konstatuojamojoje dalyje, Ispanijos valdžios institucijos ir kai kurios trečiosios šalys mano, kad laivų frachtavimui taikomas 2002 m. sprendimas, kuriame Ispanijai leista taikyti TA sistemą, nes jame minimas nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimas.
(195)
Komisija nesutinka su tokiu 2002 m. sprendimo aiškinimu. Tiek Jūrų transporto gairėse, tiek 2002 m. sprendime aiškiai nustatyta, kad TA sistema turėtų būti taikoma tik jūrų transporto veiklai (103). Ne transporto, o kitokios veiklos pajamos paprastai negali būti apmokestinamos pagal TA sistemą (104), net kai tokią veiklą vykdo jūrų transporto bendrovė, nebent tai būtų daroma aiškia išimties tvarka ir nustatytomis sąlygomis (taikoma pagalbinei veiklai, dugno gilinimui ar vilkikams).
(196)
Tokiomis aplinkybėmis „nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimas“, 2002 m. sprendime minimas kaip reikalavimus atitinkanti veikla, apima tik tų laivų, kurie yra nuosavi arba frachtuojami, eksploatavimą, kai juos (tiek nuosavus, tiek frachtuojamus laivus) eksploatuoja jūrų transporto bendrovė.
(197)
Kaip jau minėta 5.3.2.4 skirsnyje, IMN finansavimo operacijose dalyvaujančios finansinės EIG pačios laivų neeksploatuoja ir neteikia jokių jūrų transporto paslaugų. Jos yra turto kolektyvinio finansavimo veikloje dalyvaujančios finansinės tarpininkės. Jos nesikiša į savo frachtuojamo laivo strateginį, jo įgulos ar net su juo susijusio verslo valdymą, nepatiria jokios rizikos ir neprisiima atsakomybės už jūrų transporto paslaugų teikimą.
(198)
Be to, Komisija pažymi, kad IMN operacijose dalyvaujančios EIG frachtuoja savo vienintelį laivą per pasirinkimo pirkti sandorį, kuriuo pasinaudoti iš pat pradžių įsipareigoja laivybos bendrovė, ir per pasirinkimo parduoti sandorį, kuriuo gali pasinaudoti EIG. Tai prilygsta pavėlintam, tačiau galutiniam viso EIG laivyno nuosavybės perleidimui. Taigi EIG padėtis nėra tokia pati kaip laivų savininkų, kurie laikinai susiduria su perteklinio pajėgumo problema ir, siekdami įgyti daugiau lankstumo, dalį savo laivyno laikinai frachtuoja trečiosioms šalims - veiklos vykdytojoms (žr. 178 konstatuojamąją dalį).
(199)
Dėl visų šių priežasčių Komisija mano, kad IMN operacijose dalyvaujančioms EIG negali būti taikoma Ispanijos tonažo apmokestinimo sistema, kurią leido taikyti Komisija, ir joms netaikytinos Jūrų transporto gairių nuostatos.
(200)
Tačiau Komisija mano, kad dėl bendro išperkamosios nuomos operacijų pobūdžio IMN operacijose dalyvaujančios EIG ir jų investuotojai veikia kaip tarpininkai, kitiems pagalbos gavėjams (laivybos bendrovėms) perduodantys pranašumą, kuriuo siekiama bendruosius interesus atitinkančio tikslo.
EIG ir (arba) jų investuotojų, kaip tarpininkų, tinkamumas pagalbai gauti
(201)
Remdamasi 2006 m. gruodžio 20 d. sprendime dėl Prancūzijos GIE fiscaux (105) išdėstytu požiūriu, Komisija mano, jog EIG arba jos investuotojų pasilikta pagalbos dalis, kaip teisingas atlyginimas už tarpininkavimą perduodant laivybos bendrovėms įgytą pranašumą, kuriuo siekiama bendruosius interesus atitinkančio tikslo, būtų atitinkamai proporcingai suderinama su vidaus rinka. Tiesa, kad tokiu atveju EIG nėra teisiškai įpareigotos perleisti dalį gautos pagalbos laivybos bendrovėms. Tačiau Komisija, naudodamasi savo įgaliojimu priimti sprendimą dėl vertinamos priemonės suderinamumo su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, mano, kad reikėtų atsižvelgti į tos priemonės teigiamą poveikį jūrų ekonomikos sektoriui ir mutatis mutandis taikyti Jūrų transporto gairių nuostatas, kurios paprastai taikytinos pagalbos priemonėms, tam pranašumui, kuris perduodamas laivybos bendrovei. Tad jeigu taikant Jūrų transporto gaires laivybos bendrovei, dalyvaujančiai konkrečioje IMN operacijoje, gaunamas proporcingai su vidaus rinka suderinamas pranašumas arba bendras x proc. dydžio pranašumas, tai toks pats EIG arba jos investuotojų pasiliktos pagalbos dalies procentas yra suderinamas su vidaus rinka.
Galutinėms naudotojoms (laivybos bendrovėms) suteikiamas pranašumas
(202)
Kadangi suteiktu pranašumu naudojasi laivybos bendrovės, tai SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas kartu su Jūrų transporto gairėmis (106) yra vienintelis tinkamas pagrindas jo suderinamumui su vidaus rinka vertinti.
(203)
Komisija mano, kad laivybos bendrovės negauna valstybės pagalbos, kaip ji apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Nepaisant to, siekdama nustatyti, kokia EIG (kaip tarpininkių, perduodančių laivybos bendrovėms pranašumą, kuriuo siekiama bendruosius interesus atitinkančio tikslo) gaunamos pagalbos dalis yra suderinama su vidaus rinka, Komisija mano, kad Jūrų transporto gaires mutatis mutandis reikėtų taikyti tam pranašumui, kurį EIG perduoda laivybos bendrovei, siekiant nustatyti: 1) EIG iš pradžių gautos ir laivybos bendrovei perduotos pagalbos sumą, kuri būtų buvusi suderinama su vidaus rinka, jeigu taip perduodama suma būtų valstybės pagalba tai laivybos bendrovei; 2) kokią viso laivybos bendrovei perduodamo pranašumo procentinę dalį sudaro su vidaus rinka suderinamas pranašumas; ir 3) pagalbos sumą, kurią reikėtų laikyti suderinama su vidaus rinka kaip atlygį EIG už tarpininkavimą.
(204)
Jūrų transporto gairėse aprašytos įvairios valstybės pagalbos rūšys ir sąlygos, kurias atitinkančią pagalbą Komisija gali leisti teikti. Šiose gairėse ypač aiškiai nustatyta, kad jos taikomos tik jūrų transporto veiklai ir kelių kitų pagalbinių ar susijusių rūšių veiklai.
(205)
Jei galutinė naudotoja - laivybos bendrovė - teikia jūrų transporto paslaugas (ar vykdo susijusią veiklą) ir tenkina visas Jūrų transporto gairių sąlygas, šios bendrovės įgytas pranašumas, kuris yra valstybės pagalba, būtų suderinamas su vidaus rinka.
(206)
Pagal Jūrų transporto gaires pagalbą galima teikti naudojant įvairių rūšių priemones. Viena iš svarbiausių sąlygų, nustatyta 1997 m. gairių 10 straipsnyje ir 2004 m. Jūrų transporto gairių 11 straipsnyje, yra bendroji viršutinė pagalbos riba, t. y. didžiausia valstybės pagalbos suma, kurią gali gauti įmonė ir kuri gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka (107).
(207)
Pagal 1997 m. gaires ši viršutinė pagalbos riba atitinka „mokesčių ir socialinių įmokų jūrininkams ir iš laivybos veiklos gauto pelno apmokestinimo sumažinimą iki nulio“. Pagal 2004 m. gaires ši viršutinė riba atitinka mokesčių ir socialinių įmokų jūrininkams sumažinimą iki nulio ir mokesčių lengvatą taikant TA sistemą. Tačiau 2004 m. gairėse taip pat nustatyta, kad „visa skirtos pagalbos suma … neturėtų viršyti bendros mokesčių ir socialinių įmokų, surenkamų iš laivybos veiklos ir jūrininkų, sumos“.
(208)
Dėl viršutinės pagalbos ribos taikymo konkretiems pagalbos gavėjams, kurie yra laivų savininkai, Komisija mano, kad tai turėtų būti nustatyta EEE lygmeniu. Tai reiškia, kad nustatant tokią viršutinę ribą derėtų atsižvelgti į pelno mokesčio ir socialines įmokas, pagalbos gavėjų mokamas kitose EEE valstybėse narėse. Toks požiūris atitinka teismo praktiką FagorBrandt byloje (108), patvirtinusią, kad vertinant valstybės pagalbos priemonę derėtų atsižvelgti į įvairiose valstybėse narėse galimai suteiktos pagalbos bendrą poveikį.
(209)
Kadangi tiriamu atveju pagalba teikiama EIG tam, kad laivo savininkas įsigytų ilgalaikį turtą, Komisija pritaria Ispanijos valdžios institucijoms, kad laivybos bendrovės įgytą pranašumą reikėtų paskirstyti per įprastą to turto nusidėvėjimo laikotarpį (mokestiniu požiūriu - dešimtį metų) ir palyginti su visa per tą patį laikotarpį mokėtinų mokesčių ir socialinių įmokų suma.
(210)
Atsižvelgiant į šią viršutinę ribą, visą gautą naudą, viršijančią bendrą jūrininkų pajamų mokesčio bei socialinių įmokų ir laivybos veiklos pelno mokesčio sumą, reikia laikyti neatitinkančia Sutarties nuostatų.
5.6. PAGALBOS SUSIGRĄŽINIMAS
(211)
Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnyje nustatyta, kad, esant neteisėtai pagalbai priėmus neigiamą sprendimą, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios yra būtinos, kad pagalba būtų susigrąžinta iš jos gavėjo. Susigrąžinant pagalbą, kiek įmanoma, atkuriama iki jos suteikimo buvusi konkurencinė padėtis.
(212)
Tačiau to paties reglamento 14 straipsnyje taip pat nustatyta, kad Komisija nereikalauja susigrąžinti pagalbos, jei tai prieštarautų kuriam nors iš bendrųjų Bendrijos teisės principų. Šiame skirsnyje nagrinėjama, ar dėl bendrųjų - vienodo požiūrio, teisėtų lūkesčių apsaugos arba teisinio tikrumo - principų Komisija negali reikalauti susigrąžinti visos suteiktos pagalbos ar jos dalies.
5.6.1. Vienodas požiūris
(213)
Pagal vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principą reikalaujama panašių atvejų nevertinti skirtingai, o skirtingų - vienodai, nebent toks požiūris būtų objektyviai pagrįstas (109).
(214)
Prancūzijos GIE Fiscaux pagalbos schema iš tikrųjų yra keliais atžvilgiais panaši į IMN sistemą. Pagal ją reikalaujama, kad mokesčių požiūriu skaidri EIG ar investuotojai tarpininkautų tarp ilgalaikio turto kūrėjo ir jo pirkėjo, kuriam EIG tą turtą išnuomoja arba frachtuoja. EIG tokiam turtui taiko pagreitintą ir ankstyvą nusidėvėjimą, o kapitalo prieaugiui pardavus tą turtą netaikomas pelno mokestis. EIG arba jos investuotojai nemažą naudos, gautos pasinaudojus šiomis mokestinėmis priemonėmis, dalį grąžina turto pirkėjui (pavyzdžiui, laivybos bendrovei), sumažindama nuomos įmokas arba pasirinkimo pirkti sandorio kainą. Tačiau Prancūzijos sistemoje buvo aiškiai nustatytas atleidimas nuo kapitalo prieaugio apmokestinimo, o IMN sistemoje šis atleidimas pasiekiamas EIG kartu taikant TA sistemą ir RIS 50 straipsnio 3 dalį.
(215)
Komisija taip pat pažymi, kad Prancūzijos ir Ispanijos atvejų teisinės aplinkybės ir atitinkamų procesų eiga skiriasi ir kad ji savo 2006 m. galutiniame sprendime dėl GIE Fiscaux nereikalavo grąžinti vertinamuoju laikotarpiu suteiktos pagalbos dalies dėl konkrečių su tos bylos proceso eiga susijusių priežasčių. Visų pirma, Prancūzija nebuvo oficialiai pranešusi Komisijai apie šią pagalbos schemą, tačiau pranešė prieš pradėdama ją įgyvendinti. Komisija taip pat pažymi, kad tuo metu, kai pradėjo oficialią GIE Fiscaux tyrimo procedūrą, ji dar nebuvo priėmusi nė vieno sprendimo dėl panašaus atvejo, o pradėdama IMN oficialų tyrimą Komisija, priešingai, jau buvo nusprendusi, kad panaši schema, t. y. Prancūzijos GIE Fiscaux, buvo valstybės pagalbos schema. Kadangi GIE Fiscaux ir IMN sistemos teisinės ir faktinės aplinkybės skiriasi, Komisija mano, kad galima pagrįsti ir kitokį požiūrį į ją. Tačiau kaip toliau aiškinama 5.6.3 skirsnyje, dėl su teisinio tikrumo principu susijusių priežasčių Komisija tiriamu atveju negalėjo reikalauti susigrąžinti pagalbos, kuri buvo suteikta iki sprendimo dėl Prancūzijos GIE Fiscaux paskelbimo dienos.
(216)
Komisija taip pat mano, kad 92 konstatuojamojoje dalyje minėtais atvejais teisėtų lūkesčių principo taikymas panašioms priemonėms buvo pagrįstas dėl konkrečių kiekvienam tokiam atvejui būdingų aplinkybių. Dėl perviršinės vertės mokesčio mažinimo Ispanijoje pateiktas atsakymas EP nariui aiškiai parodė, kad ta pagalbos schema buvo bendro pobūdžio priemonė. Dėl koordinavimo centrų ir daugiašalių bendrovių grupių vidaus veiklos (110) Komisija nustatė, kad teisėtų lūkesčių kilo ne tik dėl pirmiau (1984 ir 1987 m.) suteikto leidimo naudoti Belgijos koordinavimo centrus kaip bendro pobūdžio priemonę, bet ir dėl Komisijos pateikto atsakymo į Parlamento klausimą (111). Komisija į jį atsakė, kad daugeliui įvairių mokestinių priemonių - „mokestinių normų, taikomų Europoje įsteigtoms tarptautinių grupių pagrindinėms buveinėms, siekiant išvengti jų dvigubo apmokestinimo“ - „valstybės pagalbos taisyklės netaikomos“. Be to, visos šios pagalbos schemos buvo įgyvendintos jau po to, kai paskelbtas atsakymas į Parlamento klausimą. Gibraltaro lengvatinių mokesčių bendrovių atveju teisėtų lūkesčių buvimas buvo grindžiamas tuo, kad ši priemonė sukurta kaip pavyzdžiu remiantis kita tos pačios valstybės narės priemone - atleistų nuo mokesčių bendrovių pagalbos schema, t. y. esama pagalba. Taip pat Orknio ir Šetlando salų priemonės buvo sukurtos sekant viena kitos pavyzdžiu.
(217)
Taigi dėl IMN sistemos Komisija mano, kad bendrasis vienodo požiūrio principas tenkinamas, jeigu atsižvelgiant į konkrečias šios pagalbos schemos aplinkybes nustatoma, kad tenkinami teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisinio tikrumo principai (žr. 5.6.2 ir 5.6.3 skirsnius).
5.6.2. Teisėti lūkesčiai
(218)
Teisėtų lūkesčių atsirastų dėl Komisijos veiksmo, kuriuo buvo suteikta tokių konkrečių, besąlyginių ir nuoseklių garantijų (112), jog tai sukėlė pagrįstų vilčių (113) valdžios institucijoms arba taikomos pagalbos gavėjams, kad ta pagalba yra teisėta (114). Pagal teismo praktiką jokių teisėtų lūkesčių iš esmės negalima pripažinti negavus deramo pranešimo (115), (116), nebent nustatoma, kad yra išimtinių aplinkybių (117).
5.6.2.1. 2001 m. Komisijos sprendimas dėl „Brittany Ferries“ (BAI)
(219)
Komisija pažymi, kad Ispanija jai nepranešė apie IMN sistemą ir kad jos nuostata 2001 m. sprendime buvo dėl kitokios pagalbos schemos (GIE Fiscaux sprendime įvertintos schemos pirmtakės), kurioje pateikiama aiški nuoroda į kitos valstybės narės teisinę sistemą. Todėl Komisija mano, jog ši nuostata nereiškia, kad yra išimtinių aplinkybių, ir jos nepakanka norint pagrįstai pripažinti Ispanijos ir trečiųjų šalių - IMN operacijose dalyvaujančių veiklos vykdytojų - teisėtus lūkesčius. Tokia išvada atitinka požiūrį, kuriuo vadovautasi 2006 m. Komisijos sprendime dėl GIE Fiscaux, kuriame Komisija nenustatė jokių teisėtus lūkesčius pagrindžiančių aplinkybių (118).
5.6.2.2. Paskelbimas apie planuojamas priemones Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje
(220)
Paskelbimas apie planuojamas priemones valstybės narės parlamento oficialiajame leidinyje neatitinka reikalavimo pateikti oficialų pranešimą ir nesiimti priemonių pagal atitinkamą Sutarties nuostatą. Komisija pažymi, kad ankstyvo nusidėvėjimo priemonė buvo įgyvendinta praėjus 21 mėnesiui nuo Reglamento (EB) Nr. 659/1999 paskelbimo, apie tai iš anksto nepranešus ir tuo pačiu metu kaip TA sistema, apie kurią buvo deramai pranešta Komisijai ir Komisija leido ją taikyti pagal Sutarties ir minėto reglamento nuostatas.
5.6.2.3. 2001 m. prašymas suteikti informaciją apie mokestinės nuomos sistemą
(221)
Komisija mano, kad remiantis šiuo raštu negalėjo atsirasti jokių pagrįstų vilčių dėl IMN sistemos ar per IMN operacijas taikomų pavienių priemonių.
(222)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 10 straipsnio 1 ir 2 dalis Komisija išnagrinėjo turimą informaciją apie įtariamą neteisėtą pagalbą ir 2001 m. gruodžio 21 d. paprašė valstybės narės suteikti daugiau informacijos. Visų pirma Komisija pažymi, kad prašymas suteikti informaciją nėra viešas dokumentas. Antra, priešingai PYMAR teiginiams, šis prašymas parodo, kad Komisija neturėjo informacijos, reikalingos įtariamai neteisėtai pagalbai nustatyti ir įvertinti. Todėl net jei šis dokumentas būtų buvęs paskelbtas viešai, dėl jo negalėjo atsirasti jokio pagrįsto lūkesčio, kad atitinkama schema nėra pagalba. Trečias, svarbiausias, argumentas yra tai, jog Ispanijos valdžios institucijos 2002 m. sausio 28 d. ir 2002 m. gegužės 28 d. raštais kategoriškai paneigė, kad kokios nors mokestinės priemonės taikomos kaip pagalba laivams įsigyti pagal sutartis, pasirašytas po 2000 m. gruodžio 31 d.
5.6.2.4. 2004 m. sprendimas dėl atvejo, apie kurį pranešė Nyderlandai (119)
(223)
Komisija mano, kad 2004 m. sprendimas negalėjo sužadinti pagrįstų vilčių dėl IMN sistemos arba pavienių per IMN operacijas taikytų priemonių dėl toliau nurodytų priežasčių.
(224)
Pirma, šiuo atveju Komisijos tyrimo objektas buvo ne Ispanijos priemonė, o pagalbos schema, apie kurią pranešė Nyderlandų Vyriausybė, kuria siekta skirti kompensacijas Nyderlandų laivų statykloms arba padėti joms pasiekti 2000 m. buvusią Ispanijos laivų statyklų pasiūlą (120) šioms tariamai pasinaudojus Ispanijos skirta valstybės pagalba šešioms konkrečioms laivų statybos sutartims įvykdyti. Todėl 2004 m. Komisijos sprendimo tikslas buvo įvertinti pagalbą, apie kurią pranešė Nyderlandai, o ne pagalbą, kurią tariamai suteikė Ispanija.
(225)
Antra, Ispanijos priemonė, kurią siekė kompensuoti Nyderlandai, nebuvo nei IMN sistema, nei kuri nors iš jos dalių. Kaip minima 2003 m. sprendime pradėti oficialią procedūrą dėl šio atvejo, Nyderlandų valdžios institucijos aiškiai nurodė pagalbą, palūkanų subsidijomis už eksporto kreditus tariamai teikiamą laivų savininkams pagal Ispanijos karaliaus dekretą Nr. 442/94 (121). Be to, Komisija pažymi, kad tiek išnuomoto turto ankstyvo nusidėvėjimo tvarka, tiek Ispanijos TA sistema įsigaliojo tik nuo 2002 m. sausio 1 d., o Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje apie šias planuojamas priemones buvo paskelbta tik 2001 m. spalio 10 d. Todėl jomis nebuvo įmanoma pasinaudoti 2000 m. laivų statybos sutartims finansuoti.
(226)
Trečia, net jei veiklos vykdytojai klaidingai manė, kad Ispanijos priemonė, kurią siekta kompensuoti, yra IMN, tai dėl 2004 m. sprendimo nuostatų jiems negalėjo kilti jokių teisėtų lūkesčių. Jame Komisija nurodė iš tiesų neturinti „pakankamai tariamos Ispanijos pagalbos įrodymų“, nes Ispanija buvo pranešusi, kad pagalba pagal Karaliaus dekretą Nr. 442/94 nebebus teikiama po 2000 m. gruodžio 31 d. Po tos datos nebeleidžiama teikti pagalbą pagal Laivų statybos reglamentą (122). Tačiau Komisijos tyrimo objektas buvo kompensacinė Nyderlandų pagalba, o ne tariama Ispanijos pagalba, ir Komisija savo sprendime pradėti procedūrą daugiausia išreiškė abejonę, ar pagal Pagalbos laivų statybos sistemą (123) kompensacinę pagalbą, įrodžius jos reikalingumą, gali teikti kita valstybė narė, ar tik trečioji valstybė.
(227)
Tariamos pagalbos įrodymų trūkumas tapo papildomu argumentu, kuriuo remdamasi Komisija išreiškė savo abejones. Paprašiusi Ispanijos pateikti paaiškinimus remiantis Nyderlandų suteikta informacija, Komisija tegalėjo patvirtinti Ispanijos paneigimą, kad buvo suteikta pagalba (124) (pagal Karaliaus dekretą Nr. 442/94), ir padaryti išvadą, jog Nyderlandai nepateikė pakankamai įrodymų, kad Ispanija teikė pagalbą, kurią reikėtų kompensuoti. Toks valstybės pagalbos buvimo įrodymų trūkumas savaime nėra įrodymas, kad (jokia) Ispanijos priemonė nėra valstybės pagalba. Priešingai, sprendime pradėti šią procedūrą Komisija jau buvo paaiškinusi, jog ji „negali įrodyti, kad Ispanija neteisėtai suteikė įtariamą pagalbą, tačiau toliau stebi ES laivų statybos rinką ir galimus su valstybės pagalba susijusius pažeidimus“ (125). Jeigu IMN pagalbos gavėjai ar galimi gavėjai būtų iš tiesų manę, kad Ispanijos pagalba, kurią ketino kompensuoti Nyderlandai, buvo IMN, tai jų įtarimą turėjo sukelti tai, kad Ispanija, užuot įrodžiusi tos pagalbos suderinamumą su vidaus rinka, neigė jos buvimą.
5.6.2.5. 2006 m. sprendimas dėl Prancūzijos „GIE Fiscaux“ atvejo
(228)
Komisija mano, kad, priešingai nei teigia PYMAR, nei dėl jos 2004 m. sprendimo pradėti oficialią procedūrą dėl Prancūzijos GIE Fiscaux, nei dėl jos 2006 m. galutinio sprendimo išvados, kad ta schema buvo su vidaus rinka iš dalies nesuderinama pagalba, nebūtų galėję kilti jokių teisėtų lūkesčių.
(229)
Apie pagalbos priemones iš tiesų yra privaloma pranešti Komisijai. Nepateikusi tokio pranešimo valstybė narė ir jos veiklos vykdytojai tik išimtinėmis aplinkybėmis gali pagrįstai tikėtis, kad atitinkama priemonė nėra pagalba. Tačiau nesilaikant pranešimo apie pagalbą ir jos patvirtinimo procedūros negalima pagrįstai tikėtis, kad ta valstybės pagalbos priemonė yra suderinama su vidaus rinka.
(230)
Priešingai, 2006 m. gruodžio 20 d. sprendime dėl Prancūzijos GIE Fiscaux Komisija aiškiai išreiškė poziciją, kad Prancūzijos mokestinės nuomos sistema yra valstybės pagalba. Dėl to, kad IMN yra į šią Prancūzijos pagalbos schemą panaši mokestinės nuomos sistema, Ispanijai ir jos pagalbos gavėjams turėjo kilti įtarimų, kad IMN galėtų būti valstybės pagalba. Todėl bet kokie teisėti lūkesčiai, kurių būta iki sprendimo dėl Prancūzijos pagalbos schemos paskelbimo 2007 m. balandžio 30 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, po tos datos nebebūtų buvę teisėti.
(231)
Taip pat vien dėl to, kad Prancūzijos atveju su vidaus rinka nesuderinama pagalba nebuvo susigrąžinta, negalėjo atsirasti pagrįstų lūkesčių, jog su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos, kuri gali būti nustatyta Ispanijos atveju, nereikės susigrąžinti. Iš tiesų net jei ir būtų kokių nors priežasčių, dėl kurių Komisija negalėtų reikalauti, kad valstybė narė susigrąžintų pagalbą, tai jas reikėtų nustatyti atsižvelgiant į to konkretaus atvejo aplinkybes.
5.6.2.6. Komisijos narės N. Kroes 2009 m. nusiųstas raštas
(232)
Komisija mano, kad Komisijos narės N. Kroes nusiųstas raštas negalėjo sužadinti jokių pagrįstų vilčių dėl IMN sistemos arba pavienių per IMN operacijas taikytų priemonių dėl toliau nurodytų priežasčių.
(233)
Pirma, šis raštas, kitaip negu oficialus Komisijos sprendimas ar atsakymas į Parlamento klausimą, nėra oficialus dokumentas, kuriame išdėstoma Komisijos, t. y. Komisijos narių kolegijos, pozicija. Šiame vieno puslapio rašte per dvišalį susirašinėjimą Komisijos narė N. Kroes atsakė į vieno puslapio apimties raštą, kurį jai atsiuntė Norvegijos prekybos ir pramonės ministrė S. Brustad. Šio rašto turinio Komisija viešai nepaskelbė.
(234)
Komisija pažymi, kad 105 konstatuojamojoje dalyje minimas Norvegijos laivų savininko raštas yra adresuotas vienintelei Ispanijos laivų statyklai, su kuria tas laivų savininkas palaiko verslo santykius, ir kad šis 2012 m. įrodymas gautas iš institucijos Gerencia del Sector Naval. Komisija taip pat pažymi, kad nei Ispanijos valdžios institucijos, kurios žinojo apie atliekamą tyrimą, nei veiklos vykdytojai, svarstantys galimybę dalyvauti IMN operacijose, neprašė Komisijos paaiškinti jos narės N. Kroes rašte išreikštos pozicijos.
(235)
Antras, dar svarbesnis, argumentas yra tai, kad net jeigu tas raštas būtų buvęs paskelbtas 2009 m., jame nebuvo pateikta konkrečių, besąlyginių ir nuoseklių garantijų, kad IMN sistema yra teisėta. Komisijos narės N. Kroes pateiktame atsakyme iš tiesų kalbama apie įtariamą įvairiose EEE šalyse įsikūrusių laivų statyklų diskriminavimą. Šiame rašte pateikta išvada, kad „tuo metu“ nebuvo numatoma imtis jokių tolesnių veiksmų, buvo aiškiai susijusi su neseniai paskelbtu pareiškimu, kuriame paaiškinta, kad IMN sistemą galima taikyti kitose Europos šalyse pagamintų laivų įsigijimui, ir taip jame tiesiai atsakyta į S. Brustad išreikštas abejones. Bet kokiu atveju, tame rašte tikrai nepateikta ir net neminima jokia pozicija dėl valstybės pagalbos teikimo EIG ar jų investuotojų lygmeniu. Dėl laivybos bendrovių, laivų statyklų ir tarpininkų Komisija mano, kad jie nėra pagalbos gavėjai, taigi klausimas dėl teisėtų lūkesčių nekeliamas.
(236)
Todėl Komisija mano, kad tame rašte tikrai nebuvo pateikta konkrečių, besąlyginių ir nuoseklių garantijų, dėl kurių būtų galėję kilti teisėtų lūkesčių, kad atitinkama sistema nėra valstybės pagalba EIG ar jų investuotojams.
(237)
Kadangi Komisija nenustatė jokių su šiuo raštu sietinų teisėtų lūkesčių, klausimas, ar tokių teisėtų lūkesčių būtų buvę ir laikotarpiu iki to rašto gavimo, netenka prasmės.
5.6.2.7. Atidus ekonominės veiklos vykdytojas negalėjo numatyti, kad kartu taikant kelias priemones gali būti teikiama valstybės pagalba
(238)
Kadangi pavienės priemonės (išskyrus išnuomoto turto pagreitintą nusidėvėjimą) yra valstybės pagalba, tai faktas, kad ekonominės veiklos vykdytojai negalėjo numatyti, jog tų priemonių derinys taip pat galėtų būti laikomas valstybės pagalba, yra nesvarbus ir tuo negalima grįsti jokių teisėtų lūkesčių ar teigti, kad buvo pažeistas kuris nors kitas pagrindinis ES teisės principas.
(239)
Priešingai - kelios trečiosios šalys (IMN operacijose dalyvavusios veiklos vykdytojos) teigė, kad 2006 m. sprendimas dėl Prancūzijos GIE Fiscaux atvejo joms suteikė teisėtų lūkesčių, nes ta priemonė buvo labai panaši į IMN. Visas Prancūzijos priemonės dalis reglamentavo viena teisės akto nuostata, todėl ji neišvengiamai turėjo būti vertinama bendrai. Laikantis tokio požiūrio, vien to, kad įvairios IMN sistemos dalys buvo priskirtos atskiroms priemonėms (kurios yra de facto susijusios ir taikomos kartu), jomis siekiant panašaus poveikio, nepakanka, kad dėl to ją reikėtų vertinti kitaip, ir tai nereiškia, kad tokios sistemos negalima vertinti bendrai kaip visumos.
(240)
Bet kokiu atveju Komisija mano, kad tiek ankstyvas išnuomoto turto nusidėvėjimas, tiek atleidimas nuo mokesčio už kapitalo prieaugį, gautą taikant TA sistemą, pagal RIS 50 straipsnio 3 dalį kiekvienu atveju yra valstybės pagalba. Kadangi apie šias nuostatas nebuvo pranešta, veiklos vykdytojai tik išimtinėmis aplinkybėmis galėjo turėti teisėtų lūkesčių dėl jų teisėtumo, tačiau tokių išimtinių aplinkybių buvimas neįrodytas.
5.6.2.8. Komisijos pranešimo dėl tiesioginio verslo apmokestinimo (126) nuostatos dėl nusidėvėjimo metodų
(241)
Komisija pažymi, kad šio pranešimo nuostatų formuluotė nesuteikia veiklos vykdytojams jokio pagrindo turėti teisėtų lūkesčių, kad IMN sistema yra teisėta. Visų pirma, minėtos nuostatos yra susijusios tik su nusidėvėjimo metodais, tad jei ir būtų teisėtų lūkesčių, jie galėtų būti siejami tik su ankstyvu išnuomoto turto nusidėvėjimu.
(242)
Antra, šio pranešimo negalima aiškinti taip, kad valstybės pagalbos taisyklės netaikytinos jokiai su nusidėvėjimu susijusiai priemonei. Pranešimo 13 konstatuojamojoje dalyje iš tiesų nustatyta, kad nusidėvėjimo taisyklės ir taisyklės dėl nuostolių perkėlimo nėra valstybės pagalba, jeigu jos vienodai taikomos visoms įmonėms ir visų prekių gamybai. IMN sistema nėra vienodai taikoma visoms įmonėms ar visų prekių gamybai.
(243)
Be to, šio pranešimo 22 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, kad mokesčių administratoriaus teisė veikti savo nuožiūra ir veiksmų laisvė patvirtina prielaidą, kad gali būti teikiama valstybės pagalba. Kaip paaiškinta 2.2.2 skirsnyje, ankstyvas nusidėvėjimas taikomas tik tam tikromis sąlygomis, kurių konkreti formuluotė turi būti išaiškinta, ir tik mokesčių administratoriui iš anksto davus leidimą tai daryti. Prieš duodamas šį leidimą mokesčių administratorius gali reikalauti, kad prašymo pateikėjas pateiktų papildomus dokumentus, arba informacijos iš kitų valdžios institucijų. Kadangi papildomų dokumentų buvo pateikta visose Komisijos gautose prašymų bylose, Komisija daro prielaidą, kad mokesčių administratorius tiesiogiai ar netiesiogiai reikalavo šių dokumentų arba prašymų teikėjai žinojo, kad jie yra būtini norint gauti leidimą. Taigi mokesčių administratorius taikydamas šią priemonę naudojosi didele veiksmų laisve.
(244)
Todėl, turint omenyje tiriamos sistemos ypatumus, dėl minėto pranešimo nuostatų formuluotės negalėjo kilti jokių neaiškumų ar juo labiau teisėtų lūkesčių dėl pagalbos, susijusios su ankstyvu nusidėvėjimu.
5.6.2.9. Laivų be įgulos frachtavimo pajamų tinkamumas pagalbai gauti pagal tonažo apmokestinimo sistemą
(245)
2002 m. vasario 27 d. Komisijos sprendime C(2002) 582 final suteiktame leidime minimos bendrovės, „registruotos pagal Ispanijos teisę, kurių veikla apima nuosavų ir frachtuojamų laivų eksploatavimą“. Tačiau Komisija mano, jog dėl šio sakinio negali kilti jokių teisėtų lūkesčių, kad TA sistema galėtų būti taikoma subjektams, kurių veikla tėra vienintelio laivo be įgulos frachtavimas. Iš tiesų, kaip paaiškinta 179 ir 180 konstatuojamosiose dalyse, 2002 m. sprendime aiškiai nustatyta, kad TA sistema turėtų būti taikoma tik reikalavimus atitinkantiems laivams ir reikalavimus atitinkančiai jūrų transporto veiklai.
5.6.3. Teisinis tikrumas
(246)
Teisinis tikrumas yra vienas iš pagrindinių Europos teisės reikalavimų, kuriuo siekiama užtikrinti teisinių situacijų ir santykių, kuriems jis taikomas, numatomumą. Remiantis teismo praktika, reikalavimas užtikrinti teisinį tikrumą neleidžia Komisijai neapibrėžtam laikui atidėti savo įgaliojimų vykdymo ir tai nereiškia, kad atitinkama institucija būtinai imasi veiksmų (127). Tačiau iki šiol, kad būtų nustatytas to principo pažeidimas, reikėjo abiejų toliau nurodytų elementų:
-
kad būtų tam tikrų veiksnių grupė, dėl kurios susidarytų neaiški padėtis dėl atitinkamos priemonės teisėtumo,
-
kad Komisija, žinodama apie pagalbą, ilgą laiką dėl jos nesiimtų jokių veiksmų.
(247)
Sprendimas dėl Prancūzijos GIE Fiscaux ir sprendimas Salzgitter byloje (128) yra du vieninteliai atvejai, kada atitinkamai Komisija ir Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad teisinio tikrumo principo pažeidimas gali sutrukdyti susigrąžinti pagalbą, net ir nesant teisėtų lūkesčių. Tačiau Teisingumo Teismas anuliavo Salzgitter bylos sprendimą būtent dėl teisinio tikrumo principo taikymo šiai bylai (129).
5.6.3.1. Veiksniai, dėl kurių atsirado netikrumas dėl atitinkamos priemonės teisėtumo
(248)
Kai kurie IMN sistemos ir Prancūzijos GIE Fiscaux sistemos pagrindiniai bruožai ir poveikis yra labai panašūs (žr. 5.6.1 skirsnį „Vienodas vertinimas“). Abi sistemos taikomos ilgalaikiam investiciniam turtui finansuoti. Jose dalyvauja mokesčių požiūriu skaidrios EIG, kurios taiko turto nusidėvėjimą ir perleidžia jo nuosavybę galutiniam naudotojui pagal kokią nors išperkamosios nuomos sutartį. Abiem atvejais taikomas ankstyvas arba pagreitintas nusidėvėjimas ir EIG atleidžiama nuo kapitalo prieaugio apmokestinimo. Abiem atvejais dėl ankstyvo ar pagreitinto nusidėvėjimo ir atleidimo nuo mokesčio už kapitalo prieaugį įgytą ekonominį pranašumą EIG investuotojai dalijasi su galutiniu to turto naudotoju (per kainos nuolaidą), nors ir yra didelių skirtumų, susijusių su valstybės intervencija.
(249)
Abi IMN sistemą sudarančios pagrindinės priemonės buvo įgyvendintos nuo 2002 m (130). iki 2003 m., t. y. dar prieš tai, kai Komisija nusprendė, kad Prancūzijos sistema yra valstybės pagalba.
(250)
Todėl, Ispanijos valdžios institucijų ir kai kurių trečiųjų šalių teigimu, turint omenyje IMN ir GIE Fiscaux sistemų panašumą, gali būti taip, kad dėl įvykių, kurie lėmė teisinio tikrumo apsaugos užtikrinimą Prancūzijos sistemos atveju, taip pat susiklostė tokia padėtis, kai nebuvo tikrumo dėl IMN teisėtumo.
(251)
Šiuo klausimu Komisija daro išvadą, kad tokia netikrumo padėtis iš tiesų galėjo sudaryti dėl Komisijos 2001 m. sprendimo dėl Brittany Ferries (131) nuostatos, kad tam tikra suteikta mokestinė nauda buvo bendro pobūdžio priemonė. Kaip paaiškinta sprendimo dėl GIE Fiscaux 192 konstatuojamojoje dalyje, šioje nuostatoje nebuvo nurodyta, kad ji taikoma GIE Fiscaux pagalbos schemos pirmtakei, ir tai galėjo suklaidinti tos schemos ir kitos panašios schemos, pavyzdžiui, IMN, pagalbos gavėjus.
(252)
Svarstydama kitus veiksnius, kuriais rėmėsi Ispanija ir trečiosios šalys, Komisija ištyrė, ar dėl tų veiksnių, kuriais siekta pagrįsti teisėtų lūkesčių buvimą (žr. 5.6.1 skirsnį), galėjo susiklostyti netikrumo padėtis.
(253)
Pirma, valstybės narės pagal Sutartį privalo pranešti Komisijai apie savo planus teikti naują pagalbą. Paskelbimo apie planuojamas priemones Ispanijos Parlamento oficialiajame leidinyje negalima laikyti pranešimu Komisijai, todėl Komisijos atsako nebuvimo negalima laikyti veiksniu, prisidėjusiu prie netikrumo padėties susidarymo.
(254)
Antra, iš 2001 m. prašymo suteikti informaciją apie mokestinės nuomos priemonę matyti, kad Komisija reagavo į skundo pateikėjo pranešimą apie įtariamą pagalbą. Šis prašymas buvo pateiktas Ispanijai, kuri savo atsakymuose tvirtai paneigė, kad esama tokių priemonių. Komisija šio prašymo nepaskelbė viešai, tačiau jei būsimi IMN pagalbos gavėjai dėl kokios nors priežasties būtų žinoję apie šį prašymą suteikti informaciją tuo metu, kai ketino dalyvauti toje sistemoje, jie būtų atkreipę dėmesį ir į Komisijai pateiktą skundą, kuriame teigta, kad šios sistemos priemonės gali būti valstybės pagalba. Prašymas suteikti informaciją taip pat rodo, jog Komisijai nepakako žinių apie priemonę, kad būtų galima ją įvertinti, tačiau dėl to negalima daryti išvados, kad Komisija leido šią priemonę taikyti. Be to, kadangi šis prašymas buvo nusiųstas dar iki IMN sistemos priemonių įsigaliojimo, Ispanija galėjo pranešti apie visas šios sistemos dalis, siekdama teisinio tikrumo, arba pagalbos gavėjams derėjo paklausti Ispanijos (arba Komisijos) apie tai, ar Ispanija pranešė apie tą pagalbos schemą ir ar Komisija ją patvirtino. Todėl nei Ispanija, nei veiklos vykdytojai negali tvirtinti, kad pateiktas prašymas arba, turint omenyje gautą atsakymą, tai, kad Komisija nesiėmė tolesnių veiksmų, prisidėjo prie netikrumo padėties susidarymo.
(255)
Trečia, dėl 2004 m. sprendimo dėl Nyderlandų kompensacinės priemonės Komisija pažymi, kad dėl kompensavimo už kitą priemonę, o ne IMN, negalėjo susidaryti netikrumo dėl IMN padėtis. Vien iš to, kad įtariamos Ispanijos pagalbos tikslus aprašymas viešuose dokumentuose buvo pateiktas tik sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą tekste olandų kalba, negalima daryti išvados, jog to teksto skaitytojai galėtų pamanyti, kad tai taikytina IMN. Iš tiesų, išvertus sprendimą iš olandų kalbos arba uždavus dėl to klausimą Komisijai, būtų buvę galima lengvai išsiaiškinti, kad įtariama Ispanijos pagalba yra susijusi su palūkanų subsidijomis pagal Karaliaus dekretą Nr. 442/1994. Be to, Komisija paprasčiausiai pažymėjo, kad Ispanija paneigė atitinkamos savo pagalbos buvimą ir kad Nyderlandai nepateikė pakankamai tokios pagalbos buvimo įrodymų. Kaip minima tame sprendime, Komisija tegali pasikliauti valstybe nare ir negali būti atsakinga už netikrumą, kuris galėtų atsirasti jai nesiėmus tolesnių veiksmų. Todėl Komisija mano, kad 2004 m. sprendimas negalėjo prisidėti prie galimo netikrumo, ar IMN priemonė yra teisėta.
(256)
Ketvirta, Komisija mano, kad netikrumo dėl IMN teisėtumo padėtis, kuri buvo susidariusi dėl atitinkamos 2001 m. Komisijos sprendimo dėl Brittany Ferries nuostatos, išnyko tą dieną, kai buvo paskelbtas Komisijos sprendimas dėl Prancūzijos GIE Fiscaux. Tame sprendime aiškiai nustatyta, kad Komisija laiko Prancūzijos mokestinės nuomos sistemą valstybės pagalba, ir iš to Ispanija ir jos IMN sistemos naudos gavėjai turėjo suprasti, kad ta sistema gali būti valstybės pagalba. Taigi dėl to negalėjo susidaryti netikrumo šiuo klausimu padėtis ir tai negalėjo paskatinti jos susidaryti.
(257)
Penkta, dėl 5.6.2.6 skirsnyje nurodytų priežasčių Komisija mano, kad dėl Komisijos narės N. Kroes 2009 m. nusiųsto rašto nesusiklostė netikrumo padėtis ir šis raštas negalėjo paskatinti jos susidaryti.
5.6.3.2. Nuo skundo pateikimo iki procedūros pradžios praėjęs laikas
(258)
Komisija mano, kad tiriant IMN sistemą nuo oficialios tyrimo procedūros pradžios praėjęs laikas turėtų būti skaičiuojamas nuo 2006 m., kai Komisija gavo Europos laivų statyklų skundus. Iš tiesų dėl pirmiau išdėstytų priežasčių nei dėl planuojamų priemonių paskelbimo Ispanijos oficialiajame leidinyje, nei dėl Komisijai 2001 m. pareikštų įtarimų, kuriuos Ispanija tvirtai paneigė 2002 m., negalima spręsti, kad Komisija nepagrįstai delsė vykdyti jai suteiktus tyrimo įgaliojimus. Šio požiūrio nepagrindžia ir 2004 m. galutinis sprendimas dėl valstybės pagalbos C-66/2003 - kitos įtariamos valstybės pagalbos priemonės kompensavimo.
(259)
Nuo pirmojo skundo pateikimo 2006 m. iki oficialios procedūros pradžios 2011 m. praėjęs laiko tarpas neatrodo nepagrįstai ilgas, turint omenyje susijusių mokestinių priemonių skaičių, mokestinės nuomos operacijų sudėtingumą ir nepakankamą su šiomis nuomos operacijomis susijusį skaidrumą. Be to, Komisija nuo 2006 m. rugsėjo mėn. iki 2010 m. gegužės mėn (132). nusiuntė aštuonis oficialius prašymus pateikti informacijos ir reguliariai palaikė ryšį su Ispanijos valdžios institucijomis.
(260)
Be to, tik 2010 m. spalio mėn. Komisija gavo naują skundą, kuriame pateikta šios pagalbos schemos vertinimui itin svarbi medžiaga - išsamus mokesčių sistemos ekspertų atliktas tyrimas, kuriame apibūdintas šios schemos veikimas ir jos poveikis. Todėl neatrodo, kad ilgai trunkantis IMN sistemos tyrimas yra pakankamas pagrindas abejoti dėl teisinio tikrumo.
(261)
Turėdama omenyje tiriamų priemonių sudėtingumą, Komisija negali atmesti prielaidos, kad dėl 2001 m. sprendimo dėl Brittany Ferries galėjo atsirasti teisinis netikrumas, kaip teigia Ispanija ir pagalbos gavėjai, dėl IMN laikymo valstybės pagalba. Tačiau tai būtų buvę įmanoma tik iki Komisijos sprendimo dėl Prancūzijos GIE Fiscaux, kuriame Komisija nustatė, kad ta sistema yra valstybės pagalba, paskelbimo Oficialiajame leidinyje 2007 m. balandžio 30 d.
(262)
Todėl Komisija daro išvadą, kad ji neturėtų reikalauti susigrąžinti pagalbos, teiktos per IMN operacijas, kurioms ta pagalba buvo skirta nuo IMN sistemos įsigaliojimo 2002 m. iki 2007 m. balandžio 30 d.
5.6.4. Grąžintinų pagalbos sumų nustatymas
(263)
Komisija įvertino įvairias mokestines priemones, iš kurių susideda valstybės pagalbos schemos. Šiame sprendime nesiekiama nustatyti tikslių pagalbos sumų, kurias turėjo gauti kiekvienas pagalbos gavėjas per kiekvieną IMN operaciją. Tačiau Komisija mano, kad valstybė narė turėtų pagal toliau aprašytą metodiką kiekvienu konkrečiu atveju nustatyti pagalbos gavėjus ir su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos, kurią reikia iš jų susigrąžinti, sumas. Šią metodiką bus galima toliau tobulinti bendradarbiaujant su Ispanijos valdžios institucijomis, ypač siekiant nustatyti tikrąjį investuotojų gautos mokestinės naudos dydį atsižvelgiant į jų individualią su mokesčiais susijusią padėtį.
(264)
1 žingsnis. Visos mokestinės naudos, gautos vykdant operaciją, apskaičiavimas. Tai yra EIG arba jos investuotojų iš tikrųjų gautos mokestinės naudos (t. y. atskaičius tą mokestinės naudos dalį, kuri per kainos nuolaidą buvo perduota laivybos bendrovei) grynoji dabartinė vertė (GDV). GDV reikėtų skaičiuoti nuo nusidėvėjimo (mokesčių administratoriaus leisto ankstyvo nusidėvėjimo) pradžios dienos, o ją apskaičiuojant taikytinos diskonto normos turėtų būti nustatytos pagal realias rinkos sąlygas. Komisija siūlo Ispanijai iš esmės remtis skaičiavimais, kuriuos EIG pateikė mokesčių administratoriui savo prašymuose leisti taikyti ankstyvą nusidėvėjimą (žr. 168 konstatuojamąją dalį). Mokestinė nauda iš esmės laikoma suteikta tą dieną, kurią atsirado EIG arba jos investuotojų prievolė mokėti mokesčius.
(265)
2 žingsnis. Mokestinės naudos, gautos atitinkamai operacijai taikant bendrąsias mokestines priemones, apskaičiavimas. Tai yra mokestinės naudos, kurią EIG arba jos investuotojai būtų gavę analogišku atveju, jeigu nuo laivo eksploatavimo pradžios būtų taikyta tik pagreitinto nusidėvėjimo priemonė ir atitinkama operacija būtų apmokestinta pagal įprastas pelno mokesčio taisykles, dydis - grynoji dabartinė vertė (GDV), apskaičiuojama taip pat kaip ir per 1 žingsnį. Pagal pastarąjį scenarijų kapitalo prieaugis, gautas pardavus laivą laivybos bendrovei, būtų buvęs apmokestintas pelno mokesčiu, įprastai taikomu įmonių pelnui, nuo tos dienos, kurią laivybos bendrovė pasinaudojo pasirinkimo sandoriu. Mokestinė nauda iš esmės laikoma gauta tą dieną, kurią atsirado EIG ar jos investuotojų prievolė mokėti mokesčius.
(266)
3 žingsnis. Mokestinės naudos, kuri yra valstybės pagalba, apskaičiavimas. Kadangi Komisija laiko pagreitintą nusidėvėjimą bendro pobūdžio priemone, tai priemonei priskiriama mokestinė nauda (t. y. tam tikrų mokesčio sumų mokėjimo atidėjimas) nėra valstybės pagalba. Skirtumas tarp per 1 ir 2 žingsnius nustatytų sumų turėtų atitikti pagalbą, kurią EIG ir jos investuotojai gavo kaip atitinkamų mokestinių priemonių naudos gavėjai, t. y. visą dėl ankstyvo nusidėvėjimo taikymo, TA sistemos (kuri negalėjo būti taikoma EIG) ir atleidimo nuo mokesčių už kapitalo prieaugį pagal RIS 50 straipsnio 3 dalį gautą naudą, išreikštą grynąja dabartine verte (GDV). Mokestinė nauda iš esmės laikoma gauta tą dieną, kurią atsirado EIG ar jos investuotojų prievolė mokėti mokesčius.
(267)
4 žingsnis. Su vidaus rinka suderinamos pagalbos sumos apskaičiavimas. Visų pirma, per 3 žingsnį apskaičiuota EIG ar jos investuotojų gauta pagalba yra suderinama su vidaus rinka, nes ji atitinka laivybos bendrovei perduotą naudą, kuri būtų buvusi suderinama su vidaus rinka, jei būtų laikyta valstybės pagalba tai laivybos bendrovei. Laivybos bendrovei perduotos pagalbos dalies procentinis dydis turi būti nustatytas atliekant skaičiavimą, panašų į tuos, kuriuos EIG pateikė savo prašymuose mokesčių administratoriui (žr. 136 konstatuojamąją dalį), ir paliekant pagal rinkos sąlygas nustatytą tinkamą atlygį už tarpininkavimą. Kaip paaiškinta 202-210 konstatuojamosiose dalyse, laivybos bendrovei perduotą gautos naudos dalį galima laikyti suderinama su vidaus rinka, jeigu toji laivybos bendrovė, atitinkamas laivas ir susijusi transporto veikla atitinka reikalavimus pagalbai gauti pagal Jūrų transporto gaires. Su vidaus rinka suderinamos pagalbos suma turėtų būti nustatyta pagal tų gairių 11 skyrių ir deramai atsižvelgiant į visą pagalbą, jau suteiktą tai laivybos bendrovei EEE šalyse. Ypač Ispanijoje suteiktos pagalbos sumos turi būti pridedamos prie pagalbos, suteiktos tos bendrovės įsisteigimo šalyje (jei ji yra EEE narė), sumų. Pagalbos sumą, kuri viršija viršutinę pagalbos ribą arba neįrodytas jos suderinamumas su vidaus rinka pagal Jūrų transporto gairių 11 skyrių, reikia laikyti nesuderinama su vidaus rinka.
(268)
Kadangi viršutinė pagalbos riba pagal Jūrų transporto gairių 11 skyrių apskaičiuojama kasmet, o laivybos bendrovės gauta nauda yra susijusi su ilgalaikiu turtu, Komisija sutinka, kad taikant tą viršutinę ribą laivybos bendrovės per IMN operaciją gauta nauda gali būti paskirstyta per įprastą to laivo nusidėvėjimo laikotarpį (dešimtį metų).
(269)
Antra, kadangi tai yra rinkos sąlygomis tinkamas atlygis už finansinių investuotojų tarpininkavimą perduodant su vidaus rinka suderinamą pranašumą laivybos bendrovėms, šis atlygis taip pat laikomas su vidaus rinka suderinama arba nesuderinama pagalba tuo pačiu santykiu kaip ir laivybos bendrovei perduota nauda (žr. 201 konstatuojamąją dalį).
5.6.5. Sutarčių sąlygos
(270)
Kaip jau minėta, PYMAR pranešė Komisijai apie tam tikras sąlygas, nustatytas kai kuriose investuotojų, laivybos bendrovių ir laivų statyklų sutartyse. Tokiomis sąlygomis laivų statyklos įpareigojamos mokėti kompensacijas kitoms šalims, jei nepavyktų gauti numatomos mokestinės naudos.
(271)
Savo galutiniame neigiamame sprendime dėl Prancūzijos GIE fiscaux pagalbos, kurią nuspręsta iš dalies susigrąžinti (133), atvejo, turinčio gana daug panašumų su tiriamu atveju, Komisija pažymėjo, jog „tai, kad EIG nariams tenkančią fiskalinę ir teisinę riziką tam tikrais atvejais pagal sutartį gali prisiimti turto naudotojai, nepažeidžia principo, pagal kurį tikslas, kurio siekia Komisija prireikus reikalaudama išieškoti neteisėtai gautą pagalbą, yra priversti įvairius naudos gavėjus netekti naudos, kurią jie, palyginti su konkurentais, gavo atitinkamoje rinkoje, ir atkurti tą padėtį, kuri buvo iki minėtos pagalbos suteikimo“. Komisija padarė išvadą, kad „šio tikslo įgyvendinimas negali priklausyti … nuo pagalbos gavėjų sudarytų sutarčių sąlygų“.
(272)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, reikalaujant, kad valstybė panaikintų pagalbą, kurią Komisija laiko nesuderinama su vidaus rinka, siekiama tikslo atkurti prieš tai buvusią padėtį (134). Pagal kitą nuostatą svarbiausias tikslas, kurio siekiama susigrąžinant neteisėtai išmokėtas valstybės pagalbos sumas, yra panaikinti konkurencijos iškraipymą, atsiradusį dėl tokios pagalbos suteikto konkurencinio pranašumo (135). Grąžindamas pagalbą jos gavėjas atsisako rinkoje prieš konkurentus įgyto pranašumo ir atkuriama iki pagalbos suteikimo buvusi padėtis (136).
(273)
Kad būtų pasiektas toks rezultatas, Komisija turi būti įgaliota reikalauti, kad pagalba būtų susigrąžinta iš jos tikrųjų gavėjų, taip siekiant atkurti iki tol buvusią konkurencinę padėtį toje rinkoje ar rinkose, kuriose konkurencija buvo iškraipyta. Todėl Komisija turi gebėti aiškiai nustatyti, kurios įmonės privalo grąžinti neteisėtą pagalbą, jos paskelbtą nesuderinama su vidaus rinka. Tačiau būtų negrįžtamai sukliudyta pasiekti šį tikslą, jei privatūs subjektai galėtų pagal sutarčių nuostatas keisti Komisijos priimtų pagalbos susigrąžinimo sprendimų poveikį. Pakankamą derybinę galią turintys ekonominės veiklos vykdytojai galėtų pasinaudoti tokia galimybe, jei ji yra, kad apsisaugotų nuo sprendimų susigrąžinti pagalbą įgyvendinimo, taigi valstybės pagalbos kontrolė neturėtų jokio praktinio poveikio.
(274)
Palyginimui galima nurodyti neseniai Teisingumo Teismo Residex byloje priimtą sprendimą (137), kuriame Teismas nustatė, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas nagrinėjamos bylos aplinkybes, turi nustatyti garantijos, kuri yra valstybės pagalba, gavėją arba gavėjus ir nurodyti susigrąžinti visą tos pagalbos sumą. Be to, neatsižvelgiant į tai, kas būtų pagalbos gavėjas, ir kadangi priemonėmis, kurių nacionaliniai teismai turi imtis, kai yra pažeidžiama SESV 108 straipsnio 3 dalis, iš esmės siekiama atkurti iki pagalbos suteikimo buvusią padėtį, nacionaliniai teismai turi įsitikinti, kad priemonės, kurių jie imasi dėl tokių veiksmų galiojimo, leidžia pasiekti šį tikslą. Tai reiškia, kad tais atvejais, kai būtinai reikia ištaisyti dėl pagalbos atsiradusį iškraipymą, nacionaliniai teismai gali įsikišti ir paskelbti sutartis negaliojančiomis, net jei tai pakenktų kitoms šalims, kurios nėra pagalbos gavėjos; aptariamu atveju tai yra skolintojai, kurių reikalavimų vykdymui užtikrinti skirta valstybės garantija. Tokiu pačiu principu a fortiori vadovaujasi Komisija, reikalaudama susigrąžinti pagalbą iš jos gavėjų. Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad Komisijos pareiga yra priimti galutinį sprendimą dėl pagalbos priemonės, o ne užtikrinti (kaip tai turi daryti nacionaliniai teismai), kad būtų ginamos fizinių asmenų teisės tais atvejais, kai nesilaikyta reikalavimo iš anksto pranešti Komisijai apie valstybės pagalbą pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį.
(275)
Iš to galima spręsti, kad sutarčių sąlygos, kuriomis pagalbos gavėjai apsisaugo nuo neteisėtos ir su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos grąžinimo, perleisdami su tokiu grąžinimu siejamą teisinę ir ekonominę riziką kitiems asmenims, iš esmės prieštarauja Sutartyje nustatytos valstybės pagalbos kontrolės sistemos principams. Tokia sistema yra būtina Bendrijai patikėtiems uždaviniams atlikti ir ypač vidaus rinkos veikimui, taigi ji yra atitinkamų viešosios tvarkos normų rinkinys (138). Todėl privatūs subjektai negali nuo jos nukrypti savo sutarčių nuostatomis.
(276)
Tai patvirtina ir tiriamas IMN sistemos atvejis, kai kelios laivų statyklos yra kontroliuojamos valstybės. Tiek, kiek valstybinių laivų statyklų sudarytų sutarčių sąlygomis pagalbos gavėjai yra apsaugoti nuo pagalbos grąžinimo, jų elgesys kliudytų efektyviai susigrąžinti neteisėtą ir su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą. Be to, valstybės kontroliuojami veiklos vykdytojai, bandydami apsaugoti nuo pagalbos grąžinimo kitas savo sutarties šalis, savo elgesiu gali daryti didelį spaudimą privatiems konkurentams, kurie gali būti priversti nustatyti analogiškas sąlygas savo sutartyse; taip apskritai visi pagalbos gavėjai galėtų išvengti prievolės grąžinti pagalbą.
6. IŠVADA
Komisija daro išvadą, kad:
-
pagal Jūrų transporto gaires ir 2002 m. vasario 27 d. sprendimą, kuriame leista taikyti Ispanijos TA sistemą, transporto veiklai nepriskiriama tokia veikla, į kurią įeina tik laivų nuoma, išperkamoji nuoma ar frachtavimas. Todėl Ispanijos TA sistema, kurią leido taikyti Komisija, tokiai veiklai iš esmės netaikytina.
-
TRLIS 115 straipsnio 11 dalis ir 48 straipsnio 4 dalis, RIS 49 straipsnis (ankstyvas išnuomoto turto nusidėvėjimas), TA sistemos taikymas jos reikalavimų neatitinkančioms EIG, taip pat RIS 50 straipsnio 3 dalis yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
-
Šios priemonės nėra esama pagalba, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkte, nes apie jas nebuvo pranešta ir Komisija nebuvo leidusi jas taikyti.
-
Ispanija neteisėtai suteikė šią pagalbą pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį.
-
Todėl galima daryti išvadą, kad vadinamoji Ispanijos mokestinės nuomos sistema, pagal kurią kartu taikoma TRLIS 115 straipsnio 11 dalis, TRLIS 48 straipsnio 4 dalis ir RIS 49 straipsnis (ankstyvas išnuomoto turto nusidėvėjimas), TA sistemos taikymas jos reikalavimų neatitinkančioms EIG ir RIS 50 straipsnio 3 dalies taikymas yra neteisėti.
-
Pagalbą EIG ar jų investuotojams galima laikyti suderinama su vidaus rinka, nes ji atitinka rinkos sąlygomis priimtiną atlygį už finansinių investuotojų tarpininkavimą ir perduodama jūrų transporto bendrovėms, kurioms gali būti teikiama pagalba pagal Jūros transporto gaires, nes jos atitinka tose gairėse nustatytas sąlygas. Tai visų pirma reiškia, kad visa laivybos bendrovėms perleistos pagalbos suma negali viršyti šių gairių 11 skyriuje nustatytos viršutinės ribos.
-
Ta pagalbos dalis, kuri viršija su vidaus rinka suderinamos pagalbos dydį, turėtų būti susigrąžinta iš gavėjų, t. y. EIG ir jų investuotojų, nesuteikiant tokiems gavėjams galimybės perduoti su šios pagalbos grąžinimu susijusią naštą kitiems asmenims.
-
Komisija neturėtų reikalauti susigrąžinti pagalbos, teiktos per IMN operacijas, kurioms ta pagalba buvo skirta nuo IMN sistemos įsigaliojimo 2002 m. iki 2007 m. balandžio 30 d., t. y. sprendimo dėl Prancūzijos valstybės pagalbos C-46/2004 GIE Fiscaux paskelbimo dienos (žr. 261 konstatuojamąją dalį).
-
Reikalaujant susigrąžinti po šios datos suteiktą pagalbą neturi būti pažeisti bendrieji Europos Sąjungos teisėje įtvirtinti teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisinio tikrumo principai,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Priemonės, taikomos pagal TRLIS 115 straipsnio 11 dalį (išnuomoto turto ankstyvas nusidėvėjimas), tonažo apmokestinimo sistemos taikymas jos reikalavimų neatitinkančioms įmonėms, laivams ar veiklai ir RIS 50 straipsnio 3 dalies taikymas yra valstybės pagalba EIG ir jų investuotojams, Ispanijos valstybės neteisėtai teikta nuo 2002 m. sausio 1 d., taip pažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį.
2 straipsnis
1 straipsnyje nurodytos valstybės pagalbos priemonės yra nesuderinamos su vidaus rinka, išskyrus pagalbos dalį, atitinkančią atlygį rinkos sąlygomis už finansinių investuotojų tarpininkavimą, kuris yra perduodamas jūrų transporto bendrovėms, galinčioms gauti pagalbą pagal Jūrų transporto gairėse nustatytas sąlygas.
3 straipsnis
1. Ispanija nutraukia pagalbos teikimą pagal 1 dalyje nurodytą schemą, nes ji yra nesuderinama su bendrąja rinka.
4 straipsnis
1. Ispanija susigrąžina pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteiktą su vidaus rinka nesuderinamą pagalbą iš EIG investuotojų, kurie naudojosi ta pagalba, neleisdama tokios pagalbos gavėjams perduoti su jos grąžinimu susijusios naštos kitiems asmenims. Tačiau nereikalaujama grąžinti pagalbos, suteiktos per finansavimo operacijas, kurias kompetentingos nacionalinės institucijos įsipareigojo remti atitinkamomis priemonėmis iki 2007 m. balandžio 30 d. priimtu privalomu teisės aktu.
2. Nuo grąžintinų sumų apskaičiuojamos palūkanos už laikotarpį nuo šių sumų suteikimo pagalbos gavėjams iki jų faktinio grąžinimo dienos.
3. Apskaičiuojamos sudėtinės palūkanos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (139) V skyrių ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 271/2008 (140), kuriuo iš dalies pakeistas Reglamentas (EB) Nr. 794/2004.
4. Ispanija nutraukia visus likusius pagalbos mokėjimus pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą nuo šio sprendimo priėmimo dienos.
5 straipsnis
1. Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba turi būti išieškota nedelsiant ir veiksmingai.
2. Ispanija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
6 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Ispanija privalo pateikti šią informaciją:
a)
pagalbos pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą gavėjų sąrašą ir bendrą pagalbos, kurią gavo kiekvienas iš jų, sumą;
b)
bendrą sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas), išieškotiną iš kiekvieno gavėjo;
c)
išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, aprašymą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjų pareikalauta pagalbą grąžinti.
2. Ispanija nuolat informuoja Komisiją apie pažangą nacionalinėmis priemonėmis įgyvendinant šį sprendimą, kol pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba bus grąžinta. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia informaciją apie numatytas priemones ir priemones, kurių ėmėsi, siekdama įvykdyti šį sprendimą. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos ir palūkanų sumas, susigrąžintas iš pagalbos gavėjų.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Ispanijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 17 d.