РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2014 m. spalio 16 d.
kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1313/2013/ES dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo įgyvendinimo taisyklės ir panaikinami Komisijos sprendimai 2004/277/EB, Euratomas ir 2007/606/EB, Euratomas
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 7489)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/762/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1313/2013/ES dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo (1), ypač į jo 32 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Sąjungos civilinės saugos mechanizmo (toliau - Sąjungos mechanizmas) bendras tikslas - stiprinti Sąjungos ir valstybių narių bendradarbiavimą ir sudaryti palankesnes sąlygas koordinuoti veiklą civilinės saugos srityje, siekiant gerinti gaivalinių ir žmogaus sukeltų nelaimių prevencijos, pasirengimo joms ir reagavimo į jas sistemų veiksmingumą;
(2)
nelaimės gali nutikti bet kuriuo metu, tad Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 7 straipsniu įsteigtas Reagavimo į nelaimes koordinavimo centras (toliau - RNKC) turėtų užtikrinti nuolatinį glaudų ryšį su valstybių narių ryšių centrais;
(3)
pagrindinis Sąjungos mechanizmo elementas - Bendra ekstremaliųjų situacijų ryšių ir informacijos sistema (toliau - CECIS), nes ji turėtų garantuoti informacijos, kuria keičiasi valstybės narės įprastinėmis sąlygomis ir susidarius ekstremaliai situacijai, autentiškumą, vientisumą ir konfidencialumą. Atsižvelgiant į reagavimo į jūros taršos incidentus specifiką, reikėtų sukurti atskirą CECIS versiją, kad šia sistema galėtų naudotis regioninių jūrų konvencijų sekretoriatai ir trečiosios šalys, turinčios bendrą su Sąjunga regioninį jūrų baseiną;
(4)
siekiant užtikrinti veiklos veiksmingumą, reikėtų apibrėžti būtiniausius reikalavimus, taikytinus pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 1 dalį nustatytiems moduliams, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams, taip pat jų eksploataciniams reikalavimams, veikimui ir sąveikumui, kaip nurodyta Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 2 dalyje. Visų pirma moduliai turėtų gebėti tam tikrą laikotarpį dirbti savarankiškai apsirūpindami, juos turėtų būti galima greitai dislokuoti ir jie turėtų būti sąveikūs tarpusavyje. Siekiant padidinti modulių sąveikumą, būtinos Sąjungos ir valstybių narių priemonės;
(5)
reikėtų apibrėžti ir reguliariai peržiūrėti Europos reagavimo į nelaimes pajėgumų (toliau - ERNP) tikslus, kad būtų turima pakankamai visų reikalingų rūšių modulių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų, kuriuos būtų galima dislokuoti pagal Sąjungos mechanizmą. Reikėtų apibrėžti ir reguliariai peržiūrėti kokybės ir sąveikumo reikalavimus, kad būtų užtikrintas vienodas būtiniausias visų ERNP priklausančių pajėgumų kokybės ir sąveikumo lygis;
(6)
reikėtų apibrėžti sertifikavimo ir registravimo procedūrą, įskaitant savęs vertinimo elementus, kad būtų patvirtinta, kad visi savanoriškai sutelkti pajėgumai atitinka visus susijusius reikalavimus, ir prireikus pasinaudota riboto dydžio Sąjungos bendru adaptavimo išlaidų finansavimu. Be to, šia sertifikavimo ir registravimo procedūra turėtų būti užtikrinta tinkama geografinė pajėgumų pusiausvyra, atsižvelgiant į rizikos vietą, ir apsvarstyta visų suinteresuotų valstybių narių dalyvavimo galimybė;
(7)
nustačiusios galimą ERNP reagavimo pajėgumų trūkumą Komisija ir valstybės narės turėtų galėti kartu nuspręsti, kokių reikiamų pajėgumų nėra savanoriškame telkinyje ar už jo ribų. Šiuos trūkumus savarankiškai ar per konsorciumus šalinančios valstybės narės turėtų galėti pasinaudoti riboto dydžio Sąjungos bendru finansavimu su sąlyga, kad tai ekonomiškai efektyvu ir patvirtinta rizikos vertinimais;
(8)
kad būtų galima tobulinti ERNP veikimą, riboto dydžio Sąjungos bendru finansavimu pagal bendrąsias sutartis, bendruosius partnerystės susitarimus ar panašius susitarimus turėtų būti remiama valstybių narių prieiga prie papildomų pajėgumų, siekiant pašalinti laikiną trūkumą įvykus išskirtinėms nelaimėms, t. y. nelaimėms, kurių pobūdis ir dydis viršija tai, ko pagrįstai galima tikėtis ir kam galima pasiruošti. Šie pajėgumai turėtų būti įtraukti į savanorišką telkinį, kad juos būtų galima dislokuoti pagal Sąjungos mechanizmą;
(9)
Sąjungos mechanizmo mokymo programa tebėra esminis civilinės saugos ir nelaimių valdymo personalo, dislokuojamo taikant Sąjungos mechanizmą, pasirengimo elementas. Laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 13 straipsnio 1 dalyje nustatytos aprėpties, ji turėtų apimti prevencijos, pasirengimo ir reagavimo etapus;
(10)
Sąjungos mechanizmo pratybų programa ir toliau turėtų būti esminė praktinio pasirengimo dislokavimui pagal Sąjungos mechanizmą ir dalijimosi patirtimi, įgyta pagal Sąjungos mechanizmą vykdant civilinės saugos veiksmus, dalis. Pratybų programa turėtų būti grindžiama strategija, kurioje nustatomi pratybų pagal Sąjungos mechanizmą tikslai ir vaidmenys, taip pat konkrečiais į metines darbo programas įtrauktais prioritetais;
(11)
reikėtų sukurti sisteminį, tikslingą ir nuoseklų įgytos patirties rinkimo, analizės, sklaidos ir įgyvendinimo metodą, kuris apimtų visą nelaimių valdymo ciklą;
(12)
kad būtų galima užtikrinti veiksmingą pagalbą įvykus nelaimei, įskaitant pagalbą susijusioms tarptautinėms organizacijoms, nustatytoms laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 16 straipsnio 1 dalies, svarbu, kad būtų aiškios reagavimo į nelaimę pagal Sąjungos mechanizmą veiklos procedūros;
(13)
kad Sąjungos mechanizmas būtų kuo veiksmingesnis ir efektyvesnis, visi pagalbos prašymai ir pasiūlymai padėti turėtų būti kuo konkretesni ir juose turėtų būti pateikta visa reikalinga informacija;
(14)
siekiant užtikrinti veiksmingą pagalbos koordinavimą, RNKC turėtų visoms valstybėms narėms pateikti savo atliktą ypač svarbių poreikių vertinimą ir rekomendacijas dislokuoti savanoriško telkinio pajėgumus ir kiekvienąkart gavęs pagalbos prašymą parengti adekvačius dislokavimo planus. Pajėgumų iš savanoriško telkinio atranka turėtų būti grindžiama konkrečiais ir objektyviais kriterijais, kurių prioritetinė tvarka turėtų būti nustatyta pagal dabartinius veiklos poreikius;
(15)
siekiant prireikus pagerinti reagavimo pagal Sąjungos mechanizmą laiką, valstybės narės turėtų iš anksto susitarti dėl savanoriškame telkinyje užregistruotų jų pajėgumų dislokavimo;
(16)
svarbus Sąjungos mechanizmo elementas - techniniai, vertinimo ir veiksmų koordinavimo ekspertai, taip pat ir grupių vadovai. Reikėtų apibrėžti ekspertų užduotis ir funkcijas ir nustatyti jų dislokavimo tvarką;
(17)
Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnyje nustatytos specialios transporto paramos teikimo nelaimės atveju nuostatos, siekiant supaprastinti greitą ir veiksmingą reagavimą naudojantis Sąjungos mechanizmu. Būtina nustatyti taisykles ir procedūras, susijusias su valstybių narių pateikiamais prašymais Sąjungos finansinei paramai gauti, kad jų teikiama pagalba būtų nuvežta į nukentėjusiąją valstybę, ir su Komisijos atliekamu tų prašymų nagrinėjimu;
(18)
siekiant skaidrumo, nuoseklumo ir veiksmingumo, būtina nustatyti, kokia informacija turi būti pateikta transporto paramos prašyme ir su juo susijusiuose valstybių narių ir Komisijos atsakymuose;
(19)
Jei pagal Sprendimą Nr. 1313/2013/ES gali būti teikiama Sąjungos finansinė parama, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė prašyti dotacijos arba transporto paslaugos;
(20)
reikėtų panaikinti Komisijos sprendimus 2004/277/EB, Euratomas (2) ir 2007/606/EB, Euratomas (3);
(21)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Civilinės saugos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiame sprendime nustatytos išsamios Sprendimo Nr. 1313/2013/ES įgyvendinimo taisyklės, susijusios su:
a)
Reagavimo į nelaimes koordinavimo centro (RNKC) bendradarbiavimu su valstybių narių ryšių punktais;
b)
Bendros ekstremaliųjų situacijų ryšių ir informacijos sistemos (CECIS) sudedamosiomis dalimis, taip pat dalijimosi informacija per CECIS organizavimu;
c)
modulių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų nustatymu, taip pat modulių veikimui ir sąveikumui keliamais eksploataciniais reikalavimais, įskaitant jų užduotis, pajėgumus, pagrindines sudedamąsias dalis, savarankišką apsirūpinimą ir dislokavimą;
d)
pajėgumų tikslais, kokybės ir sąveikumo reikalavimais ir sertifikavimo ir registravimo procedūra, būtina, kad ERNP veiktų, taip pat finansinėmis nuostatomis;
e)
ERNP trūkumo nustatymu ir pašalinimu;
f)
mokymo programos, pratybų sistemos ir įgytos patirties programos organizavimu;
g)
reagavimo į nelaimes Sąjungoje ir už jos ribų veiklos procedūromis, įskaitant atitinkamų tarptautinių organizacijų nustatymą;
h)
ekspertų grupių dislokavimo procesu;
i)
paramos pagalbai vežti organizavimu.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
1) pagalbos prašytoja- valstybė narė arba trečioji šalis, kuri nukentėjo nuo užklupusios ar artėjančios nelaimės arba kuri, tikėtina, nukentės nuo artėjančios nelaimės, taip pat Jungtinės Tautos ir jų agentūros ir kitos susijusios tarptautinės organizacijos, nurodytos VII priede;
2) civilinės saugos pagalba- civilinės saugos grupės, ekspertai ar moduliai ir jų įranga, taip pat pagalbos siuntos ar reikmenys tiesioginėms nelaimės pasekmėms sušvelninti;
3) atsarginiai pajėgumai- reagavimo į nelaimes pajėgumai, kurių prieinamumas ir galimybė jais greitai pasinaudoti bendrai finansuojami pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies d punktą;
4) pagalbos grupė- vienos ar kelių valstybių narių sutelkti žmogiškieji ir materialieji ištekliai, įskaitant modulius, civilinės saugos pagalbai teikti;
5) techninės pagalbos ir paramos grupė- vienos ar kelių valstybių narių sutelkti žmogiškieji ir materialieji ištekliai II priede nurodytoms paramos užduotims atlikti.
2 SKYRIUS
REAGAVIMO Į NELAIMES KOORDINAVIMO CENTRAS (RNKC)
3 straipsnis
RNKC bendradarbiavimas su valstybių narių ryšių punktais
1. Kiekviena valstybė narė paskiria 24 valandas per parą ir septynias dienas per savaitę veikiantį nacionalinį ryšių su RNKC punktą. Paskiriama naudojant I priede nustatytą šalies kortelės šabloną.
2. Kad galėtų vykdyti savo įprastas pareigas ir šiame sprendime bei Sprendime Nr. 1313/2013/ES numatytas reagavimo operacijas, RNKC palaiko glaudžius ryšius su valstybių narių ryšių punktais.
3 SKYRIUS
BENDRA EKSTREMALIŲJŲ SITUACIJŲ RYŠIŲ IR INFORMACIJOS SISTEMA (CECIS)
4 straipsnis
CECIS lygmenys
CECIS sudaro trys lygmenys:
a)
tinklo, jungiančio valstybių narių kompetentingas institucijas ir ryšių punktus su RNKC, lygmuo;
b)
taikomasis lygmuo, kurį sudaro duomenų bazės ir kitos informacijos sistemos, reikalingos, kad Sąjungos mechanizmas veiktų, pirmiausia tos, kurių reikia:
i)
pranešimams perduoti;
ii)
RNKC ir kompetentingų institucijų bei ryšių punktų bendravimui ir informacijos mainams užtikrinti;
iii)
įgytai pagalbos teikimo patirčiai skleisti;
c)
saugumo lygmuo, kurį sudaro sistemos, taisyklės ir procedūros, užtikrinančios CECIS kaupiamų duomenų ir per ją vykstančių duomenų mainų autentiškumą, vientisumą ir konfidencialumą.
5 straipsnis
Informacijos saugumas
1. CESIS turi gebėti dokumentus, duomenų bazes ir informacijos sistemas tvarkyti saugiai, naudodama saugų telematikos paslaugų tarp Europos administracijų tinklą (sTESTA) arba lygiavertį tinklą.
2. Dokumentai ir informacija, klasifikuojami ES CONFIDENTIAL ar aukštesnio slaptumo lygmens žyma, perduodami laikantis specialių siuntėjo ir gavėjo (-ų) susitarimų, kaip nustatyta Komisijos sprendime 2001/844/EB, EAPB, Euratomas (4).
6 straipsnis
Informacija ir atnaujinimas
1. Valstybės narės teikia Komisijai atitinkamą informaciją naudodamos I priede nustatytą šalies kortelės šabloną.
2. Valstybės narės teikia informaciją apie ryšių punktus ir prireikus apie kitas tarnybas, dirbančias gaivalinių, technologinių ir radiologinių nelaimių ar aplinkos avarijų, įskaitant atsitiktinę jūros taršą, vietose.
3. Valstybės narės Komisijai nedelsdamos praneša apie visus 1 ir 2 dalyse nurodytos informacijos pasikeitimus.
4. CECIS duomenų bazė turi turėti specialų skirsnį, kuriame būtų pateikiama informacija apie registraciją ERNP ir jų reagavimo pajėgumų prieinamumą. Komisija užtikrina, kad nacionaliniai civilinės saugos ryšių punktai turėtų nuolatinę prieigą.
5. Valstybės narės užtikrina, kad specialus CECIS duomenų bazės skirsnis visada būtų atnaujintas, kiek tai susiję su prieinamumo statusu ir visais reikiamais faktiniais duomenimis, susijusiais su atitinkamomis visų ERNP registruotų reagavimo pajėgumų charakteristikomis.
6. Prireikus valstybės narės gali kitoms susijusioms nacionalinėms institucijoms suteikti tik skaityti skirtą prieigą prie CESIS.
7 straipsnis
CECIS naudotojų grupė
Komisijai tvirtinti, bandyti ir toliau plėtoti CECIS padeda iš valstybių narių paskirtų atstovų sudaryta naudotojų grupė.
8 straipsnis
Įgyvendinimas ir tolesnė plėtotė
1. Komisija valdo ir toliau plėtoja CECIS, atsižvelgdama į valstybių narių poreikius ir reikalavimus.
2. Valstybės narės sukuria atitinkamą CECIS informacinių technologijų aplinką savo teritorijoje laikydamosi įsipareigojimų, prisiimtų naudojantis I priede nustatytu šalies kortelės šablonu.
9 straipsnis
Jūros taršai skirta CECIS
1. Komisija užtikrina, kad valstybės narės ir Europos jūrų saugumo agentūra galėtų naudotis specialia jūros taršai skirta CECIS internetine programa, kad būtų atsižvelgta į reagavimo į avarijas jūroje ypatumus.
2. Šia internetine programa taip pat gali naudotis trečiosios šalys, turinčios bendrą su Sąjunga regioninį jūrų baseiną. Ad hoc prieiga taip pat gali būti suteikta susijusių regioninių jūrų konvencijų sekretoriatams.
4 SKYRIUS
MODULIAI, TECHNINĖS PAGALBOS IR PARAMOS GRUPĖS, KITI REAGAVIMO PAJĖGUMAI IR EKSPERTAI
10 straipsnis
Modulių, techninės pagalbos ir paramos grupių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų registracija
1. Valstybės narės CECIS duomenų bazėje registruoja savo modulius, techninės pagalbos ir paramos grupes, kitus reagavimo pajėgumus ir ekspertus, nustatytus laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 6 dalies.
2. ERNP iš anksto skirti moduliai, techninės pagalbos ir paramos grupės, kiti reagavimo pajėgumai ir ekspertai registruojami specialiame CECIS duomenų bazės skirsnyje.
3. 1 ir 2 dalyse nurodyta informacija prireikus atnaujinama.
11 straipsnis
Modulių, techninės pagalbos ir paramos grupių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų sudėtis
1. Modulius ir techninės pagalbos ir paramos grupes gali sudaryti vienos ar kelių valstybių narių suteikti ištekliai.
2. Jeigu modulį ar techninės pagalbos ir paramos grupę sudaro daugiau negu viena sudedamoji dalis, teikiant pagalbą galima dislokuoti tik tos modulio ar techninės pagalbos ir paramos grupės sudedamąsias dalis, kurios yra būtinos tokiai pagalbai teikti.
12 straipsnis
Modulių savarankiškas apsirūpinimas
1. Kiekvienam moduliui, kaip nurodyta II priede, taikomi toliau nurodyti savarankiško apsirūpinimo elementai:
a)
vyraujančias oro sąlygas atitinkanti pastogė;
b)
elektros energija ir apšvietimas, reikalingi operacijų bazei ir misijai įvykdyti naudojamiems įrengimams;
c)
modulio personalui skirtos sanitarinės ir higienos patalpos;
d)
galimybė gauti modulio personalui reikalingą maistą ir vandenį;
e)
modulio personalą aptarnaujantys medicinos ar paramedicinos darbuotojai, patalpos ir reikalingi ištekliai;
f)
įrangos saugojimas ir modulio įrangos techninė priežiūra;
g)
įranga ryšiui su atitinkamais partneriais, ypač su atsakingais už veiklos koordinavimą įvykio vietoje, užtikrinti;
h)
vietos transporto priemonės;
i)
logistika, įranga ir darbuotojai, užtikrinantys galimybę įsteigti operacijų bazę ir pradėti nedelsiant vykdyti misiją po atvykimo į įvykio vietą.
2. Pagalbą siūlanti valstybė narė užtikrina atitiktį savarankiško apsirūpinimo reikalavimams, taikydama bet kurią iš šių priemonių:
a)
į modulį įtraukdama reikiamus darbuotojus, įrangą ir vartojimo reikmenis;
b)
atlikdama atitinkamus parengiamuosius darbus operacijų vietoje;
c)
prieš atitinkamo modulio registraciją pagal 10 straipsnio 1 dalį imdamasi būtinų išankstinių priemonių, kad susietų savarankiškai neapsirūpinančią pagalbos teikimo grupę su techninės pagalbos ir paramos grupe, kad būtų laikomasi 13 straipsnyje nurodytų reikalavimų.
3. Pradėjus vykdyti misiją savarankiškas apsirūpinimas turi būti užtikrintas ne trumpesnį nei vienas iš toliau nurodytų laikotarpių:
a)
96 valandas;
b)
II priede nustatytą laikotarpį.
13 straipsnis
Moduliams ir techninės pagalbos ir paramos grupėms taikomi reikalavimai
1. Moduliai atitinka II priede nustatytus bendruosius reikalavimus.
2. Techninės pagalbos ir paramos grupės atitinka II priede nustatytus bendruosius reikalavimus.
3. II priede nustatyti bendrieji reikalavimai reguliariai peržiūrimi.
4. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad:
a)
moduliai galėtų veikti kartu su kitais moduliais;
b)
techninės pagalbos ir paramos grupės galėtų veikti kartu su kitomis techninės pagalbos ir paramos grupėmis ir kitais susijusiais veikėjais įvykio vietoje;
c)
modulio sudedamosios dalys galėtų veikti kartu kaip vienas modulis;
d)
techninės pagalbos ir paramos grupės sudedamosios dalys galėtų veikti kartu kaip viena techninės pagalbos ir paramos grupė;
e)
už Sąjungos ribų dislokuoti moduliai ir techninės pagalbos ir paramos grupės galėtų veikti kartu su tarptautinėmis reagavimo į nelaimes pajėgomis, remiančiomis nukentėjusiąją valstybę;
f)
grupių vadovai, grupių vadovų pavaduotojai ir modulių ir techninės pagalbos ir paramos grupių ryšių palaikymo pareigūnai dalyvautų reikiamuose Komisijos rengiamuose mokymuose ir pratybose, kaip nustatyta 26-32 straipsniuose.
5 SKYRIUS
EUROPOS REAGAVIMO Į NELAIMES PAJĖGUMŲ (ERNP) KAIP SAVANORIŠKO TELKINIO PLĖTOTĖ
14 straipsnis
Pajėgumų tikslai
1. ERNP pajėgumų tikslai nurodyti III priede.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina pajėgumų tikslų tinkamumą ir prireikus juos peržiūri remdamasi nacionaliniuose rizikos vertinimuose ar kituose atitinkamuose nacionaliniuose ar tarptautiniuose informacijos šaltiniuose nustatytais pavojais.
3. Valstybės narės teikia Komisijai susijusią informaciją apie pavojus, kad ji galėtų įvertinti pajėgumų tikslus.
15 straipsnis
Kokybės ir sąveikumo reikalavimai
1. ERNP moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams taikomi IV priede nurodyti kokybės ir sąveikumo reikalavimai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina kokybės ir sąveikumo reikalavimų tinkamumą ir prireikus juos peržiūri. Kokybės reikalavimai grindžiami nusistovėjusiais tarptautiniais standartais, jei tokie jau yra.
16 straipsnis
Sertifikavimo ir registravimo procedūra
1. ERNP moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams taikoma 2-8 dalyse nurodyta sertifikavimo ir registravimo procedūra.
2. Sertifikavimui ir registravimui taikomi IV priede nustatyti kokybės reikalavimai, išskyrus atsarginius pajėgumus, kuriems taikoma 25 straipsnio 3 dalis.
3. Valstybės narės, siūlančios į ERNP įtraukti konkretų modulį, techninės pagalbos ir paramos grupę, kitus reagavimo pajėgumus ar ekspertus, pateikia V priede nurodytą informaciją.
4. Komisija įvertina, ar galima svarstyti susijusio modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto įtraukimą į ERNP, ir savo išvadas nedelsdama pateikia atitinkamai valstybei narei. Šiame vertinime Komisija visų pirma apsvarsto atitiktį kokybės reikalavimams, pajėgumų tikslus, pateiktos informacijos išsamumą, geografinį artumą ir visų valstybių narių dalyvavimą, taip pat kitus susijusius, jos iš anksto nustatytus ir visiems palyginamiems moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ar ekspertams taikomus veiksnius.
5. Jei svarstoma dėl įtraukimo į ERNP, Komisija, remdamasi pateikta informacija ir visa kita informacija, kurios ji gali paprašyti atitinkamos valstybės narės institucijos, inicijuoja modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto sertifikavimo procedūrą. Tais atvejais, kai remdamasi turima informacija Komisija mano, kad kokybės ir sąveikumo reikalavimų laikomasi, ji gali modulį, techninės pagalbos ir paramos grupę, kitus reagavimo pajėgumus ar ekspertą užregistruoti į savanorišką telkinį.
6. Komisija atitinkamai valstybės narės institucijai raštu pateikia reikalaujamų mokymų, pratybų ir (arba) seminarų ir kitų susijusių sertifikavimo ir registravimo sąlygų vertinimą.
7. Jei laikomasi visų sertifikavimo sąlygų, Komisija paskelbia, kad modulis, techninės pagalbos ir paramos grupė, kiti reagavimo pajėgumai ar ekspertas tinkami būti įtraukti į ERNP, ir apie tai praneša valstybei narei.
8. Modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto sertifikavimas turėtų būti iš naujo įvertintas ne vėliau kaip po trejų metų, jei jie pateikiami iš naujo užregistruoti ERNP.
9. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina sertifikavimo ir registravimo procedūros tinkamumą ir prireikus ją peržiūri.
17 straipsnis
Adaptavimo išlaidų finansinės nuostatos
1. Valstybės narės gali kiekvienam moduliui, techninės pagalbos ir paramos grupei ar kitiems reagavimo pajėgumams atskirai prašyti dotacijos adaptavimo išlaidoms finansuoti, Komisijai neskelbiant kvietimo teikti paraiškas. Adaptavimo išlaidos apima išlaidas, nurodytas Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies c punkte.
2. Kad pagrįstų šį prašymą, valstybės narės Komisijai teikia adaptavimo išlaidų įgyvendinimo planus, įskaitant numatomas išlaidas ir tvarkaraštį.
3. Komisija įvertina 2 dalyje nurodytus įgyvendinimo planus ir, jei susijusių reikalavimų laikomasi, juos patvirtina, patikslindama, kurios iš susijusių išlaidų yra tinkamos finansuoti kaip adaptavimo išlaidos.
4. Įvertinusi prašymą Komisija priima sprendimą dėl dotacijos skyrimo.
5. Valstybės narės praneša Komisijai apie patirtas adaptavimo išlaidas.
6 SKYRIUS
REAGAVIMO PAJĖGUMŲ TRŪKUMO PAŠALINIMAS
18 straipsnis
Pažangos siekiant pajėgumų tikslų stebėsena
Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija nuolat stebi pažangą, padarytą siekiant pajėgumų tikslų, atsižvelgdama į 20 straipsnyje nustatytus pajėgumus, ir valstybėms narėms reguliariai teikia pažangos vertinimą. Komisija valstybėms narėms suteikia reikiamą informaciją apie bet kokį vis dar esantį reagavimo pajėgumų trūkumą.
19 straipsnis
Reagavimo pajėgumų trūkumo nustatymo procedūra
1. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis ir stebėdama pažangą, padarytą siekiant pajėgumų tikslų, Komisija įvertina skirtumą tarp valstybių narių ERNP užregistruotų pajėgumų ir III priede nustatytų pajėgumų tikslų.
2. Komisija ir valstybės narės ERNP skirtais pajėgumais laiko tik tuos pajėgumus, kurie yra užregistruoti kaip valstybės narės ERNP suteikti pajėgumai pagal 16 straipsnį.
20 straipsnis
ERNP nepriklausančių reagavimo pajėgumų nustatymo procedūra
1. Tais atvejais, kai Komisija kartu su valstybėmis narėmis nustatė galimą didelį reagavimo pajėgumų trūkumą pagal šio sprendimo 19 straipsnį, ji bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis išsiaiškina, ar yra prieinamų ERNP nepriklausančių reikiamų pajėgumų pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 2 dalį.
2. Komisija prieinamais ERNP nepriklausančiais pajėgumais laiko tik šiuos pajėgumus:
a)
CECIS užregistruotus pajėgumus;
b)
atsarginius pajėgumus arba
c)
į a ir b punktus neįtrauktus pajėgumus, kuriuos reikiamu mastu, reikiamoje vietoje per reikiamą terminą ir reikiamą laikotarpį galima lengvai suteikti valstybei narei ar valstybėms narėms.
3. Siekdama nustatyti 2 dalies c punkte nurodytus pajėgumus, Komisija teikia prašymą nacionaliniams ryšių punktams, pateikia galimo didelio reagavimo pajėgumų trūkumo vertinimą ir kviečia valstybes nares pateikti informacijos apie visus prieinamus ERNP nepriklausančius pajėgumus, kaip nurodyta 2 dalies c punkte.
4. Komisija prašyme nurodo ne ilgesnį kaip 60 kalendorinių dienų terminą, per kurį reikia pateikti atsakymą, ir konkreti šio termino trukmė priklauso nuo to, kaip sudėtinga gali būti valstybėms narėms nustatyti 2 dalyje nurodytus pajėgumus.
5. Valstybės narės per nustatytą terminą raštu informuoja Komisiją apie visus 2 dalyje nurodytus pajėgumus.
6. Jei per nustatytą terminą valstybė narė nepateikia atsakymo raštu, Komisija šio vertinimo tikslu daro prielaidą, kad ta valstybė narė 2 dalyje nurodytų pajėgumų neturi.
7. Remdamasi iš valstybių narių gauta informacija ir atsižvelgdama tik į 2 dalyje nurodytus pajėgumus, Komisija įvertina, ar tais pajėgumais pašalinamas pagal šio sprendimo 19 straipsnį nustatytas reagavimo pajėgumų trūkumas. Komisija laiko, kad pajėgumų trūkumas pašalintas, tik tada, kai ERNP priskirtų pajėgumų mastas ir 2 dalyje nurodytų pajėgumų mastas kartu atitinka III priede nustatytą pajėgumų tikslą arba jį viršija.
21 straipsnis
Reagavimo pajėgumų trūkumo pašalinimo procedūra
1. Tais atvejais, kai Komisija kartu su valstybėmis narėmis nustatė galimą didelį reagavimo pajėgumų trūkumą pagal 19 straipsnį ir tas trūkumas negali būti pašalintas pagal 20 straipsnį, ji raštu praneša valstybėms narėms ir nurodo, ką ji laiko strateginių reagavimo pajėgumų trūkumu.
2. Komisija raštu kviečia valstybes nares pašalinti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą, laikydamasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 3 dalies.
3. Valstybės narės asmeniškai arba bendradarbiaudamos su kitomis valstybėmis narėmis praneša Komisijai, ar, kada ir kaip jos ketina pašalinti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą.
22 straipsnis
Komisijos parama siekiant įveikti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą
1. Kai siekiant įveikti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 3 dalį ir 21 straipsnio 1 dalies j punktą reikia Sąjungos finansavimo, Komisija skelbia kvietimą teikti paraiškas dėl paramos valstybėms narėms.
2. Reaguodamos į kvietimą teikti paraiškas, valstybės narės laikosi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 1 dalies j punkto iii ir iv papunkčių.
3. Valstybės narės, inter alia, nurodo reikalingą Sąjungos bendro finansavimo procentinę dalį.
23 straipsnis
Tinkamos finansuoti išlaidos paramai, kuria siekiama pašalinti reagavimo pajėgumų trūkumą
1. Tinkamomis finansuoti laikomos visos išlaidos įrangai, paslaugoms ar žmogiškiesiems ištekliams, būtiniems suformuoti pradinius reagavimo pajėgumus.
2. Nuolatinės eksploatacijos ar einamosios išlaidos nėra tinkamos finansuoti.
7 SKYRIUS.
LAIKINO TRŪKUMO PAŠALINIMAS ĮVYKUS IŠSKIRTINĖMS NELAIMĖMS
24 straipsnis
Finansinės nuostatos
1. Komisija metinėje darbo programoje bendrais bruožais apibrėžia reikiamas atsarginių pajėgumų rūšis ir skaičių, atsižvelgdama į tam tikrų išskirtinių nelaimių tikimybę valstybėse narėse, taip pat išskirtinį stiprumą ar kitus veiksnius, dėl kurių nelaimė tampa išskirtine, kaip antai dėl to, kad ji įvyksta kartu su kita nelaime, taip pat į įmanomą laikiną trūkumą tokiais atvejais.
2. Komisija reguliariai vykdo reikalingas finansines procedūras, kad padengtų Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies d punkte apibrėžtas išlaidas, siekdama užtikrinti, kad būtų galima skubiai pasinaudoti metinėje darbo programoje apibrėžtais atsarginiais pajėgumais.
3. Komisijos bendrai finansuojamais atsarginiais pajėgumais papildomi esami reagavimo pajėgumai, kuriuos valstybės narės turi pagal nacionalines pasirengimo programas, ir esami reagavimo pajėgumai jais nekeičiami.
25 straipsnis
Sąjungos finansinio įnašo teikimo sąlygos
1. Sąjungos finansinis įnašas teikiamas su sąlyga, kad valstybės narės, taikančios 24 straipsnio 2 dalyje numatytas finansines procedūras, laikosi 2-9 dalyse nustatytų sąlygų. Komisija gali nurodyti finansinių procedūrų papildomų sąlygų.
2. Valstybės narės sutinka, kad atsarginiai pajėgumai taptų savanoriško telkinio dalimi.
3. Atsarginiai pajėgumai atitinka reikiamus kokybės ir sertifikavimo reikalavimus, nustatytus 24 straipsnio 2 dalyje numatytose finansinėse procedūrose.
4. Atsarginiai pajėgumai savanoriškame telkinyje užregistruojami visam susijusiose bendrosiose sutartyse, bendruosiuose partnerystės susitarimuose ar panašiuose susitarimuose nustatytam laikotarpiui. Visos pajėgumus registruojančios (-ių) valstybės (-ių) narės (-ių) nustatytos sąlygos ir apribojimai tinkamai pagrindžiami eksploataciniais reikalavimais.
5. Atsarginiai pajėgumai laikomi neatitinkančiais reikalavimų 17 straipsnyje nurodytai finansinei paramai gauti.
6. Komisija per CECIS iškart informuoja visas valstybes nares apie savanoriškame telkinyje užregistruotus atsarginius pajėgumus.
7. Savanoriškame telkinyje užregistruoti atsarginiai pajėgumai gali būti dislokuojami pagal Sąjungos mechanizmą tomis pačiomis bendromis sąlygomis kaip ir kiti savanoriškame telkinyje užregistruoti pajėgumai pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 11 straipsnį.
8. Per RNKC gavus pagalbos prašymą savanoriškame telkinyje užregistruotų atsarginių pajėgumų dislokavimas vykdomas laikantis reagavimo į nelaimes veiklos procedūrų, kaip nustatyta 11 skyriuje.
9. Savanoriškame telkinyje užregistruotus atsarginius pajėgumus galima naudoti valstybių narių, kurios bendrai finansavo tuos pajėgumus, viduje. Prieš pradėdamos pajėgumus naudoti viduje, valstybės narės kreipiasi į RNKC, kad gautų patvirtinimą, kad:
i)
tuo pačiu metu nevyksta jokios išskirtinės nelaimės, dėl kurios gali reikėti dislokuoti atsarginius pajėgumus, ar tokia nelaimė neartėja;
ii)
naudojimas šalies viduje pernelyg netrukdytų skubios prieigos kitoms valstybėms narėms, jei kiltų nauja išskirtinė nelaimė.
8 SKYRIUS
MOKYMO PROGRAMA
26 straipsnis
Mokymo programa
1. Parengiama nelaimių prevenciją, pasirengimą joms ir reagavimą į jas apimanti mokymo programa. Programa apima bendruosius ir specialiuosius kursus ir ekspertų mainų sistemą. Programa skirta 27 straipsnyje nustatytoms tikslinėms grupėms.
2. Už mokymo programos koordinavimą ir organizavimą bei mokymo programos turinio nustatymą ir tvarkaraštį atsako Komisija.
27 straipsnis
Dalyviai
1. Mokymo programos tikslinės grupės:
a)
valstybių narių civilinės saugos ir nelaimių valdymo personalas, visų pirma grupių vadovai, jų pavaduotojai ir ryšių palaikymo pareigūnai, valstybių narių ekspertai, kaip nustatyta 41 straipsnyje, įskaitant prevencijos ir pasirengimo ekspertus, taip pat nacionalinių ryšių punktų pagrindiniai darbuotojai;
b)
Sąjungos institucijų ir agentūrų darbuotojai;
c)
atrinkti Europos kaimynystės politikos šalių ir šalių kandidačių bei potencialių šalių kandidačių ekspertai.
2. Mokymuose taip pat gali dalyvauti atrinkti ekspertai iš:
a)
Jungtinių Tautų ir jų agentūrų;
b)
VII priede nurodytų tarptautinių organizacijų;
c)
trečiųjų šalių ir prireikus kitų susijusių subjektų.
3. Valstybės narės ir Komisija paskiria kiekvienoje mokymo sesijoje apmokomus asmenis.
28 straipsnis
Kursai
1. Programą sudaro įvadiniai, veiksmų lygmens ir valdymo lygmens kursai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija nustato kursus, jų turinį, mokymo programą ir kursų sistemos tvarkaraštį, taip pat prieigos reikalavimus.
3. Komisija užtikrina, kad instruktoriai ir dėstytojai gautų atnaujintą informaciją apie svarbius Sąjungos mechanizmo pokyčius.
29 straipsnis
Ekspertų mainai
Valstybių narių ekspertų mainų arba mainų su Komisija sistema leidžia ekspertams:
a)
įgyti patirties ir ja pasidalyti;
b)
susipažinti su įvairiais naudojamais metodais ir veiklos procedūromis;
c)
įvertinti metodus, kuriais naudojasi kitos dalyvaujančios avarinės tarnybos ir institucijos.
30 straipsnis
Papildomi mokymo veiksmai
Prireikus ir laikantis metinės darbo programos suteikiamos papildomos mokymo galimybės, kad būti patenkinti nustatyti sklandaus ir veiksmingo civilinės saugos ir nelaimių valdymo veiksmų įgyvendinimo poreikiai.
31 straipsnis
Vertinimo sistema
Komisija užtikrina mokymo lygio ir jo turinio nuoseklumą. Šiuo tikslu Komisija sukuria atitinkamą surengtų mokymo veiksmų vertinimo sistemą.
9 SKYRIUS
PRATYBŲ SISTEMA
32 straipsnis
Pratybų programa, strategija ir prioritetai
1. Komisija parengia ir valdo civilinės saugos pratybų programą.
2. Civilinės saugos pratybų programa grindžiama strategija, kurioje nustatomi pratybų pagal Sąjungos mechanizmą tikslai ir vaidmenys.
3. Pratybų programa visų pirma siekiama:
a)
pagerinti valstybių narių reagavimo pajėgumus, visų pirma kiek tai susiję su grupėmis ir kitu turtu, suteiktu teikiant pagalbą pagal Sąjungos mechanizmą;
b)
tobulinti ir patikrinti procedūras, nustatyti bendrą požiūrį į pagalbos teikimo pagal Sąjungos mechanizmą koordinavimą ir sutrumpinti reagavimo į dideles nelaimes laiką;
c)
stiprinti valstybių narių civilinės saugos tarnybų ir Komisijos bendradarbiavimą;
d)
nustatyti įgytą patirtį ir ja dalytis;
e)
pabandyti pritaikyti įgytą patirtį.
4. Pratybų programos bendri prioritetai pateikiami ilgalaikiame išsamiame plane. Į jį įtraukiami reikiami nelaimių scenarijai ir pajėgumai.
5. Komisija:
a)
bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis parengia strategiją ir ilgalaikį išsamų planą, atsižvelgdama į įgytos patirties programą ir kitą reikiamą informaciją;
b)
nustato pratybų tikslus ir jų vaidmenį, susiedama su kitomis Sąjungos mechanizmo sudedamosiomis dalimis, ir
c)
darbo programoje pateikia metinį pasiūlymą dėl konkrečių, su ilgalaikiu išsamiu planu susietų pratybų prioritetų.
10 SKYRIUS
ĮGYTOS PATIRTIES PROGRAMA
33 straipsnis
Stebėsena, analizė ir vertinimas
1. Komisija ir valstybės narės dalijasi duomenimis, informacija ir vertinimu, kurių reikia, kad jos galėtų stebėti, analizuoti ir vertinti visus svarbius Sąjungos mechanizmo civilinės saugos veiksmus.
2. Komisija sukuria ir valdo duomenų bazę, kuria gali naudotis valstybės narės ir Komisija, kad rinktų duomenis ir jais dalytųsi, skleistų nustatytą vertingą patirtį ir galėtų apžvelgti jų įgyvendinimo padėtį.
3. Komisija susijusiems suinteresuotiesiems subjektams padeda nustatyti vertingą patirtį, be kita ko, rengdama susitikimus.
34 straipsnis
Įgyvendinimo skatinimas
1. Komisija užtikrina, kad į vertingą Komisijos, valstybių narių ir susijusių suinteresuotųjų subjektų patirtį būtų atsižvelgiama priimant sprendimus dėl tolesnės Sąjungos mechanizmo plėtotės.
2. Visų pirma nustatyta vertinga patirtis padeda parengti:
a)
mokymo programos prioritetus, įskaitant, kai tinkama, mokymų turinį ir programą, taip pat pratybų programą;
b)
kasmetinių kvietimų teikti paraiškas dėl prevencijos ir pasirengimo projektų prioritetus ir
c)
Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 10 straipsnyje nurodytų planavimo veiksmų prioritetus.
3. Komisija teikia reguliarias įgytos patirties programos ataskaitas, išvardydama nustatytą vertingą patirtį, numatytus taisomuosius veiksmus, pareigas ir laikotarpius ir nurodydama, kaip pasinaudota patirtimi.
4. Valstybės narės reguliariai praneša apie pažangą, padarytą įgyvendinant nustatytą jų atsakomybei priskirtą vertingą patirtį.
11 SKYRIUS
REAGAVIMO Į NELAIMES VEIKLOS PROCEDŪROS
35 straipsnis
Pagalbos prašymai ir reagavimas į juos
1. Kai Sąjungoje įvyksta ar artėja nelaimė, per CECIS gavusi pagalbos prašymą Komisija tinkamai ir nedelsdama imasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 15 straipsnio 3 dalyje numatytų veiksmų.
2. Kai nelaimė įvyksta ar artėja už Sąjungos ribų ir dėl jos gali reikėti civilinės saugos pagalbos, Komisija gali informuoti trečiąją šalį apie galimybes prašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą.
3. Jei nuo nelaimės nukentėjusi arba artėjančios nelaimės pavojų jaučianti valstybė narė ar trečioji šalis nori paprašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą, ji per kompetentingas nacionalines institucijas RNKC pateikia rašytinį civilinės saugos pagalbos prašymą. Jei Jungtinės Tautos ir jų agentūros ar bet kurios VII priede nurodytos tarptautinės organizacijos nori paprašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą, jos RNKC pateikia rašytinį civilinės saugos pagalbos prašymą.
4. Pagalbos prašytoja RNKC pateikia visą reikiamą informaciją apie situaciją ir visų pirma apie konkrečius poreikius, prašomą paramą ir vietą.
5. Pagalbos prašytoja informuoja RNKC apie laikotarpį, įvežimo punktą ir vietą, kurioje prašoma pagalbos, taip pat apie vietoje dirbantį nelaimės valdymo ryšių punktą.
6. RNKC, reaguodamas į kiekvieną pagalbos prašymą, parengia, kiek tai įmanoma, konkrečius dislokavimo planus. Jie apima rekomendacijas dėl pagalbos teikimo, įskaitant kvietimus dislokuoti ERNP užregistruotus modulius, techninės pagalbos ir paramos grupes, kitus reagavimo pajėgumus ir ekspertus, ir galimų ypač svarbių poreikių vertinimą. Konkretūs dislokavimo planai grindžiami VI priede pateikta struktūra ir principais ir Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 15 straipsnio 3 dalies c punkte ir 16 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytais bendrais iš anksto parengtais planais, kurie apima svarbiausias nelaimės pavojų rūšis ir kuriais atsižvelgiama į valstybių narių rizikos vertinimuose nustatytus rizikos scenarijus. Konkretūs dislokavimo planai perduodami visoms valstybėms narėms.
7. Atrenkant pajėgumus iš ERNP atsižvelgiama į toliau nurodytus kriterijus, kurių prioritetinė tvarka gali priklausyti nuo pagalbos prašymo ypatybių:
a)
prieinamumą;
b)
tinkamumą;
c)
vietą/atstumą;
d)
tikėtiną vežimo laiką ir išlaidas;
e)
ankstesnę patirtį;
f)
ankstesnį naudojimąsi turtu;
g)
kitus svarbius kriterijus, kaip antai kalbos gebėjimus, kultūrų panašumą.
8. Jei su valstybėmis narėmis nesusitarta kitaip, RNKC nekviečia valstybių narių dislokuoti konkrečių ERNP priklausančių pajėgumų teritorijose, kuriose vyksta ginkluotas konfliktas, yra tokio konflikto grėsmė ar kitos sąlygos, dėl kurių kyla pavojus grupių saugai ir saugumui.
9. Kvietimą dislokuoti ERNP priklausančius pajėgumus gavusios valstybės narės pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 11 straipsnio 7 dalį praneša RNKC savo galutinį sprendimą. RNKC nurodo terminą, per kurį valstybė narė paprastai turi atsakyti. Terminas priklauso nuo nelaimės pobūdžio ir bet kokiu atveju yra mažiausiai dvi valandos.
10. Pagalbos prašytoja praneša RNKC, kokius pasiūlymus padėti priėmė.
11. Kai pagalbos reikia, kad būtų patenkinti ypač svarbūs poreikiai, o naudojant ERNP pagalbos suteikti negalima ar ji yra nepakankama, Komisija per CECIS skubiai informuoja visus nacionalinius ryšių punktus apie galimą Sąjungos finansinę paramą transportui pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies b punktą.
12. Prašymų dėl pagalbos teikimo grupių ir išteklių atveju RNKC praneša valstybėms narėms apie pagalbos prašytojos pasirinkimą. Pagalbą teikiančios valstybės narės reguliariai informuoja RNKC apie pagalbos teikimo grupių ir išteklių išsiuntimą, įskaitant visus ERNP priklausančius pajėgumus.
13. Komisija pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 17 straipsnį gali atrinkti, paskirti ir išsiųsti ekspertų grupę, kad ji padėtų nelaimės vietoje.
36 straipsnis
Ekspertų misijos
1. Išsiųsti ekspertai vykdo Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 8 straipsnio d punkte nustatytas užduotis. Jie teikia reguliarias ataskaitas prašančiosios valstybės institucijoms ir RNKC.
2. RNKC nuolat informuoja valstybes nares apie ekspertų misijos eigą.
3. Pagalbos prašytoja reguliariai informuoja RNKC apie vietoje vykdomų veiksmų eigą.
4. Pagalbos teikimo trečiosiose šalyse atveju apie vietoje vykdomų veiksmų eigą RNKC reguliariai informuoja grupės vadovas.
5. RNKC kaupia visą gautą informaciją ir perduoda ją valstybių narių ryšių punktams ir kompetentingoms institucijoms.
37 straipsnis
Veiklos nutraukimas
1. Prašančioji valstybė narė arba bet kuri iš pagalbą teikiančių valstybių narių kuo skubiau informuoja RNKC ir išsiųstus ekspertus bei pagalbos grupes, jei nusprendžia, kad jų pagalba nereikalinga arba negali būti ilgiau teikiama. Veiklos nutraukimą tinkamu būdu organizuoja pagalbos prašytoja ir valstybės narės. Apie tai nuolat informuojamas RNKC.
2. Trečiosiose šalyse grupės vadovas kuo skubiau praneša RNKC, jei jis, tinkamai pasikonsultavęs su pagalbos prašytoja, mano, kad pagalbos nebereikia ar kad yra kliūčių, dėl kurių negalima veiksmingai jos teikti. RNKC perduoda šią informaciją Sąjungos delegacijai toje šalyje, taip pat susijusioms Komisijos tarnyboms, EIVT ir valstybėms narėms. Savo veiksmus derindamas su pagalbos prašytoja RNKC užtikrina veiksmingą išsiųstų ekspertų ir pagalbos teikimo grupių veiklos nutraukimą.
38 straipsnis
Ataskaitų teikimas ir nustatyta vertinga patirtis
1. Pagalbos prašytojos ir pagalbą suteikusių valstybių narių kompetentingos institucijos, taip pat nusiųsti ekspertai turi galimybę RNKC pateikti savo išvadas dėl visų pagalbos teikimo aspektų. RNKC parengia trumpą suteiktos pagalbos ir nustatytos vertingos patirties ataskaitą.
2. Be 33 ir 34 straipsnių nuostatų, RNKC kartu su valstybėmis narėmis toliau atsižvelgia į nustatytą vertingą patirtį, kad pagerintų pagalbos teikimą pagal Sąjungos mechanizmą.
39 straipsnis
Išlaidos
1. Jei nesusitarta kitaip, pagalbos prašytoja padengia valstybių narių išlaidas, patirtas teikiant pagalbą.
2. Pagalbą teikianti valstybė narė gali, atsižvelgdama į nelaimės pobūdį ir žalos dydį, pasiūlyti visiškai ar iš dalies nemokamą pagalbą. Ta valstybė narė taip pat bet kuriuo metu gali atsisakyti visų ar dalies jos patirtų išlaidų atlyginimo.
3. Jei nesusitarta kitaip, visą pagalbos teikimo laiką pagalbos prašytoja pasirūpina pagalbos grupių maitinimu ir apgyvendinimu ir nemokamai papildo atsargas ir išteklius. Vis dėlto iš pradžių pagalbos grupės logistiškai yra savarankiškos ir atitinkamą laikotarpį, atsižvelgiant į sunaudojamus išteklius, apsirūpina savarankiškai ir atitinkamai informuoja RNKC.
4. Ekspertų išsiuntimo ir susijusios logistinės paramos išlaidos tvarkomos pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 22 straipsnio a punktą. Šios išlaidos atitinka Sąjungos finansavimo reikalavimus.
40 straipsnis
Žalos atlyginimas
1. Pagalbos prašančios valstybės narės neprašo valstybių narių atlyginti žalą, kai ji padaryta teikiant pagalbą pagal Sąjungos mechanizmą ir šį sprendimą, nebent įrodoma, kad ji padaryta dėl sukčiavimo ar sunkaus nusižengimo.
2. Trečiosioms šalims patyrus žalą dėl pagalbos teikimo, pagalbos prašančios valstybės narės ir pagalbą teikianti valstybė narė bendradarbiauja siekdamos palengvinti tokios žalos atlyginimą pagal taikomus teisės aktus ir susijusią tvarką.
12 SKYRIUS
EKSPERTŲ GRUPIŲ DISLOKAVIMO PROCESAS
41 straipsnis
Ekspertų kategorijos
Valstybės narės ekspertus skirsto į tokias kategorijas:
a)
techninius ekspertus;
b)
vertinimo ekspertus;
c)
koordinavimo ekspertus;
d)
grupių vadovus.
42 straipsnis
Užduotys ir funkcijos
1. Techniniai ekspertai turi sugebėti patarti konkrečiais labai specializuotais klausimais, taip pat dėl galimų pavojų ir turi galėti dalyvauti misijose.
2. Vertinimo ekspertai turi sugebėti įvertinti padėtį, patarti dėl atitinkamų veiksmų, kurių turi būti imamasi, ir turi galėti dalyvauti misijose.
3. Koordinavimo ekspertais gali būti grupės vadovo pavaduotojai, už logistiką ir ryšius atsakingi asmenys ir prireikus kiti personalo nariai. Prireikus į koordinavimo grupę gali būti įtraukti techniniai ekspertai ir vertinimo ekspertai, kad per visą misiją padėtų grupės vadovui.
4. Grupės vadovas per visą pagalbos teikimo laiką vadovauja vertinimo ir koordinavimo grupei. Grupės vadovas užtikrina tinkamus ryšius su nukentėjusiosios valstybės institucijomis, su RNKC, įskaitant RNKC ryšių palaikymo pareigūną, su kitomis tarptautinėmis organizacijomis ir, jei pagalba pagal Sąjungos mechanizmą teikiama už valstybių narių ribų, su Sąjungos delegacija toje šalyje.
5. Ekspertus, dislokuotus pasirengimo užduotims atlikti, Komisija, pritarus jų kandidatūras pasiūliusiai valstybei narei, gali įgalioti atlikti bet kurias iš 41 straipsnyje nurodytų funkcijų ir jie turi sugebėti patarti dėl tinkamų pasirengimo priemonių, įskaitant administracinius pajėgumus, ankstyvojo perspėjimo reikalingumą, mokymą, pratybas ir informuotumo didinimą, ir teikti dėl jų ataskaitas.
6. Su prevencijos užduotimis dislokuotus ekspertus Komisija, pritarus jų kandidatūras pasiūliusiai valstybei narei, gali įgalioti atlikti bet kurias iš 41 straipsnyje nurodytų funkcijų ir jie turi sugebėti patarti dėl tinkamų prevencijos priemonių ir rizikos valdymo pajėgumų ir teikti dėl jų ataskaitas.
43 straipsnis
Ekspertų duomenų bazė
1. Informaciją apie ekspertus Komisija kaupia ekspertų duomenų bazėje, ir ji turi būti prieinama per CECIS.
2. 1 dalyje nurodytoje duomenų bazėje nurodomi konkretūs RNKC priklausantys ekspertai.
44 straipsnis
Mokymo reikalavimai
Ekspertai, jei būtina, baigia laikantis 26 straipsnio sudarytą mokymo programą.
45 straipsnis
Skyrimas
Gavusios pagalbos prašymą valstybės narės turi pasiūlyti galimų ekspertų kandidatūras ir RNKC perduoti jų kontaktinius duomenis.
46 straipsnis
Mobilizavimas ir susitarimas dėl paslaugos teikimo
1. Kai valstybės narės pasiūlo ekspertų kandidatūras konkrečiai misijai, RNKC turi sugebėti juos skubiai mobilizuoti ir išsiųsti.
2. Komisija su kiekvienu ekspertu pasirašo susitarimą dėl paslaugos teikimo, kuriame įtraukti toliau nurodyti aspektai:
a)
misijos tikslai;
b)
įgaliojimai;
c)
numatoma misijos trukmė;
d)
asmens vietoje kontaktiniai duomenys;
e)
draudimo sąlygos;
f)
dienpinigiai išlaidoms padengti;
g)
konkrečios mokėjimo sąlygos;
h)
gairės techniniams ekspertams, vertinimo ekspertams, koordinavimo ekspertams ir grupių vadovams.
13 SKYRIUS
TRANSPORTO PARAMA
47 straipsnis
Transporto paramos formos
Transporto parama gali būti:
a)
transporto pajėgumų sutelkimas ar dalijimasis jais;
b)
transporto išteklių komercinėje rinkoje ir (arba) iš kitų šaltinių nustatymas ir pagalba valstybėms narėms jais pasinaudoti arba
c)
Sąjungos paramos teikimas valstybėms narėms, skiriant dotacijas ar transporto paslaugas, nupirktas iš privačiųjų ar kitų subjektų.
48 straipsnis
Transporto paramos pagal Sąjungos mechanizmą procedūra
1. Kai pateikiamas prašymas dėl transporto paramos, taikomos 49 ir 50 straipsniuose nustatytos procedūros.
2. Prašymus išduoda 56 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija ir jie raštu pateikiami Komisijai. Juose pateikiama VIII priedo A dalyje nurodyta informacija.
3. Transporto pajėgumų sutelkimo atveju viena valstybė narė gali imtis iniciatyvos prašyti Sąjungos finansinės paramos visai operacijai.
4. Visi transporto paramos prašymai pagal šį sprendimą ir susiję atsakymai bei valstybių narių ir Komisijos keitimasis informacija perduodami RNKC ir yra jo tvarkomi.
5. Prašymai perduodami per CECIS arba elektroniniu paštu. Su Sąjungos finansavimu susijusių prašymų perdavimas per CECIS, faksu arba elektroniniu paštu yra priimtinas, jei kompetentingos institucijos pasirašyti originalai nedelsiant perduodami Komisijai.
6. Tačiau Komisija visam keitimuisi informacija su paramos gavėjais, įskaitant dotacijos susitarimų sudarymą, pranešimą apie sprendimus dėl dotacijos ir jų pakeitimus, gali naudoti elektroninę keitimosi informacija sistemą pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 179 straipsnį (5).
49 straipsnis
Transporto paramos prašymai
1. Komisija, gavusi paramos prašymą, iškart praneša ryšių punktams, kuriuos valstybės narės paskyrė pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 7 dalį.
2. Pranešime Komisija tinkamais atvejais paragina valstybes nares jai pateikti informaciją apie transporto išteklius, kuriuos jos gali suteikti prašymą pateikusiai valstybei narei, arba apie bet kokį kitą sprendimą, kurį jos gali pasiūlyti, kad būtų patenkinti nukentėjusiosios valstybės nurodyti poreikiai. Komisija gali nurodyti maksimalų laikotarpį, per kurį reikia pateikti tokią informaciją.
3. Po Komisijos pranešimo 1 dalyje nurodytiems ryšių punktams prašoma transporto parama tampa atitinkančia Sąjungos bendro finansavimo reikalavimus, nepažeidžiant 53 straipsnio.
50 straipsnis
Atsakymai į transporto paramos prašymus
1. Transporto paramą galinčios suteikti valstybės narės kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 24 valandas po 49 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo, nebent pranešime nurodyta kitaip, informuoja Komisiją apie visus transporto išteklius, kuriuos jos savanoriškai gali suteikti reaguodamos į paramos sutelkiant ar nustatant transporto išteklius prašymą. Ta informacija apima VIII priedo B dalyje nurodytą informaciją ir informaciją apie finansines sąlygas ar kitus apribojimus, jei tokių yra.
2. Komisija kuo skubiau surenka informaciją apie turimus transporto išteklius ir ją perduoda prašymą pateikusiai valstybei narei.
3. Be 2 dalyje nurodytos informacijos, Komisija valstybėms narėms persiunčia visą kitą jos turimą informaciją apie kitų šaltinių, įskaitant komercinę rinką, transporto išteklius, kuriais galima pasinaudoti, ir palengvina valstybių narių prieigą prie tų papildomų išteklių.
4. Prašančioji valstybė narė informuoja Komisiją apie pasirinktus sprendimus dėl transporto ir susisiekia su tokią paramą teikiančiomis valstybėmis narėmis arba Komisijos nustatytais vežėjais.
5. Komisija informuoja visas valstybes nares apie prašymą pateikusios valstybės narės pasirinkimą. Ta valstybė narė reguliariai informuoja Komisiją apie jos teikiamos civilinės saugos pagalbos teikimo eigą.
51 straipsnis
Dotacijos prašymas
1. Kai valstybė narė nustato galimą sprendimą dėl transporto, tačiau civilinės saugos pagalbai nuvežti reikalingas Sąjungos finansavimas, valstybė narė gali prašyti Sąjungos suteikti dotaciją.
2. Valstybė narė savo prašyme nurodo, kokios Sąjungos bendro finansavimo procentinės dalies ji prašo, ir ji neturi viršyti 55 % finansuoti tinkamų išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį ir 85 % tinkamų finansuoti išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies a ir b punktus. Komisija nedelsdama apie prašymą informuoja visas valstybes nares.
3. Komisija gali sudaryti bendruosius partnerystės susitarimus su susijusiomis valstybių narių kompetentingomis institucijomis, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 178 straipsnyje.
52 straipsnis
Transporto paslaugos prašymas
1. Tais atvejais, kai transporto paramos prašanti valstybė narė neranda sprendimo dėl transporto, ji gali prašyti Komisijos sudaryti transporto paslaugos sutartį su privačiaisiais ar kitais subjektais, kad jos civilinės saugos pagalba būtų nuvežta į nukentėjusiąją valstybę.
2. Komisija, gavusi 1 dalyje nurodytą prašymą, apie jį nedelsdama informuoja visas valstybes nares, o transporto paslaugos prašančią valstybę narę informuoja apie visus galimus sprendimus dėl transporto ir su jais susijusias išlaidas.
3. Remdamasi 1 ir 2 dalyse nurodytais informacijos mainais, valstybė narė raštu patvirtina savo transporto paslaugos prašymą ir įsipareigojimą grąžinti Komisijai gautą paramą pagal 54 straipsnio nuostatas. Valstybė narė nurodo, kokią išlaidų procentinę dalį ji grąžins. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė nei 45 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį ir 15 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies a ir b punktus.
4. Valstybė narė nedelsdama Komisijai praneša apie visus pasikeitimus, susijusius su transporto paslaugos prašymu.
53 straipsnis
Sprendimas dėl transporto paramos Sąjungos finansavimo
1. Siekiant nuspręsti, ar laikomasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 1 dalies d punkte nustatytų kriterijų ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (6) nustatytų ekonomiškumo, veiksmingumo ir efektyvumo principų, atsižvelgiama į:
a)
informaciją, pagal 48 straipsnio 2 dalį pateiktą valstybės narės prašyme suteikti Sąjungos finansavimą;
b)
nukentėjusiosios valstybės išsakytus poreikius;
c)
visus per nelaimę Komisijai atskaitingų ekspertų atliktus poreikių vertinimus;
d)
kitą sprendimo priėmimo metu Komisijos turimą aktualią ir patikimą informaciją, kurią pateikė valstybės narės ir tarptautinės organizacijos;
e)
sprendimų dėl transporto, kuriais siekiama laiku pristatyti civilinės saugos pagalbą, veiksmingumą ir efektyvumą;
f)
galimybes įsigyti paslaugas vietoje;
g)
kitus veiksmus, kurių imasi Komisija.
2. Valstybės narės pateikia visą papildomą informaciją, kurios reikia norint įvertinti atitiktį Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 1 dalies d punkte nustatytiems kriterijams. Gavusios Komisijos prašymą, valstybės narės kuo greičiau pateikia tokią informaciją.
3. Komisija nurodo išmokėtiną išankstinį finansavimą, kuris gali sudaryti iki 85 % prašomo Sąjungos finansinio įnašo, su sąlyga, kad yra biudžeto išteklių. Joks išankstinis finansavimas nesuteikiamas dotacijoms, kurios yra mažesnės už mažos vertės dotacijoms nustatytą ribą, kaip apibrėžta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 185 straipsnyje, nebent finansinės paramos prašanti valstybė narė gali įrodyti, kad be išankstinio finansavimo iškiltų grėsmė veiksmo įgyvendinimui.
4. Sprendimas dėl finansinės paramos nedelsiant perduodamas finansinės paramos prašančiai valstybei narei. Jis taip pat perduodamas visoms kitoms valstybėms narėms.
5. Atskiri transporto dotacijų prašymai, kuriuose prašoma mažiau kaip 2 500 EUR Sąjungos finansinio įnašo, neatitinka Sąjungos bendro finansavimo reikalavimų, nebent jie įtraukti į 51 straipsnio 3 dalyje nurodytus bendruosius partnerystės susitarimus.
54 straipsnis
Transporto paramos Sąjungos finansavimo atlyginimas
Komisijos pagal 52 straipsnio nuostatas patirtų išlaidų atveju Komisija per 90 dienų nuo transporto operacijos, kuriai atlikti buvo suteikta Sąjungos finansinė parama, pabaigos, Sąjungos finansavimą gavusioms valstybėms narėms pateikia lėšų debetinį dokumentą dėl sumos, kuri atitinka Komisijos priimto sprendimo dėl transporto paslaugos prašymo nuostatas ir sudaro ne mažiau kaip 15 % transporto išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalį ir 45 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį.
55 straipsnis
Žalos atlyginimas
Transporto paramos prašanti valstybė narė neprašo Sąjungos atlyginti žalą, padarytą jos turtui ar tarnybų darbuotojams, kai tokia žala padaryta teikiant šiame sprendime numatytą transporto paramą, nebent įrodoma, kad ji padaryta dėl sukčiavimo ar sunkaus nusižengimo.
56 straipsnis
Kompetentingų institucijų skyrimas
Valstybės narės paskiria kompetentingas institucijas, įgaliotas prašyti Komisijos finansinės paramos ir ją gauti taikant šį sprendimą, ir apie tai informuoja Komisiją per 60 dienų nuo pranešimo apie šį sprendimą. Bet kokie tos informacijos pasikeitimai nedelsiant pranešami Komisijai.
Tačiau valstybių narių pagal Sprendimo 2007/606/EB, Euratomas 12 straipsnį atliktas kompetentingų institucijų paskelbimas lieka galioti, kol atitinkama valstybė narė nepateikia papildomo pranešimo.
14 SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
57 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimai 2004/277/EB, Euratomas ir 2007/606/EB, Euratomas panaikinami. Nuorodos į panaikintus sprendimus laikomos nuorodomis į šį sprendimą ir skaitomos pagal IX priede pateiktą atitikties lentelę.
58 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 16 d.