РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 септември 2013 година
за компенсации съгласно наредбата за оборския тор C 45/98 (ex NN 75/98) прието от Белгия (Фландрия)
(нотифицирано под номер C(2013) 5818)
(само текстовете на нидерландски и френски език са автентични)
(2013/530/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като призова заинтересованите страни да представят своите коментари (1),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След получаването на жалба, че фламандското правителство е изплащало неправомерни помощи на земеделските производители по отношение на използването торове и оборски тор (наричани по-долу „мярката“), с писмо от 4 февруари 1998 г. службите на Европейската комисия поискаха от белгийските власти да представят информация относно прилагането на решението на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсациите, предоставени на земеделските производители за изплащане на задълженията съгласно законодателството относно торовете (наричано по-долу „Наредба за оборския тор“).
(2)
Комисията получи тази информация в писмо от фламандския министър на околната среда и заетостта от 18 март 1998 г. и в писмо от Постоянното представителство на Белгия от 31 март 1998 година.
(3)
На 15 април 1998 г. се проведе среща между представителите на компетентните белгийски органи и службите на Европейската комисия.
(4)
С телекс от 10 юли 1998 г. Комисията поиска допълнителна информация от белгийските власти, на което те отговориха в писмо от 7 август 1998 г., заведено като получено на 10 август 1998 г.
(5)
Според информация, предоставена от белгийските власти, плащанията са извършени през 1996 г. Въпреки това Комисията не е информирана за мярката в съответствие с член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС). По тази причина досието е заведено в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 45/98. При все това, въпреки че схемата е била в сила през 1996 г. и 1997 г., Комисията отбеляза ангажимента на белгийските власти в писмото им от 7 август 1998 г. да не изплащат помощ за 1997 г., докато Комисията не вземе решение относно съвместимостта на помощта с общия пазар. Белгийските власти са информирали Комисията, че фламандското правителство възнамерява да включи тази схема за компенсация в фламандската програма за помощ съгласно Регламент (ЕИО) № 2078/92 (2).
(6)
С писмо от 21 януари 1999 г. Комисията уведоми Белгия, че е решила да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на мярката.
(7)
Решението на Комисията да започне процедурата е публикувано на 17 април 1999 г.в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(8)
Комисията прикани заинтересованите страни да представят коментари относно мярката.
(9)
Комисията не получи коментари от заинтересованите страни.
(10)
Уведомленията относно други фламандски случаи с оборски тор (С12/1999, N105/1999, N311/99) бяха оттеглени от белгийските власти.
(11)
На 6 март 2012 г. Комисията получи жалба от земеделски производител във връзка с изплащане на компенсация за 1996 г. по силата на наредбата за оборския тор. На среща между представителите на белгийските (фламандските) власти и службите на Европейската комисия на 16 април 2012 г. Комисията поиска от белгийските власти да представят становища по жалбата.
(12)
Европейската комисия поиска допълнителна информация на 9 ноември 2012 г. Белгийските власти отговориха с писмо от 14 януари 2013 г.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. НАИМЕНОВАНИЕ
(13)
Компенсация съгласно наредбата за оборския тор.
2. БЮДЖЕТ
(14)
Общият бюджет на мярката за 1996 г. е бил 427 511 868 BEF (белгийски франка), разбити по следния начин:
а)
компенсация за намалените добиви
-
пасища 250 279 282 BEF
-
царевица 50 102 650 BEF
б)
компенсация за разходите за обезвреждане на оборски тор 65 486 397 BEF
в)
компенсация за разходите за съхранение на оборски тор 34 276 829 BEF
г)
компенсация за закупуване на допълнителни торове 27 366 710 BEF
(15)
Компенсация съгласно Наредбата за оборския тор беше изплатена за 1996 г.
(16)
В съответствие с Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща на земеделските производители, чието стопанство се намира изцяло или частично във водна зона или природна зона. Това се отнася до 7,502 от общо 40,673 предприятия с обработваема земя или добитък във Фландрия (18,5 %). По отношение на площта, от общо 649,223 хектара земя с обработваема земя или добитък 47,948 ha (7,5 %) попадат във водна зона, а 21,919 ha (3 %) - в природна зона.
(17)
Целта на схемата за помощ е да се даде възможност на земеделските производители със земя в екологично чувствителни области да се приспособят към по- строгите стандарти за торене и да се компенсират икономическите загуби, понесени от тези земеделски производители. Помощта е изчислена на базата на загубата на доходи, като се вземе предвид обичайната земеделска практика извън тези чувствителни зони. Според белгийските власти компенсацията бе необходима и с цел да се избегнат социални вълнения.
(18)
Помощи се отпускат с цел компенсиране на земеделските производители в тези чувствителни зони по отношение на:
а)
спада в производството в резултат на по-малкото използване на тор и оборски тор
б)
допълнителните разходи за обезвреждане на оборски тор,
в)
допълнителните разходи за съхранение на оборски тор,
г)
допълнителното закупуване на изкуствени торове.
(19)
Според информацията, представена от белгийските власти, плащанията, предоставени на земеделските производители за компенсиране на задължения по силата на законодателството относно торовете, се основават на четири законодателни текста:
а)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсацията, платима на земеделските производители за задълженията съгласно законодателството относно торовете,
б)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяване с оборски тор,
в)
Решение на фламандското правителство от 19 март 1996 година за определяне на правила за допълнителни задължения по отношение на обезвреждането, както и за помощ в случай на допълнителни излишъци от оборски тор в райони, където се прилагат по-строги стандарти за разпръскване на оборски тор,
г)
Решение на фламандското правителство от 15 юли 1997 г. за изменение на Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от наредбата от 23 януари 1991 г. за опазване на околната среда от замърсяване с оборски тор.
(20)
Комисията не е информирана за нито един от законодателните текстове съгласно изискванията на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(21)
Според белгийските власти политиката за оборския тор във Фландрия се основава на Наредбата от 20 декември 1995 г. за изменение на Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяването с торове. Посочената наредба има за цел да намали екологичните проблеми, причинени от обогатяването на повърхностните и подпочвените води и от излужването на фосфати и нитрати в почвата, с риск за проникване в подпочвените и повърхностните води. Според доклада за околната среда и природата във Фландрия селското стопанство е източник на 56 % от нетното количество азот и фосфат в околната среда. Освобождаването на амоняк от помещенията за отглеждане на животните и разпръскването на течния тор представляват 21 % от замърсяващите емисии във Фландрия.
(22)
Наредбата за оборския тор поставя цели във връзка с постигането и/или поддържането на необходимите стандарти за качество на почвите, на водите (повърхностни и подпочвени) и на въздуха. В нея се предвижда постепенното затягане на ограниченията за използване на оборски тор. По този начин тя дава възможност за корекции по време на преходен период. Стандартите, регулиращи използването на торове, трябва да се затягат постепенно, с изключение на особено уязвимите райони, а именно водните зони и природните зони, в които по-строгите правила влизат в сила незабавно.
(23)
В наредбата се предвижда и замразяване на производството на оборски тор и на броя глави добитък във Фландрия на нивото от 1992 г. За тази цел се въвежда политика за местно разрешително. В същото време при подновяване на разрешителните за големи предприятия обхватът им ще бъде намален с до 25 %. На животновъдния сектор беше даден срок (до 2002 г.) да намери начини за намаляване на излишъците от оборски тор и тяхното въздействие.
(24)
На 1 януари 1996 г. влязоха в сила незабавно по-строги ограничения в следните области:
а)
водосборни и защитени зони;
б)
природни зони, природни резервати, гори;
в)
области по директивата за птиците;
г)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя;
д)
чувствителни към нитрати площи;
е)
замърсени с фосфати площи.
(25)
Според белгийските власти при определянето на тези чувствителни области са взети предвид изискванията на Директива 91/676/ЕИО на Съвета за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (4) и Директива 79/409/ЕИО на Съвета относно опазването на дивите птици (5).
(26)
В съответствие с Наредбата за оборския тор, считано от 1 януари 1996 г. до 31 декември 1998 г. се прилагаха следните общи ограничения за използването на торове и оборски тор в цяла Фландрия, с изключение на водните зони и природните зони. Тези ограничения са изразени в kg за фосфорен пентаоксид, в kg за количеството азот от изкуствени торове и в kg за общото количество разрешен азот на годишна база, както е показано в таблицата по-долу.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
170
250
450
Царевица
160 (1996 г.)
155 (1997 г.)
150 (1998 г.)
200
325
Култури, изискващи малко количество азот (6)
125
125
170
Други култури
150
225
325
(27)
Белгийските власти също така публикуваха следните ограничения като ориентир за целите, които искат да постигнат от 2003 г. нататък.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
125
250
250
450
Царевица
100
130
225
275
Култури, изискващи малко количество азот (7)
100
70
125
125
Други култури
100
150
200
275
(28)
В допълнение към тези количествени ограничения е забранено разпръскването на оборски тор или други органични торове на обикновена земеделска земя през следните периоди: от 21 септември до 21 януари, всяка неделя и всеки официален празник, всички съботи, освен тези между 1 февруари и 15 май, нощем (между 10 вечерта и 7 сутринта), както и когато почвата е наводнена, замръзнала или покрита със сняг.
(29)
По-строги стандарти се прилагат във водните зони, с оглед производството на питейна вода или поради това, че те са особено чувствителни към излужването на азот. Терминът „водна зона“ означава:
а)
водосборни басейни и защитени зони от тип II и III за подпочвени води, определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води,
б)
чувствителни области, посочени от фламандското правителство като изискващи по-строги стандарти, в рамките на субхидрографски резервоари с повърхностни води, предназначени за производство на питейна вода, определени в съответствие със Закона от 26 март 1971 г. за опазването на повърхностните води от замърсяване,
в)
области, посочени от фламандското правителство като такива с почви, чувствителни към нитрати, за които се изискват по-строги стандарти, и определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води.
(30)
Следната таблица показва стандартите, регулиращи употребата на оборски тор, приложими за водните зони, считано от 1 януари 1996 г. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg за фосфорен пентаоксид и kg за азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
200
350
Царевица
100
150
170
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
125
Други култури
100
150
170
275
(31)
Във водните зони разпръскването на оборски тор е забранено между 1 септември и 21 януари включително, с изключение на зони А и Б във водосборните зони на повърхностни води, при които срокът на забраната се удължава до 15 февруари включително.
(32)
Терминът „природна зона“ означава:
а)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя, посочени на картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране,
б)
специални защитени зони, определени с Решение на фламандското правителство от 17 октомври 1988 г.,
в)
определени местообитания и прилежащите към тях буферни зони,
г)
горски райони, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати, посочени в картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране, с преходна мярка, приложима до 31 декември 1997 г.
(33)
Таблицата по-долу показва стандартите за използването на оборски тор, приложими от 1 януари 1996 г. по отношение на природните зони. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg фосфорен пентаоксид и kg азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
400
Царевица
100
150
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
Други култури
100
150
275
(34)
В природните зони разпръскването на оборски тор се забранява между 1 септември и 21 януари включително, като в пасищните райони, които са от значение за опазването на птиците, наторяването също може да бъде забранено между 1 април и 30 юни. Освен това от 1 януари 1998 г. в гори, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати се забранява прилагането на торове от всякакъв вид с изключение на фекалии от пасящ добитък с максимално допустима гъстота от 2 животински единици на 1 ha, измерени през годината. Семейните стопанства могат да бъдат временно освободени от тази забрана.
(35)
Съгласно Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща автоматично само по отношение на пасища и царевица. За другите култури се приема, че намалените нива на използване на торове няма да доведат до намаляване на продукцията. И в този втори случай обаче земеделският производител може да получи компенсация, ако може да представи доказателства за загуби.
(36)
Компенсацията за изменението на добива от пасища е изчислена въз основа на разликата между разрешения стандарт за торове в областите извън чувствителните зони и разрешените стандарти в чувствителните зони, като се прави разлика между площи, разположени във водните зони, и тези, които се намират в природните зони. Целта на помощта е да се компенсират загубите на добив и на рентабилност, свързани с намаленото използване на тор.
(37)
Отправната точка за изчисляването на помощта са средните полубрутни печалби (ПБП) в BEF/ha за последните три години, предшестващи отпускането на компенсация, съгласно Кодекса за подоходното облагане. Прави се разграничение между площ, която се използва за отглеждане на млекодайни животни, и други пасища. За целите на изчисляване на ПБП Фландрия е разделена на 13 области в зависимост от агрономическите характеристики на съответните площи.
(38)
При пасищата за млекодайни животни най-високата ПБП е в Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), като най-ниската е в областта Dunes (33 167 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 44 160 BEF/ha. При пасищата, различни от тези за млекодайни животни, най-високата ПБП е в пясъчно-глинестия район на Западна Фландрия (36 100 BEF/ha), най-ниската е в областта Dunes (24 633 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 31 941 BEF/ha.
(39)
При водните зони компенсацията се основава на факта, че максимално допустимият размер на използване на азот е определен на 350 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha при нормални зони. Това отговаря на намаление в размер на 22 %. По закона за намаляващата възвращаемост белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до намаляване на добивите с 15 %. Въпреки това въздействието върху рентабилността на стопанството ще бъде по-голямо. След приспадане на постоянните разходи белгийските власти изчисляват, че средната ПБП възлиза на 40 % от общия добив. По този начин спадът на добива с 15 % ще доведе до 37,5 % намаление на ПБП (15 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спадналия добив в засегнатата област е ПБП × 37,5 %. Същевременно земеделските производители във водните зони са длъжни да използват 50 kg/ha по-малко изкуствени торове. Така спестените средства възлизат на 800 BEF (50 kg азот × 16 BEF/kg). Следователно тази сума се приспада от дължимата помощ.
(40)
По отношение на природните зони компенсацията се основава на същите принципи. В природната зона максимално допустимото количество на използвания азот е 400 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha за нормалните зони, което съответства на намаление в размер на 11 %. Белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до спад на добива със 7 %. Спадът на добива със 7 % ще доведе до намаление на ПБП с 17,5 % (7 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спад на добива в природните зони е ПБП × 17,5 %. Освен това същото намаление на помощта с 800 BEF (вж. по-горе съображение 39) се прилага и по отношение на икономиите от намаленото използване на торове.
(41)
Таблицата по-долу обобщава най-високите, най-ниските и средните стойности на помощта за изплащане.
Пасища за млекодайни животни
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0001.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Средна стойност
44 160
15 760
9 928
Други пасища
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0003.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0004.xml.jpg
West Flanders пясъчно-глинест район
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Средна стойност
31 941
11 177
4 789
(42)
Белгийските власти подчертаха, че това са максималните стойности на помощта на хектар. Общата площ на пасищата, допустима за компенсация, е 31 003 ha, от които 17 468 ha са във водните зони, а 13 535 ha - в природните зони. Максималната теоретична компенсация, която може да е била платена, възлиза на 202 822 411 BEF във водните зони и 65 900 155 BEF в природните зони. Въпреки това поради по-ниския размер на помощите за пасища, които не са предназначени за млекодайни животни, реалната компенсация, предоставена за пасища, е 250 275 012 BEF годишно, от които 186 505 640 във водни зони и 63 769 372 BEF в природни зони. Според белгийските власти тази разлика между максималния теоретичен размер на помощите и размера на действително изплатената помощ се дължи на редица фактори, по-специално на факта, че компенсацията е била изплатена единствено по отношение на пасища, които още през 1994 г. са използвани като пасища от едно и също стопанство.
(43)
Предоставя се фиксирана помощ за загуба на продукция в размер на 3 600 BEF/ha за царевица, при условие че тази царевица все още се отглежда в същия парцел, а не е засята на предишни пасища, които са били разорани. Тази помощ се основава на изчисленията, че средната продукция от царевица в сух материал е 14 500 kg/ha, а средната загуба на добив в резултат на по-строгите стандарти е 900 kg/ha. Въз основа на предвижданите разходи в размер на 4 BEF/kg сух материал това води до загуба на доход в размер на 3 600 BEF.
(44)
Освен това земеделските производители биват насърчавани да засяват трева след царевицата, като по този начин се намалява оттока на нитрати от почвата и излужването на нитрати. Поради това е била предоставена допълнителна помощ в размер на BEF 3 600/ha. Според белгийските власти тази помощ обхваща само разходите за семена за трева.
(45)
Помощ се предоставя на стопанства във водни и природни зони, за да покрие допълнителните разходи за обезвреждане на излишъците от оборски тор, които са в резултат от по-ниските ограничения за разпръскването на оборски тор.
(46)
Помощ се предоставя, ако едно стопанство има допълнителни излишъци от оборски тор, които са натрупани в резултат на по-строгите стандарти по отношение на разпръскването на оборски тор. За изчисляване на помощта се прави разлика между:
а)
семейни животновъдни стопанства и други животновъдни стопанства, които не са придобили допълнителна обработваема земя между 1993 г. и 1996 г.; в изчислението на възможностите за обезвреждане на оборски тор се взема предвид площта на обработваемата земя според регистъра за 1996 г.;
б)
животновъдни стопанства, различни от семейните, които са придобили допълнителна земя между 1993 г. и 1996 г.; площта, която се взема предвид при определяне на възможностите за обезвреждане на оборски тор, се основава на обработваемата земя, регистрирана през 1994 г. (ситуация в стопанството през 1993 г.).
(47)
За целите на изчисляването на помощта се използва среднопретеглена стойност въз основа на изчисляване на броя на животните от всеки вид (говеда, свине, домашни птици, други) във Фландрия, както и типичния минерален състав на оборския тор от всеки вид по отношение на съдържанието на минерали.
(48)
На тази основа е изчислено, че всеки тон оборски тор съдържа 6,6 kg азот и 4,2 kg дифорсфорен пентаоксид.
(49)
Помощите се изплащат за единица минерал (на килограм дифосфорен пентаоксид (P2O5) и на килограм азот (N)), които отговарят на изискванията за компенсация. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането. Размерът на помощта за изплащане е:
а)
13 BEF/единица: за стопанства в „бяла“ община с преразгледана продукция под 75 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица: за стопанства в „сива“ община с преразгледана продукция между 75 и 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
в)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
(50)
Сумите на помощта са по-високи за общините с по-висока преразгледана продукция, тъй като оборският тор трябва да бъде транспортиран на по-дълги разстояния.
(51)
В допълнение се изплаща и помощ за компенсиране на земеделските производители, които вече не могат да се възползват от договорните споразумения със съседни стопанства за разпръскване на излишния оборски тор в тези стопанства. За да отговаря на условията, стопанството трябва да е сключило споразумение през 1995 г. за прехвърляне на излишния оборски тор с ползвател на площи в област, в която се прилагат по-строги стандарти, и трябва да е установено в община с преразгледана продукция над 100 kg фосфорен пентаоксид/ha. Компенсация се изплаща за единица минерал, т.е. за намалението на количеството фосфорен пентаоксид и азот в килограми, прехвърлено към тези ползватели. Максималното количество, допустимо за компенсация, е разликата във възможностите за обезвреждане между нормалните стандарти за разпръскване на оборски тор и тези, които се прилагат в райони, които са предмет на по-строги разпоредби. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането, което е:
а)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица за всички други стопанства.
(52)
Семейни животновъдни стопанства с излишъци от оборски тор, разположени в парцели в субхидрографския водосборен басейн в Kluizen или в чувствителни към нитрати площи по бреговете на река Maas, могат да се възползват от задължението на банката за оборски тор да приема допълнителни излишъци от оборски тор, генерирани в резултат на по-строгите стандарти за разпръскване на оборски тор. В този случай компенсацията за обезвреждане и съхранение на оборски тор е намалена пропорционално на количеството минерали, за което банката за оборски тор е предоставила помощ.
(53)
Тъй като разпръскването на оборски тор във водните зони и природните зони е забранено от 1 септември, за разлика от 21 септември в другите зони, някои земеделски производители са срещнали трудности, защото в много стопанства торът се разпръсква след събирането на реколтата, а някои реколти се събират след (годишната) начална дата на забраната. Във водните и природните зони това вече не беше възможно. Белгийските органи преценяват, че вследствие на това тези предприятия ще имат нужда от допълнителни складови съоръжения за оборски тор за период от три месеца.
(54)
Разликата в стандартите, регулиращи разпръскването на животински тор между обикновените зони и водните и природните зони, се равнява на около 50 kg фосфорен пентаоксид/ha. Тъй като един тон оборски тор съдържа средно 5,2 kg фосфорен пентаоксид, 50 kg фосфорен пентаоксид/ha съответстват приблизително на 10 тона складов капацитет на хектар.
(55)
Въз основа на приблизителната оценка, че разходите за изграждане на 500 m3 складови съоръжения възлизат на 1 263 120 BEF, белгийските власти смятат, че осигуряването на необходимия складов капацитет изисква инвестиция от около 2 500 BEF на тон складов капацитет, която ще се изплаща за период от 20 години, и следователно се равнява на 125 BEF/t тодишно. Следователно на земеделските производители на оборски тор с обработваема земя в области, в които се прилагат по-строги стандарти за разпръскването на тор, се дължи компенсация в размер на 1 250 BEF/ha.
(56)
Земеделските производители, които през 1996 г. са получили тази компенсация за съхранение на тор съгласно Наредбата за оборския тор, не могат през същата година да получат субсидии за покриване на лихви или капиталови премии за изграждане на съоръжения за съхранение на оборски тор от фламандския селскостопански инвестиционен фонд (VLF).
(57)
Тъй като земеделските производители с площи, намиращи се във водни зони, не могат изцяло да постигнат разрешеното количество азот на хектар с използване на оборски тор, белгийските власти предвиждат, че земеделските производители в тези области ще се стремят да поддържат производствените равнища чрез прилагане на допълнителни изкуствени торове, особено по отношение на „други култури“ и царевица.
(58)
Приема се, че тези стопанства ще използват допълнително 60 kg азот/ha на стойност 16 BEF/kg. Помощта за изплащане възлиза следователно на 960 BEF (60 × 16), което се закръгля на фиксирана сума в размер на 1 000 BEF/ha.
(59)
Земеделските производители с обработваеми земи през 1994 г., разположени във водни и природни зони, могат да кандидатстват за компенсация за площи в тези области в банката за оборски тор, която отговаря за администрирането на схемата. Те се задължават да посочват своята обработваема земя на картите и плановете, парцел по парцел, както и план за реколтата за 1994 г. и за годината на кандидатстване. Ако обработваемата земя се намира в няколко области или зони, компенсацията се изчислява на базата на най-строгите стандарти относно прилагането на оборски тор и разпръскването му. Банката за тор разглежда заявленията и информира засегнатите страни каква компенсация ще бъде изплатена, използвайки цялата налична информация. Компенсация не се изплаща, ако размерът ѝ възлиза на по-малко от 1 000 BEF. Кандидатите имат право на обжалване пред фламандския министър на околната среда, който е длъжен да вземе решение в срок от шест месеца, като в противен случай жалбата се счита за допустима.
(60)
Банката за оборски тор, полицейски служители и служителите от отдела за инспектиране на околната среда от органа за управление на околната среда, природата, земята и водата, както и други служители имат право да извършават проверки дали земеделските производители изпълняват задълженията си по Наредбата за оборския тор. В случай на открити нарушения от земеделските производители може да бъде изискано да върнат помощта. Не могат да се предоставят помощи по Наредбата за оборския тор за земи, оставени под угар.
III. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(61)
Гореописаните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Компенсацията се предоставя с държавни средства и се изплаща на определени категории земеделски производители, т.е. тези, които са разположени във водни зони или природни зони. Тази помощ нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и засяга търговията между държавите членки, тъй като по този начин се подобрява конкурентната позиция на земеделските производители, които получават компенсация, в сравнение със земеделските производители в други части на Белгия или в други държави членки, които не получават помощ. Освен това, доколкото продуктите, произведени от тези производители, са предмет на търговия в рамките на ЕС, изглежда вероятно мерките да окажат влияние върху търговията между държавите членки.
(62)
В писмените си коментари белгийските власти подчертават значението на екологичните цели на схемата за помощ, като в този контекст се позовават на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно методите на земеделско производство, съвместими с изискванията за опазване на околната среда и поддържане на природата (наричан по-нататък Регламент (ЕИО) № 2078/92) (8) и на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (9). Точка 2.1 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда гласи, че в селскостопанския сектор тези насоки не се прилагат в областта, обхваната от приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това е целесъобразно да се започне от разглеждане на прилагането на Регламент (ЕИО) № 2078/92 по отношение на въпросните мерки.
(63)
Белгийските власти обясняват, че компенсацията на земеделските производители, предоставена като част от мярката за природни зони и водни зони, следва да бъде считана за изпълнение на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(64)
В Регламент (ЕИО) № 2078/92 се установява общностната схема за помощ, която има за цел да се насърчи, въз основа на поети от земеделските производители задължения, inter alia, доброволното използване на земеделски практики, които намаляват замърсяването, причинено от селското стопанство (член 2, параграф 1). Държавите членки определят условията за отпускане на помощ и размера на помощта, която следва да се изплаща, въз основа на поетото бенефициера задължение и на загубата на доходи, както и необходимостта от осигуряване на стимул съгласно член 5, параграф 1, букви а) и б). Освен това, в съответствие с определените от Комисията условия Общността може да участва в някои премии, предоставени от държавите членки с цел компенсиране на загубите на доходи в резултат на задължителното прилагане на ограниченията, посочени в член 2, в контекста на мерките, прилагани в тези държави членки в съответствие с дадени разпоредби на Общността (член 4, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2078/92).
(65)
Освен това, в съответствие с член 10, параграф 1 държавите членки имат възможност да въведат национално финансирани схеми за допълнителни мерки, при които условията за отпускане на помощ се различават от изискванията на регламента или количествата надвишават определените в него граници. Тези схеми трябва да са в съответствие с целите на регламента и с правилата за държавна помощ.
(66)
Разглежданата схема не е предназначена за предоставяне на компенсация за загуби, свързани с изпълнението на доброволно поети от земеделските производители задължения. Също така помощите не включват съфинансиране от Общността на компенсации в рамките на мерки, предприети от Белгия, при определени от Комисията условия. Вместо това схемата се състои от (изключително) национално финансиране на компенсации за загуби, произтичащи от спазването на задължения съгласно националното законодателство относно торовете.
(67)
Поради тази причина помощта не попада в обхвата на приложение на регламента и трябва да бъде разгледана в съответствие с приложимите правила за държавна помощ.
IV. ПРИЛАГАНЕ НА НАСОКИТЕ НА ОБЩНОСТТА ОТНОСНО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ ЗА ЗАЩИТА НА ОКОЛНАТА СРЕДА
(68)
Необходимо е да се проучи дали мярката може да бъде счетена за съвместима с Насоките от 1994 г., установени от Комисията по отношение на държавната помощ за защита на околната среда (10) (наричани по-долу „Насоките“), които са били приложими към момента на мярката (11).
(69)
В този контекст е необходимо да се отбележи, че мерките за помощ за компенсиране на намаления добив от пасища или от царевица, помощите за обезвреждане на излишъците от оборски тор, както и компенсацията за допълнителните разходи за използване на изкуствени торове представляват оперативна помощ. В отговор на запитване от страна на службите на Комисията белгийските власти обясниха, че макар разходите за съхранение на оборски тор да са сравними с разходите за инвестиции в допълнителни складови съоръжения за оборски тор, всъщност те не са пряко свързани с действителни инвестиции. В светлината на тези пояснения Комисията смята, че и тази мярка следва да се счита за оперативна помощ.
(70)
Като цяло Комисията счита, че е малко вероятно изплащането на оперативни помощи за селскостопанския сектор да осигури траен принос за развитието на сектора, а може да доведе до нарушаване на условията на конкуренция, което ощетява земеделските производители, които не получават такива помощи. Поради това Комисията възприема строг подход към оценяването на тези помощи.
(71)
Плащането на оперативна помощ за мерки за защита на околната среда е разгледано в точка 3.4 от Насоките. Тя гласи:
„В съответствие с дългогодишната си политика Комисията обикновено не одобрява оперативна помощ, която покрива разходи на предприятията, произтичащи от замърсяване или вредно въздействие, които те причиняват. Въпреки това Комисията може да направи изключение от този принцип в някои точно определени случаи. Досега тя е правила такива изключения в областта на управлението на отпадъците и освобождаването от екологични данъци. Комисията ще продължи да оценява такива случаи поотделно и в светлината на строгите критерии, които е изготвила за горепосочените области. А именно, че помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните разходи и по принцип следва да бъде временна и постепенно намаляваща, така че да се създаде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите. Освен това помощта не трябва да противоречи на други разпоредби на Договора за ЕО, и по-специално тези, които се отнасят до свободното движение на стоки и услуги.
В областта на управлението на отпадъците публичното финансиране на допълнителните разходи за разделно събиране, оползотворяване и третиране на битови отпадъци в полза на предприятията, както и на потребителите, могат да включват държавни помощи, но в този случай може да бъде разрешено, при условие че предприятията се таксуват пропорционално на ползването на системата от тях, или на количеството отпадъци, генерирани от тях. Помощта за събиране, оползотворяване и третиране на промишлени и селскостопански отпадъци ще се разглежда поотделно за всеки случай.
Временно освобождаване от нови екологични данъци може да бъде разрешено, ако е необходимо за компенсиране на загуба на конкурентоспособност, особено на международно равнище. Допълнителен фактор, който следва да се вземе предвид, са необходимите съответни действия на предприятията за намаляване на замърсяването. Тази разпоредба се прилага и по отношение на данъчните облекчения, въведени съгласно законодателството на ЕО, за които държавите членки имат свобода на действие по отношение на облекчението или неговия размер.“
(72)
По отношение на помощите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор Комисията счита, че излишъкът от тор може да се разглежда като форма на селскостопански отпадъци. В съответствие с цитираните по-горе Насоки помощта за обезвреждане на такива отпадъци се разглежда поотделно за всеки конкретен случай, съобразно критериите, посочени в точка 3.4 от Насоките.
(73)
Комисията отбелязва, че настоящата мярка е била временна, тъй като тя се е прилагала само за 1996 г. и 1997 г. Освен това Комисията отбелязва, че белгийските власти не са уведомили за продължаването на преките плащания на помощи за съхранение или обезвреждане на оборски тор, въпреки че договореностите за събиране на тор от някои земеделски производители от банката за оборски тор остават непроменени.
(74)
Комисията също така трябва да отчете факта, че мерките за помощ не са постепенно намаляващи, тъй като през двете въпросни години е предоставен един и същ размер на помощта (вж. съображения 38-40, 49-51)
(75)
Освен това въз основа на информацията, предоставена от белгийските власти, изглежда, че мярката има за цел да компенсира изцяло разходите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор в резултат на ограниченията, наложени в чувствителните зони. Така земеделските производители ще бъдат освободени от таксите за обезвреждане на отпадъци. Също така изглежда, че няма изискване земеделските производители в чувствителните зони да предприемат мерки за намаляване на продукцията на оборски тор. Следователно не е налице насрещно участие от страна на земеделските производители за получаването на помощта, което означава, че те са компенсирани за изпълняването на по-строгите стандарти за използване на оборски тор, приложими за чувствителните зони. Следователно мярката не създава стимул за намаляване на производството на оборски тор.
(76)
Поради тези причини Комисията счита, че мерките не са в съответствие с Насоките, нито с целите на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това Комисията счита, че те не са съвместими с вътрешния пазар.
(77)
По отношение на помощите за компенсиране на земеделските производители за загубите на продукция, произтичащи от ограниченията върху използването на оборски тор, включително помощта за компенсиране на допълнителните разходи за изкуствени торове, Комисията отбелязва, че помощите за загуба на продукция не са изрично посочени в Насоките. Независимо от това, доколкото ограниченията относно използването на оборски тор водят до спад на добива, те вероятно ще увеличат производствените разходи на земеделските производители за останалите култури. В съответствие с принципите, изложени в горепосочените Насоки, изглежда, че тези помощи могат да бъдат обосновани, само ако са изпълнени следните условия (12):
а)
Помощта следва да бъде временна и по принцип постепенно намаляваща, така че да се даде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите;
б)
Помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните методи;
в)
Помощта не трябва да е в противоречие с други разпоредби на Договора за ЕО.
В допълнение от член 10 от Регламент (ЕИО) № 2078/92 следва, че помощта, предоставяна извън приложното поле на регламента, но с цел да се постигне едно от ограниченията, посочени в член 2, трябва да е в съответствие с целите на регламента.
(78)
Тъй като помощта се приложи само за период от две години, изглежда, че е временна. В подадената информация от 14 януари 2013 г. белгийските власти потвърдиха, че мерките са били прекратени през 1998 г.
(79)
Въпреки това за времето на прилагането на мярката помощта не е била постепенно намаляваща (вж. съображения 38-40, 49-51), което съответно не е създало стимул за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите.
(80)
Както е отбелязано по-горе, компенсацията за загуба на продукция от пасища се изчислява на базата на общото използване на торове, разрешено в нечувствителните зони, а именно 450 kg азот/ha за пасища и 325 kg азот/ha царевица. Според белгийските власти тези изчисления базират на научни данни, за да се гарантира, че концентрацията на нитрати в подпочвените и повърхностните води не надвишава 50 mg NO3-N/l или 11,3 mg NO3-N/l, като се отчита средна допустима загуба в размер на 70 kg NO3-N/l на хектар годишно. Тяхната цел е да съчетаят оптимално производство с минимално излужване. Стойностите за природните и водните зони са изчислени по същия начин, като се взе предвид фактът, че те са по-чувствителни към нитрати от другите зони.
(81)
В писмото си от 7 август 1998 г. белгийските власти обясниха, че е взето решение изчислението на компенсацията за разликата в стандарта да се основава на общото количество азот, което може да се прилага по закон, включително азота от изкуствени торове и азота от животински тор. Според белгийските власти беше използван именно този подход, защото беше счетено за необходимо да се осигури равно третиране на земеделските производители от един регион, така че земеделските производители, чиито площи се намират в области, обхванати от по-строги местни стандарти, да не са ощетени в сравнение със земеделските производители, чиито площи не са засегнати от такива стандарти. Ако стандартите бяха еднакви за всички земеделски производители във всички области, това конкурентно предимство ще бъде премахнато и няма да има нужда от плащане на компенсация. При това положение, ако земеделските производители се постараят да надхвърлят основния стандарт за качество на околната креда, възможно е компенсацията да се изчисли въз основа на разликата между постигнатото и стандарта за качество.
(82)
Въз основа на този принцип на равенство в рамките на един и същи регион, белгийските власти са счели, че приложимите правила не представляват свръхкомпенсация на земеделските производители и/или компенсация за преустановяване на селскостопански практики, които са в противоречие с правилата на ЕС. Според техния аргумент конкурентните недостатъци или предимства в рамките на един и същи селскостопански регион ще бъдат по-силно изразени в рамките на този регион, отколкото в ЕС като цяло. Ето защо в рамките на Фландрия всички загуби, понесени от земеделските производители, чиито стопанства се намират в области с по-строги местни стандарти, са били компенсирани (действително понесената загуба на добива).
(83)
Освен това белгийските власти посочиха, че през 1996 г. и 1997 г. фламандският регион вече е налагал по-строги местни стандарти, докато с директивата за нитратите това стана задължително едва от 20 декември 1998 г. В чувствителните водни зони е наложено ограничение за пасищата в размер на 200 kg азот/ha, а за царевица и други култури ограничението е било 170 kg азот/ha. Според белгийските власти разрешеното количество животински тор от 1996 г. насам вече е било по-ниско от предвиденото в първата програма за действие съгласно Директива 91/676/ЕИО, като за определени култури е било ограничено до нивото, посочено във втората програма за действие.
(84)
На 14 януари 2013 г. белгийските власти предоставиха подробна информация относно метода на изчисление, за да покажат, че той е бил в съответствие със селскостопанската практика и с правните разпоредби на ЕС, които са били в сила по време на мерките.
(85)
Въпреки това, въз основа на наличната информация разпоредбите за водните и природните зони не изглежда да надхвърлят значително задълженията, посочени в Директива 91/676/ЕИО. В този контекст Комисията отбелязва, че белгийските органи сами са посочили в своите писмени забележки, че са определили водните и природните зони като особено чувствителни към замърсяване с нитрати, и че следователно са необходими по-ниски стойности, за да се гарантира постигане на целта от 50 mg/l нитрати в повърхностните сладки води, в частност тези, които се използват за извличане на питейна вода, и в подпочвените води. Това е стойността, която е била задължителна към края на 1995 г. съгласно Директива 91/676/ЕИО.
(86)
Освен това, що се отнася до метода за изчисляване на компенсацията, Комисията поиска от белгийските власти да предоставят валидирани проучвания за доказване на точността на допусканията, използвани при изчислението. По-специално от белгийските власти беше поискано да представят резултатите от изследвания, доказващи, че намалението на общото използване на торове от 450 kg азот/ha на 350 kg азот/ha действително води до спад на добивите с 15 %, а намалението от 450 kg азот/ha на 400 kg азот/ha води до спад на добивите с 7 %. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти демонстрираха точността на допусканията, използвани за изчисляване.
(87)
Освен това от белгийските власти бе поискано да предоставят допълнителна информация относно допусканията, използвани за изчисляване на въздействието от тази загуба на продукция върху цялостната рентабилност на стопанството, като се използват редица хипотези, включително чиста земеделска продукция и смесена земеделска и животновъдна продукция. По-специално Комисията прикани белгийските власти да предоставят подробно обяснение защо се счита, че загуба в размер на 15 % от производството на трева в смесено земеделско/животновъдно стопанство представлява 40 % загуба на рентабилност на стопанството, като се вземат предвид различните видове животновъдно производство. Белгийските власти предоставиха тази информация в своя отговор от 14 януари 2013 г.
(88)
Освен това белгийските власти бяха приканени да предоставят изчисления на основата на алтернативни методи за предоставяне на компенсация, като например цената на закупуване на фураж заместител като еквивалент на загубата на продукция. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти твърдят, че тъй като такива изчисления не са извършени към момента на мярката, вече не е възможно те да бъдат извършени.
(89)
Поради това становището на Комисията е, че белгийските власти не са доказали, че помощта е била ограничена единствено до допълнителните производствени разходи. Освен това, както е показано по-горе (съображение 79), помощта не е била постепенно намаляваща.
(90)
Следователно предоставянето на помощ за загуба на продукция не отговаря на условията на Насоките. По тези причини Комисията счита, че тези мерки за помощ не са съвместими с Договора.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(91)
Комисията констатира, че Белгия неправомерно е прилагала компенсацията съгласно Наредбата за оборския тор в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(92)
Мерките попадат извън приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(93)
Мерките за компенсация за съхранение и обезвреждане на излишния оборски тор и загубата на продукция представляват оперативна помощ, която само по изключение може да бъде обявена за съвместима. Поради това строгият подход от Насоките предвижда, че помощта за съхранение и обезвреждане може да бъде обявена за съвместима, ако тя е временна и постепенно намаляваща и ако това изисква наличието на насрещно участие от страна на земеделския производител. При помощи за загубите на продукция помощта следва да бъде временна и постепенно намаляваща и да компенсира единствено допълнителните производствени разходи. Като е видно от анализа по-горе, тези условия не бяха изпълнени.
(94)
При липсата на насрещно участие от страна на бенефициерите за получаване на помощта и доколкото мерките за помощ изглежда не съдържат никакви стимули за бенефициерите да предприемат допълнителни стъпки за подобряване на опазването на околната среда, според Комисията тази мярка за помощ не допринася за развитието на някои икономически дейности по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(95)
Наредбата за оборския тор беше отменена през 1998 г. и всички мерки са преустановени.
(96)
Поради гореспоменатите причини Комисията констатира, че по време на периода на прилагането ѝ през 1996 г. и 1997 г. мярката представлява неправомерна и несъвместима помощ, която по принцип трябва да бъде възстановена.
(97)
Поради факта, че правомощията на Комисията за възстановяване на несъвместима помощ са предмет на давностен срок от десет години (13), тази несъвместима помощ не може да бъде възстановена.
(98)
Всички индивидуални помощи, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена като компенсация съгласно Наредбата за оборския тор, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО , е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалните помощи, отпуснати по схемата, посочена в член 1, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 16 септември 2013 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2013 m. rugsėjo 16 d.
dėl kompensacijos pagal dekretą dėl mėšlo C 75/98 (ex NN 45/98), įgyvendinto Belgijoje (Flandrijoje)
(pranešta dokumentu Nr. C(2013) 5818)
(Tekstas autentiškas tik olandų ir prancūzų kalbomis)
(2013/530/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (1),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
Europos Komisijos tarnybos, gavusios skundą, kad Flandrijos vyriausybė teikė neteisėtą pagalbą ūkininkams dėl jų naudojamų trąšų ir mėšlo (toliau - priemonė), 1998 m. vasario 4 d. raštu kreipėsi į Belgijos valdžios institucijas prašydamos pateikti informaciją apie 1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimo dėl kompensacijos, mokamos ūkininkams dėl įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų (toliau - dekretas dėl mėšlo), įgyvendinimą.
(2)
Ši informacija buvo pateikta Komisijai 1998 m. kovo 18 d. Flandrijos aplinkos ir užimtumo ministro raštu ir 1998 m. kovo 31 d. Belgijos nuolatinės atstovybės raštu.
(3)
1998 m. balandžio 15 d. įvyko kompetentingų Belgijos valdžios institucijų ir Europos Komisijos tarnybų atstovų susitikimas.
(4)
1998 m. liepos 10 d. teleksu Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos, ir jos į tai atsakė 1998 m. rugpjūčio 7 d. raštu, registruotu 1998 m. rugpjūčio 10 d.
(5)
Remiantis Belgijos valdžios institucijų informacija, mokėjimai atlikti 1996 m. Vis dėlto Komisijai nebuvo pranešta apie priemonę pagal EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalis). Dėl šios priežasties byla buvo įtraukta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą numeriu NN 45/98. Nors schema galiojo 1996 m. ir 1997 m., Komisija Belgijos atitinkamai valdžios institucijų įstaigai 1998 m. rugpjūčio 7 d. rašte nurodė nemokėti paramos už 1997 m. tol, kol Komisija nėra priėmusi sprendimo dėl to, ar pagalba suderinama su vidaus rinka. Belgijos valdžios institucijos pranešė Komisijai, kad Flandrijos vyriausybė ketino šią kompensacijos schemą įtraukti į Flandrijos pagalbos programą pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2078/92 (2).
(6)
1999 m. sausio 21 d. raštu Komisija pranešė Belgijai apie savo sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl priemonės.
(7)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas 1999 m. balandžio 17 d. Oficialiajame leidinyje (3).
(8)
Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti pastabas dėl šios priemonės.
(9)
Suinteresuotosios šalys Komisijai pastabų nepateikė.
(10)
Pranešimus apie kitus Flandrijos kompensacijos dėl mėšlo atvejus (C12/1999, N105/1999, N311/99) Belgijos valdžios institucijos atsiėmė.
(11)
2012 m. kovo 6 d. Komisija gavo skundą iš ūkininko dėl kompensacijos sumokėjimo už 1996 m. pagal dekretą dėl mėšlo. Belgijos (Flandrijos) valdžios institucijų ir Europos Komisijos tarnybų atstovų 2012 m. balandžio 16 d. posėdyje Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti savo nuomonę dėl skundo.
(12)
2012 m. lapkričio 9 d. Europos Komisija paprašė papildomos informacijos. Belgijos valdžios institucijos ją pateikė 2013 m. sausio 14 d. raštu.
II. IŠSAMUS PAGALBOS APIBŪDINIMAS
1. PAVADINIMAS
(13)
Kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo.
2. BIUDŽETAS
(14)
Visas 1996 m. priemonei skirtas biudžetas sudarė 427 511 868 BEF (Belgijos frankus) ir buvo paskirstytas taip:
(a)
kompensacija už sumažėjusį derlingumą;
-
250 279 282 BEF už ganyklas;
-
50 102 650 BEF už kukurūzus;
(b)
kompensacija už mėšlo šalinimo sąnaudas - 65 486 397 BEF;
(c)
kompensacija už mėšlo sandėliavimo sąnaudas - 34 276 829 BEF;
(d)
kompensacija už papildomų trąšų pirkimą - 27 366 710 BEF.
(15)
Kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo buvo išmokėta už 1996 m.
(16)
Pagal dekretą dėl mėšlo kompensacija mokama ūkininkams, kurių įmonės yra visiškai ar iš dalies vandens zonoje arba gamtos zonoje. Tai taikoma 7,502 iš 40,673 Flandrijos įmonių, turinčių ariamos žemės arba gyvulių (18,5 %). Viso 649,223 ha ploto sudaro dirbama žemė arba žemė, kurioje auginami gyvuliai, 47,948 ha (7,5 %) yra vandens zonoje, o 21,919 ha (3 %) - gamtos zonoje.
(17)
Pagalbos schemos tikslas - sudaryti galimybes ūkininkams, kurių žemė yra aplinkos požiūriu jautriose vietovėse, prisitaikyti prie griežtesnių mėšlo naudojimo standartų, ir kompensuoti tų ūkininkų patirtus ekonominius nuostolius. Pagalba apskaičiuojama atsižvelgiant į pajamas, kurios buvo prarastos vykdant įprastą žemės ūkio veiklą už tokių jautrių zonų ribų. Belgijos valdžios institucijų teigimu, kompensacija taip pat buvo reikalinga siekiant išvengti socialinių neramumų.
(18)
Pagalba skiriama siekiant kompensuoti tose jautriose zonose esantiems ūkininkams už:
(a)
sumažėjusį derlingumą dėl mažiau naudojamų trąšų ir mėšlo,
(b)
papildomas mėšlo šalinimo sąnaudas,
(c)
papildomas mėšlo sandėliavimo sąnaudas,
(d)
papildomai perkamas chemines trąšas.
(19)
Remiantis Belgijos valdžios institucijų pateikta informacija, išmokos ūkininkams siekiant kompensuoti už įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų laikymasį buvo pagrįstos keturiais teisės aktais:
(a)
1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu dėl ūkininkams mokamos kompensacijos už įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų laikymasį;
(b)
1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo nustatoma kompensacija už 1996 m. ir 1997 m. pagal 1991 m. sausio 23 d. dekreto dėl aplinkos apsaugos nuo taršos mėšlu 15 straipsnio 9 dalį;
(c)
1996 m. kovo 19 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo nustatomos taisyklės dėl papildomų įsipareigojimų, susijusių su mėšlo šalinimu, ir dėl pagalbos, susijusios su papildomu pertekliniu mėšlu vietovėse, kuriose taikomi griežtesni standartai dėl mėšlo paskleidimo;
(d)
1997 m. liepos 15 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo iš dalies keičiamas 1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimas, kuriuo nustatoma kompensacija už 1996 ir 1997 m. pagal 1991 m. sausio 23 d. dekreto dėl aplinkos apsaugos nuo taršos mėšlu 15 straipsnio 9 dalį.
(20)
Nė apie vieną iš šių teisės aktų nebuvo pranešta Komisijai pagal EB sutarties 93 straipsnį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalis).
(21)
Belgijos institucijų teigimu, mėšlo politika Flandrijoje pagrįsta 1995 m. gruodžio 20 d. dekretu, kuriuo iš dalies keičiamas 1991 m. sausio 23 d. dekretas dėl aplinkos apsaugos nuo taršos trąšomis. Šiuo dekretu siekiama sumažinti aplinkos problemas, kylančias dėl paviršinio ir gruntinio vandens prisodrinimo ir fosfatų ir nitratų išplovimo į dirvožemį, dėl ko kyla jų prasiskverbimo į požeminį ir paviršinį vandenį pavojus. Remiantis ataskaita apie Flandrijos aplinką ir gamtą, žemės ūkio sektoriaus grynojo azoto ir fosfato apkrova gamtai sudaro 56 % visos apkrovos. Gyvulių tvartų amoniako ir paskleistų srutų tarša sudaro 21 % išmetamųjų teršalų Flandrijoje.
(22)
Dekrete dėl mėšlo nurodomi tikslai, susiję su poreikiu pasiekti ir (arba) išlaikyti reikalaujamus dirvožemio, vandens (paviršinio ir požeminio) ir oro kokybės standartus. Juo numatoma palaipsniui griežtinti mėšlo naudojimo apribojimus. Taip suteikiama galimybė patikslinti reikalavimus pereinamuoju laikotarpiu. Trąšų naudojimo standartai turi būti griežtinami pamažu, išskyrus itin pažeidžiamas vietoves, konkrečiai, vandens zonas ir gamtos zonas, kuriose griežtesnės taisyklės pradėtos taikyti iškart.
(23)
Dekrete taip pat numatyta Flandrijoje išlaikyti 1992 m. buvusį mėšlo išeigos lygį ir galvijų skaičių. Tuo tikslu pradėta taikyti vietos leidimų politika. Tuo pačiu, atnaujinant didesnėms įmonėms išduotus leidimus, leistinas kiekis bus sumažintas 25 %. Gyvulininkystės sektoriui buvo suteikta laiko (iki 2002 m.) rasti būdų, kaip sumažinti mėšlo perteklių ir jo poveikį.
(24)
Griežtesni apribojimai įsigaliojo iš karto 1996 m. sausio 1 d. šiose vietovėse:
(a)
vandens baseinuose ir saugomose teritorijose;
(b)
gamtos požiūriu vertingose vietovėse, gamtos draustiniuose, miškų žemėje;
(c)
vietovėse, kuriose taikoma Paukščių direktyva;
(d)
slėniuose ir ekologiškai vertingoje dirbamoje žemėje;
(e)
nitratams jautrioje žemėje;
(f)
fosfatu užterštoje žemėje.
(25)
Belgijos valdžios institucijų teigimu, nustatant šias jautrias vietoves, buvo atsižvelgiama į Tarybos direktyvos 91/676/EEB dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių (4) ir Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (5) reikalavimus.
(26)
Remiantis dekretu dėl mėšlo, nuo 1996 m. sausio 1 d. iki 1998 m. gruodžio 31 d. Flandrijoje, išskyrus vandens zonas ir gamtos zonas, taikomos toliau nurodytos bendros trąšų ir mėšlo naudojimo ribos. Šios ribos nurodytos per metus leistinu fosforo pentoksido, cheminių trąšų, ir azoto kiekiu kilogramais - žr. toliau esančią lentelę.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Iš viso azoto
Ganyklos
170
250
450
Kukurūzai
160 (1996 m.)
155 (1997 m.)
150 (1998 m.)
200
325
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto (6)
125
125
170
Kiti pasėliai
150
225
325
(27)
Belgijos valdžios institucijos taip pat paskelbė toliau nurodytas orientacines ribas, kurių jos laikysis siekdamos 2003 m. ir vėlesnių tikslų.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Azotas iš gyvulių mėšlo ir kitų trąšų
Iš viso azoto
Ganyklos
125
250
250
450
Kukurūzai
100
130
225
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto (7)
100
70
125
125
Kiti pasėliai
100
150
200
275
(28)
Be šių kiekybinių apribojimų paprastoje ūkio žemėje skleisti mėšlą arba kitas organines trąšas draudžiama šiais laikotarpiais: nuo rugsėjo 21 d. iki sausio 21 d., sekmadieniais ir valstybinių švenčių dienomis, šeštadieniais, išskyrus šeštadienius laikotarpiu nuo vasario 1 d. iki gegužės 15 d., naktį (nuo 22 val. iki 7 val.), kai žemė yra patvinusi, įšalusi, arba padengta sniegu.
(29)
Griežtesni standartai taikomi vandens zonose, kai jose ketinama išgauti geriamąjį vandenį, arba dėl to, kad tos zonos yra labai jautrios azoto išplovimui. Sąvoka „vandens zona“ reiškia:
(a)
vandens baseinus ir II ir III tipo požeminio vandens apsaugos zonas, nustatytas pagal 1984 m. sausio 24 d. dekretą, kuriuo nustatomos požeminio vandens valdymo priemonės;
(b)
Flandrijos vyriausybės nustatytas jautrias zonas, kurių paviršinio vandens subhidrografinėms talpykloms, skirtoms geriamojo vandens gamybai, taikomi griežtesni standartai, nustatyti remiantis 1971 m. kovo 26 d. įstatymu dėl paviršinio vandens apsaugos nuo taršos;
(c)
jautrias azotui žemės zonas, kuriose reikalaujama taikyti griežtesnius Flandrijos vyriausybės nustatytus standartus ir kurių ribos nustatytos remiantis 1984 m. sausio 24 d. dekretu, kuriuo nustatomos požeminio vandens valdymo priemonės.
(30)
Toliau pateikiamoje lentelėje nurodyti nuo 1996 m. sausio 1 d. mėšlo naudojimui vandens zonose taikomi standartai. Šios taisyklės pagrįstos išvardytų atskirų grupių pasėliams taikomais derlingumo standartais ir tose zonose aplinkos požiūriu priimtinais nuostoliais. Kiekiai nurodyti P2O5 kilogramais ir azoto, per metus tenkančio vienam hektarui, kilogramais.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Azotas iš gyvulių mėšlo ir kitų trąšų
Iš viso azoto
Ganyklos
120
200
200
350
Kukurūzai
100
150
170
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto
80
70
125
125
Kiti pasėliai
100
150
170
275
(31)
Vandens zonose mėšlą draudžiama skleisti nuo rugsėjo 1 d. iki sausio 21 d., išskyrus plotuose, kuriuose surenkamas paviršinis vanduo, esančias a ir b zonas, - jose draudimas taikomas iki vasario 15 d.
(32)
Sąvoka „gamtos zona“ reiškia:
(a)
slėniuose esančias vietoves ir ekologinę vertę turinčią ūkio žemę, nurodytą 1962 m. kovo 29 d. įstatyme dėl nacionalinio ir miestų planavimo organizavimo;
(b)
specialiąsias apsaugos zonas, nustatytas 1988 m. spalio 17 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu;
(c)
tam tikras buveines ir besiribojančias buferines zonas,
(d)
miškus, gamtos požiūriu vertingas vietoves, gamtos išteklių vystymo plotus arba gamtos draustinius, kaip nurodyta kaimo plėtros žemėlapiuose, pateiktuose 1962 m. kovo 29 d. įstatyme dėl nacionalinio ir miestų planavimo organizavimo, pereinamojo laikotarpio priemonę taikant iki 1997 m. gruodžio 31 d.
(33)
Toliau esančioje lentelėje nurodyti nuo 1996 m. sausio 1 d. mėšlo naudojimui gamtos zonose taikomi standartai. Šios taisyklės pagrįstos išvardytų atskirų grupių pasėliams taikomais derlingumo standartais ir tose zonose aplinkos požiūriu priimtinais nuostoliais. Kiekiai nurodyti P2O5 kilogramais ir azoto, tenkančio vienam hektarui per metus, kilogramais.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Iš viso azoto
Ganyklos
120
200
400
Kukurūzai
100
150
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto
80
70
125
Kiti pasėliai
100
150
275
(34)
Gamtos zonose skleisti mėšlą draudžiama laikotarpiu nuo rugsėjo 1 d. iki sausio 21 d. imtinai, o paukščių išsaugojimui svarbiose ganyklose tręšimas mėšlu taip pat gali būti draudžiamas laikotarpiu nuo balandžio 1 d. iki birželio 30 d. Be to, draudžiama naudoti bet kokios rūšies trąšas miškuose, gamtiniu požiūriu vertingose vietovėse, gamtos išteklių vystymo vietovėse arba gamtos draustiniuose nuo 1998 m. sausio 1 d., išskyrus juose besiganančių gyvulių išmatas, leidžiant per metus viename ha laikyti 2 gyvulius. Šeimos ūkiams šis draudimas gali būti laikinai netaikomas.
(35)
Remiantis dekretu dėl mėšlo, kompensacija išmokama automatiškai tik už ganyklas ir kukurūzus. Kitų pasėlių atvejais laikoma, kad naudojant sumažintus trąšų kiekius, produkcijos kiekis nesumažėtų. Tačiau pastaruoju atveju ūkininkas gali gauti kompensaciją, jei jis arba ji gali pateikti įrodymų apie patirtus nuostolius.
(36)
Kompensacija už produkcijos sumažėjimą ganyklose apskaičiuojama remiantis jautriose zonose leistino trąšų standarto ir ne jautriose zonose leistino standarto skirtumu, atskirai apskaičiuojant vietovių, esančių vandens zonose, ir vietovių, esančių gamtos zonose, vertes. Pagalbos tikslas - kompensuoti už, nustačius mažesnį leidžiamą kiekį, prarastą derlingumą ir pelningumą.
(37)
Pradinis pagalbos apskaičiavimo taškas - standartinis bendrasis pelnas (toliau - SBP) BEF/ha per paskutinius trejus metus prieš išmokant kompensaciją pagal pajamų mokesčio kodeksą. Atskirai apskaičiuojamos žemės, kurioje ganomi pieningi galvijai, ir kitų ganyklų vertės. SBP apskaičiavimo tikslais Flandrija yra suskirstyta į 13 vietovių pagal konkrečios vietovės agronomines savybes.
(38)
Ganyklų, kuriose ganomi pieningi galvijai, didžiausias SBP yra Antverpeno Kempenlande (55 700 BEF/ha), žemiausias - Dunes vietovėje (33 167 BEF/ha), o vidutinė vertė visoje Flandrijoje - 44 160 BEF/ha. Kitose ganyklose didžiausias SBP yra Vakarų Flandrijos smėlio arba priemolio regione (36 100 BEF/ha), žemiausias - Dunes vietovėje (24 633 BEF/ha), o vidutinė vertė visoje Flandrijoje - 31 941 BEF/ha.
(39)
Vandens zonose kompensacija pagrįsta tuo faktu, kad didžiausias leistinas naudoti azoto kiekis yra 350 kg/ha, palyginti su 450 kg/ha įprastose zonose. Tai reiškia, kad vandens zonose azoto leidžiama naudoti 22 % mažiau. Remdamosi įstatymu dėl mažėjančių pajamų, Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad dėl to derlingumas sumažės 15 %. Tačiau poveikis ūkio pelningumui bus didesnis. Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad, diskontavus fiksuotas sąnaudas, SBP sudaro iki 40 % viso derlingumo. Todėl derlingumui sumažėjus 15 %, SBP sumažės 37,5 % (15 % × 100/40). Taigi, kompensacijos už sumažėjusį derlingumą išmokėjimo pagrindas susijusioje vietovėje yra SBP × 37,5 %. Tuo pačiu reikalaujama, kad vandens zonose ūkininkai naudotų 50 kg/ha mažiau cheminių trąšų. Taip sutaupoma 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Todėl šią sumą reikia atimti iš mokėtinos paramos.
(40)
Gamtos zonose kompensacija pagrįsta tais pačiais principais. Gamtos zonoje didžiausias leistinas naudoti azoto kiekis yra 400 kg/ha, palyginti su 450 kg/ha įprastose zonose, t. y. 11 % mažiau. Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad dėl to derlingumas sumažės 7 %. Sumažėjus derlingumui 7 %, SBP sumažės 17,5 % (7 % × 100/40). Taigi, kompensacijos už sumažėjusį derlingumą išmokėjimo pagrindas gamtos zonose yra SBP × 17,5 %. Be to, tiek pat (800 BEF - žr. 39 punktą) pagalba sumažinama dėl to, kad naudojant mažiau trąšų yra sutaupoma.
(41)
Toliau esančioje lentelėje apibendrinti didžiausio, mažiausio ir vidutinio mokamos pagalbos lygio duomenys.
Ganyklos, kuriose ganomi pieningi galvijai
SBP
Pagalbos lygis vandens zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0001.xml.jpg
Pagalbos lygis gamtos zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antverpeno Kempenlandas
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Vidurkis
44 160
15 760
9 928
Kitos ganyklos
SBP
Pagalbos lygis vandens zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0003.xml.jpg
Pagalbos lygis gamtos zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0004.xml.jpg
Vakarų Flandrijos smėlio arba priemolio regionas
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Vidurkis
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgijos valdžios institucijos pabrėžia, kad šios vertės atitinka didžiausią kompensacijos lygį už hektarą. Visas ganyklų, už kurias gali būti išmokamos kompensacijos, plotas yra 31 003 ha, iš kurių 17 468 ha yra vandens zonose, o 13 535 ha - gamtos zonose. Didžiausia teorinė kompensacija, kuri galėjo būti sumokėta, yra 202 822 411 BEF vandens zonose, ir 65 900 155 BEF gamtos zonose. Tačiau, atsižvelgiant į mažesnį pagalbos dydį ne pieniniams galvijams skirtose ganyklose, faktiškai už ganyklas išmokėta kompensacija buvo 250 275 012 BEF per metus, iš kurių 186 505 640 BEF buvo išmokėta už ganyklas vandens zonose, 63 769 372 BEF už ganyklas gamtos zonose. Belgijos institucijų teigimu, šis didžiausio teorinio pagalbos lygio ir faktiškai išmokėto pagalbos lygio skirtumas atsirado dėl kelių veiksnių, visų pirma, dėl to, kad kompensacija buvo išmokėta tik už ganyklas, kuriomis tas pats ūkis naudojosi dar 1994 m.
(43)
Kukurūzams taikoma fiksuoto dydžio parama dėl prarastos produkcijos - 3 600 BEF/ha su sąlyga, kad kukurūzai vis dar auginami tame pačiame sklype ir nesėjami ankstesnėje, dabar suartoje ganykloje. Ši pagalba pagrįsta skaičiavimais, kad iš kukurūzų gaunama vidutiniškai 14 500 kg/ha sausosios medžiagos produkcijos, ir, taikant griežtesnius standartus, derlingumas vidutiniškai sumažėja 900 kg/ha. Laikant, kad vieno kilogramo sausosios medžiagos sąnaudos yra 4 BEF, prarastos pajamos sudaro 3 600 BEF.
(44)
Be to, ūkininkai skatinami sėjomainai po kukurūzų sėti žolę, nes taip sumažinamas iš dirvos nutekantis arba išplaunamas nitratų kiekis. Tuo tikslu buvo papildomai suteikta 3 600 BEF/ha pagalba. Belgijos valdžios institucijų teigimu, ši pagalba apima tik sąnaudas žolės sėkloms.
(45)
Pagalba teikiama vandens ir gamtos zonose esančioms valdoms, siekiant padengti papildomas perteklinio mėšlo, susidariusio dėl mažesnio trąšai leidžiamo panaudoti mėšlo kiekio, šalinimo sąnaudas.
(46)
Pagalba teikiama, jeigu valdoje dėl griežtesnių mėšlo panaudojimo trąšoms standartų susikaupė papildomas perteklinio mėšlo kiekis. Apskaičiuojant pagalbą, atskirai atsižvelgiama į:
(a)
šeimos gyvulininkystės ūkius ir kitus gyvulininkystės ūkius, kurie laikotarpiu nuo 1993 m. iki 1996 m. neįsigijo papildomos ariamos žemės; apskaičiuojant mėšlo išvežimo galimybes, atsižvelgiama į ariamos žemės, nurodytos 1996 m. registre, plotą;
(b)
šeimai nepriklausančius gyvulių ūkius, kurie laikotarpiu nuo 1993 m. iki 1996 m. neįsigijo papildomos žemės. Plotas, į kurį turi būti atsižvelgiama nustatant mėšlo šalinimo galimybes, pagrįstas ariamos žemės plotu, užregistruotu 1994 m. (valdos padėtis 1993 m.).
(47)
Pagalba apskaičiuojama remiantis svertiniu vidurkiu, pagrįstu kiekvienos rūšies gyvūnų (galvijų, kiaulių, paukščių ir kitų) skaičiumi Flandrijoje, o apskaičiuojant mineralų turinį - tipine kiekvienos rūšies gyvūnų mėšlo mineralų sudėtimi.
(48)
Tuo remiantis apskaičiuota, kad kiekvienoje tonoje mėšlo yra 6,6 kg azoto ir 4,2 kg difosforo pentoksido.
(49)
Pagalba išmokama už mineralų vienetą (už kiekvieną difosforo pentoksido (P205) kilogramą ir azoto (N) kilogramą), atitinkantį kompensavimo kriterijus. Išmokos lygis yra susijęs su valdos vieta. Mokamos pagalbos suma:
(a)
13 BEF už vienetą: „baltojoje“ savivaldybėje esantiems ūkiams, kurių patikslinta išeiga yra 75 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF už vienetą: „pilkojoje“ savivaldybėje esantiems ūkiams, kurių patikslinta išeiga yra nuo 75 iki 125 kg P2O5/ha,
(c)
27 BEF už vienetą: vienam ūkiui savivaldybėje, kurio patikslinta išeiga yra 125 kg P2O5/ha.
(50)
Pagalbos sumos yra didesnės savivaldybėse, turinčiose didesnę patikslintą išeigą, nes mėšlas turi būti vežamas ilgesniais atstumais.
(51)
Be to, pagalba taip pat mokama kaip kompensacija ūkininkams, kurie nebegali pasinaudoti susitarimais su kaimyniniais ūkiais paskleisti savo perteklinį mėšlą tuose ūkiuose. Kad ūkis atitiktų reikalavimus, jis turi būti sudaręs susitarimą su vartotoju dėl perteklinio mėšlo 1995 m.; susitarimas turi būti dėl žemės, kurioje taikomi griežtesni standartai ir kuri yra savivaldybėje, kurioje nustatyta patikslinta išeiga yra 100 kg P2O5/ha. Kompensacija išmokama už mineralo vienetą, t. y. už tiems vartotojams pristatytą kilogramą P2O5 ir kilogramą N. Didžiausias galimas kompensuoti kiekis yra šalinimo galimybių, kai taikomi įprasti mėšlo naudojimo standartai, ir šalinimo galimybių vietovėse, kuriose taikomos griežtesnės taisyklės, skirtumas. Išmokos lygis yra susijęs su valdos vieta; išmoka yra tokia:
(a)
27 BEF/vienetą: vienam ūkiui savivaldybėje, kurio patikslinta išeiga yra 125 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/vienetą visiems kitiems ūkiams.
(52)
Šeimos gyvulių ūkiai, turintys perteklinio mėšlo žemės sklypuose, esančiuose Kluizeno pohidrografiniame baseine, kur surenkamas paviršinis vanduo, arba nitratams jautrioje žemėje prie Maso upės krantų, gali pasinaudoti mėšlo banko įsipareigojimu priimti papildomą perteklinį mėšlą, susikaupusį dėl mėšlo naudojimui taikomų griežtesnių standartų. Šiuo atveju kompensacija už mėšlo šalinimą ir laikymą sumažinama proporcingai mineralų kiekiui, kuris buvo paimtas iš mėšlo banko.
(53)
Kadangi vandens zonose ir gamtos zonose buvo uždrausta paskleisti mėšlą nuo rugsėjo 1 d. vietoj seniau taikytos rugsėjo 21 d. datos (kaip ir kitose zonose), kai kuriems ūkininkams iškilo sunkumų, nes daugelyje ūkių mėšlas paskleidžiamas po derliaus ir įvairių pasėlių derlius nuimamas jau prasidėjus (metiniam) draudimo paskleisti mėšlą laikotarpiui. To nebebuvo galima daryti vandens zonose ir gamtos zonose. Belgijos valdžios institucijų paskaičiavimu, dėl to šioms įmonėms reikėtų papildomų sandėliavimo patalpų trims mėnesiams.
(54)
Standartai, taikomi įprastoms vietovėms, ir vandens ir gamtos zonoms, skiriasi maždaug 50 kg P2O5/ha. Kadangi vienoje tonoje mėšlo yra vidutiniškai 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha maždaug atitinka 10 tonų sandėliavimo pajėgumų poreikį.
(55)
Remdamosi paskaičiavimu, kad pastatyti 500 m3 sandėliavimo patalpas kainuoja 1 263 120 BEF, Belgijos valdžios institucijos mano, kad siekiant sukurti būtiną sandėliavimo pajėgumą, vienai tonai sandėliavimo pajėgumų reikia maždaug 2 500 BEF investicijų, kurios amortizuosis per daugiau kaip 20 metų, todėl reikia investuoti 125 BEF/t per metus. Taigi, ūkininkams, gaminantiems gyvulių mėšlą, ir turintiems ariamos žemės vietovėse, kuriose taikomos griežtesnės tręšimo mėšlu ir skleidimo taisyklės, mokama 1 250/ha BEF metinė kompensacija.
(56)
Ūkininkams, kurie 1996 m. gavo šią kompensaciją už mėšlo sandėliavimą pagal dekretą dėl mėšlo negali tais pačiais metais gauti iš Flandrijos žemės ūkio investicijų fondo (VLF) palūkanų subsidijų arba kapitalo priemokų už gyvulių mėšlo sandėliavimo patalpų įrengimą.
(57)
Kadangi ūkininkai, kurių žemė yra vandens zonose, tręšdami gyvulių mėšlu negali pasiekti viso leistino azoto kiekio vienam hektarui, Belgijos valdžios institucijos numato, kad ūkininkai šiose teritorijose stengsis išlaikyti produkcijos lygį tręšdami papildomomis cheminėmis trąšomis, visų pirma, skirtomis „kitiems pasėliams“ ir kukurūzams.
(58)
Daroma prielaida, kad šiose valdose bus naudojama papildomai 60 kg N/ha, kurio kaina yra 16 BEF/kg. Taigi, mokama pagalba sudaro 960 BEF (60 × 16), kuri yra suapvalinama iki fiksuoto dydžio - 1 000 BEF/ha.
(59)
Ūkininkai, jau 1994 m. turėję ariamos žemės, esančios vandens zonoje ir gamtos zonoje, gali kreiptis į mėšlo banką, kuris yra atsakingas už schemos administravimą, dėl kompensacijos tose vietovėse. Reikalaujama, kad jie žemėlapiuose ir planuose nurodytų atskirai kiekvieną ariamos žemės sklypą ir pateiktų 1994 m. ir paraiškos pateikimo metų pasėlių planą. Jei ariama žemė yra keliose vietovėse ar zonose, kompensacija apskaičiuojama taikant griežčiausius tręšimo mėšlu ir jo skleidimo standartus. Mėšlo bankas, pasinaudodamas visa turima informacija, išnagrinėja paraiškas ir informuoja susijusius subjektus apie numatomos išmokėti kompensacijos dydį. Kompensacija nemokama, jei ji mažesnė kaip 1 000 BEF. Pareiškėjai turi teisę pateikti apeliacinį skundą Flandrijos aplinkos ministrui, kuris turi priimti sprendimą per šešis mėnesius; priešingu atveju laikoma, kad apeliacija pagrįsta.
(60)
Mėšlo bankas, policijos pareigūnai ir aplinkos, gamtos, žemės ir vandens valdymo valdžios institucijos aplinkos kontrolės departamento valdininkai ir kiti pareigūnai yra įgalioti tikrinti, ar ūkininkai laikosi įsipareigojimų pagal dekretą dėl mėšlo. Jei nustatoma pažeidimų, ūkininkų gali būti reikalaujama grąžinti pagalbą. Pagalba pagal dekretą dėl mėšlo negali būti skiriama už atidėtą žemę.
III. PAGALBOS VERTINIMAS
(61)
Pirmiau apibūdintos priemonės yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Kompensacija mokama iš valstybės išteklių, ji teikiama tam tikrų kategorijų ūkininkams, t. y., esantiems vandens zonose arba gamtos zonose. Ši parama iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją ir paveikti prekybą tarp valstybių narių, nes ji pagerina ūkininkų, gaunančių kompensaciją, konkurencinę padėtį, palyginti su ūkininkais kitose Belgijos dalyse arba kitose valstybėse narėse, kurie pagalbos negauna. Be to, kadangi tų ūkininkų pagamintais produktais prekiaujama ES viduje, priemonės gali daryti poveikį valstybių narių prekybai.
(62)
Savo pastabose raštu Belgijos valdžios institucijos atkreipė dėmesį į aplinkosaugos tikslus, kurių siekiama paramos schema, ir šiame kontekste jos pacitavo 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2078/92 dėl žemės ūkio gamybos būdų, suderinamų su aplinkos apsaugos ir kaimo vietovių išlaikymo reikalavimais (toliau - Reglamentas (EEB) Nr. 2078/92) (8)), ir Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (9) nuostatas. Gairių dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai 2.1 punkte teigiama, kad žemės ūkio sektoriuje gairės netaikomos toje srityje, kurioje taikomas Reglamentas (EEB) Nr. 2078/92. Todėl reikėtų pradėti atsižvelgti į Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 taikymą susijusioms priemonėms.
(63)
Belgijos valdžios institucijos aiškina, kad kompensacija ūkininkams, suteikiama pagal priemonę gamtos zonose ir vandens zonose, turėtų būti laikoma atitinkančia Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 nuostatas.
(64)
Reglamentu (EEB) Nr. 2078/92 nustatoma Bendrijos pagalbos schema, kuria siekiama skatinti, inter alia, savanorišką žemės ūkio taršos poveikį mažinančių ūkininkavimo metodų taikymą, pagrįstą ūkininko prisiimtais įsipareigojimais (2 straipsnio 1 dalis). Valstybės narės nustato pagalbos teikimo sąlygas ir išmokėtiną pagalbos sumą remdamosi gavėjo įsipareigojimu, atsižvelgdamos į prarastas pajamas, taip pat poreikį skatinti (5 straipsnio 1 dalies a, b punktai). Be to, laikydamasi Komisijos nustatytų sąlygų, Bendrija taip pat gali prisidėti prie valstybių narių išmokamų tam tikrų išmokų, siekdama kompensuoti pajamas, prarastas dėl privalomo 2 straipsnyje nurodytų apribojimų taikymo tose valstybėse narėse, kai jose įgyvendinamos priemonės pagal Bendrijos nuostatas (Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 4 straipsnio 5 dalis).
(65)
Be to, pagal 10 straipsnio 1 dalį, valstybės narės gali įdiegti nacionaliniu lygiu finansuojamas schemas papildomoms priemonėms, pagal kurias pagalbos teikimo sąlygos skiriasi nuo reglamento reikalavimų arba sumos yra didesnės nei reglamente numatytos ribos. Šios schemos turi atitikti reglamento tikslus ir valstybės pagalbos taisykles.
(66)
Aptariama schema nesiekiama kompensuoti ūkininkams nuostolius, patirtus laikantis savanoriškų įsipareigojimų. Ji taip pat neapima Bendrijos bendro kompensacijos finansavimo pagal Belgijos įgyvendinamas priemones Komisijos nustatytomis sąlygomis. Priešingai, pagal schemą (išskirtinai) teikiamas nacionalinis finansavimas kompensacijoms už nuostolius, patirtus dėl įsipareigojimų pagal nacionalinius teisės aktus dėl trąšų laikymosį.
(67)
Todėl pagalba nepatenka į reglamento taikymo sritį ir turi būti nagrinėjama pagal taikomas valstybės pagalbos taisykles.
IV. BENDRIJOS GAIRIŲ DĖL VALSTYBĖS PAGALBOS APLINKOS APSAUGAI TAIKYMAS
(68)
Būtina apsvarstyti, ar priemonė gali būti laikoma suderinama su 1994 m. Komisijos nustatytomis gairėmis dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (10) (toliau - gairės), kurios buvo taikomos tuo pačiu metu, kaip ir priemonė (11).
(69)
Šiame kontekste būtina pažymėti, kad pagalbos priemonės, skirtos kompensacijai už sumažėjusį ganyklų arba kukurūzų derlingumą, perteklinio mėšlo šalinimo pagalba ir kompensacija už dirbtinių trąšų naudojimą sudaro veiklos pagalbą. Atsakydamos į Komisijos tarnybų klausimą, Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad mėšlo sandėliavimo sąnaudos, nors ir palyginamos su investavimo į papildomas mėšlo sandėliavimo patalpas sąnaudomis, iš tiesų, su faktinėmis investicijomis nėra tiesiogiai susijusios. Atsižvelgusi į šiuos paaiškinimus, Komisija mano, kad ši priemonė taip pat turėtų būti laikoma veiklos pagalba.
(70)
Apskritai, Komisija mano, kad veiklos pagalba žemės ūkio sektoriui neturėtų būti laikoma ilgalaike sektoriaus vystymosi pagalba, ir ji gali iškraipyti konkurencijos sąlygas, dėl ko tokios pagalbos negaunantys ūkininkai atsiduria nepalankioje padėtyje. Taigi, Komisija tokią pagalbą vertina pagal griežtą metodą.
(71)
Aplinkos apsaugos priemonėms teikiama veiklos pagalba aptariama gairių 3.4 punkte. Jame teigiama:
„Remdamasi ilgalaike politika, Komisija paprastai nepritaria veiklos pagalbai, kuri atleidžia įmones nuo sąnaudų, kurias jos patiria dėl savo keliamos taršos ar trukdžių. Tačiau Komisija gali daryti išimtį šiam principui, kai susidaro tam tikros aiškiai nustatytos aplinkybės. Ji jau taip pasielgė atliekų valdymo srityje ir atleisdama nuo aplinkos apsaugos mokesčių. Komisija toliau vertins tokius atvejus, atsižvelgdama į jų vertingumą ir taikydama nusistatytus griežtus minėtos srities kriterijus. Konkrečiai, pagalba turi tik kompensuoti papildomas produkcijos sąnaudas, palyginti su įprastomis sąnaudomis, ir turi būti laikina ir iš esmės proporcingai mažėjanti, kad būtų skatinama mažinti taršą arba greičiau įdiegti veiksmingesnį išteklių panaudojimą. Be to, pagalba turi neprieštarauti kitoms EB sutarties nuostatoms, ir visų pirma toms, kurios yra susijusios su laisvu prekių ir paslaugų judėjimu.
Atliekų tvarkymo srityje viešojo finansavimo papildomoms išlaidoms dėl atliekų išrūšiavimo, panaudojimo ir apdorojimo, siekiant naudos verslui ir vartotojams, dalį gali sudaryti valstybės pagalba, tačiau tokiu atveju ji gali būti leistina su sąlyga, kad įmonės yra apmokestinamos atsižvelgiant į tai, kokia sistemos dalimi jos naudojasi, arba į tai, kokia atliekų dalis susidaro toje įmonėje. Parama pramonės ir žemės ūkio atliekų rinkimui, tvarkymui ir perdirbimui bus vertinama kiekvienu atveju atskirai.
Gali būti leidžiama laikinai atleisti nuo naujų aplinkos apsaugos mokesčių, jei būtina kompensuoti dėl konkurencingumo patirtus nuostolius, visų pirma, tarptautiniu lygmeniu. Taip pat būtina atsižvelgti ir į kitą veiksnį, t. y., kokių priemonių turi atitinkamai imtis pačios įmonės siekdamos sumažinti savo taršą. Ši nuostata taip pat taikoma tais atvejais, kai atleidžiama nuo mokesčių, nustatytų pagal EB teisės aktus, kuriais valstybės narės gali savo nuožiūra spręsti, ar atleisti nuo mokesčių ir kokia tai turėtų būti suma“.
(72)
Dėl pagalbos perteklinio mėšlo sandėliavimui ir pašalinimui, Komisija mano, kad perteklinis mėšlas gali būti laikomas atskiros rūšies žemės ūkio atliekomis. Pagal pirmiau paminėtas gaires sprendimas dėl pagalbos tokių atliekų pašalinimui turi būti priimamas kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į 3.4 punkte nurodytus kriterijus.
(73)
Komisija pažymi, kad ši priemonė buvo laikina, nes ji buvo taikoma tik 1996 ir 1997 m. Be to, Komisija pažymi, kad Belgijos valdžios institucijos nepranešė apie tai, kad bus toliau teikiamos tiesioginės paramos išmokos už mėšlo laikymą ar šalinimą, nors mėšlo banko nustatyta mėšlo rinkimo iš konkrečių ūkininkų tvarka išliko nepakitusi.
(74)
Komisija taip pat turi atsižvelgti į tai, kad pagalbos priemonės nėra proporcingai mažėjančios, nes tokio pat lygio pagalba teikiama abiem aptariamais metais (plg. 38-40, 49-51 pastraipas).
(75)
Be to, remiantis Belgijos valdžios institucijų pateikta informacija, atrodo, kad priemone siekiama kompensuoti visas perteklinio mėšlo, susikaupusio dėl jautrioms zonoms taikomų apribojimų, laikymo ir šalinimo sąnaudas. Todėl ūkininkai būtų atleisti nuo mokesčių už atliekų šalinimą. Be to, atrodo, kad nereikalaujama, jog jautriose zonose įsisteigę ūkininkai imtųsi kokių žingsnių savo mėšlo išeigai sumažinti. Taigi, ūkininkai už gautą pagalbą neturi niekaip atsilyginti, nes tai tiesiog yra kompensacija už griežtesnių standartų dėl mėšlo naudojimo jautriose zonose laikymasį. Todėl priemonė neskatina mažinti mėšlo produkciją.
(76)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad priemonės neatitinka minėtų gairių ir Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 tikslų. Todėl Komisija mano, kad jos nesuderinamos su vidaus rinka.
(77)
Kiek tai susiję su pagalba, skirta kompensuoti ūkininkų produkcijos nuostoliams, susijusiems su gyvulių mėšlo panaudojimo apribojimais, įskaitant pagalbą siekiant kompensuoti dėl dirbtinių trąšų naudojimo atsiradusias papildomas sąnaudas, Komisija pažymi, kad gairėse parama dėl gamybos nuostolių nėra konkrečiai nurodyta. Tačiau tam tikra apimtimi dėl apribojimų naudoti mėšlą sumažėja derlingumas, ir, panašu, kad ūkininkams dėl to padidėja kitų pasėlių auginimo sąnaudos. Remiantis pirmiau nurodytose gairėse nustatytais principais, atrodytų, kad tokia pagalba gali būti pateisinama tik tada, jei yra laikomasi šių sąlygų (12):
(a)
pagalba turi būti laikina ir iš esmės proporcingai mažėjanti, kad būtų skatinama mažinti taršą arba greičiau pradėti veiksmingiau naudoti išteklius;
(b)
pagalba turi būti tik kompensuojamos papildomos gamybos sąnaudos, palyginti su tradiciniais metodais;
(c)
pagalba neturi prieštarauti kitoms EB sutarties nuostatoms.
Be to, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 10 straipsniu, kita nei reglamente numatyta pagalba, teikiama vieno iš 2 straipsnyje nurodyto apribojimo taikymo tikslais, turi atitikti reglamento tikslus.
(78)
Kadangi pagalba buvo taikoma tik dviejų metų laikotarpį, atrodytų, kad ji yra laikina. Belgijos valdžios institucijos 2013 m. sausio 14 d. pateiktoje informacijoje patvirtino, kad 1998 m. priemonių taikymas buvo nutrauktas.
(79)
Tačiau tuo metu, kai priemonė buvo taikoma, pagalba nebuvo progresyviai mažinama (plg. 38-40, 49-51 pastraipas), todėl nebuvo sukurta paskata greičiau pereiti prie veiksmingesnio išteklių panaudojimo.
(80)
Kaip pirmiau nurodyta, kompensacija už produkcijos praradimą ganykloje apskaičiuojama atsižvelgiant į visą nejautriose zonose leistiną naudoti trąšų kiekį, konkrečiai, 450 kg N/ha ganykloms ir 325 kg N/ha kukurūzams. Belgijos valdžios institucijų teigimu, skaičiavimai pagrįsti moksliškai, siekiant užtikrinti, kad nitratų koncentracija gruntiniame ir paviršiaus vandenyje neviršytų 50 mg NO3-N/l arba 11,3 mg NO3-N/l, atsižvelgiant į tai, kad vidutinis leistinas nuostolis yra 70 kg/l NO3-N/l už hektarą per metus. Jų tikslas - surasti pusiausvyrą tarp optimalaus produkcijos kiekio ir mažiausio nitratų išplovimo. Apribojimai gamtos zonoms ir vandens zonoms buvo apskaičiuoti tuo pačiu būdu, atsižvelgiant į tai, kad šių zonų jautrumas dėl nitratų yra didesnis nei kitose zonose.
(81)
1998 m. rugpjūčio 7 d. rašte Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad buvo nuspręsta apskaičiuoti kompensaciją dėl skirtumo standarte, pagrįsto visu teisėtai taikytinu azoto kiekiu, įskaitant azotą iš dirbtinių trąšų ir azotą iš gyvulių mėšlo. Belgijos valdžios institucijų teigimu, šis metodas buvo pasirinktas, nes buvo laikoma būtina užtikrinti vienodas sąlygas to paties regiono ūkininkams, kad ūkininkai, kurių žemė yra vietovėse, kuriose taikomi griežtesni vietos standartai, nenukentėtų, palyginti su ūkininkais, kurių žemėje tokie standartai nebuvo taikomi. Jei standartai būtų vienodi visiems ūkininkams visose vietovėse, šis konkurencinis pranašumas būtų pašalintas ir kompensacijos mokėti nereikėtų. Šioje situacijoje, jei ūkininkai stengiasi viršyti bazinį aplinkos kokybės standartą, kompensacijos išmoką galima apskaičiuoti remiantis pasiektų rezultatų ir nustatyto kokybės standarto skirtumu.
(82)
Remdamosi šiuo lygybės principu tame pačiame regione, Belgijos valdžios institucijos laikėsi nuomonės, kad taikomos taisyklės nenulemia kompensacijos permokos ūkininkams ir (arba) kompensacijos už žemės ūkio veiklos nutraukimą, kas prieštarautų ES reglamentams. Jos tvirtina, kad nepalanki konkurencinė padėtis arba konkurencinis pranašumas viename žemės ūkio regione bus didesni nei ES apskritai. Todėl Flandrijoje ūkininkams, kurių žemė yra vietovėse, kuriose taikomi griežtesni vietos standartai, buvo kompensuotas visas nuostolis (už faktiškai prarastą derlių).
(83)
Be to, Belgijos valdžios institucijos nurodė, kad 1996 m. ir 1997 m. Flandrijos regionas jau taikė griežtesnius vietos standartus, o nitratų direktyva to nereikalauta iki 1998 m. gruodžio 20 d. Jautriose vandens zonose ganykloms taikomas 200 kg N/ha apribojimas, o kukurūzams ir kitiems pasėliams - 170 kg N/ha. Taigi, kaip teigia Belgijos valdžios institucijos, leistinas gyvūnų mėšlo kiekis nuo 1996 m. yra mažesnis nei nurodyta pirmojoje veiksmų programoje pagal Direktyvą 91/676/EEB, o tam tikriems pasėliams jo buvo leidžiama naudoti tik tiek, kiek nurodyta antroje veiksmų programoje.
(84)
2013 m. sausio 14 d. Belgijos valdžios institucijos pateikė išsamią informaciją apie skaičiavimo metodą, siekdamos parodyti, jog metodas yra suderintas su žemės ūkio praktika ir ES teisės aktų nuostatomis, galiojusiomis priemonės taikymo laikotarpiu.
(85)
Tačiau remiantis turima informacija, neatrodo, kad nuostatos, taikomos vandens zonoms ir gamtos zonoms, labai skirtųsi nuo Direktyvoje 91/676/EEB nustatytų įpareigojimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija pažymi, kad Belgijos valdžios institucijos pačios savo pastabose raštu nurodė nustačiusios ypač jautrias taršai nitratais vandens zonas ir gamtos zonas, ir kad dėl to jos laikė, jog siekiant užtikrinti 50 mg/l nitratų koncentraciją paviršiniuose gėluosiuose vandenyse reikėtų taikyti žemesnes ribas, visų pirma, geriamojo vandens išgavimo zonose ir požeminiame vandenyje. To lygio buvo privaloma laikytis 1995 m. pabaigoje pagal Direktyvą 91/676/EEB.
(86)
Be to, Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti patvirtintus kompensacijos apskaičiavimo metodo tyrimus, įrodančius skaičiavimui taikytų prielaidų tikslumą. Visų pirma, Belgijos valdžios institucijų buvo paprašyta pateikti tyrimų rezultatus, įrodančius, kad sumažinus bendrą trąšų naudojimą nuo 450 kg N/ha iki 350 kg N/ha iš tikrųjų derlingumas sumažėja 15 %, o sumažinus natrio kiekį nuo 450 kg N/ha iki 400 kg N/ha, derlingumas sumažėja 7 %. Belgijos valdžios institucijos 2013 m. sausio 14 d. ir vėlesniuose atsakymuose įrodė prielaidų, kuriomis buvo remtasi skaičiuojant, tikslumą.
(87)
Be to, Belgijos valdžios institucijų taip pat paprašyta pateikti papildomos informacijos apie prielaidas, kuriomis buvo remtasi skaičiuojant tokio produkcijos praradimo poveikį visam valdos pelningumui, taikant įvairias hipotezes, įskaitant tik lauko kultūrų produkciją ir mišrią lauko kultūrų arba gyvulininkystės produkciją. Visų pirma, Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti išsamų paaiškinimą, kodėl laikoma, kad 15 % sumažėjus šieno gamybai mišrios lauko kultūrų arba gyvulininkystės produkcijos valdoje jos pelningumas sumažėja 40 %, įskaitant įvairių rūšių gyvulininkystės produkciją. Belgijos valdžios institucijos pateikė šią informaciją savo 2013 m. sausio 14 d. ir vėlesniuose atsakymuose.
(88)
Be to, Belgijos valdžios institucijų buvo paprašyta pateikti skaičiavimus, pagrįstus alternatyviais kompensacijos teikimo metodais, pavyzdžiui, kokios būtų pakaitinių pašarų pirkimo sąnaudos siekiant kompensuoti prarastą produkciją. 2013 m. sausio 14 d. atsakyme Belgijos valdžios institucijos teigia, kad priemonės taikymo metu tokie skaičiavimai nebuvo atlikti ir to nebebus galima padaryti.
(89)
Todėl, Komisijos nuomone, Belgijos valdžios institucijos neįrodė, kad pagalba buvo teikiama tik papildomoms produkcijos sąnaudoms padengti. Be to, kaip paaiškinta pirmiau (žr. 79 pastraipą), pagalba nebuvo proporcingai mažėjanti.
(90)
Taigi, pagalba siekiant kompensuoti produkcijos nuostolius neatitinka gairėse nustatytų sąlygų. Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad pagalbos priemonės nėra suderinamos su Sutartimi.
V. IŠVADA
(91)
Komisija mano, kad Belgija neteisėtai įgyvendino kompensaciją pagal dekretą dėl mėšlo, pažeisdama EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalį).
(92)
Priemonės neįeina į Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 taikymo sritį.
(93)
Priemonės, skirtos perteklinio mėšlo sandėliavimo ir šalinimo sąnaudoms ir už produkcijos sumažėjimą kompensuoti, yra veiklos pagalba, kuri tik išskirtiniais atvejais gali būti laikoma suderinama. Tuo tikslu gairėse numatytame griežtame metode nurodyta, kad pagalba sandėliavimui ir šalinimui gali būti laikoma suderinama, jei ji yra laikina ir progresyviai mažėjanti ir jei ją taikant reikalaujama ūkininko atitinkamai įsipareigoti. Pagalba dėl prarasto derlingumo turi būti laikina ir progresyviai mažėjanti, ir ja turi būti kompensuojamos tik papildomos produkcijos sąnaudos. Kaip išsamiai nurodyta šiame dokumente, šios sąlygos nebuvo įvykdytos.
(94)
Komisijos teigimu, jei paramos gavėjai atitinkamai neprisiima jokių įsipareigojimų ir jei neatrodo, kad pagalbos priemonėmis būtų suteikta kokių paskatų papildomai pagerinti gamtos apsaugą, ši pagalbos priemonė nepadeda vystyti konkrečios ekonominės veiklos pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
(95)
Dekretas dėl mėšlo buvo panaikintas 1998 m., o visų priemonių taikymas nutrauktas.
(96)
Dėl pirmiau nurodytų priežasčių Komisija mano, kad visu priemonės taikymo laikotarpiu nuo 1996 iki 1997 m. priemonė buvo neteisėta ir nesuderinama pagalba, kuri iš principo turi būti susigrąžinta.
(97)
Kadangi Komisijos įgaliojimams susigrąžinti nesuderinamą pagalbą taikomas dešimties metų senaties terminas (13), su bendrąja rinka nesuderinama pagalba negali būti susigrąžinta.
(98)
Bet kokia individuali pagalba, kuri jos suteikimo metu atitiko bendrosios išimties sąlygas arba patvirtintą schemą, yra suderinama su vidaus rinka iki didžiausio pagalbos intensyvumo, taikomo tokio tipo pagalbai.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, suteikta kaip kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo, kurį Belgija įgyvendino neteisėtai, pažeisdama EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Individuali pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą, kuri jos suteikimo metu atitiko bendrosios išimties sąlygas arba patvirtintą schemą, yra suderinama su vidaus rinka iki didžiausio pagalbos intensyvumo, taikomo tokio tipo pagalbai.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugsėjo 16 d.