РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 780/2013 НА КОМИСИЯТА
от 14 август 2013 година
за изменение на Регламент (EC) № 206/2010 на Комисията за установяване на списъци на трети страни, територии или части от тях, от които е разрешен вносът в Европейския съюз на някои животни и прясно месо, и за определяне на изискванията по отношение на ветеринарното сертифициране
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/68/ЕО на Съвета от 26 април 2004 г. относно определяне на ветеринарно-санитарните правила за внос и транзит в Общността на някои живи копитни животни, за изменение на Директиви 90/426/ЕИО и 92/65/ЕИО и за отмяна на Директива 72/462/ЕИО (1), и по-специално член 3, параграф 1, първа и втора алинея, член 6, параграф 1, първа алинея, член 7, буква д), член 8, буква в) и член 13, параграф 1 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 206/2010 на Комисията (2) се установяват изискванията за въвеждане в Съюза, наред с другото, на някои копитни животни. Посоченият регламент не се прилага за неодомашнени животни, предназначени за одобрен орган, институт или център съгласно определението в член 2, параграф 1, буква в) от Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (3).
(2)
Липсата на специални ветеринарно-санитарни изисквания относно въвеждането в Съюза на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, създава практически проблеми за тези структури и в голяма степен ограничава тяхната дейност, като се има предвид необходимостта от въвеждане на такива животни.
(3)
Целесъобразно е да се установят ветеринарно-санитарни изисквания относно въвеждането в Съюза на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, като в тези правила се отчете специфичната ситуация във връзка с тези животни. В интерес на опростяването на законодателството на Съюза е целесъобразно тези правила да бъдат установени в Регламент (ЕС) № 206/2010. Поради това обхватът на посочения регламент следва да бъде съответно изменен.
(4)
В Регламент (ЕС) № 206/2010 се предвижда, че пратките от копитни животни могат да бъдат въвеждани в Съюза само ако идват от трети страни, територии или части от тях, изброени в част 1 от приложение I към посочения регламент.
(5)
В Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. за установяване на ветеринарно-санитарни правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека (4), се предвижда Комисията да приема списъци на трети страни или области от трети страни, от които вносът на определени продукти от животински произход е разрешен.
(6)
В Директива 2009/156/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (5), се предвижда, че вносът на еднокопитни животни в Съюза се разрешава единствено от трети страни, включени в списък, който се изготвя или изменя в съответствие с процедурата, установена в същата директива.
(7)
В Директива 2009/158/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания за вътреобщностната търговия и вноса от трети държави на домашни птици и яйца за люпене (6) се предвижда, че внасяните в Съюза домашни птици и яйца за люпене произхождат от трета държава или част от трета държава, включена в списък, съставен от Комисията в съответствие с процедурата, установена в същата директива.
(8)
При въвеждането на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център в Съюза, следва по-специално да бъдат изпълнени общите изисквания относно въвеждането на живи животни в Съюза, както и специалните ветеринарно-санитарни изисквания, като бъдат предложени конкретни гаранции, че животните, въведени в Съюза, не застрашават здравния статус на животните в Съюза.
(9)
Общите изисквания по отношение на въвеждането на живи животни в Съюза под формата на ефективна система от ветеринарни служби, отговарящи за контрола на здравето на животните, в момента са изпълнени от онези трети страни, територии и части от тях, изброени съгласно директиви 2002/99/ЕО, 2009/156/ЕО и 2009/158/EO.
(10)
Общите изисквания относно въвеждането на живи животни в Съюза не гарантират обаче, че копитните животни не са засегнати от болест. Възможно е все пак отделни животни да пренасят инфекциозни болести, които могат да се разпространят в Съюза, и поради това представляват опасност за здравето на животните в Съюза. Поради тази причина копитните животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, следва да се въвеждат в Съюза пряко от орган, институт или център, отговарящ на определени изисквания и одобрен от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, в която се намира.
(11)
Целесъобразно е държавите членки на местоназначение да съставят списък на тези органи, институти или центрове, след като оценят цялата имаща отношение информация.
(12)
От възлово значение за опазването на здравето на животните в Съюза е пратките от копитни животни, въведени в Съюза и предназначени за одобрени органи, институти или центрове, да се транспортират незабавно и директно до тяхното местоназначение в запечатани контейнери, като бъде ограничено по-нататъшното движение на тези животни в рамките на Съюза.
(13)
С цел справяне при извънредни обстоятелства, например при възникване на въпроси, свързани с хуманното отношение към животните, опазването на застрашените видове, непредвидени природни бедствия или политически вълнения - ситуации, при които не е възможно да бъдат приложени всички ветеринарно-санитарни изисквания и особено тези, свързани с одобряването на орган, институт или център на произход, държавите членки следва да имат възможност при определени условия да въвеждат на своя територия копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център. Дори в такива случаи обаче следва да се изисква разрешително, за да се гарантира, че рискът за здравето на животните е сведен до минимум.
(14)
Поради това Регламент (ЕС) № 206/2010 следва да бъде съответно изменен.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕС) № 206/2010 се изменя, както следва:
1)
в член 1 се заличава параграф 3;
2)
добавя се следният член 3a:
„Член 3а
Условия за въвеждането на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център
1. Чрез дерогация от член 3 компетентният орган на дадена държава членка може да разреши въвеждането на нейна територия на пратки от копитни животни от видовете, изброени в таблици 1, 2 и 3 в приложение VI, част 1, ако пратките са предназначени за одобрен орган, институт или център и са спазени следните условия:
а)
компетентният орган на държавата членка на местоназначение е извършил оценка на рисковете за здравето на животните в Съюза, които всяка една от пратките може да представлява;
б)
съответните пратки идват от трета страна, територия или част от нея, включена в някой от списъците в:
i)
част 1 на приложение I или част 1 на приложение II към настоящия регламент,
ii)
Решение 2004/211/EO (7), Решение 2007/777/ЕО (8), Регламент (ЕО) № 798/2008 (9), Регламент (ЕО) № 119/2009 (10), Регламент (ЕС) № 605/2010 (11),
в)
копитните животни произхождат от орган, институт или център в трета страна, територия или част от нея, описана в буква а), включен в списък, съставен в съответствие с член 3в;
г)
копитните животни са били под карантина в защитено от вектори помещение на територията на органа, института или центъра, посочен в буква в), за срока, предвиден в съответните сертификати;
д)
копитните животни се превозват директно до одобрен орган, институт или център в държавата членка на местоназначение;
е)
копитните животни са придружени от подходящи ветеринарен сертификат, съставен съгласно съответния образец на ветеринарен сертификат, посочен в приложение VI, част 1, таблици 1, 2 и 3 и в част 2 на същото приложение;
ж)
копитните животни отговарят на изискванията, установени в образеца на ветеринарен сертификат, посочен в буква е).
Държавата членка на местоназначение уведомява Комисията и другите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните за разрешението, предоставено съгласно първа алинея, преди въвеждането на копитни животни на нейна територия.
2. Ако поради извънредни обстоятелства е невъзможно спазването на параграф 1, букви в) и г), компетентният орган на държавата членка на местоназначение може да разреши въвеждането на своя територия на копитни животни от видовете, изброени в приложение VI, част 1, таблици 1, 2 и 3 от други стопанства, които не отговарят на изискванията, определени в посочените букви, при условие че са спазени изискванията, определени в параграф 1, букви а), б) и д) - ж), и са изпълнени следните условия:
а)
собственикът или физическото лице, което го представлява, е подал предварително заявление за разрешение и държавата членка на местоназначение е предоставила такова разрешение, след като е извършила оценка на риска, показала, че въвеждането на съответните копитни животни на нейна територия не представлява риск за здравето на животните в Съюза;
б)
копитните животни са били под карантина в третата страна на произход, територия или част от нея при официален надзор за времето, необходимо за да се отговори на ветеринарно-санитарните изисквания, съдържащи се в образеца на ветеринарен сертификат, посочен в буква е):
i)
на място, одобрено от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, от която произхождат животните;
ii)
в съответствие с условията, посочени в разрешителното, които трябва да осигуряват най-малко същите гаранции като тези, предвидени в параграф 1, букви а), б) и д) - ж).
Ако копитни животни се въвеждат в Съюза съгласно първа алинея, те се поставят под карантина в одобрен орган, институт или център на местоназначение за срок от най-малко шест месеца от момента на въвеждането им в Съюза, като през този срок компетентните органи могат да приложат изискванията, предвидени в член 8, параграф 1, буква а) от Директива 90/425/ЕИО на Съвета.
Държавата членка, която разрешава въвеждането на копитни животни съгласно първа алинея, информира за това Комисията и останалите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, преди копитните животни да бъдат въведени на нейна територия.
3)
Вмъква се следният член 3б:
„Член 3б
Условия за въвеждането и транзитното преминаване през територията на държави членки, различни от държавата на местоназначение, на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център
Транзитното преминаване на копитните животни, посочени в член 3а, през държава членка, различна от държавата членка на местоназначение, се разрешава само след разрешение на компетентния орган на държавата членка на транзитно преминаване. Такова разрешение може да бъде издадено само въз основа на оценка на риска, извършена от посочения компетентен орган с оглед на информацията, предоставена от държавата членка на местоназначение.
Преди транзитното преминаване държавата членка на местоназначение уведомява Комисията и другите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, че е разрешила въвеждането на животни при условията, предвидени в член 3а.“
4)
Вмъква се следният член 3в:
„Член 3в
Списък на одобрените органи, институти и центрове в трети страни, територии или части от тях
1. След оценка на съответствието с условията, установени в параграф 2, всяка държава членка може да изготви списък на органите, институтите и центровете, от които може да бъде разрешено въвеждането на копитни животни на нейна територия съгласно член 3а, параграф 1.
2. В списъка, посочен в параграф 1, могат да бъдат включвани органи, институти или центрове в трета страна, територия или част от нея само ако са изпълнени следните условия:
а)
органът, институтът или центърът отговаря на изискванията, установени в приложение VI, част 3;
б)
органът, институтът или центърът е одобрен от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, в която се намира същият орган, институт или център;
в)
компетентният орган на третата страна, територия или част от нея предоставя достатъчни гаранции, че са спазени определените в приложение VI, част 4 условия за одобряване на органи, институти или центрове.
3. Дадена държава членка може да включи в списъка, посочен в параграф 1, органи, институти или центрове в трети страни, които вече са включени в такъв списък в друга държава членка, без да оценява дали са спазени условията, установени в параграф 2.
4. Държавите членки актуализират списъците, посочени в параграф 1, като отразяват по-специално всяко спиране или оттегляне на одобрения, предоставени от компетентния орган на трета страна, територия или част от нея на органи, институти или центрове, намиращи се на нейна територия и включени в посочените списъци.
5. Посредством информационни интернет страници държавите членки предоставят на разположение на обществеността списъците, посочени в параграф 1, като редовно актуализират тези интернет страници.
6. Държавите членки съобщават на Комисията адреса на своите информационни интернет страници.“
5)
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
Условия относно събирателните центрове за някои пратки от копитни животни
1. Пратки от копитни животни, съдържащи живи животни от повече от едно стопанство, се въвеждат в Съюза само ако са събрани в събирателни центрове, одобрени от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, от която произхождат животните, в съответствие с изискванията, установени в приложение I, част 5.
2. Пратки от копитни животни, въведени в Съюза в съответствие с член 3а или член 6, не трябва да са с произход от повече от едно стопанство и не се събират в събирателни центрове“.
6)
В член 8 буква б) се заменя със следното:
„б)
разтоварват, или - при транспорт по въздуха - прехвърлят на друго въздухоплавателното средство, транспортират с пътен или железопътен транспорт или придвижват на собствен ход през трета страна, територия или част от нея, която не разполага с разрешение за внос на съответните животни в Съюза.“
7)
В член 11 параграф 1 се заменя със следното:
„1. След въвеждането им в Съюза пратките от копитни животни, различни посочените в член 3а, незабавно се транспортират до стопанството на местоназначение в защитено от вектори транспортно средство.
Копитните животни остават в посоченото стопанство за срок от най-малко 30 дни, освен ако не бъдат директно изпратени в кланица.“
8)
Вмъква се следният член 13a:
„Член 13а
Условия, които се прилагат след въвеждането на пратки, предназначени за одобрени органи, институти или центрове
1. След въвеждането им в Съюза пратките от копитни животни, предназначени за одобрени органи, институти или центрове, се транспортират незабавно до одобрения орган, институт или център на местоназначение в транспортни средства, които са защитени от вектори и са конструирани така, че животните да не могат да избягат, а фекалии, урина, фураж, отпадъци или други материали да не могат да изтекат или изпаднат от транспортното средство или контейнера при транспортирането.
2. Животните се държат под карантина за срок от най-малко 30 дни в защитени от вектори помещения на територията на одобрения орган, институт или център в държавата членка на местоназначение. След като изтече 30-дневният карантинен период, животните могат да бъдат преместени в друг одобрен орган, институт или център.
3. Животни, въведени в одобрен орган, институт или център, могат да бъдат преместени в местоназначение, различно от одобрен орган, институт или център, само при условие че:
а)
са изминали най-малко шест месеца от момента на въвеждане в Съюза и
б)
преместването се извършва в съответствие с точка 4 от приложение В към Директива 92/65/ЕИО.
4. Чрез дерогация от параграф 3 животните могат да напускат даден одобрен орган, институт или център преди края на шестмесечния срок, предвиден в посочения параграф, само ако са изпълнени следните условия:
а)
животните се изнасят за трета страна, територия или част от нея;
б)
за целите на посочения в буква а) износ животните се транспортират в транспортни средства, които са защитени от вектори и са конструирани така, че животните да не могат да избягат, а фекалии, урина, фураж, отпадъци или други материали да не могат да изтекат или изпаднат от транспортното средство или контейнера при транспортирането.“
9)
Добавя се приложение VI, чийто текст се съдържа в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 14 август 2013 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 780/2013
2013 m. rugpjūčio 14 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Komisijos reglamentas (ES) Nr. 206/2010, kuriuo nustatomi trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, iš kurių į Europos Sąjungą leidžiama įvežti tam tikrus gyvūnus ir šviežią mėsą, sąrašai ir veterinarijos sertifikatų reikalavimai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 2004/68/EB, nustatančią gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias tam tikrų kanopinių gyvūnų importą į ir tranzitą per Bendriją, iš dalies keičiančią direktyvas 90/426/EEB ir 92/65/EEB ir pakeičiančią Direktyvą 72/462/EEB (1), ypač į jos 3 straipsnio 1 dalies pirmą ir antrą pastraipas, 6 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, 7 straipsnio e punktą, 8 straipsnio c punktą ir 13 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Komisijos reglamentu (ES) Nr. 206/2010 (2) nustatyti, inter alia, tam tikrų kanopinių įvežimo į Sąjungą reikalavimai. Minėtas reglamentas netaikomas laukiniams gyvūnams, skirtiems patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, kaip apibrėžta 1992 m. liepos 13 d. Direktyvos 92/65/EEB, nustatančios gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją (3), 2 straipsnio 1 dalies c punkte;
(2)
specialių gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, nėra, todėl tokioms įstaigoms, kurioms reikia įvežti tokius gyvūnus, kyla praktinių problemų ir labai ribojama jų veikla;
(3)
tikslinga nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, kuriais būtų atsižvelgiama į ypatingą tokių gyvūnų padėtį. Dėl Sąjungos teisės aktų supaprastinimo tikslinga tokias taisykles nustatyti Reglamente (ES) Nr. 206/2010. Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti minėto reglamento taikymo sritį;
(4)
Reglamente (ES) Nr. 206/2010 nustatyta, kad kanopinių gyvūnų siuntas leidžiama įvežti į Sąjungą, tik jeigu jie vežami iš trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, įtrauktų į to reglamento I priedo 1 dalyje pateiktą sąrašą;
(5)
2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvoje 2002/99/EB, nustatančioje gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą (4), numatyta, kad Komisija priima trečiųjų šalių arba jų regionų, iš kurių leidžiama importuoti nurodytus gyvūninius produktus, sąrašus;
(6)
2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvoje 2009/156/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą (5), nustatyta, kad importuoti į Sąjungą arklinių šeimos gyvūnus leidžiama tiktai iš trečiųjų šalių, kurios įrašytos į sąrašą, sudaromą arba keičiamą vadovaujantis toje direktyvoje nustatyta tvarka;
(7)
2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvoje 2009/158/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą naminiais paukščiais ir perinti skirtais kiaušiniais ir jų importą iš trečiųjų šalių (6), nustatyta, kad į Sąjungą importuojami naminiai paukščiai ir perinti skirti kiaušiniai turi būti kilę iš trečiosios šalies arba jos dalies, kurios įtrauktos į sąrašą, sudarytą Komisijos toje direktyvoje nustatyta tvarka;
(8)
įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams visų pirma turėtų būti laikomasi bendrųjų gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą reikalavimų ir specialiųjų gyvūnų sveikatos reikalavimų, taip pat turėtų būti suteikiamos konkrečios garantijos, užtikrinančios, kad į Sąjungą įvežami gyvūnai nekelia pavojaus Sąjungos gyvūnų sveikatos būklei;
(9)
šiuo metu trečiosios šalys, teritorijos ir jų dalys, išvardytos direktyvose 2002/99/EB, 2009/156/EB ir 2009/158/EB, atitinka gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą bendruosius reikalavimus, kurie apima gyvūnų sveikatos kontrolę atliekančių veterinarinių tarnybų veiksmingą sistemą;
(10)
tačiau gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą bendraisiais reikalavimais neužtikrinama, kad kanopiniai gyvūnai neserga kokia nors liga. Pavieniai gyvūnai gali tebebūti užkrėsti užkrečiamosiomis ligomis, kurios galėtų išplisti Sąjungoje ir taip sukelti pavojų Sąjungos gyvūnų sveikatai. Todėl kanopiniai gyvūnai, skirti patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, turėtų būti įvežami į Sąjungą tiesiai iš įstaigos, instituto arba centro, kuris atitinka tam tikrus reikalavimus ir yra patvirtintas trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, kurioje jis yra, kompetentingos institucijos;
(11)
paskirties valstybės narės, įvertinusios visą susijusią informaciją, turėtų sudaryti tokių įstaigų, institutų arba centrų sąrašą;
(12)
siekiant apsaugoti Sąjungos gyvūnų sveikatą, itin svarbu, kad į Sąjungą įvežami kanopiniai, skirti patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, turėtų būti vežami tiesiai ir neatidėliojant į jų paskirties vietą užplombuotose talpyklose, ir turėtų būti draudžiama tokius gyvūnus vežti į kitas Sąjungos šalis;
(13)
siekiant atsižvelgti į išimtines aplinkybes, pvz., gyvūnų gerovės problemas, nykstančių rūšių išsaugojimą, netikėtas gaivalines nelaimes arba politinius neramumus, kuriomis neįmanoma taikyti visų gyvūnų sveikatos reikalavimų, ypač susijusių su kilmės įstaigos, instituto arba centro patvirtinimu, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama tam tikromis nustatytomis sąlygomis įvežti į savo teritoriją tam tikrus kanopinius, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams. Tačiau net ir tokiais atvejais turėtų būti reikalaujama leidimo, siekiant užtikrinti, kad pavojus gyvūnų sveikatai būtų sumažintas iki patenkinamo lygio;
(14)
todėl Reglamentas (ES) Nr. 206/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(15)
šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (ES) Nr. 206/2010 iš dalies keičiamas taip:
1)
1 straipsnio 3 dalis išbraukiama.
2)
Įterpiamas šis 3a straipsnis:
„3a straipsnis
Kanopinių, skirtų patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, įvežimo sąlygos
1. Nukrypstant nuo 3 straipsnio nuostatų, valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti įvežti į savo teritoriją VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse išvardytų rūšių kanopinių siuntas, jei jos skirtos patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
paskirties valstybės narės kompetentinga institucija atliko pavojaus gyvūnų sveikatai, kurį kiekviena siunta gali kelti Sąjungai, įvertinimą;
b)
atitinkama siunta atvežta iš trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, įtrauktos į vieną iš sąrašų, pateiktų:
i)
šio reglamento I priedo 1 dalyje arba II priedo 1 dalyje,
ii)
Sprendime 2004/211/EB (7), Sprendime 2007/777/EB (8), Reglamente (EB) Nr. 798/2008 (9), Reglamente (EB) Nr. 119/2009 (10), Reglamente (ES) Nr. 605/2010 (11),
c)
kanopiniai yra atvežti iš įstaigos, instituto arba centro, esančio trečiojoje šalyje, teritorijoje arba jos dalyje, nurodytoje a punkte, įtraukto į sąrašą, sudarytą pagal 3c straipsnį;
d)
kanopiniai buvo laikomi c punkte nurodytos įstaigos, instituto arba centro nuo užkrato pernešėjų apsaugotose karantino patalpose atitinkamuose sertifikatuose nurodytą laikotarpį;
e)
kanopiniai buvo išsiųsti tiesiogiai patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui paskirties valstybėje narėje;
f)
su kanopiniais vežamas tinkamas veterinarijos sertifikatas, surašytas pagal atitinkamą VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse nurodytą ir to priedo 2 dalyje pateiktą veterinarijos sertifikato pavyzdį;
g)
kanopiniai atitinka f punkte nurodytame veterinarijos sertifikato pavyzdyje nustatytus reikalavimus.
Paskirties valstybė narė, prieš įvežant kanopinius į jos teritoriją, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie leidimą, suteiktą pagal pirmą pastraipą.
2. Jeigu dėl išimtinių aplinkybių neįmanoma laikytis 1 dalies c ir d punktų nuostatų, paskirties valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti įvežti į tos valstybės teritoriją VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse išvardytų rūšių kanopinius iš kitų ūkių, kurie neatitinka tuose punktuose nustatytų reikalavimų, jeigu tenkinami 1 dalies a, b ir e-g punktų reikalavimai ir įvykdytos šios papildomos sąlygos:
a)
savininkas arba jam atstovaujantis fizinis asmuo pateikė išankstinę paraišką ir paskirties valstybė narė, atlikusi rizikos vertinimą ir nustačiusi, kad į jos teritoriją įvežami atitinkami kanopiniai nekelia pavojaus Sąjungos gyvūnų sveikatai, suteikė tokį leidimą;
b)
kanopiniai buvo laikomi kilmės trečiojoje šalyje, teritorijoje arba jos dalyje karantino patalpose ir buvo oficialiai prižiūrimi tiek laiko, kiek reikia, kad jie atitiktų f punkte nurodytame veterinarijos sertifikato pavyzdyje nustatytas gyvūnų sveikatos sąlygas:
i)
gyvūno kilmės trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos patvirtintoje vietoje;
ii)
laikantis leidime nustatytų sąlygų, kuriomis suteikiamos bent tokios pat garantijos, kaip nustatytosios 1 dalies a, b ir e-g punktuose.
Jeigu kanopiniai įvežami į Sąjungą pagal pirmą pastraipą, jie laikomi paskirties patvirtintos įstaigos, instituto arba centro karantino patalpose ne trumpiau kaip šešis mėnesius nuo jų įvežimo į Sąjungą, o tuo laikotarpiu kompetentingos institucijos gali taikyti Tarybos direktyvos 90/425/EEB 8 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytus reikalavimus.
Valstybė narė, leidžianti įvežti kanopinius pagal pirmą pastraipą, prieš įvežant kanopinius į jos teritoriją praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie tokį leidimą.
3)
Įterpiamas šis 3b straipsnis:
„3b straipsnis
Kanopinių, skirtų patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, įvežimo į valstybes nares, kurios nėra paskirties valstybės narės, ir vežimo per jas tranzitu sąlygos
3a straipsnyje nurodytus kanopinius leidžiama vežti tranzitu per valstybę narę, kuri nėra paskirties valstybė narė, tik jeigu yra išduotas tranzito valstybės kompetentingos institucijos leidimas. Toks leidimas gali būti išduotas tik remiantis tos kompetentingos institucijos rizikos vertinimu, atsižvelgiant į paskirties valstybės narės jai pateiktą informaciją.
Paskirties valstybė narė, išduodanti leidimą įvežti gyvūnus 3a straipsnyje numatytomis sąlygomis, prieš tranzitą praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie tokį leidimą.“
4)
Įterpiamas šis 3c straipsnis:
„3c straipsnis
Trečiųjų šalių, teritorijų ir jų dalių patvirtintų įstaigų, institutų arba centrų sąrašas
1. Patikrinusi atitiktį 2 dalyje nustatytoms sąlygoms kiekviena valstybė narė gali sudaryti įstaigų, institutų arba centrų, iš kurių pagal 3a straipsnio 1 dalį gali būti leidžiama įvežti į jos teritoriją kanopinius.
2. Trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies įstaiga, institutas arba centras į 1 dalyje nurodytą sąrašą gali būti įtrauktas tik jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
įstaiga, institutas arba centras atitinka VI priedo 3 dalyje nustatytus reikalavimus;
b)
įstaiga, institutas arba centras yra patvirtintas trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, kurioje jis yra, kompetentingos institucijos;
c)
trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentinga institucija pateikia pakankamų garantijų, kad įvykdytos įstaigų, institutų arba centrų patvirtinimo sąlygos, nustatytos VI priedo 4 dalyje.
3. Valstybė narė į 1 dalyje nurodytą sąrašą gali įtraukti trečiųjų šalių įstaigas, institutus arba centrus, kurie jau yra įtraukti į kitos valstybės narės sudarytą sąrašą, netikrindama atitikties 2 dalyje nustatytoms sąlygoms.
4. Valstybės narės nuolat atnaujina 1 dalyje nurodytus sąrašus, visų pirma atsižvelgdamos į bet kokį trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos suteikto tose šalyse esančių ir į minėtus sąrašus įtrauktų įstaigų, institutų arba centrų patvirtinimo galiojimo sustabdymą arba atšaukimą.
5. Valstybės narės internetiniuose informacijos puslapiuose viešai skelbia 1 dalyje nurodytus sąrašus ir reguliariai atnaujina tą informaciją.
6. Valstybės narės savo internetinių informacijos puslapių adresą praneša Komisijai.“
5)
4 straipsnis pakeičiamas taip:
„4 straipsnis
Įvežant tam tikras kanopinių siuntas surinkimo centrams taikomos sąlygos
1. Kanopinių siuntos, kuriose yra gyvi gyvūnai iš daugiau nei vieno ūkio, į Sąjungą įvežamos tik su sąlyga, kad jos surenkamos surinkimo centruose, pagal I priedo 5 dalyje nustatytus reikalavimus patvirtintuose kilmės trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos.
2. Kanopinių siuntos, įvežamos į Sąjungą pagal 3a arba 6 straipsnius neturi būti kilusios iš daugiau nei vieno ūkio ir neturi būti surinktos surinkimo centruose.“
6)
8 straipsnio b punktas pakeičiamas taip:
„b)
neiškraunami arba, vežant oru, neperkeliami į kitą orlaivį, arba nevežami keliais, geležinkeliais ar nevaromi per trečiąją šalį, teritoriją ar jų dalį, iš kurių neleidžiama importuoti atitinkamų gyvūnų į Sąjungą.“
7)
11 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Į Sąjungą įvežtos kitų nei 3a straipsnyje nurodytų kanopinių siuntos nedelsiant vežamos paskirties ūkiui nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse.
Tame ūkyje tie kanopiniai laikomi ne mažiau kaip 30 dienų, išskyrus tuos atvejus, kai jie išvežami tiesiai į skerdyklas.“
8)
Įterpiamas šis 13 a straipsnis:
„13a straipsnis
Sąlygos, taikytinos įvežus kanopinių siuntas, skirtas patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams
1. Į Sąjungą įvežtos kanopinių, skirtų patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, siuntos nedelsiant vežamos paskirties įstaigai, institutui arba centrui nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse, kurios yra sukonstruotos taip, kad gyvūnai negalėtų pabėgti ir vežant išmatos, šlapalas, kraikas, pakratai, šiukšlės ar bet kuri kita medžiaga neištekėtų ar neiškristų iš transporto priemonės ar talpyklos.
2. Kanopiniai laikomi paskirties valstybės narės patvirtintos įstaigos, instituto arba centro nuo užkrato pernešėjų apsaugotose karantino patalpose ne mažiau kaip 30 dienų. Praėjus 30 dienų karantino laikotarpiui gyvūnai gali būti vežami kitai patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui.
3. Į patvirtintą įstaigą, institutą arba centrą atvežtus gyvūnus galima vežti į kitą nei patvirtintos įstaiga, institutas arba centras paskirties vietą, jeigu:
a)
nuo jų įvežimo į Sąjungą praėjo ne mažiau kaip šeši mėnesiai ir
b)
jie vežami pagal Direktyvos 92/65/EEB C priedo 4 dalį.
4. Nukrypstant nuo 3 dalies nuostatų, gyvūnai gali būti išvežti iš patvirtintos įstaigos, instituto arba centro anksčiau nei po toje dalyje nurodyto šešių mėnesių laikotarpio, tik jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
gyvūnai eksportuojami į trečiąją šalį, teritoriją arba jos dalį;
b)
eksportuojami gyvūnai, kaip nurodyta a punkte, vežami nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse, kurios yra sukonstruotos taip, kad gyvūnai negalėtų pabėgti ir vežant išmatos, šlapalas, kraikas, pakratai, atliekos ar bet kuri kita medžiaga neištekėtų ar neiškristų iš transporto priemonės ar talpyklos.“
9)
Pridedamas VI priedas, kurio tekstas pateikiamas šio reglamento priede.
2 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugpjūčio 14 d.