РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 908/2014 НА КОМИСИЯТА
от 6 август 2014 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (1), и по-специално член 8, параграф 2, член 9, параграф 2, член 23, член 36, параграф 6, член 46, параграфи 5 и 6, член 50, параграф 2, член 53, параграф 1, член 57, параграф 2, член 62, параграф 2, член 66, параграф 4, членове 88, 104 и 114 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се установяват основни правила относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика, включително по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, финансовото управление и процедурите за уравняване, системите за контрол и санкции, включително проверката на трансакциите, обезпеченията и прозрачността. За да се гарантира, че новата правна рамка, установена с посочения регламент, функционира безпроблемно и се прилага по еднакъв начин, Комисията е упълномощена да приема определени правила в тези области. Новите разпоредби следва да заменят съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 601/94 (2), (ЕО) № 4/2004 (3), (ЕО) № 883/2006 (4), (ЕО) № 884/2006 (5), (ЕО) № 885/2006 (6), (ЕО) № 259/2008 (7) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 (8) на Комисията. Регламенти (ЕО) № 883/2006, (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 се отменят с Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 на Комисията (9). От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 следва да бъдат отменени.
(2)
Разплащателните агенции следва да се акредитират от държавите членки само ако отговарят на определени минимални условия, установени на равнището на Съюза, както е посочено в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Тези условия за акредитиране са посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № 907/2014. Следва да се установят правила относно процедурите по издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи.
(3)
Държавите членки следва да упражняват постоянен надзор над разплащателните си агенции. Те следва да създадат система за обмен на информация, за да докладват и да уведомяват компетентните органи относно предполагаеми случаи на неспазване. За да се справят с подобен вид случаи, е необходимо държавите членки да въведат процедура, която да включва задължение за изготвянето на план за коригиране на всички установени нередности в определения за целта срок. По отношение на разходи, извършени от разплащателните агенции, чиято акредитация се продължава от съответната държавата членка, въпреки че те не са въвели такъв план в определения срок, Комисията следва да има възможност да реши да отстрани нередностите посредством процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(4)
Съгласно член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, лицата, отговорни за акредитираните разплащателни агенции, са задължени да изготвят декларации за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции. Следва да бъдат определени правила по отношение на съдържанието и формата на тези декларации за управлението.
(5)
Следва да бъдат определени правилата за функциониране на координиращите органи, посочени в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и задачите на сертифициращите органи в съответствие с член 9 от посочения регламент. Освен това следва да бъде посочено съдържанието на сертификатите и на докладите, които се издават от сертифициращите органи, за да се гарантира, че те са от помощ на Комисията в рамките на процедурата по уравняване на сметки.
(6)
За да се гарантира доброто управление на бюджетните кредити, записани в бюджета на Съюза за Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) („фондовете“), разплащателните агенции следва да водят отделно счетоводство, отнасящо се изключително към извършените плащания и целевите приходи във всеки фонд. За тази цел счетоводството, водено от разплащателните агенции, следва поотделно да отчита за всеки от фондовете направените разходи и целевите приходи съгласно член 4, параграф 1 и членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като предоставя възможност тези разходи и приходи да бъдат съотнесени към финансовите средства, предоставяни им от бюджета на Съюза.
(7)
Финансирането на общата селскостопанска политика се извършва в евро, като същевременно се дава възможност на държавите членки, които не са приели еврото, да извършват плащания към бенефициерите в тяхната национална валута. С цел консолидиране на общите приходи и разходи е необходимо съответно да се предвиди съответните разплащателни агенции да могат да предоставят данни относно приходите и разходите както в евро, така и във валутата, в която са направили разходи или са получили приходи.
(8)
Разходите, съфинансирани от бюджета на Съюза и от националните бюджети, за подпомагане на развитието на селските райони по линия на ЕЗФРСР се базират на програми, с разбивка по мерки, конкретен процент на участието и области с поставен акцент. В съответствие с принципа на доброто финансово управление тези разходи следва да се проследяват и осчетоводяват на тази база, за да се идентифицира всяка операция по програма, мярка, специфична ставка на вноската и области с поставен акцент. Това ще гарантира, че може да се провери съответствието между направените разходи и целевите финансови ресурси. В този контекст следва да бъдат посочени елементите, които трябва да се вземат предвид от разплащателните агенции. По-специално разплащателните агенции следва ясно да обозначават в сметките произхода на публичните средства и средствата на Съюза във връзка с извършеното финансиране. Освен това сумите, подлежащи на възстановяване от бенефициерите, и сумите, които са били възстановени, следва да бъдат идентифицирани и показани във връзка с първоначалните операции.
(9)
Държавите членки мобилизират ресурси за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ, определени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, преди Комисията да финансира тези разходи под формата на ежемесечно възстановяване на направените разходи. Другият вариант е държавите членки да получават авансово плащане за разходите по линия на ЕЗФРСР, което по-късно се уравнява с процедурата, посочена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. За да се гарантира доброто управление на финансовите потоци, държавите членки следва да събират необходимата информация за доказване на изчерпателността, точността и достоверността на направените разходи във връзка с ежемесечните възстановявания и да я предоставят на разположение на Комисията, както и когато се извършват приходите и разходите, или да я предават редовно на Комисията. Информацията следва да бъде предоставяна на Комисията от държавите членки с честота, съобразена с метода за управление на всеки фонд. Предоставянето на информация с тази честота не следва да влияе на задължението на държавите членки да държат на разположение за проверка от Комисията пълната събрана информация, с цел осъществяване на подходящ мониторинг на разходите.
(10)
Общите задължения на разплащателните агенции по отношение на воденето на сметки обхващат данните, необходими за управлението и контрола на средствата на Съюза. Независимо от това тези задължения не включват изисквания по отношение на възстановяването на разходи и данните, които трябва да се предоставят на Комисията с цел да се получи такова възстановяване. Следователно е необходимо да се уточнят информацията и данните, свързани с финансираните от фондовете разходи, които следва периодично да бъдат предоставяни на Комисията. Предоставянето на информация на Комисията от страна на държавите членки трябва да дава възможност на Комисията да използва пряко и по най-ефективния възможен начин предоставяните данни за управлението на счетоводството на фондовете, както и свързаните с това плащания. За постигането на тази цел е необходимо да се предвиди цялата предоставена информация и съобщаването на данни между държавите членки и Комисията да се извършват по електронен път.
(11)
В член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвижда по отношение на мерките във връзка с финансираните от фондовете операции декларациите за разходите, имащи също така функцията на искания за плащане, да се предават на Комисията, придружени от необходимата информация. Следва да бъдат определени условията, при които тези разходи могат да бъдат взети предвид в съответните бюджети на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР, за да се даде възможност на държавите членки и на разплащателните агенции да изготвят тези декларации за разходите в съответствие с хармонизираните правила, а на Комисията - да вземе предвид исканията за плащане. Тези условия следва да определят правилата, които се прилагат за осчетоводяването на разходите и приходите, по-конкретно на целевите приходи и всички корекции, които трябва да бъдат внесени, както и за тяхното действително деклариране.
(12)
Когато на основата на получените от държавите членки декларации за разходите в рамките на ЕФГЗ общата сума на авансово поетите задължения, които могат да бъдат разрешени съгласно член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10), надхвърля 75 % от всички съответни бюджетни ангажименти за текущата финансова година, Комисията е длъжна да намали тези суми. В съответствие с принципа на доброто финансово управление това намаление следва да се разпредели пропорционално между всички държави членки на основата на декларациите за разходи, получени от тях. С цел справедливото разпределение между държавите членки на наличните бюджетни кредити е необходимо да се предвиди намаляване на месечните плащания в рамките на ЕФГЗ с определен процент, установен по глави, на основата на декларациите за разходи, предоставени от всяка държава членка, а непокритата разлика в рамките на месеца да се пренасочи с решение на Комисията в следващите месечни плащания.
(13)
След като одобри месечните плащания, Комисията предоставя на държавите членки необходимите ресурси за възстановяване на разходите, предвидени за финансиране от фондовете, като следва практическите договорености и условия, които се определят на основата на предоставените на Комисията данни от държавите членки и информационните системи, въведени от Комисията.
(14)
Условие за възстановяване на разходи за публична интервенция, направени от разплащателните агенции, е включването в декларациите им за разходи на стойностите и сумите, осчетоводени през месеца, следващ месеца, към който се отнасят операциите на публично съхранение. С цел да се гарантира, че процедурата по възстановяването протича безпроблемно, е необходимо да се определи как трябва да се съобщава на Комисията информацията, необходима за изчисляване на разноските и разходите.
(15)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 счетоводството на публичния интервенционен запас трябва да дава възможност да се установи размерът на изплатеното финансиране от Съюза и на положението с интервенционните запаси. За тази цел от разплащателните агенции следва да се изисква да водят отделни отчети на запасите и финансови отчети, съдържащи необходимите елементи за наблюдение на запасите и осигуряване на финансово управление на разходите и приходите, генерирани от мерките на публична интервенция.
(16)
По отношение на интервенционните мерки на публично съхранение от разплащателните агенции се изисква да осчетоводяват елементите, отнасящи се до количествата, стойностите и някои средни величини. Въпреки това съществуват обстоятелства, при които някои операции и разходи не следва да се осчетоводяват, или пък следва да се осчетоводяват в съответствие със специфични правила. С цел да се гарантират еднакво третиране и защита на финансовите интереси на Съюза, тези обстоятелства следва да бъдат уточнени, включително, където е приложимо, редът на осчетоводяването на операциите и разходите.
(17)
Датата, на която различните елементи на разходи и приходи в резултат на интервенционни мерки за публично съхранение се осчетоводяват, зависи от типа операция, с която те са свързани, и може да се определи съгласно секторното законодателство за селското стопанство. В този контекст е необходимо да се приеме общо правило, което да разпорежда различните елементи да се осчетоводяват на датата, на която се извършва операцията, резултат от интервенционни мерки, и да уточнява специалните случаи, които трябва да се вземат предвид.
(18)
В интерес на доброто финансово управление държавите членки следва да предоставят на Комисията прогнозните суми, които остава да се финансират от ЕЗФРСР за една селскостопанска бюджетна година, както и разчета на заявките за плащане за следващата бюджетна година. Въпросната информация следва да бъде изпратена на Комисията в такъв срок, че тя да разполага с достатъчно време за изпълнение на задълженията си, като при всички случаи това трябва да става два пъти годишно, не по-късно от 31 януари и 31 август на всяка година.
(19)
В съответствие с член 36, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да се определят сроковете за изготвяне на декларациите за разходи за операции, извършени в рамките на ЕЗФРСР. Предвид особеностите на счетоводните норми, прилагани за ЕЗФРСР, използването на предварително финансиране и финансиране на мерки за календарната година, следва да се предвиди разходите да се декларират в срокове, съобразени с тези особености.
(20)
Обменът на информация и документи между държавите членки и Комисията, както и предоставянето и съобщаването на данни от държавите членки на Комисията се извършват по принцип по електронен път. С цел подобряване на информационния обмен във връзка с фондовете и разширяване на неговото използване бяха създадени информационни системи в съответствие с Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията. Такива системи следва да продължат да се използват и да се внедряват, след като държавите членки бъдат уведомени чрез Комитета по земеделските фондове.
(21)
Условията за обработка на информацията от тези информационни системи, както и формата и съдържанието на документите, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013, се нуждаят от често адаптиране поради развитието на прилаганата нормативна уредба или поради управленчески нужди. Следва също така да бъдат определени единни правила за представянето на съответните документи, които се изискват от държавите членки. За да се постигнат целите и да се опростят процедурите и за да стане възможно бързото задействане на съответните информационни системи, формата и съдържанието на документите следва да се определят на основата на образци и протоколи, които да се адаптират и актуализират от Комисията, след като уведоми Комитета по земеделските фондове.
(22)
Съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции отговарят за управлението и контрола на разходите по линия на фондовете. Поради това данните относно финансовите трансакции следва да се предават и въвеждат в информационните системи и да се актуализират под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органа, който е оправомощен за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитирания координиращ орган.
(23)
Някои документи или декларации, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения член, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура. Информационните системи, създадени за предаването на тези документи, следва, в такива случаи, да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително на различните етапи от процедурата, няма да може да бъде променяно. Горното следва да се прилага по-специално по отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходите и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и документите, предавани в рамките на тези процедури по електронен път.
(24)
Съгласно член 58, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции са отговорни за възстановяване на неправомерните плащания заедно с лихвите. С цел да се гарантира ефективното и правилно прилагане на тези разпоредби, е необходимо да се определят хармонизирани правила по отношение на лихвите, приложими към сумите на възстановените неправомерни плащания. Без да се засяга член 54, параграф 3, първа алинея, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, задължението за държавите членки да възстановяват неправомерно платените суми може да бъде изпълнено по различни начини. Без да се засяга друга правоприлагаща мярка, предвидена в националните законодателства, един разходоефективен начин за събиране на вземания е, след установяването на размера на дълга в съответствие с националното законодателство, дължимите плащания по него да бъдат приспаднати от следващите плащания към длъжника. Поради това следва да бъде задължително за държавите членки да прилагат този метод на събиране на вземания, като следва да се определят общите условия за неговото прилагане.
(25)
Следва да се установят правилата както за процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, така и за процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от посочения регламент, и по-специално да се предвиди механизъм, позволяващ получените суми да бъдат, в зависимост от случая, приспадани или добавяни към едно от следващите плащания от Комисията към държавите членки.
(26)
По отношение на процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е необходимо да се уточнят данните, които да се съдържат в годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, и да се определи дата на предаване на Комисията на тези счетоводни отчети и други необходими документи. Следва също така да се посочи ясно периодът, в рамките на който разплащателните агенции са длъжни да държат на разположение на Комисията обосновките на всички разходи и целеви приходи. Наред с това е необходимо да се уточни, че Комисията установява формата и съдържанието на счетоводните данни, които следва да се предават от разплащателните агенции.
(27)
С цел да се гарантира, че в нормални случаи процедурата за уравняване по съответствие приключва в рамките на разумен период от време, е целесъобразно да се определят специфични срокове за различните етапи от процедурата, които да се спазват от Комисията и от държавите членки. Същевременно обаче за Комисията следва да е възможно да удължава тези срокове, когато е необходимо, с оглед сложността на разследвания случай. Процедурата за уравняване по съответствие следва да дава на държавите членки правото на състезателно производство и правилно да оценява информацията, необходима за оценката на риска от фондовете.
(28)
В съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от държавите членки се изисква да гарантират минимален брой проверки на място, необходими за ефективно управление на риска. Въпреки това държавите членки имат право, в рамките на своята отговорност, да намалят минималния брой на проверките на място, когато е установено, че системите за управление и контрол функционират добре и процентите на грешка са на приемливо ниво. Въпреки че необходимият минимален брой проверки на място трябва да бъде предвиден в секторното законодателство за селското стопанство, следва да бъдат определени хоризонтални правила по отношение на възможността за намаляване на минималния брой проверки на място, приложими за всички финансирани от фондовете мерки, както и приложимите условия. В допълнение към тези хоризонтални правила в секторното законодателство за селското стопанство могат да се предвидят допълнителни правила.
(29)
Освен това е целесъобразно да се определят правила, отнасящи се до извършването от държавите членки на проверки на трансакциите, посочени в член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по-специално по отношение на подбора на предприятията, степента и графика за проверка.
(30)
В съответствие с дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно проверките на трансакциите държавите членки трябва да изпратят на Комисията редица съобщения. Тъй като стандартизирането на формата и съдържанието на такива съобщения улеснява тяхното използване и гарантира единен подход, целесъобразно е да се приемат подробни правила, отнасящи се до формата и съдържанието на тези съобщения. Освен това следва да бъдат определени правилата за съхранението на търговски документи относно съвместните действия, включващи взаимопомощ, посочени в член 83 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и за специалните служби по член 85 от посочения регламент.
(31)
В Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 се определят правила, допълващи правната рамка относно обезпеченията, по-специално що се отнася до изискването за внасяне на обезпечение, условията, приложими по отношение на обезпеченията, както и правила за внасяне, освобождаване или задържане на обезпечението. За да се гарантира единно прилагане на тези правила, е целесъобразно да бъдат установени разпоредби относно формата и процедурите за представяне и освобождаване на обезпечение, както и за обмен на информация и съобщения, изисквани в това отношение.
(32)
В съответствие с дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността от държавите членки се изисква да публикуват ежегодно бенефициерите на фондовете, както и, inter alia, сумите, получени от всеки бенефициер в рамките на всеки от тези Фондове. За тази цел и в съответствие с член 111 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да бъде определена формата на това публикуване. Публикуването следва да не надхвърля обхвата, необходим за постигане на целите във връзка с прозрачността.
(33)
Публикуването следва да бъде в съответствие с информацията, съхранявана от разплащателните агенции в счетоводните си книги и записи, и да се отнася до плащания, получени през предходната финансова година. Информацията следва да бъде предоставена на обществеността до 31 май в ясен, хармонизиран и позволяващ лесно търсене формат.
(34)
Съгласно член 111, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 трябва да бъдат публикувани сумите за плащане по всяка финансирана от фондовете мярка, получени от бенефициера. При все това, за да се гарантира спазване на задължението, предвидено в член 112 от посочения регламент, необходимо е също така да се определят праговете, под които не се публикува името на бенефициера.
(35)
В съответствие с член 111, параграф 1, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 при публикуването на бенефициерите на фондовете се изисква да се посочи общината, в която пребивава или е регистриран бенефициерът. Тази информация следва също така да се предоставя по отношение на бенефициери, които са физически лица, и чиито имена не трябва да бъдат публикувани в съответствие с член 112 от посочения регламент. Въпреки това, ако поради ограничения брой на бенефициерите, пребиваващи или регистрирани в дадена община, публикуването на името на общината би имало ефекта на идентифициране на бенефициер, който е физическо лице, следва да бъдат установени разпоредби, за да се избегне непропорционално и ненужно нарушаване на правото на личен живот.
(36)
Публикуването на информацията следва да бъде извършено в интернет във формат, който позволява търсене, което ще гарантира, че широката общественост може да го използва за справки. Форматът следва да позволява търсенето да се извършва на базата на определени критерии и получените резултати да бъдат представени в леснодостъпна форма.
(37)
За да бъдат спазени приложимите изисквания за защита на личните данни, бенефициерите на фондовете следва предварително да бъдат уведомени за публикуването на техните данни. Информацията следва да бъде предоставена на бенефициерите чрез формулярите за кандидатстване за помощ или когато се събират данните. По отношение на разходи, направени през финансовите 2014 и 2015 г., ако свързаната с бенефициерите информация не е налична към момента на събиране на личните данни, те все пак следва да бъдат уведомени в рамките на разумни срокове преди действителното публикуване на информацията.
(38)
С цел да се улесни достъпът на обществеността до публикуваните данни, държавите членки следва да създадат уебсайтове, съдържащи информация, свързана с бенефициерите на фондовете и праговете, посочени в член 112 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Поради различните организационни структури в рамките на държавите членки, те следва да определят кой орган ще отговаря за създаването и поддържането на единния уебсайт и публикуването на данните. Комисията следва да създаде уебсайт, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки.
(39)
Член 10 от настоящия регламент следва да се прилага към направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, след 16 октомври 2014 г., за да се гарантира непрекъснатостта на отчетността в рамките на една и съща бюджетна година.
(40)
За да се гарантира последователност на третирането на текущите процедури за уравняване по съответствие, сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент, следва да не се прилагат за онези процедури, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.
(41)
Тъй като дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността се прилага за плащания, извършени от финансовата 2014 година, съответните разпоредби на посочения регламент се прилагат за тези плащания.
(42)
С оглед на държавите членки да се осигури достатъчно време за прилагане, информацията, изпращана в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, следва да започне да се предоставя от 2016 финансова година.
(43)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по земеделските фондове,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
РАЗПЛАЩАТЕЛНИ АГЕНЦИИ И ДРУГИ ОРГАНИ
Член 1
Процедура за акредитация на разплащателните агенции
1. Държавите членки определят на министерско равнище орган, който отговаря за:
а)
издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
изпълнението на задачите, възложени на компетентния орган в настоящата глава.
2. Компетентният орган, посредством формален акт, взема решение за издаването, или, след преразглеждане, за оттеглянето на акредитацията на разплащателната агенция на базата на проучване на критериите за акредитация, посочени в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 („критерии за акредитация“). Компетентният орган незабавно уведомява Комисията за акредитациите и оттеглянето на акредитации.
3. Компетентният орган определя одитен орган, който извършва проучване, преди да се издаде акредитация (преглед преди акредитацията). Одитният орган е одитна институция, или друга публична или частна организация или организационен отдел на институция с необходимата професионална подготовка, умения и капацитет да извършва одити. Одитният орган е независим от разплащателната агенция, която акредитира.
Проучването (прегледът преди акредитация), който се извършва от одитния орган, обхваща по-специално:
а)
въведените процедури и системи за разрешаване и извършване на плащания;
б)
разделението на задълженията и адекватността на вътрешния и външния контрол по отношение на трансакциите, финансирани от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), по-долу наричани заедно „фондовете“;
в)
степента, до която наличните процедури и системи са в състояние да предпазват бюджета на Съюза, включително мерки за борба с измамите, основани на риска;
г)
сигурността на информационните системи;
д)
воденето на счетоводството.
Одитният орган изготвя доклад, в който се описват извършената работа по одита, резултатите от тази работа и оценка дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация. Докладът се предоставя на компетентния орган, който след това издава акт за акредитиране, когато се е уверил, че разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация.
4. Когато компетентният орган прецени, че разплащателната агенция не изпълнява критериите за акредитация, той уведомява разплащателната агенция за конкретните условия, които трябва да изпълни, за да ѝ бъде издадена акредитация.
В очакване на въвеждането на необходимите промени с цел изпълнение на конкретните условия, акредитацията може да бъде разрешена временно за срок, чиято продължителност се определя в зависимост от сериозността на установените проблеми, но не по-дълъг от 12 месеца. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
5. Информацията, предвидена в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се съобщава незабавно след първото акредитиране на разплащателната агенция и във всеки случай преди направените от нея разходи да бъдат финансирани от фондовете. Посочената информация се придружава от декларации и документи относно:
а)
отговорностите, поверени на разплащателната агенция;
б)
разпределението на отговорностите между отделите на РА;
в)
взаимоотношенията на разплащателната агенция с други органи, публични или частни, които отговарят за изпълнението на мерките, чието финансиране от разплащателната агенция е за сметка на фондовете;
г)
процедурите, с които исканията на бенефициерите се приемат, проверяват и потвърждават, и чрез които разходите се разрешават, изплащат и осчетоводяват;
д)
разпоредбите относно сигурността на информационните системи;
е)
доклада за прегледа преди акредитация, извършен от одитния орган, посочен в параграф 3.
6. Комисията уведомява Комитета по земеделските фондове за акредитираните разплащателни агенции във всяка държава членка.
Член 2
Преразглеждане на акредитацията
1. Компетентният орган осигурява постоянен надзор над разплащателните агенции, за които отговаря, по-специално въз основа на сертификатите и докладите, изготвени от сертифициращия орган, посочен в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и проследява установените нередности.
На всеки три години компетентният орган докладва писмено на Комисията относно надзора над разплащателните агенции и мониторинга на дейностите им. Докладът съдържа преглед на продължаващото изпълнение от страна на РА на критериите за акредитация, придружен от обобщение на предприетите действия за отстраняване на нередностите. Компетентният орган потвърждава дали разплащателната агенция, за която отговаря, продължава да изпълнява критериите за акредитация.
2. Държавите членки създават система, която да гарантира, че всички данни, че дадена РА не изпълнява критериите за акредитация, се съобщават незабавно на компетентния орган.
3. Когато компетентният орган реши, че дадена акредитирана разплащателна агенция вече не изпълнява един или повече от критериите за акредитация по начин, който вероятно ще попречи на изпълнението на задачите, посочени в член 1, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, компетентният орган незабавно поставя акредитацията на РА на изпитателен срок. Той изготвя план, съдържащ действия и срокове за отстраняване на установените нередности в период, който се определя в зависимост от сериозността на проблема, който не може да надхвърля 12 месеца от датата, на която акредитацията е поставена на изпитателен срок. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
4. Компетентният орган уведомява Комисията за решението си да постави акредитацията на разплащателната агенция на изпитателен срок, за изготвения съгласно параграф 3 план и впоследствие за напредъка по изпълнението на този план.
5. Ако акредитацията бъде оттеглена, компетентният орган незабавно акредитира друга разплащателна агенция, която изпълнява условията, посочени в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да гарантира непрекъснатост на плащанията към бенефициерите.
6. Когато Комисията установи, че компетентният орган не е изпълнил задължението си да изготви корективен план съгласно параграф 3, или че разплащателна агенция продължава да бъде акредитирана, без напълно да е изпълнила този план в определения срок, тя нарежда на компетентния орган да оттегли акредитацията на тази разплащателна агенция, освен ако не се направят необходимите промени в определен от Комисията срок в зависимост от сериозността на проблема. В такъв случай Комисията може да реши да отстрани нередностите чрез процедурата за уравняване по съответствие по реда на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 3
Декларация за управлението
1. Декларацията за управлението по член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се изготвя своевременно, за да може сертифициращият орган да представи становище по член 9, параграф 1 от посочения регламент.
Декларацията за управлението е във формат, установен в приложение I към същия регламент, и може да съдържа резерви, които дават количествено изражение на потенциалното финансово въздействие. В случай, че има изразени резерви, декларацията съдържа корективен план за действие и точни срокове за изпълнението му.
2. Декларацията за управление се основава на ефективното наблюдение на системата за управление и контрол през цялата година.
Член 4
Координиращ орган
1. Координиращият орган по член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 действа като единствен събеседник от името на съответната държава членка по всички въпроси, свързани с фондовете, във връзка със следното:
а)
разпространението на информация и насоки, свързани с функциите и операциите на разплащателните агенции, към тези разплащателни агенции и към органите, отговарящи за изпълнението на тези насоки, както и насърчаването на хармонизираното им прилагане;
б)
съобщаването на Комисията на информацията по членове 7 и 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
предоставянето на Комисията на пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола.
2. Разплащателната агенция може да изпълнява ролята на координиращ орган, стига тези две функции да се поддържат отделени.
3. В рамките на своята мисия координиращият орган има право, в съответствие с националните процедури, да се обръща и към други административни органи или служби, а именно такива със счетоводна или техническа насоченост.
4. Поверителността, целостта и наличността на всички компютърни данни, съхранявани от координиращия орган, се гарантират от мерки, адаптирани към административната структура, персонала и технологичната среда на всеки координиращ орган. Финансовите и технологичните усилия са пропорционални на действително поетите рискове.
5. Съобщенията, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предават незабавно след първото акредитиране на координиращия орган и във всеки случай преди финансирането от фондовете на разходи, за които той отговаря. Те се придружават от документ за акредитиране на органа и от информация за свързаните с дейността му административни и счетоводни условия, както и условията за вътрешен контрол.
Член 5
Сертифициране
1. Компетентният орган определя сертифициращия орган, предвиден в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Сертифициращият орган организира дейността си по ефективен и ефикасен начин и извършва проверките си в подходящ срок, като взема предвид естеството и времето на извършване на трансакциите за съответната финансова година.
3. Становището, предоставяно от сертифициращия орган в съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя ежегодно.
Становището се основава на одитната дейност, която се извършва съгласно членове 6 и 7 от настоящия регламент.
4. Сертифициращият орган изготвя доклад със своите констатации. Докладът обхваща функциите, за които е оправомощен. Докладът съдържа следните данни за обхванатия от доклада период:
а)
дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация;
б)
дали процедурите на разплащателната агенция са давали възможност за разумна гаранция, че разходите, финансирани от фондовете, са направени при спазване на правилата на Съюза, което гарантира, че съответните трансакции са законни и редовни и че препоръките за подобряване, ако има такива, са изпълнени;
в)
дали годишните счетоводни отчети, посочени в член 29, са в съответствие с водените от разплащателната агенция счетоводни книги и регистри;
г)
дали декларациите, свързани с разходите и интервенционните операции, представляват материално вярно, пълно и точно отражение на операциите, финансирани за сметка на фондовете;
д)
дали финансовите интереси на Съюза са надлежно защитени по отношение на платените аванси, получените гаранции, интервенционните резерви, както и сумите за получаване.
Докладът съдържа информация за броя на лицата в одиторския екип и тяхната квалификация, за извършената работа, за броя проверени трансакции, за степента на същественост и увереност при проверката, за установените евентуални слабости и направените препоръки за подобряване, за операциите както на сертифициращия орган, така и на други одитни органи, вътрешни или външни за разплащателната агенция, на които почива изцяло или частично увереността на сертифициращия орган по въпросите, разглеждани в доклада.
Член 6
Принципи на одита
1. Сертифициращият одит се извършва в съответствие с международно приетите стандарти за одит.
2. Сертифициращият орган изготвя одитна стратегия, която установява обхвата, сроковете и насоката на сертифициращия одит, методите за одит и методологията за формиране на извадка. За всяка финансова година се изготвя одитен план, основан на изчисления одитен риск. При поискване сертифициращият орган предоставя на Комисията одитната стратегия и одитния план.
3. Чрез оценка на системите за контрол, в това число проверка за съответствие и съществени проверки на разходите, съставени от детайлна проверка и аналитични процедури, се постига приемливо ниво на одитна увереност при одитната проверка.
4. Комисията изготвя насоки, които съдържат, по-специално:
а)
допълнителни пояснения и насоки по отношение на извършването на сертифициращия одит;
б)
определяне на приемливото ниво на одитна увереност, която да се постигне при одитната проверка.
Член 7
Методи на одита
1. Свързаните със сертифицирането одитни методи се определят в одитната стратегия, посочена в член 6, параграф 2.
2. За да се постигнат целите на одита и да се предостави становището, посочено в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, етапите на одита включват одити на системите, съществени проверки и потвърждаване на равнението на финансовите декларации и декларациите за управлението.
3. Съществените проверки на разходите обхващат потвърждаване на законността и редовността на съответните трансакции на равнище окончателни бенефициери. За тази цел сертифициращият орган може да присъства на проверките на място на второ ниво, извършвани от разплащателната агенция. Сертифициращият орган не може да присъства на първоначалните проверки на място, извършвани от разплащателната агенция, с изключение на ситуации, в които е физически невъзможно да се потвърди отново първоначалната проверка, извършена от разплащателната агенция. По отношение на съществените проверки сертифициращите органи могат да използват интегриран подход за формиране на извадка.
4. В насоките, посочени в член 6, параграф 4, Комисията установява допълнителни условия и насоки за изготвянето на одитните процедури, интегрирането на извадките, планирането и извършването на повторното потвърждаване на трансакциите на място.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 8
Счетоводство на разплащателните агенции
1. Всяка разплащателна агенция води счетоводство, което обхваща единствено разходите и приходите, посочени в член 4, параграф 1, членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и усвояването на отпуснатите средства за покриване на съответните разходи. Това счетоводство позволява разграничаването и предоставянето поотделно на финансовите данни за ЕФГЗ и ЕЗФРСР.
2. Разплащателните агенции на държавите членки, които не са приели еврото, водят счетоводство за сумите във валутата, в която са направени разходите и са получени приходите. С цел обаче да се даде възможност за консолидиране на всички направени разходи и постъпили приходи, те трябва да могат да предоставят съответните данни в националната им валута и в евро.
3. По отношение на ЕЗФРСР всяка разплащателна агенция, определена за програма за развитие на селските райони, води счетоводство, което дава възможност за идентифициране на операциите за всяка програма и всяка мярка. Това счетоводство включва по-конкретно:
а)
размер на публичните разходи и размер на участието на Съюза във всяка операция;
б)
сумите за възстановяване от бенефициерите при установяване на нередности или небрежност;
в)
възстановените суми с посочване на началната операция.
РАЗДЕЛ 2
Счетоводство на ЕФГЗ
Член 9
Предоставяне на информация от държавите членки
Държавите членки събират и държат на разположение на Комисията информацията относно общия размер на ежеседмично направените разходи и на целевите приходи, при следните условия:
а)
най-късно на третия работен ден от седмицата, информацията относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, получени от началото на месеца до края на предходната седмица;
б)
най-късно на третия работен ден от месеца, когато седмицата е в два последователни месеца, информацията относно общия размер на направените разходи и целеви приходи през предходния месец.
Член 10
Съобщаване на информация от държавите членки
1. Съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, букви в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки предават на Комисията по електронен път следните данни и документи при условията, определени с членове 11 и 12 от настоящия регламент:
а)
най-късно до третия работен ден на всеки месец данните относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, постъпили през предходния месец, по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, както и всяка информация, която обяснява значителни разлики между изготвените прогнози съгласно параграф 2, буква а), подточка iii) от настоящия член и направените разходи или получените целеви приходи;
б)
най-късно до дванадесетия ден от всеки месец декларацията за разходите, посочена в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Въпреки това съобщаването на информация относно направените разходи и получените целеви приходи между 1 и 15 октомври се предава най-късно на 27 октомври.
2. Декларацията за разходите, посочена в параграф 1, буква б) се състои от:
а)
отчет, изготвен от всяка разплащателна агенция по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, с разбивка съгласно номенклатурата на бюджета на Съюза и по вид разходи и приходи, въз основа на подробната номенклатура, предоставена на държавите членки, която обхваща:
i)
направените разходи и получени целеви приходи през предходния месец;
ii)
общите направени разходи и получени целеви приходи от началото на бюджетната година до края на предходния месец;
iii)
прогнозите за разходи и целеви приходи, отнасящи се според случая:
-
само до текущия месец и двата следващи месеца,
-
до текущия месец, двата следващи месеца и до края на бюджетната година;
iv)
ако е необходимо, допълнителни данни;
б)
обобщение на данните, посочени в буква а), от съответната държава членка по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, за всички разплащателни агенции на посочената държава членка;
в)
счетоводните документи, доказващи разходи и приходи, свързани с публична интервенция, както е посочено в член 19, параграф 2.
3. Всички финансови данни, които се изискват по настоящия член, се съобщават в евро.
Член 11
Общи правила за декларациите за разходи и целевите приходи
1. Без да се засягат специфичните разпоредби относно декларациите за разходи и приходи, свързани с публичното съхранение, посочени в член 12, декларираните от разплащателните агенции разходи и целеви приходи за месеца съответстват на плащанията и постъпленията, действително извършени през този месец.
Тези разходи и приходи се осчетоводяват в бюджета на ЕФГЗ за бюджетната година N.
При все това:
а)
разходите, които са направени преди влизането в сила на разпоредбата, предвиждаща пълното или частично поемане на разходите от ЕФГЗ, могат да се декларират единствено:
-
за месеца, през който посочената разпоредба е влязла в сила,
или
-
за месеца, следващ влизането в сила на настоящата разпоредба;
б)
целевите приходи, които са дължими от държавата членка на Комисията, се декларират за месеца, през който изтича срока за внасяне на съответните суми съгласно законодателството на Съюза;
в)
решените от Комисията корекции в рамките на уравняването на сметките и уравняването по съответствие се приспадат или прибавят директно от Комисията към месечните плащания, посочени, в зависимост от случая, в член 33, параграф 2 или член 34, параграф 8. Държавите членки включват обаче сумите, съответстващи на тези корекции, в декларацията, изготвена за месеца, за който се отнасят корекциите.
2. Разходите и целевите приходи се отчитат към датата, на която е заверена или задължена сметката на разплащателната агенция. Въпреки това, за плащанията, датата, която следва да се вземе предвид, може да е тази, на която заинтересованата агенция е издала и изпратила на финансовата институция или на бенефициера платежното нареждане. Всяка разплащателна агенция използва един и същи метод за цялата бюджетна година.
3. Декларираните съгласно параграф 1 разходи и целеви приходи могат да съдържат корекции на декларираните данни към предходния месец на същата бюджетна година.
Когато корекциите на целевите приходи на равнище разплащателна агенция водят до деклариране на негативни целеви приходи по определена бюджетна позиция, допълнителните корекции се пренасят към следващия месец. При необходимост те се регулират при уравняването на сметките за съответната година.
4. Неизпълнените платежни нареждания, както и плащанията, дебитирани по сметката, които впоследствие отново се отнасят към кредитната част, се осчетоводяват като приспадане от разходите към месеца, през който разплащателната агенция оповестява неизпълнението или анулирането.
5. Ако дължимите плащания от ЕФГЗ са обременени със задължения, те се считат за реализирани в своята цялост за целите на прилагането на параграф 1:
а)
към датата на плащане на дължимата сума на бенефициера, ако задължението е по-малко от разпоредения разход;
б)
към датата на прихващане, ако разходът е по-малък или равен на задължението.
6. Събраните данни, отнасящи се за разходите и целевите приходи, отнесени към съответната бюджетна година, които подлежат на предаване на Комисията не по-късно от 27 октомври, могат да се коригират единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 12
Специфични правила, приложими спрямо декларациите за разходи, свързани с публичното съхранение
1. Операциите, които следва да се вземат предвид при изготвяне на декларации за разходи, свързани с публичното съхранение, са осчетоводените в края на месеца от разплащателната агенция, а извършени в периода от началото на счетоводната година по смисъла на член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 до края на съответния месец.
2. Тези декларации за разходите съдържат стойностите и сумите, определени в съответствие с членове 17 и 18 от настоящия регламент и с член 4 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 на Комисията (11), осчетоводени от разплащателните агенции през месеца, следващ месеца, за който се отнасят операциите.
При все това:
а)
за операции, извършени през месец септември, стойностите и сумите се осчетоводяват от разплащателните агенции не по-късно от 15 октомври;
б)
в случай на обща амортизация сумите, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват на датата, установена в решението, отнасящо се до тях.
Член 13
Решение на Комисията за извършване на плащане
1. Въз основа на данните, изпратени в съответствие с член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, Комисията взема решение да извършва месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, без да се засягат корекциите, които могат да се направят в последващи решения съгласно членове 51 и 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като се вземат предвид решенията за намаляване и спиране съгласно член 41 на същия регламент.
2. Ако общите разходи, декларирани от държавите членки за следващата финансова година, надхвърлят три четвърти от общите бюджетни кредити за текущата финансова година, авансовото поемане на задължения, посочено в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и съответстващите месечни плащания се отпускат пропорционално на декларациите за разходи, максимум до 75 % от бюджетните кредити за текущата финансова година. При вземане на решения за последващи възстановявания Комисията взема предвид салдото, което не е възстановено на държавите членки.
Член 14
Предоставяне на ресурси на държавите членки
1. С решението за извършване на месечни плащания Комисията предоставя на държавите членки, в рамките на бюджетните кредити, необходимите ресурси за покриване на финансираните от ЕФГЗ разходи, минус съответната сума на целевите приходи, в сметка, открита от всяка държава членка.
Когато плащанията, извършвани от Комисията, минус целевите приходи, доведат до отрицателна сума за дадена държава членка, допълнителните приспадания се пренасят към следващите месеци.
2. Името и номера на банковата сметка, посочена в параграф 1, се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
Член 15
Съобщаване при публична интервенция
1. Разплащателните агенции предават на Комисията:
а)
по нейно искане документите и информацията, посочени в член 3, параграф 7 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и допълнителните национални административни разпоредби, приети за прилагане и управление на интервенционните мерки;
б)
до датата, посочена в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, информацията за публичното съхранение по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи.
2. Съответните информационни системи, посочени в член 24, се използват за уведомяване и обмен на информация, както и за изготвяне на документи, свързани с разходи за публична интервенция.
Член 16
Съдържание на счетоводните документи за публичното съхранение, изготвяни от разплащателните агенции
1. Складовите счетоводни документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следните категории елементи, показани отделно:
а)
количествата продукти, документирани при влизане и излизане от склада, със или без физическо придвижване;
б)
използваните количества за безплатно разпространение на най-нуждаещи се лица по линия на Фонда за европейско подпомагане на най-нуждаещите се лица, осчетоводени съгласно член 4, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, като се разграничават тези, които подлежат на трансфер в друга държава членка;
в)
количествата, взети като проби, като се разграничават взети от купувачи проби;
г)
количествата, които след проверка чрез визуален оглед при годишната инвентаризация или по време на инспекция след приемане за интервенция, не могат вече да се препакетират и подлежат на директни продажби;
д)
липсващите количества по обясними или необясними причини, в това число съответстващите на законовите граници на отклонение;
е)
количествата, които са с влошено качество;
ж)
количествата в излишък;
з)
липсващите количества, превишаващи границите на отклонение;
и)
количествата, влезли за съхранение и за които е установено, че не отговарят на изискванията и за които е отказано приемане;
й)
нето количествата на съхранение в края на всеки месец или отчетна година, пренесени в следващия месец или отчетна година.
2. Счетоводните финансови документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следното:
а)
стойността на количествата, посочени в параграф 1, буква а) от настоящия член, като показват отделно стойността на закупените количества и на продадените количества;
б)
счетоводната стойност на количествата, използвани или осчетоводени съгласно договореностите за безплатно разпространение, посочени в параграф 1, буква б) от настоящия член;
в)
разходите за финансиране, посочени в член 3, параграф 1, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
г)
разходите за физически операции, посочени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
д)
суми от амортизация, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
е)
сумите, събрани или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, различни от посочените в член 20, параграф 2 от настоящия регламент;
ж)
сумата от директни продажби, извършени след годишната инвентаризация или след проверки след приемането на продукти на интервенционно съхранение;
з)
загуби и печалби от изнасяне на продукти, като се вземе предвид амортизацията, посочена в буква д) от настоящия параграф;
и)
други дебити и кредити, по-специално съответстващите на количествата, посочени в параграф 1, букви в)-ж) от настоящия член;
й)
средната счетоводна стойност, изразена на тон или хектолитър, в зависимост от случая.
Член 17
Счетоводно отчитане на публичната интервенция
1. Елементите, посочени в член 16, се осчетоводяват за количествата, стойностите, сумите и средните величини, действително осчетоводени от разплащателните агенции, или стойностите и сумите, изчислени на базата на стандартните суми, установени от Комисията.
2. Документите и калкулациите, посочени в параграф 1, са обект на прилагането на следните правила:
а)
разходите за изнасяне, свързани с количествата, за които са осчетоводени количествени загуби или влошаване, в съответствие с правилата, установени в приложения VI и VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват единствено за действително продадените и изнесени от склада количества;
б)
количества, осчетоводени като липсващи при трансфер между държави членки, не се считат за влезли на съхранение в държавата членка по местоназначение и не се покриват от стандартните разходи за влизане;
в)
стандартните разходи за влизане и изнасяне, определени за транспорта и трансфера, се осчетоводяват, ако тези разходи не се считат за неделима част от транспортните разходи съгласно правилата на Съюза;
г)
освен ако конкретни правила на Съюза предвиждат друго, натрупаните суми от продажба на влошени продукти, както и всички други суми, получени в този контекст, не се осчетоводяват по линия на ЕФГЗ;
д)
всички документирани излишни количества се осчетоводяват като отрицателна сума в липсващите количества в статуса и движенията на запасите. Тези количества се включват, когато се определят превишаващите границата на отклонение количества;
е)
пробите, различни от тези, взети от купувачите, се осчетоводяват в съответствие с точка 2, буква а) от приложение VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
3. Корекциите, направени от Комисията във връзка с елементите, посочени в член 16 за текущата счетоводна година, се съобщават на Комитета по земеделските фондове. Те могат да се съобщят на държавите членки при вземане на решение за месечно плащане или, ако това не се осъществи, когато се взема решението за уравняване на сметките. Те се осчетоводяват от разплащателните агенции по реда и условията на посоченото решение.
Член 18
Дати за осчетоводяване на разходи, приходи и движение на продукти при публична интервенция
1. Различните елементи на разходите и приходите се осчетоводяват на датата, на която се извършва физическата операция по мярката за публична интервенция, като се използва обменният курс, посочен в член 3, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на квитанцията, в случаи на получени или възстановени суми, както е посочено в член 16, параграф 2, букви е) и ж) от настоящия регламент;
б)
датата на реалното плащане на разходи за физически операции, когато тези разходи не са покрити от стандартни суми.
2. Различните елементи, свързани с физическото движение на продукти и управлението на запаси, се вписват в отчетите на датата, на която се извършва физическата операция по интервенционната мярка.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на приемането на продуктите от разплащателната агенция в съответствие с член 31, параграф 2 и член 33 от Регламент (ЕС) № 1272/2009 на Комисията (12) за количества, влизащи за публично съхранение без промяна на мястото на съхранение;
б)
относно количества, които са липсващи, с влошено качество или излишни - датата на установяването на фактите в случая на липсващи, с влошено качество или излишни количества;
в)
датата на действителното изнасяне от склада, в случай на преки продажби на продукти, оставащи на съхранение, които не могат повече да бъдат препакетирани след визуалния оглед в контекста на годишната инвентаризация или по време на инспекцията след интервенцията;
г)
последния ден от счетоводната година - за всички загуби, превишаващи границата на отклонение, посочена в член 4, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 19
Финансирана сума при публична интервенция
1. Сумата за финансиране при интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 се определя въз основа на счетоводните отчети, изготвени и поддържани от разплащателните агенции в съответствие с член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и към която се дебитират или кредитират съответно различните приходни и разходни позиции, посочени в член 16 от настоящия регламент, като се вземат предвид, когато е целесъобразно, сумите за разходите по секторното законодателство за селското стопанство.
2. Всеки месец и всяка година разплащателните агенции или съответно координиращите органи предават на Комисията по електронен път, по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, необходимата информация за финансирането на разходите за публично съхранение, както и отчетите, доказващи разходите и приходите, свързани с публичното съхранение, под формата на таблици (P-STO) до деня, предвиден в член 10, параграф 1, буква б) и до датата, предвидена в член 30, параграф 2.
Член 20
Декларации за разходи и приходи, свързани с публична интервенция
1. Финансирането от ЕФГЗ по интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 е равно на разходите, пресметнати на базата на информацията, съобщена от разплащателната агенция след приспадането на натрупани от интервенционните мерки приходи, валидирани от изградената от Комисията информационна система и включени от разплащателната агенция в декларацията ѝ за разходи, съставена в съответствие с член 12 настоящия регламент.
2. Възстановени суми в съответствие с член 54 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и суми, получени или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, отговарящи на критериите, изложени в член 43 от същия регламент, се декларират в бюджета на ЕФГЗ при условията, посочени в член 10, параграф 2, буква а) от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 3
Счетоводство на ЕЗФРСР
Член 21
Прогнозни нужди от финансиране
За всяка програма за развитие на селските райони, посочена в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) и в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки изпращат на Комисията два пъти годишно, най-късно до 31 януари и до 31 август, своите прогнози за сумите, които да се финансират от ЕЗФРСР за финансовата година. Освен това държавите членки изпращат актуализиран разчет на заявките си за финансиране за следващата финансова година.
Тези прогнози и актуализираният разчет се предават посредством структурирани данни, като се използва информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014 на Комисията (14).
Член 22
Декларации за разходите
1. Разплащателните агенции декларират разходите за всяка програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) №°1305/2013.
За всяка мярка за развитие на селските райони разплащателните агенции посочват в декларацията за разходите:
а)
размер на допустимите публични разходи, за които агенцията действително е изплатила съответстващото участие на ЕЗФРСР по време на всеки референтен период, посочен в параграф 2 от настоящия член;
б)
допълнителната информация относно финансовите инструменти, както е посочена в дял IV от част II от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15);
в)
допълнителната информация за авансовите плащания към бенефициерите, както е посочена в член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
г)
сумата, възстановена през текущия период, както е посочено в параграф 2 от настоящия член.
2. След като Комисията одобри програмата за развитие на селските райони, държавите членки изпращат на Комисията, в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 своите декларации за разходите в следните срокове:
а)
не по-късно от 30 април за разходите за периода от 1 януари до 31 март;
б)
не по-късно от 31 юли за разходите за периода от 1 април до 30 юни;
в)
не по-късно от 10 ноември за разходите за периода от 1 юли до 15 октомври;
г)
не по-късно от 31 януари за разходите за периода от 16 октомври до 31 декември;
Всички разходи обаче, изплатени на бенефициерите от разплащателните агенции в съответствие с член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 преди одобрението на програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, се изплащат на отговорност на държавите членки и се декларират на Комисията в първата декларация за разходи след приемането на тази програма. Същото правило се прилага mutatis mutandis в случай на изменение на програмата за развитие на селските райони, както е посочено в член 11 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. Декларациите за разходите се изготвят от разплащателните агенции под формата на структурирани данни за програмите за развитие на селските райони в информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014.
4. Когато на Комисията са необходими допълнителни потвърждения поради предоставена непълна или неясна информация или поради несъгласия, различия в тълкуването или друго несъответствие в декларацията за разход за даден референтен период, произтичащи по-специално от липса на съобщаване на информацията, изисквана в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и актовете на Комисията, приети във връзка със същия регламент, или при наличие на сериозни признаци, че разходите, включени в декларацията за разходи, може да са засегнати от нередност, или че може да има недостатъци във функционирането на системата за управление и контрол за развитие на селските райони, съответната държава членка, по искане на Комисията, предоставя допълнителна информация в срок, определен в посоченото искане, в зависимост от сериозността на проблема.
Срокът за междинните плащания, определен в член 36, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, може да бъде прекъснат за цялата или част от сумата, за която се заявява плащане, от датата, на която е изпратено искането за информация, до получаването на исканата информация, но не по-късно от максималния срок, посочен в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Когато държавата членка не отговори на искането за допълнителна информация в срока, посочен в искането, или ако отговорът бъде счетен за незадоволителен или показва, че не са спазени приложимите правила, или че средствата на Съюза са неправилно усвоени, Комисията може да спре или да намали плащанията в съответствие с член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Декларираните разходи за даден период могат да съдържат корекции на данните, декларирани за предходен период на деклариране от същата финансова година.
Корекциите на разходите и целевите приходи, отнесени към финансовата година, които не са въведени в декларациите по параграф 2, букви а), б) и в), могат да се правят единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 23
Изчисляване на сумата за изплащане
1. Участието на Съюза в допустимите публични разходи се изчислява за всяка отделна мярка и за всеки референтен период въз основа на плана за финансиране, както е посочен в член 8, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, в сила от първия ден на посочения период. Изчислението взема предвид корекциите в участието на Съюза, както са посочени в декларацията за разходи за същия период.
2. Без да се засяга разпоредбата за тавана в член 34, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато общата сума на участието на Съюза, изплатено на програмата за развитие на селските райони, надвиши общата сума, предвидена за мярката за развитие на селските райони, сумата за изплащане се намалява до сумата, предвидена за съответната мярка. Изключеното в резултат на това участие на Съюза може да се изплати по-късно, при условие че държавата членка представи коригиран план за финансиране, който се приеме от Комисията.
3. Участието на Съюза се изплаща от Комисията, при наличие на ресурси, по сметката/ите, открити от всяка държава членка.
Името и номерата на сметката се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
РАЗДЕЛ 4
Общи разпоредби за ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Член 24
Електронен обмен на информация и документи
1. Комисията определя информационните системи, позволяващи електронен обмен на документи и информация между нея и държавите членки за съобщения и справка с информация, предвидени в член 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и необходимите действия за тяхното прилагане. Тя информира държавите членки за общите правила за внедряването на тези системи чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Информационните системи, посочени в параграф 1, са в състояние да обработват по-специално:
а)
необходимите за финансовите трансакции данни, по-специално свързаните с месечните и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, декларациите за разходи и приходи, както и предаването на информация и документи, посочени в член 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 и членове 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 и 29 от настоящия регламент;
б)
документи от общ интерес, позволяващи наблюдение на месечните и годишните счетоводни отчети, както и информация и документи, които разплащателните агенции трябва да представят за справка на Комисията;
в)
текстове на Съюза и насоки на Комисията относно финансирането на общата селскостопанска политика от акредитирани и определени органи съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 и насоките за хармонизирано прилагане на съответното законодателство.
3. Формата и съдържанието на документите по членове 10, 19, 20, 23 и член 30, параграф 1, букви а), б) и г) се предоставят на държавите членки от Комисията посредством образци чрез информационните системи.
Тези образци биват адаптирани и актуализирани от Комисията след като постъпи информация от Комитета по земеделските фондове.
4. Информационните системи, посочени в параграф 1, могат да съдържат необходимите инструменти за съхраняване на данни и за управление на сметките на фондовете от Комисията, както и такива за изчисляване на разходи с фиксирана ставка, или разходи, изискващи използване на единни методи, по-специално по отношение на финансовите разходи и амортизацията.
5. Данните за финансовите трансакции се предават, въвеждат и актуализират в информационните системи, посочени в параграф 1, под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органите, които са оправомощени за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитираните координиращи органи в съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Когато документ или процедура, предвидена в Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения регламент, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура, информационните системи, създадени за предаването на такива документи трябва да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително през различните етапи на процедурата, няма да може да бъде променяно, в съответствие със законодателството на Съюза. По отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходи и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, документите, предоставяни по електронен път, също се съхраняват в оригиналния си вид от разплащателните агенции или, когато е приложимо, от координиращите органи, акредитирани по член 7, параграфи 2 и 4 от същия регламент.
7. Електронните и цифровизираните документи се съхраняват за целия период, предвиден в член 32.
8. Когато е налице неизправност в дадена информационна система или липсва стабилна връзка, държавата членка има право, с предварителното одобрение на Комисията, да изпраща документите под друга форма, при определени от Комисията условия.
Член 25
Спиране на плащане в случай на закъсняло подаване
Актовете за изпълнение, които определят месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, или междинните плащания по член 36 от същия регламент, вземат предвид спирането на плащания, решено в съответствие с член 42 от посочения регламент.
Член 26
Придобиване на сателитни изображения
1. За целите на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка уведомява Комисията най-късно до 1 ноември всяка година относно:
а)
дали желае Комисията да придобие сателитните изображения, необходими за програмата за проверките и/или за оценката на качеството на системата за идентификация на земеделските парцели;
б)
площта, която подлежи на проверка, и броя на планираните зони за контрол.
2. Държавите членки, които искат да получат сателитни изображения от Комисията, в сътрудничество с нея и преди 15 януари след предаването на информацията по параграф 1, финализират зоните, които ще бъдат обхванати, както и графика за получаване на тези изображения.
3. Комисията предоставя безвъзмездно придобитите сателитни изображения на упълномощените представители на държавите членки. Тези представители трябва да спазват разпоредбите за авторско право от договорите с доставчиците и да върнат изображенията след приключване на работата.
4. Ако общите искания, получени от държавите членки, надвишават бюджета за прилагане на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията взема решение за ограничение на предоставянето на сателитни изображения, като се стреми наличните ресурси да бъдат използвани най-ефикасно.
ГЛАВА III
УРАВНЯВАНЕ НА СМЕТКИ
РАЗДЕЛ 1
Възстановяване на задължения
Член 27
Лихви по възстановяването на неправомерни плащания
1. Освен ако в секторното законодателство за селското стопанство е предвидено друго, лихвата по възстановяването на неправомерни плащания вследствие на нередовност или небрежност се изчислява за периода между изтичането на срока за плащане от бенефициера, посочен в разпореждането за възстановяване, и датата на погасяване или приспадане. Срокът за плащането не надхвърля 60 дни след разпореждането за възстановяване.
2. Прилаганият лихвен процент не е по-нисък от процента, предвиден в националното законодателство за възстановяване на сравними неправомерни разходи или за събиране на вземания.
Член 28
Възстановяване чрез прихващане
Без да се засягат други правоприлагащи действия, предвидени в националното законодателство, държавите членки прихващат неизплатените задължения на бенефициера, установени в съответствие с националното законодателство, от бъдещите плащания към бенефициера от разплащателната агенция, отговаряща за възстановяването на дълга.
РАЗДЕЛ 2
Уравняване на сметките
Член 29
Съдържание на годишните счетоводни отчети
Годишните счетоводни отчети, посочени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, съдържат следното:
а)
целевите приходи, посочени в член 43 от посочения регламент;
б)
разходите на ЕФГЗ след приспадане на неправомерни плащания, които не са възстановени към края на финансовата година, различни от посочените в буква е) от настоящия член, включително лихвите по тях, обобщени по позиции и подпозиции от бюджета на Съюза;
в)
разходите на ЕЗФРСР по програми, мерки и специфичен процент на участието. Годишният отчет за разходите включва също информация за възстановените суми. След приключването на дадена програма неправомерните плащания, различни от посочените в буква е) от настоящия член, които не са възстановени, включително и лихвите по тях, се приспадат от разходите за въпросната финансова година;
г)
таблица с разликите по позиции и подпозиции, или в случая на ЕЗФРСР, по програми, мерки, специфичен процент на участието и приоритетна област, между разходите и целевите приходи, декларирани в годишните счетоводни отчети, и тези декларирани за същия период в документите, посочени в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, що се отнася до ЕФГЗ, и член 22, параграф 2 от настоящия регламент, що се отнася до ЕЗФРСР, придружени от обяснение за всяка разлика;
д)
поотделно сумите, които ще бъдат поети съответно от засегнатата държава членка и от Съюза в съответствие с член 54, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
е)
таблицата с неправомерните плащания, които още не са възстановени към края на финансовата година като следствие от нередности по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (16), включително санкциите, предвидени в приложимите секторни правила на Съюза и лихвата по тях, изготвена по образеца, установен в приложение II към настоящия регламент;
ж)
извадка от регистъра на длъжниците на сумите, които подлежат на възстановяване и изплащане на ЕФГЗ или ЕЗФРС, различни от посочените в букви б), в) и е) от настоящия член, включително санкции и лихви, по образеца, установен в приложение III към настоящия регламент;
з)
обобщение на интервенционните операции и справка за количеството и местоположението на запасите към края на финансовата година;
и)
потвърждение, че разходите, целевите приходи и детайлите за всяко движение на интервенционното съхранение се отразяват в документацията и счетоводството на разплащателната агенция;
й)
крайното салдо в края на финансовата година на натрупаните неусвоени/неуравнени аванси, изплатени от държавите членки на бенефициерите, разбити по мярка за ЕФГЗ и по програма за ЕЗФРСР, като за втория фонд се включват и финансовите инструменти. По отношение на финансовите инструменти крайното салдо се отнася за сумите, изплатени от Комисията, които не са използвани от държавите членки за плащания към крайни получатели, нито за тях са поети задължения по договори за гаранции съгласно член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 30
Предаване на информация
1. За целите на уравняването на сметките съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка изпраща на Комисията:
а)
позициите, включени в годишните счетоводни отчети, както са посочени в член 29 от настоящия регламент;
б)
становището и докладите, изготвени от сертифициращия орган или органи, както е посочено в член 5, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент;
в)
пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола;
г)
декларацията за управлението, посочена в член 3 от настоящия регламент;
2. Документите и счетоводната информация, посочени в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 15 февруари на годината, следваща края на финансовата година, за които се отнасят. Документите по букви а), б) и г) от същия параграф се изпращат в един екземпляр, придружени от електронно копие в съответствие с формата и при условията, установени от Комисията в член 24.
3. По искане на Комисията или по инициатива на държава членка, на Комисията може да се предостави допълнителна информация за уравняването на сметки в срок, определен от Комисията, като се вземе предвид количеството работа, необходимо за предоставянето на тази информация. При липса на такава информация Комисията може да извърши уравняването на сметките въз основа на данните, с които разполага.
4. В надлежно обосновани случаи Комисията може да приеме искане за закъснение на подаването на информация, ако това искане се изпрати преди крайния срок за подаване.
Член 31
Форма и съдържание на счетоводната информация
1. Формата и съдържанието на счетоводната информация, посочена в член 30, параграф 1, буква в), както и начинът на изпращането ѝ до Комисията са предвидените в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013 на Комисията (17).
2. Счетоводната информация се използва от Комисията единствено за целите на:
а)
изпълняване на задълженията ѝ в контекста на уравняването на сметки съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013.
б)
осигуряването на мониторинг върху развитието на процесите и изготвянето на прогнози в земеделския сектор.
Европейската сметна палата и Европейското бюро за борба с измамите (ОЛАФ) получават достъп до информацията за целите на изпълнение на техните задължения.
3. Всички лични данни, включени в събраната счетоводна информация, се обработват единствено за целите, посочени в параграф 2. По-специално, ако счетоводната информация се използва от Комисията за целта, посочена в параграф 2, първа алинея, буква б), Комисията осигурява анонимност на тези данни и ги обработва единствено в обобщена форма.
4. Всички запитвания относно обработването на личните данни се отправят от засегнатите лица до Комисията, както е предвидено в приложение IV.
5. Комисията отговаря, счетоводната информация да се съхранява при спазване на пълна поверителност и сигурност.
Член 32
Съхранение на счетоводната информация
1. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕФГЗ, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която Комисията уравнява сметките за съответната финансова година съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕЗФРСР, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която се е извършило окончателното плащане от разплащателната агенция.
3. В случай на нередности или небрежност разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2, са на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която сумите са изцяло възстановени от бенефициера и изплатени на фондовете, или в която са определени финансовите последици от невъзстановяването съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. В случай на процедура на уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко една година след годината, в която е приключила процедурата, или ако решението за съответствие е предмет на съдебно производство пред Съда на Европейския съюз, най-малко една година след годината, в която производството приключи.
5. Разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1-4, се съхраняват на разположение на Комисията или на хартиен носител, или в електронен вид, или и по двата начина.
Документите могат да бъдат съхранявани единствено в електронен вид само ако националното право на съответната държава членка позволява използването на електронни документи като доказателство за свързаните с тях операции при съдебни производства пред националните съдилища.
Ако документите се съхраняват само в електронен вид, системата за съхранението им отговаря на Раздел 3, буква Б от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 33
Финансово уравняване
1. С решение за уравняване на сметките на Комисията, посочено в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се определят сумите на направените разходи във всяка държава членка през съответната финансова година, които ще бъдат признати за финансиране от фондовете въз основа на счетоводните отчети по член 29 от настоящия регламент и намаленията и спиранията по член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
С решението също така се определят сумите, които ще се финансират от Съюза и от съответната държава членка съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, определена с решението за уравняването на сметките, включва средствата, които могат да се използват повторно чрез пренасочване от съответната държава членка съгласно член 56, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. По отношение на ЕФГЗ сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като месечните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1. Комисията приспада или добавя тази сума към месечното плащане, свързано с направените разходи, през втория месец след решението за уравняване на сметките.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като междинните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1.
Комисията приспада тази сума или я добавя към първото плащане, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. Комисията съобщава на съответната държава членка резултатите от проверката на предоставената информация, заедно с предлаганите от нея изменения, най-късно до 30 април след края на финансовата година.
4. Ако по причини, отнасящи се до съответната държава членка, Комисията не е в състояние да уравни сметките на държавата членка преди 31 май следващата година, Комисията уведомява държавата членка за допълнителните проучвания, които възнамерява да предприеме съгласно член 47 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Параграфи 1-4 се прилагат, mutatis mutandis, към целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 34
Уравняване по съответствие
1. За да се определи какви суми да се изключат от финансирането от Съюза, когато финансирането на тези разходи не е извършено в съответствие с правилата на Съюза, Комисията използва собствените си констатации и взема предвид информацията, предоставена от държавите членки, при условие че последната е предоставена в срока, определен от Комисията в рамките на процедурата на уравняване по съответствие, извършена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и е в съответствие с настоящия член.
2. Когато в резултат на дадено проучване Комисията счита, че разходите не са направени в съответствие с правилата на Съюза, тя съобщава констатациите си на съответната държава членка, като посочва необходимите корективни мерки за гарантиране на бъдещото спазване на тези правила и определената към момента степен на финансова корекция, която счита, че отговаря на нейните констатации на този етап от процедурата. В съобщението също така се предвижда насрочване на двустранна среща в срок от четири месеца след изтичането на срока за отговор от държавата членка. Съобщението се позовава на настоящия член.
Държавата членка отговаря в срок от два месеца от получаването на съобщението. В своя отговор държавата членка има възможност, по-специално:
а)
да демонстрира пред Комисията, че действителната степен на несъответствие или рискът за фондовете са по-незначителни, отколкото е посочила Комисията;
б)
да уведоми Комисията за корективните мерки, които е предприела, за да гарантира спазване на правилата на Съюза и за датата на тяхното действително прилагане.
В обосновани случаи Комисията може, при аргументирано искане от страна на държавата членка, да разреши удължаване на двумесечния срок с максимум два месеца. Искането се отправя към Комисията преди изтичането на този срок.
Ако държавата членка счита, че не е необходима двустранна среща, тя уведомява Комисията за това в отговора си на гореупоменатото съобщение.
3. На двустранната среща двете страни се стараят да постигнат съгласие относно мерките, които трябва да се предприемат, и относно оценката на сериозността на нарушението и финансовите вреди за бюджета на Съюза.
В срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокол и го изпраща на държавата членка. Държавата членка може да изпрати забележки на Комисията в срок от 15 работни дни след получаването на протокола от срещата.
В срок от шест месеца след изпращането на протокола от двустранната среща Комисията официално съобщава заключенията си на държавата членка въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. В това съобщение се оценяват разходите, които се изключват от финансирането от Съюза, съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 12 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Съобщението се позовава на член 40, параграф 1 от настоящия регламент.
4. Когато държавата членка се е възползвала от помирителната процедура по член 40, Комисията съобщава заключенията си на държавата членка не по-късно от шест месеца след:
а)
получаването на доклада на помирителния орган; или
б)
получаването на допълнителна информация от държавата членка в срока, посочен в член 40, параграф 3, втора алинея, при условие че са изпълнени условията на параграф 6 от настоящия член.
5. За да приложи параграфи 3 и 4 в съответните срокове, Комисията има на разположение цялата информация, необходима на този конкретен етап от процедурата. Когато Комисията прецени, че липсва информация, тя може по всяко време в рамките на срока, установен в параграфи 3 и 4:
а)
да поиска допълнителна информация от държавата членка, като последната отговаря в срок от два месеца от получаването на това искане; и/или
б)
да уведоми държавата членка за намерението си да проведе допълнителна одитна мисия, за да извърши необходимите проверки.
В такъв случай сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, започват да текат отново или при получаването от Комисията на поисканата допълнителна информация, или от последния ден на допълнителна одитна мисия.
6. При оценката на разходите, които да бъдат изключени от финансирането от Съюза, предоставената от държавата членка информация след официалното съобщение от Комисията, посочено в параграф 3, втора алинея, може да бъде взета предвид само:
а)
когато е необходимо да се избегне значително надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза; и
б)
ако закъснялото подаване на информацията е надлежно обосновано поради външни обстоятелства и не застрашава своевременното приемане на решение на Комисията съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
7. След като съобщи заключенията си на държавите членки в съответствие с член 34, параграф 3 или 4 от настоящия регламент, Комисията приема, когато е целесъобразно, едно или повече решения по член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да изключи от финансирането от Съюза разходите, направени при неспазване на правилата на Съюза. Комисията може да предприеме процедури за уравняване по съответствие до действителното прилагане на корективни мерки от страна на държавата членка.
8. По отношение на ЕФГЗ приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от месечните плащания, свързани с разходите, направени през втория месец след решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от плащането, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При все това, по искане на държавата членка и след консултация с Комитета по земеделските фондове, Комисията може да приеме решение, в което се определя различна дата за приспадането, или се разрешава неговото възстановяване на вноски, когато това се налага от съществения размер на приспадането, включено в акта за изпълнение, приет въз основа на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
9. В надлежно обосновани случаи, за които се уведомява съответната държава членка, Комисията може да удължи сроковете, посочени в параграфи 3 и 4.
10. Параграфи 1-9 се прилагат, mutatis mutandis, за целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 35
Решение да не се започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие
1. Комисията може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато очаква, че евентуалната финансова корекция за установеното в резултат на проучването несъответствие, посочено в член 34, параграф 2, няма да надхвърля 50 000 EUR и 2 % от съответните разходи или суми за възстановяване.
2. Когато Комисията намали месечните плащания съгласно член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, тя може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от посочения регламент, при условие че съответната държава членка не е изразила възражение срещу прилагането на настоящия параграф в рамките на процедурата, предвидена в член 41, параграф 1 от същия регламент.
Член 36
Помирителен орган
За целите на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се създава помирителен орган. Той изпълнява следните задачи:
а)
проучва всички въпроси, зададени му от държавата членка, получила официално съобщение от Комисията съгласно член 34, параграф 3, втора алинея от посочения регламент, включително и извършва оценка на разходите, които Комисията възнамерява да изключи от финансирането от Съюза;
б)
стреми се да сближи разминаващите се позиции на Комисията и на съответната държава членка;
в)
в края на своята проверка изготвя доклад относно резултатите от положените от него усилия за помирение, придружен с всички забележки, които счете за необходими в случаите, когато всички или част от спорните точки останат нерешени.
Член 37
Състав на помирителния орган
1. Помирителният орган се състои от най-малко петима членове, подбрани сред изтъкнати личности, които притежават гаранция за независимост и са висококвалифицирани по въпросите, свързани с финансирането на общата селскостопанска политика, включително развитието на селските райони, или практиката на финансовия одит.
Те трябва да са граждани на различни държави членки.
2. Председателят, членовете и заместниците им се назначават от Комисията за първоначален мандат от три години, след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Този мандат може да се подновява, но само за период от една година, като за всяко подновяване се уведомява Комитетът по земеделските фондове. Въпреки това, ако се реши за председател да се назначи лице, което вече е член на помирителния орган, продължителността на първоначалния мандат на председателя е три години.
Имената на председателя, членовете и заместниците им се публикуват в серия С от Официален вестник на Европейския съюз.
3. Членовете на помирителния орган получават възнаграждение в зависимост от времето, което отделят за мисията си. Разноските се покриват в съответствие с действащите правила за служители на Комисията.
4. След изтичането на мандата, председателят и членовете остават на служба, докато бъде взето решението за тяхното заместване или за подновяването на мандата им.
5. След консултации с Комитета по земеделските фондове Комисията може да прекрати мандата на членовете, които вече не отговарят на изискванията за упражняване на техните функции в помирителния орган, или които по независимо каква причина не са на разположение за неопределен срок.
В този случай съответният член бива заместен за остатъка от периода, за който е назначен, от заместник член, като Комитетът по земеделските фондове бива информиран за това.
Ако се прекрати мандатът на председателя, членът, който упражнява председателските функции за останалата част от мандата, се назначава от Комисията след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Член 38
Независимост на помирителния орган
1. Членовете на помирителния орган изпълняват задълженията си независимо, като не търсят и не приемат указания от Комисията, правителствата или органите.
Членовете не могат да участват в работата на помирителния орган или да подписват доклад, ако на предишна длъжност са били лично ангажирани с разглеждания казус.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 287 от Договора, членовете не оповестяват никаква информация, придобита от тях в хода на работата им за помирителния орган. Тази информация е поверителна и се обхваща от задължението за служебна тайна.
Член 39
Правила за работа
1. Срещите на помирителния орган се състоят в седалището на Комисията. Председателят осигурява подготовката и организацията на работата. При отсъствие на председателя и без да се засягат разпоредбите на член 37, параграф 5, първа алинея, следващият по старшинство член поема функциите на председател.
Секретариатът на помирителния орган се осигурява от Комисията.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 1, втора алинея, докладите се приемат с пълно мнозинство от присъстващите членове, като кворумът за разисквания е трима души.
Докладите се подписват от председателя и членовете, които са участвали в разискванията. Те се подписват също и от секретариата.
Член 40
Помирителна процедура
1. Държавите членки могат да отнесат въпрос към помирителния орган в срок от 30 работни дни след получаването на официалното съобщение от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, втора алинея, като изпратят обосновано искане за помирение до секретариата на помирителния орган.
Процедурата и адресът на секретариата се нотифицират на държавите членки чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Искането за помирение е допустимо само когато сумата, предвидена за изключване от финансирането от Съюза, съгласно съобщението от Комисията:
а)
надхвърля 1 млн. евро;
или
б)
представлява най-малко 25 % от общия годишен разход на държавата членка по съответните бюджетни позиции.
Освен това, ако по време на предишни обсъждания, държавата членка е заявила и демонстрирала, че въпросът е принципен във връзка с прилагането на правилата на Съюза, председателят на помирителния орган може да обяви искането за помирение за допустимо. Въпреки това такова искане се счита за недопустимо, когато се отнася изключително до въпрос на правно тълкуване.
3. Помирителният орган провежда разследванията си възможно най-неформално и своевременно, като се опира единствено на доказателствата, с които разполага Комисията към момента на съобщаване на официалните заключения в съответствие с член 34, параграф 3 и дава на Комисията и съответните национални органи право на справедлив процес.
При все това, ако съответната държава членка сметне за необходимо да представи в искането си за помирение информация, която още не е съобщавана на Комисията, помирителният орган може да прикани Комисията да оцени новата информация само ако са изпълнени условията по член 34, параграф 6. Информацията се съобщава на Комисията най-късно два месеца след изпращането на доклада, посочен в член 36, буква в).
4. Когато помирителният орган не е в състояние, в срок от четири месеца след отнасянето на случай до него, да сближи позициите на Комисията и на държавата членка, помирителната процедура се обявява за неуспешна.
В доклада по член 36, буква в) се изброяват причините, поради които позициите не са могли да бъдат сближени. В него се посочва и дали по време на процедурата е постигнато частично съгласие и дали помирителният орган приканва Комисията да оцени нова информация в съответствие с параграф 3, втора алинея.
Докладът се предава:
а)
на съответната държава членка;
б)
на Комисията, за разглеждане преди да съобщи заключенията си на държавата членка;
в)
на другите държави членки в рамките на Комитета по земеделските фондове.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПРОВЕРКИТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи правила
Член 41
Намаляване на нивото на проверките на място
1. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверки на място в съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, ако са изпълнени следните условия:
а)
в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 сертифициращият орган е представил становище, което потвърждава доброто функциониране на системата за вътрешен контрол и че процентът на грешки за съответната популация е бил под прага на същественост от 2,0 % най-малко през двете последователни финансови години, предхождащи годината, в която ще се прилага намаляването на проверките;
б)
Комисията не е уведомила съответната държава членка, че не може да приеме становището, посочено в буква а) от настоящия параграф, представено от сертифициращия орган в контекста на член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013; и
в)
Комисията:
i)
не е уведомила съответната държава членка в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка; или
ii)
при прилагането на член 34 от настоящия регламент е удовлетворена от коригиращите действия, предприети от съответната държавата членка, когато последната е уведомена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка и е уведомила държавата членка за това.
2. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверките на място в съответствие с нивата и, когато е целесъобразно, с допълнителните условия, предвидени в специфичното за сектора законодателство.
Държавите членки уведомяват Комисията за решението си да намалят минималното ниво на проверките незабавно след приемането му. Уведомлението съдържа:
а)
съответната схема за подпомагане или мярка;
б)
срока на прилагане на намалено минимално ниво на проверки на място;
в)
намаленото минимално ниво на проверки на място, който ще се прилага.
3. Когато не е изпълнено което и да е от общите условия, посочени в параграф 1, или допълнително условие, предвидено в специфичното за сектора законодателство, държавите членки незабавно отменят решението си да намалят минималното ниво на проверките на място и от следващата година за заявление прилагат минималното ниво на проверки на място, установено в секторното законодателство за селското стопанство.
РАЗДЕЛ 2
Проверка на трансакциите
Член 42
Проверка от държавите членки
1. Систематичните проверки на търговските документи на предприятията съгласно член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се прилагат за всеки период на проверки, посочен в параграф 4 от настоящия член, към редица предприятия, които не могат да бъдат по-малко от половината от предприятията, чиито постъпления или плащания, или сумата от двете, по линия на финансиране от ЕФГЗ надхвърлят 150 000 EUR за финансовата година на ЕФГЗ, предхождаща началото на въпросния период на проверки.
2. Във връзка с всеки период на проверки държавите членки, без да засягат задълженията си по член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, подбират предприятия за проверка въз основа на анализ на риска за всички мерки, когато е целесъобразно да се постъпи така. Държавите членки предават на Комисията своите предложения за използването на анализ на риска най-малко 6 месеца преди началото на периода на проверки. Предложенията съдържат цялата необходима за този подход информация, методите и използваните данни за анализа, както и критериите и очаквания метод на извършване на проверките. Предложението се изготвя в съответствие с приложение V от настоящия регламент. Всяка държава членка взема предвид коментарите на Комисията относно предложението за анализ на риска, които се представят в срок от осем седмици след получаването му.
3. По отношение на мерките, за които държавата членка счита, че използването на анализ на риска не е целесъобразно, е задължителна проверката на предприятия, при които сумата от постъпленията или плащанията, или сумата от двете по линия на финансиране от ЕФГЗ, надвишава 350 000 EUR и които не са проверявани в съответствие с настоящия регламент и дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през двата предходни периода на проверка.
4. Периодът на проверка продължава между 1 юли и 30 юни на следващата година. Проверките обхващат период от най-малко дванадесет месеца, приключващ по време на предишния период на проверка; по усмотрение на държавата членка той може да бъде разширен и за периоди, предшестващи или следващи този едногодишен период.
Член 43
Достъп до търговски документи
Предприятията съхраняват търговските документи най-малко три години смятано от края на годината на тяхното съставяне. Държавите членки могат да предвидят по-дълъг период на съхранение на посочените документи.
Член 44
Съвместни действия
По своя инициатива или въз основа на предложение от държава членка и със съгласието на съответните държави членки Комисията може да реши да координира съвместни действия, включващи взаимопомощ между две или повече държави членки, както е предвидено в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 45
Взаимопомощ
1. По време на първите три месеца след финансовата година на изплащане от ЕФГЗ държавите членки изпращат списък на предприятията, посочени в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на всяка държава членка, където е установено такова предприятие. Списъкът включва всички необходими подробности, позволяващи на държавата членка, за която е предназначен, да идентифицира предприятията и да осъществи задълженията си за проверка. Държавата членка по местоназначение отговаря за проверката на такива предприятия в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Копие от всеки списък се изпраща на Комисията.
Държавата членка, която получава или извършва плащането може да поиска от държавата членка, в която е установено предприятието, да провери някои от предприятията от списъка в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като посочва защо е необходимо това искане и по-специално рисковете, свързани с предприятието.
Държавата членка, към която е отправено искането, отчита надлежно свързаните с предприятието рискове, съобщени от държавата членка, подала искането.
Получилата искането държава членка уведомява подалата искането държава членка за последващите действия, предприети във връзка с него. Когато се извършва проверка на предприятие от този списък, получилата искането държава членка, която е извършила проверката, уведомява подалата искането държава членка за резултатите от проверката най-късно три месеца след края на периода на проверки.
Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Списъкът с предприятия, посочен в първа алинея, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VI.
2. Списъкът с предприятия, посочен в член 83, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VII към настоящия регламент.
3. Искането от държава членка за проверка на предприятие в друга държава членка, както е посочено в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VIII към настоящия регламент.
4. Информацията за резултатите от проверките, посочени в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение IХ към настоящия регламент.
5. Прегледът на молбите, посочени в параграф 1, пета алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение Х към настоящия регламент.
6. Предоставената информация по параграф 1 се съобщава в електронен вид във формата, предвиден в раздел 2 от приложение II към Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013.
Член 46
Годишни програми и доклади
1. Годишната програма за проверки, посочена в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение ХI към настоящия регламент.
2. В годишния доклад, посочен в член 86, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изброяват срещнатите трудности и предприетите мерки за отстраняването им, а когато е целесъобразно и предложения за подобрения.
В него се включва подробна информация за всеки аспект от прилагането на дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, посочен в приложение ХII към настоящия регламент, подредена в ясно обозначени раздели под заглавията, изброени в същото приложение.
3. Информацията, която се подава по настоящия член и по член 45, може да се предава на хартиен носител или в електронен вид и във формат, който се съгласува между изпращача и получателя.
4. Комисията оценява годишно постигнатия напредък в своя годишен финансов отчет относно управлението на фондовете, посочен в член 109 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 47
Специални служби
1. Специалните служби, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, освен за задълженията по този член, отговарят и за следното:
а)
обучение на националните служители, отговарящи за извършването на проверките, посочени в настоящия раздел, за да придобият достатъчно познания за изпълнението на задълженията си;
б)
администриране на докладите от проверките и друга документация, свързана с извършването на проверките, предвидена в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
изготвяне и съобщаване на програмите, посочени в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и докладите по член 86, параграф 1 от същия регламент.
2. Държавите членки предоставят на специалните служби всички правомощия, необходими за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
Те разполагат с достатъчно на брой служители, които са подходящо обучени да изпълняват тези задачи.
3. Държави членки, в които минималният брой предприятия за проверяване е по-малко от 10, не са задължени да създават специална служба.
ГЛАВА V
ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Обхват, информационни технологии, непреодолима сила
Член 48
Обхват
Настоящата глава се прилага във всички случаи, когато секторното законодателство за селското стопанство предвижда обезпечения, независимо дали е използван конкретният термин „обезпечение“.
Настоящата глава не се прилага за обезпечения, с които се гарантира плащането на вносните и износните мита, посочени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (18).
Член 49
Електронна администрация
Съобщенията, документите и обезпеченията могат да бъдат изготвяни, обработвани и управлявани с използване на информационни технологии (ИТ), при условие че приложимите системи се управляват посредством официално одобрени протоколи за качество и сигурност, подходящи за тези системи.
Ако компетентните органи нямат достъп до необходимите документи за проверка поради разлики в ИТ системите, тези документи се разпечатват и автентичността им се удостоверява от органа, компетентен за управлението на ИТ системите („издаващия орган“), или от органа, компетентен за удостоверяването на документи като верни с оригинала.
Тези разпечатки могат да бъдат заменени с електронно съобщение между издаващия орган и бенефициера или компетентния орган, при условие че издаващият орган осигури официално одобрен протокол за сертифициране, който гарантира автентичността на съобщението.
Член 50
Срокове за непреодолима сила
1. Настоящият член се прилага, когато на него се позове специален регламент.
2. Искането за признаване на случай на непреодолима сила не е допустимо, ако е получено от компетентния орган повече от 30 календарни дни след:
а)
датата, на която операторът е уведомен от компетентния орган за установено неизпълнение на съответно задължение по смисъла на член 23, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, изтичането на срока за изпълнение на съответното задължени по член 23, параграф 3 от същия регламент, или изтичането на срока за представяне на доказателство за изпълнение на съответното задължение по член 23, параграф 4 от същия регламент;
б)
крайния срок за представяне на оферти в трета държава, когато офертата е свързана със сертификат за предварително фиксиране за възстановявания при износ;
3. Операторите представят пред компетентния орган задоволително доказателство за обстоятелствата, които те считат, че представляват непреодолима сила, в срок от 181 календарни дни от изтичането на срока, в който задължението е трябвало да бъде изцяло изпълнено. На операторите може да се отпусне допълнителен срок, ако не са в състояние да представят доказателство в посочения срок, въпреки че са действали с цялата дължима грижа да го получат и изпратят.
4. Държавите членки уведомяват Комисията за признатите от тях случаи на непреодолима сила, като предоставят необходимата информация за всеки случай.
РАЗДЕЛ 2
Форма на обезпеченията
Член 51
Форма
1. Обезпечение може да се предостави:
а)
под формата на паричен депозит, както е посочено в член 19, параграфи 2 и 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014; и/или
б)
като се осигури гарант в съответствие с член 21 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
2. По преценка на компетентния орган обезпечението може да се предостави чрез:
а)
залог на паричен депозит в банка;
б)
залог на признати вземания от публичен орган или публични средства, които са дължими и платими и по отношение на които няма привилегировано вземане; и/или
в)
залог на прехвърляеми обезпечения в съответната държава членка, при условие че са издадени или гарантирани от същата държава членка.
3. Компетентният орган може да наложи допълнителни условия за приемането на гаранциите, изброени в параграф 2.
Член 52
Прехвърляемо обезпечение
1. Обезпечение, заложено в съответствие с член 51, параграф 2, буква в) има, към момента на залагане на обезпечението, пазарна стойност най-малко 115 % от стойността на изискваното обезпечение.
2. Компетентният орган може да приеме обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) само ако страната, която го предлага, поеме писмен ангажимент да даде допълнително обезпечение, или да замени първоначалното обезпечение, ако пазарната стойност на въпросното обезпечение е била под 105 % от стойността на изискваното обезпечение в продължение на три месеца. Писмено поет ангажимент не се изисква в случаите, когато националното законодателство вече предвижда подобно условие. Компетентният орган редовно преразглежда стойността на такива обезпечения.
3. Пазарната стойност на дадено обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) се оценява от компетентния орган, като се вземат предвид разходите за разпореждане.
4. Пазарната стойност на обезпеченията се оценява, като се използва последната налична котировка.
5. По искане на компетентния орган страната, предоставяща обезпечението, представя доказателство за неговата пазарна стойност.
Член 53
Замяна и прехвърляне
1. Всеки вид обезпечение може да бъде заменен с друго.
При все това съгласието на компетентния орган е необходимо в следните случаи:
а)
когато първоначалното обезпечение е задържано, но още не е осребрено; или
б)
когато заменящото обезпечение е от вида, посочен в член 51, параграф 2.
2. Блоково обезпечение може да се замени с друго блоково обезпечение, при условие че новото блоково обезпечение покрива най-малко тази част от първоначалното блоково обезпечение, прехвърлена към момента на замяната, за да се гарантира изпълнение на едно или повече от неизпълнените задължения.
3. Остатъкът по блоковото обезпечение се отчита веднага след прехвърлянето на част от него за покриване на дадено задължение.
РАЗДЕЛ 3
Освобождаване и задържане
Член 54
Частично освобождаване
Когато конкретните правила на Съюза не посочват минимално количество, компетентният орган може сам да ограничи броя на частичните освобождавания на дадено обезпечение и да посочи минимална сума за всяко такова освобождаване.
Преди да освободи цялото обезпечение или част от него, компетентният орган може да поиска писмена молба за освобождаване.
В случай на обезпечения, които покриват повече от 100 % от обезпечаваната сума, частта от обезпечението, надвишаваща 100 %, се освобождава, когато остатъкът от сумата е окончателно освободен или задържан.
Член 55
Задържане
1. След като на компетентния орган са станали известни обстоятелства, водещи до задържане на обезпечението, изцяло или частично, той незабавно изисква от страната, която трябва да изпълни задължението, да плати задържаната сума, в срок до не повече от 30 дни от датата на получаване на искането за плащане.
Когато в края на този срок плащането не е извършено, компетентният орган:
а)
незабавно прехвърля всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка;
б)
незабавно иска от гаранта, посочен в член 51, параграф 1, буква б), да плати, като му дава срок до 30 дни от деня на получаване на искането за плащане;
в)
незабавно предприема необходимите мерки, за да:
i)
превърне обезпеченията по член 51, параграф 2, букви б) и в) в парични средства, достатъчни да възстановят дължимата сума;
ii)
прехвърли заложените парични депозити по член 51, параграф 2, буква а) в собствената си сметка.
Компетентният орган може незабавно да прехвърли всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка, без първо да иска от съответното лице да извърши плащане.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1:
а)
когато решението за задържане на обезпечение е взето, но след обжалване впоследствие е отложено съгласно националното законодателство, съответната страна плаща лихва по действително задържаната сума в срок, който започва да тече 30 дни от деня на получаване на искането за плащане по параграф 1 и завършва на деня преди плащането на действително задържаната сума;
б)
когато в резултат от процедурата по обжалване от съответната страна се иска да плати задържаната сума в срок от 30 дни, за целите на изчисляването на лихвата държавата членка може да извърши плащането на 20-ия ден след датата на това искане;
в)
приложимият лихвен процент се изчислява в съответствие с националното законодателство, но в никакъв случай не е по-нисък от приложимия лихвен процент при възстановяване на суми на национално равнище;
г)
разплащателните агенции приспадат изплатената лихва от разходите на ЕФГЗ и ЕЗФРСР в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013;
д)
държавите членки могат периодично да искат увеличение на обезпечението спрямо съответната лихва.
3. Когато гаранцията е задържана, а сумата вече е кредитирана на фондовете и в резултат от процедурата по обжалването изцяло или отчасти задържаната сума, включително лихвата в размер, съответстващ на националното законодателство, подлежи на връщане, сумата за връщане се поема от фондовете, освен ако изплащането на гаранцията се дължи на небрежност или груба грешка на административните органи или на други органи на държавата членка.
РАЗДЕЛ 4
Информация
Член 56
Информация за задържане на обезпеченията, видове обезпечения и гаранти
1. Държавите членки предоставят на Комисията за всяка година общия брой и сумата на задържаните обезпечения, независимо от достигнатия етап на процедурата, установена в член 55, като и в двата случая правят разграничение между сумите, кредитирани към националните бюджети, и тези, кредитирани към бюджета на Съюза. Тази информация се съхранява по отношение на всички задържани обезпечения за суми, надхвърлящи 1 000 EUR, както и за всяка разпоредба на Съюза, която изисква предоставяне на обезпечение. Информацията обхваща както суми, пряко изплатени от заинтересованата страна, така и суми, възстановени чрез осребряване на обезпечение.
2. Държавите членки предоставят на Комисията списък на:
а)
видовете институции, оправомощени да действат като гарант, и установените изисквания в този смисъл;
б)
видовете обезпечение съгласно член 51, параграф 2, както и установените изисквания в този смисъл.
ГЛАВА VI
ПРОЗРАЧНОСТ
Член 57
Съдържание на публикацията
1. Информацията, посочена в член 111, параграф 1, букви в) и г) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, включва:
а)
разбивка на сумите на плащанията по буква в) от посочения член за всяка отделна мярка, изброена в приложение ХIII към настоящия регламент, както и общата сума, получена от всеки бенефициер през съответната финансова година;
б)
описание на мерките, финансирани от фондовете, както е посочено в буква г) от посочения член, и изброени в приложение ХIII от настоящия регламент, включително естеството и целта на всяка мярка.
2. Сумите по параграф 1 са изразени в EUR за държавите членки, приели еврото, и в национална валута за другите държави членки.
3. Държавите членки могат да публикуват и по-подробна информация от предвидената в параграфи 1 и 2 без да се засягат разпоредбите за необходимата защита на личните данни.
Член 58
Публикуване на общината
Когато публикуваната информация съгласно член 112, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 би позволила идентифициране на физическо лице като бенефициер поради ограничения брой бенефициери, пребиваващи или регистрирани в дадена община, съответната държава членка публикува следващата по големина административна единица, от която общината е част, за целите на член 111, параграф 1, първа алинея, буква б).
Член 59
Формат и дата на публикацията
1. Информацията, която се публикува на единен уебсайт съгласно член 111, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 е достъпна чрез търсачка, което позволява на потребителите да търсят бенефициери или по име, или по община, както е посочено в член 58 от настоящия регламент, или по получени суми, по мярка, или по комбинация от последните, и да извличат цялата съответна информация като единен набор от данни. Тази информация се предоставя на официалния език или езици на държавата членка и/или на един от трите работни езика на Комисията.
2. Информацията по параграф 1 се публикува до 31 май всяка година за предходната финансова година.
3. В съответствие с посочения член информацията остава на разположение на уебсайта за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
Член 60
Информация за бенефициерите
Информацията за бенефициерите по член 113 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предоставя на бенефициерите, като се включва във формулярите за кандидатстване за средства от фондовете, или по друг начин в момента на събиране на данните.
Чрез дерогация от първия параграф по отношение на данни, свързани с плащания, получени за финансовите 2014 и 2015 години, информация за бенефициерите се предоставя най-малко два месеца преди датата на публикуване.
Член 61
Публикуване на праговете, свързани със схемата за дребните земеделски стопани
Сумите, нотифицирани от държавите членки в съответствие с член 112, алинея втора от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се публикуват на уебсайта на Съюза, посочен в член 62, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 62
Сътрудничество между Комисията и държавите членки
1. Комисията създава и поддържа уебсайт на Съюза в рамките на централния си интернет адрес, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки. Комисията актуализира интернет връзките в зависимост от информацията, изпратена от държавите членки.
2. Държавите членки изпращат на Комисията интернет адресите на своите уебсайтове веднага след като бъдат създадени, както и последващи промени, като по този начин от тях зависи достъпът до техните уебсайтове от уебсайта на Съюза.
3. Държавите членки определят орган, отговорен за създаването и поддържането на единния уебсайт, посочен в член 59, параграф 1. Те съобщават на Комисията наименованието и адреса на този орган.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 63
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 на Комисията се отменят.
Въпреки това Регламент (ЕО) № 259/2008 продължава да се прилага към плащанията, извършени за финансовата 2013 година. Чрез дерогация от член 3, параграф 3 от посочения регламент, информацията по посочения член остава на разположение на уебсайта в продължение на една година от датата на първоначалната ѝ публикация.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
При все това:
а)
член 10 се прилага за направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, от 16 октомври 2014 г.;
б)
членове 34 - 40 се прилагат, считано от 1 януари 2015 г. Сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4, обаче не се прилагат за проучвания във връзка с уравняването по съответствие, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.;
в)
глава VI се прилага за плащания, извършвани от финансовата 2014 година нататък;
г)
информацията, изпращана от държавите членки в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, започва да се предоставя от 2016 финансова година
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 август 2014 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 908/2014
2014 m. rugpjūčio 6 d.
kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 taikymo taisyklės, susijusios su mokėjimo agentūromis ir kitomis įstaigomis, finansų valdymu, sąskaitų patvirtinimu, patikrų taisyklėmis, užstatais ir skaidrumu
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (1), ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį, 9 straipsnio 2 dalį, 23 straipsnį, 36 straipsnio 6 dalį, 46 straipsnio 5 ir 6 dalis, 50 straipsnio 2 dalį, 53 straipsnio 1 dalį, 57 straipsnio 2 dalį, 62 straipsnio 2 dalį, 66 straipsnio 4 dalį, 88, 104 ir 114 straipsnius,
kadangi:
(1)
Reglamentu (ES) Nr. 1306/2013 nustatytos pagrindinės bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos taisyklės, įskaitant mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimo, finansų valdymo ir sąskaitų patvirtinimo procedūrų, kontrolės sistemų ir nuobaudų, įskaitant sandorių tikrinimą, užstatų ir skaidrumo taisykles. Siekiant užtikrinti, kad tuo reglamentu nustatyta nauja teisinė sistema veiktų sklandžiai ir būtų vienodai taikoma, Komisijai suteikti įgaliojimai priimti tam tikras tų sričių taisykles. Naujosiomis taisyklėmis turėtų būti pakeistos atitinkamos Komisijos reglamentų (EB) Nr. 601/94 (2), (EB) Nr. 4/2004 (3), (EB) Nr. 883/2006 (4), (EB) Nr. 884/2006 (5), (EB) Nr. 885/2006 (6), (EB) Nr. 259/2008 (7) ir (ES) Nr. 282/2012 (8) nuostatos. Reglamentai (EB) Nr. 883/2006, (EB) Nr. 884/2006, (EB) Nr. 885/2006 ir (ES) Nr. 282/2012 buvo panaikinti Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 907/2014 (9). Siekiant aiškumo ir teisinio tikrumo, šiuo reglamentu turėtų būti panaikinti reglamentai (EB) Nr. 601/94, (EB) Nr. 4/2004 ir (EB) Nr. 259/2008;
(2)
valstybės narės turėtų akredituoti mokėjimo agentūras tik tuo atveju, jeigu jos atitinka tam tikrus Sąjungos mastu nustatytus minimalius kriterijus, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 2 dalyje. Tie akreditavimo kriterijai nustatyti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 I priede. Turėtų būti nustatytos akreditacijos mokėjimo agentūroms ir koordinavimo įstaigoms suteikimo, atšaukimo ir peržiūrėjimo procedūros;
(3)
valstybės narės turėtų nuolat prižiūrėti savo mokėjimo agentūras. Jos turėtų sukurti keitimosi informacija sistemą, kad kompetentingai institucijai būtų pranešama ir ji informuojama apie įtariamus reikalavimų nesilaikymo atvejus. Tokiems atvejams nagrinėti valstybės narės turėtų nustatyti procedūrą, į kurią būtų įtrauktas įpareigojimas parengti visų nustatytų trūkumų ištaisymo per tam tikrą laikotarpį planą. Mokėjimo agentūrų, kurioms valstybės narės suteikia akreditaciją, net jeigu jos neįvykdė tokio plano per nustatytą laikotarpį, atveju Komisijai turėtų būti sudarytos sąlygos nustatyti trūkumus per atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį;
(4)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktu, už akredituotą mokėjimo agentūrą atsakingas asmuo parengia valdymo deklaraciją, susijusią su finansinių ataskaitų išsamumu, tikslumu ir teisingumu ir tinkamu vidaus kontrolės sistemų veikimu, taip pat su pagrindinių sandorių teisėtumu bei tvarkingumu. Turėtų būti nustatytos taisyklės, taikytinos tokių valdymo deklaracijų turiniui ir formatui;
(5)
turėtų būti nustatytos Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalyje nurodytų koordinavimo įstaigų veiklos taisyklės ir to reglamento 9 straipsnyje nurodytų sertifikavimo įstaigų užduotys. Be to, turėtų būti tiksliai apibrėžtas sertifikatų ir ataskaitų, kuriuos rengia sertifikavimo įstaigos, turinys, siekiant užtikrinti, kad jie būtų naudingi Komisijai atliekant sąskaitų patvirtinimo procedūrą;
(6)
siekiant užtikrinti tinkamą į Sąjungos biudžetą įtrauktų Europos žemės ūkio garantijų fondui (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (toliau - fondai) skirtų asignavimų valdymą, mokėjimo agentūros turėtų atskirai tvarkyti išmokų iš kiekvieno fondo ir kiekvieno fondo asignuotųjų įplaukų sąskaitas. Tam mokėjimo agentūrų vedamoje apskaitoje turėtų būti aiškiai atskirtos kiekvieno fondo išlaidos ir įplaukos, padarytos ar gautos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalį ir 5 bei 43 straipsnius, ir sudarytos sąlygos tas išlaidas ir įplaukas susieti su Sąjungos biudžete mokėjimo agentūroms skirtais finansiniais ištekliais;
(7)
bendra žemės ūkio politika yra finansuojama eurais, o euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms suteikiama galimybė išmokas paramos gavėjams mokėti nacionaline valiuta. Siekiant konsoliduoti visas išlaidas ir įplaukas, reikėtų nustatyti, kad mokėjimo agentūros galėtų pateikti išlaidų ir įplaukų duomenis ir eurais, ir valiuta, kuria patirtos išlaidos ir gautos įplaukos;
(8)
išlaidos EŽŪFKP pagalbos kaimo plėtros priemonėms, kurios bendrai finansuojamos iš Sąjungos biudžeto ir nacionalinių biudžetų, yra nustatomos remiantis programomis, išskaidytomis pagal priemones, konkrečią įnašo normą ir prioritetines sritis. Laikantis patikimo finansų valdymo principo, šios išlaidos turėtų būti stebimos ir į sąskaitas įtraukiamos taip, kad visas operacijas būtų galima susieti su programa, priemone, konkrečia įnašo norma ir prioritetinėmis sritimis. Taip bus užtikrinta, kad būtų galima patikrinti, ar patirtos išlaidos atitinka skirtus finansinius išteklius. Tokiomis aplinkybėmis reikėtų nurodyti aspektus, į kuriuos turėtų atsižvelgti mokėjimo agentūros. Visų pirma, atlikdamos išmokų apskaitą mokėjimo agentūros sąskaitose turėtų aiškiai nurodyti valstybės ir Sąjungos lėšų kilmę. Be to, turėtų būti nustatytos ir nurodytos su pradinėmis operacijomis susietos iš paramos gavėjų susigrąžintinos ir susigrąžintos sumos;
(9)
valstybės narės sutelkia finansinius išteklius Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalyje nurodytoms EŽŪGF išlaidoms finansuoti anksčiau nei Komisija padengia šias išlaidas, kas mėnesį kompensuodama patirtas išlaidas. Kartu valstybėms narėms išmokama išankstinė išmoka, susijusi su EŽŪFKP išlaidomis, kurios vėliau bus patvirtintos atliekant metinį finansinį patvirtinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį. Siekiant tinkamai valdyti finansinius srautus, valstybės narės turėtų kaupti patirtų išlaidų, su kuriomis susijusios šios mėnesinės išmokos, išsamumą, tikslumą ir teisingumą patvirtinančią informaciją ir ją pateikti Komisijai patirdamos išlaidas ir gaudamos įplaukas arba Komisijai ją perduoti periodiškai. Valstybės narės turėtų Komisijai teikti informaciją kiekvieno fondo valdymo pobūdį atitinkančiu dažnumu. Informacijos teikimas tokiu dažnumu neturėtų daryti poveikio valstybių narių įsipareigojimui saugoti visą informaciją, sukauptą siekiant tinkamai stebėti išlaidas, ir prireikus ją pateikti Komisijai patikrinti;
(10)
bendruosiuose mokėjimo agentūrų įpareigojimuose dėl sąskaitų tvarkymo yra nurodyti Sąjungos fondams valdyti ir kontroliuoti reikalingi duomenys. Tačiau tie įsipareigojimai neapima reikalavimų, susijusių su išlaidų kompensavimu, ir duomenų, kurie turi būti pateikti Komisijai siekiant gauti tokią kompensaciją. Todėl reikėtų patikslinti, kokią informaciją ir duomenis apie fondų finansuotinas išlaidas Komisijai būtina teikti periodiškai. Valstybių narių Komisijai teikiama informacija turi pastarajai sudaryti sąlygas tiesiogiai ir kuo veiksmingiau panaudoti perduotą informaciją apie fondų sąskaitų tvarkymą ir susijusius mokėjimus. Siekiant šio tikslo visa informacija, kurią perduoda valstybės narės arba kuria valstybės narės keičiasi su Komisija, turėtų būti siunčiama elektroniniu būdu;
(11)
Reglamento (ES) Nr. 306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkte numatytų priemonių, susijusių su fondų finansuojamais veiksmais, išlaidų deklaracijos, kurios taip pat laikomos mokėjimo prašymais, Komisijai taip pat turi būti pateikiamos kartu su reikalinga informacija. Siekiant valstybėms narėms ir mokėjimo agentūroms suteikti galimybę parengti išlaidų deklaracijas pagal suderintas taisykles, o Komisijai - atsižvelgti į mokėjimo prašymus, reikėtų nustatyti, kokiomis sąlygomis tos išlaidos gali būti įtraukiamos į atitinkamus EŽŪGF ir EŽŪFKP biudžetus. Tose sąlygose turėtų būti nurodytos išlaidų ir įplaukų įtraukimo į apskaitą, visų pirma, asignuotųjų įplaukų ir atliktinų pataisų bei faktinio jų deklaravimo taisyklės;
(12)
kai, remiantis iš valstybių narių pagal EŽŪGF gautomis išlaidų deklaracijomis, išankstinių įsipareigojimų asignavimų, kurie gali būti leidžiami pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2002 (10) 170 straipsnio 3 dalį, bendra suma viršija 75 % einamųjų biudžetinių metų asignavimų, Komisija šiuos asignavimus privalo sumažinti. Laikantis patikimo finansų valdymo principo, toks sumažinimas turi būti proporcingai paskirstytas visoms valstybėms narėms, remiantis jų pateiktomis išlaidų deklaracijomis. Siekiant turimus asignavimus teisingai paskirstyti valstybėms narėms, reikėtų numatyti, kad mėnesinės išmokos iš EŽŪGF būtų mažinamos valstybių narių pateiktose išlaidų deklaracijose kiekvienam skyriui nustatytu procentiniu dydžiu, ir kad nesumokėtas atitinkamo mėnesio likutis būtų perskirstomas Komisijos sprendimais dėl vėlesnių mėnesinių išmokų;
(13)
priėmusi sprendimą dėl mėnesinių išmokų, Komisija turėtų valstybėms narėms skirti išteklius, reikalingus fondų finansuojamoms išlaidoms padengti, laikydamasi praktinių taisyklių ir sąlygų, kurios turi būti nustatytos remiantis valstybių narių Komisijai pateikta informacija ir Komisijos įdiegtomis informacinėmis sistemomis;
(14)
Mokėjimo agentūrų patirtos viešojo saugojimo išlaidos kompensuojamos tuomet, jei jos savo išlaidų deklaracijose nurodo vertes ir sumas, įtrauktas į apskaitą kitą mėnesį po mėnesio, kada buvo atliktos viešojo saugojimo operacijos. Siekiant užtikrinti sėkmingą kompensavimo procedūros eigą, reikėtų nustatyti sąlygas, kuriomis remiantis Komisijai perduodama sąnaudoms ir išlaidoms apskaičiuoti reikalinga informacija;
(15)
pagal Reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalį iš viešosios intervencijos atsargų apskaitos turi būti įmanoma nustatyti Sąjungos suteikto finansavimo sumą ir intervencinių atsargų būklę. Tuo tikslu reikėtų numatyti, kad mokėjimo agentūros atskirai pildytų atsargų apskaitą ir finansines sąskaitas, įtraukdamos į jas duomenis, reikalingus atsargoms stebėti ir viešosios intervencijos priemonių išlaidų bei įplaukų finansavimo valdymui užtikrinti;
(16)
mokėjimo agentūros savo apskaitoje privalo pateikti su kiekiais, vertėmis ir tam tikrais vidurkiais susijusią informaciją apie viešojo saugojimo intervencines priemones. Tačiau esama aplinkybių, kuriomis tam tikros operacijos arba išlaidos neturėtų būti įrašomos į sąskaitas arba įrašomos taikant konkrečias taisykles. Siekiant užtikrinti vienodą požiūrį ir apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, tokias aplinkybes reikėtų nurodyti, įskaitant, jei taikoma, operacijų ir išlaidų įtraukimo į sąskaitas tvarką;
(17)
įvairių su viešojo saugojimo intervencinėmis priemonėmis susijusių išlaidų ir įplaukų punktų įrašymo į sąskaitas data priklauso nuo su jomis susijusių operacijų pobūdžio ir gali būti nustatyta galiojančiais žemės ūkio sektorių teisės aktais. Tokiomis aplinkybėms reikėtų nustatyti bendrą taisyklę, pagal kurią atskirų punktų įtraukimo į sąskaitas data būtų laikoma fizinės operacijos, atliktos dėl intervencinės priemonės, data, taip pat reikėtų apibrėžti ypatingus atvejus, į kuriuos derėtų atsižvelgti;
(18)
siekiant užtikrinti patikimą finansų valdymą, valstybės narės turėtų Komisijai pateikti sumų, kurios finansiniais metais dar turi būti išmokėtos iš EŽŪFKP, prognozę, ir kitų finansinių metų finansavimo paraiškų skaičiaus prognozę. Tokia informacija Komisijai turėtų būti siunčiama laiku, kad ji galėtų vykdyti savo įsipareigojimus, bet kuriuo atveju, ne rečiau nei du kartus per metus ir ne vėliau kaip kiekvienų metų sausio 31 d. ir rugpjūčio 31 d.;
(19)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 36 straipsnio 6 dalimi, turėtų būti nustatyti su EŽŪFKP operacijomis susijusių išlaidų deklaracijų rengimo terminai. Atsižvelgiant į EŽŪFKP apskaitai taikomas specifines taisykles, išankstinio finansavimo naudojimą bei priemonių finansavimą pagal kalendorinius metus, reikėtų nustatyti, kad tos išlaidos būtų deklaruojamos prie šių specifinių sąlygų priderintu dažnumu;
(20)
paprastai valstybės narės ir Komisija informacija bei dokumentais keičiasi, o valstybės narės Komisijai informaciją teikia elektroniniu būdu. Siekiant patobulinti tokį keitimąsi informacija apie fondus ir plėsti jos naudojimą, pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2006 buvo sukurtos informacinės sistemos. Tokios sistemos turėtų būti ir toliau naudojamos bei įgyvendinamos, apie tai pranešus valstybėms narėms per Žemės ūkio fondų komitetą;
(21)
dėl taikytinų taisyklių arba valdymo poreikių kaitos dažnai reikia pritaikyti sąlygas, kuriomis šiomis informacinėmis sistemomis tvarkoma informacija, ir dokumentų, kurie turi būti teikiami pagal Reglamentą (ES) Nr. 1306/2013, turinį. Taip pat turėtų būti nustatytos vienodos atitinkamų dokumentų, kuriuos turi siųsti valstybės narės, pateikimo taisyklės. Siekiant šių tikslų, taip pat siekiant supaprastinti procedūras ir sudaryti sąlygas atitinkamas informacines sistemas pradėti naudoti greitai, remiantis standartizuotais pavyzdžiais ir protokolais reikėtų nustatyti dokumentų formą ir turinį bei numatyti, kad Komisija tuos pavyzdžius pritaikytų ir atnaujintų, prieš tai informavusi Žemės ūkio fondų komitetą;
(22)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 58 straipsniu, valstybės narės per mokėjimo agentūras yra atsakingos už fondų išlaidų valdymą ir kontrolę. Todėl už duomenų apie finansines operacijas perdavimą arba suvedimą į informacines sistemas ir atnaujinimą turėtų būti atsakingos mokėjimo agentūros; tą veiklą vykdyti galėtų jos pačios arba įstaigos, kurioms tokios funkcijos yra perduotos, prireikus, per akredituotą koordinavimo įstaigą;
(23)
kai kurie Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyti dokumentai arba deklaracijos arba Komisijos teisės aktai, priimti įgyvendinant tą straipsnį, turi būti pasirašyti įgalioto asmens arba vienu ar daugiau tos procedūros etapų turi būti gautas to asmens sutikimas. Tokiais atvejais įdiegtos informacinės dokumentų teikimo sistemos turėtų sudaryti galimybę nedviprasmiškai identifikuoti kiekvieną asmenį ir suteikti pakankamas garantijas, kad dokumentų turinys negalės būti pakeistas, įskaitant atskirais procedūros etapais. Tas pats principas visų pirma turėtų būti taikomas išlaidų deklaracijoms ir valdymo deklaracijoms, pridedamoms prie metinių ataskaitų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktyje, ir pagal šias procedūras elektroniniu būdu teikiamiems dokumentams;
(24)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 58 straipsnio 1 dalies e punktu, valstybės narės per savo mokėjimo agentūras yra atsakingos už nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimą su palūkanomis. Siekiant užtikrinti veiksmingą ir tinkamą šių nuostatų taikymą, reikėtų nustatyti suderintas palūkanų, taikomų susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas, taisykles. Nepažeidžiant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a ir b punktų, valstybės narės gali skirtingais būdais vykdyti įpareigojimą susigrąžinti nepagrįstai išmokėtas sumas. Veiksmingas ir nebrangus būdas tai padaryti nepažeidžiant jokių kitų nacionalinėje teisėje numatytų vykdymo užtikrinimo veiksmų - išskaičiuoti visas nesumokėtas sumas iš būsimų išmokų skolininkui, kai remiantis nacionalinės teisės aktais nustatoma skola. Todėl valstybės narės turėtų privalomai taikyti tokį skolų išieškojimo būdą ir turėtų būti nustatytos bendros jo taikymo sąlygos;
(25)
turėtų būti nustatytos išsamios nuostatos, susijusios su sąskaitų patvirtinimu, numatytu Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje, ir atitikties patvirtinimu, numatytu to reglamento 52 straipsnyje, įskaitant mechanizmą, kurį naudojant kiekvienu atskiru atveju sumos būtų atimamos iš vienos iš vėlesnių išmokų arba pridedamos prie vienos iš vėlesnių išmokų, kurias Komisija skirs valstybei narei;
(26)
kalbant apie Reglamento (EB) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje nustatytą sąskaitų patvirtinimo tvarką, reikėtų nurodyti mokėjimo agentūros metinių ataskaitų turinį ir nustatyti datą, kada Komisijai turėtų būti perduotos šios ataskaitos ir kiti svarbūs dokumentai. Taip pat turėtų būti nurodytas laikotarpis, kurį mokėjimo agentūros privalo saugoti visų išlaidų ir asignuotųjų įplaukų patvirtinamuosius dokumentus, kad prireikus galėtų juos pateikti Komisijai. Be to, turėtų būti nurodyta, kad Komisija nustato, kokia turi būti apskaitos informacijos, kurią teikia mokėjimo agentūros, forma ir turinys;
(27)
siekiant užtikrinti, kad įprastais atvejais atitikties patvirtinimo procedūra būtų užbaigta per pagrįstą laikotarpį, reikėtų nustatyti konkrečius įvairių procedūros etapų laikotarpius, kurių turėtų laikytis Komisija ir valstybės narės. Tačiau kartu Komisijai turėtų būti suteikta galimybė pratęsti tuos laikotarpius, kai tai būtina atsižvelgiant į nagrinėjamų atvejų sudėtingumą. Vykdant atitikties patvirtinimo procedūrą valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė dalyvauti prieštaringų nuomonių derinimo procedūroje ir tinkamai įvertinti informaciją, reikalingą atliekant fondų rizikos vertinimą;
(28)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 59 straipsnio 5 dalimi, valstybės narės privalo užtikrinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, reikalingą veiksmingam rizikos valdymui. Tačiau valstybėms narėms leidžiama savo atsakomybe sumažinti būtiniausią tų patikrų vietoje lygį, kai nustatoma, kad valdymo ir kontrolės sistemos veikia tinkamai, o klaidų norma išlieka priimtina. Kai būtiniausias patikrų vietoje lygis turi būti numatytas žemės ūkio sektorių teisės aktuose, reikėtų nustatyti horizontaliąsias taisykles dėl galimybės sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, taikomą visoms fondų finansuojamoms priemonėms, ir taikomų sąlygų. Žemės ūkio sektorių teisės aktuose reikėtų nustatyti ne tik šias horizontaliąsias taisykles, bet ir papildomas taisykles;
(29)
reikėtų nustatyti taisykles, susijusias su Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnyje nurodytu valstybių narių vykdomu sandorių tikrinimu, visų pirma - tikrintinų įmonių atranka, tikrinimo mastu ir tvarkaraščiu;
(30)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyriumi dėl sandorių tikrinimo, valstybės narės turi siųsti Komisijai įvairius pranešimus. Standartizavus šių pranešimų formą ir turinį, būtų lengviau jais naudotis ir užtikrinti vienodą požiūrį, todėl reikėtų nustatyti išsamias su jų forma ir turiniu susijusias taisykles. Be to, turėtų būti nustatytos komercinių dokumentų saugojimo ir bendrų veiksmų teikiant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnyje numatytą tarpusavio pagalbą taisykles ir taisykles, susijusias su to reglamento 85 straipsnyje nurodytais specialiaisiais departamentais;
(31)
Deleguotajame reglamente (ES) Nr. 907/2014 nustatytos taisyklės, kuriomis papildoma užstatus reglamentuojanti teisinė sistema, visų pirma, nustatomas reikalavimas pateikti užstatą, užstatams taikomos taisyklės ir užstato teikimo, grąžinimo ir praradimo taisyklės. Siekiant užtikrinti vienodą šių taisyklių taikymą, turėtų būti nustatytos užstatų formos ir užstatų teikimo bei grąžinimo nuostatos, taip pat keitimosi su tuo susijusia informacija ir reikalaujamų pranešimų nuostatos;
(32)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 VII antraštinės dalies IV skyriumi dėl skaidrumo, valstybės narės turi kasmet skelbti fondų lėšų gavėjus, ir, inter alia, kiekvieno paramos gavėjo pagal kiekvieną iš šių fondų gautų išmokų sumas. Šiuo tikslu ir pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnį reikėtų nustatyti, kokia forma ta informacija skelbtina. Neturėtų būti skelbiama daugiau informacijos nei reikalinga skaidrumo tikslams pasiekti;
(33)
skelbiama informacija turėtų atitikti informaciją, kuri įrašyta mokėjimo agentūrų apskaitos knygose ir įrašuose ir turėtų būti susijusi su praėjusiais finansiniais metais gautomis išmokomis. Informacija visuomenei turėtų būti pateikta aiškia, suderinta ir paieškai pritaikyta forma iki gegužės 31 d.;
(34)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punktu, turi būti skelbiamos kiekvieno paramos gavėjo pagal kiekvieną fondų finansuojamą priemonę gautų išmokų sumos. Tačiau siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi to reglamento 112 straipsnyje nustatyto įpareigojimo, taip pat būtina nustatyti ribinį dydį, kurio nesiekiančių išmokų gavėjų pavardės ir vardai arba pavadinimai nebūtų skelbiami;
(35)
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktu, skelbiant fondų lėšų gavėjus privaloma nurodyti savivaldybę, kurioje paramos gavėjas gyvena arba yra registruotas. Tokia informacija taip pat turėtų būti pateikiama apie paramos gavėjus, kurie yra fiziniai asmenys, ir kurių pavardės ir vardai pagal to reglamento 112 straipsnį neskelbtini. Tačiau, jei dėl riboto konkrečioje savivaldybėje gyvenančių arba registruotų paramos gavėjų skaičiaus paskelbus savivaldybę taptų įmanoma nustatyti fizinį asmenį kaip paramos gavėją, reikėtų numatyti nuostatas, kad būtų išvengta neproporcingų ir nereikalingų privatumo pažeidimų;
(36)
informacija turėtų būti skelbiama internete ir prieinama naudojantis paieškos priemone, taip užtikrinant, kad informacija galėtų pasinaudoti plačioji visuomenė. Naudojantis tokia paieškos priemone turėtų būti įmanoma atlikti paiešką pagal tam tikrus kriterijus, o paieškos rezultatai turėtų būti pateikti lengvai prieinamu būdu;
(37)
kad nebūtų pažeisti duomenų apsaugos reikalavimai, fondų paramos gavėjams apie duomenų, susijusių su jais, skelbimą turėtų būti pranešta prieš paskelbiant informaciją. Informacija paramos gavėjams turėtų būti teikiama ją įtraukiant į pagalbos formas arba tuomet, kai duomenys renkami. Kalbant apie 2014 ir 2015 finansiniais metais patirtas išlaidas, tuo metu, kai renkami asmens duomenys, paramos gavėjams informacija neteikiama, todėl paramos gavėjams informacija turėtų būti perduota per pagrįstą laikotarpį prieš faktiškai paskelbiant informaciją;
(38)
siekiant sudaryti palankesnes sąlygas visuomenei susipažinti su paskelbtais duomenimis, valstybės narės turėtų sukurti interneto svetaines, kuriose būtų pateikiama informacija apie fondų paramos gavėjus ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 112 straipsnyje nurodytus ribinius dydžius. Atsižvelgiant į valstybių narių organizacinių struktūrų skirtumus, valstybės narės pačios turėtų nustatyti, kuri institucija bus atsakinga už vienos bendros svetainės valstybėje narėje sukūrimą ir priežiūrą bei duomenų skelbimą. Komisija turėtų sukurti interneto svetainę, kurioje būtų pateikiamos nuorodos į valstybių narių interneto svetaines;
(39)
siekiant užtikrinti tais pačiais finansiniais metais teikiamų ataskaitų tęstinumą, šio reglamento 10 straipsnis patirtoms išlaidoms ir valstybių narių gautoms asignuotosioms įplaukoms turėtų būti taikomas nuo 2014 m. spalio 16 d.;
(40)
siekiant užtikrinti vykdomų atitikties patvirtinimo procedūrų nuoseklumą, šio reglamento 34 straipsnio 3 dalyje ir 34 straipsnio 4 dalyje numatyti laikotarpiai neturėtų būti taikomi toms procedūroms, dėl kurių pranešimas pagal Reglamento (EB) Nr. 885/2006 11 straipsnio 1 dalį buvo išsiųstas iki 2015 m. sausio 1 d.;
(41)
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 VII antraštinės dalies IV skyrius dėl skaidrumo taikomas išmokoms, mokamoms nuo 2014 finansinių metų, todėl toms išmokoms turėtų būti taikomos atitinkamos šio reglamento nuostatos;
(42)
siekiant valstybėms narėms skirti pakankamai laiko įgyvendinimui, pagal II priedo V1 ir V2 skiltis perduodama informacija turėtų būti pradėta teikti nuo 2016 finansinių metų;
(43)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio fondų komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
MOKĖJIMO AGENTŪROS IR KITOS ĮSTAIGOS
1 straipsnis
Mokėjimo agentūrų akreditavimo procedūra
1. Valstybės narės paskiria ministerijos lygmens valdžios instituciją, kuri:
a)
išduoda, peržiūri ir panaikina mokėjimo agentūrų akreditaciją;
b)
vykdo šiame skyriuje kompetentingai institucijai priskirtas užduotis.
2. Kompetentinga institucija, patikrinusi mokėjimo agentūrą pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus akreditavimo kriterijus (toliau - akreditavimo kriterijai) priima oficialų sprendimą dėl mokėjimo agentūros akreditavimo arba, po persvarstymo, dėl akreditacijos panaikinimo. Kompetentinga institucija nedelsdama Komisijai praneša apie išduotą akreditaciją ir akreditacijos panaikinimą.
3. Kompetentinga institucija paskiria audito įstaigą, kuri atlieka patikrinimą prieš išduodant visas akreditacijas (pasirengimo akreditavimui tikrinimas). Audito įstaiga yra audito institucija, kita valstybinė arba privati organizacija arba institucijos organizacinis padalinys, turintis reikiamą kvalifikaciją, įgūdžius ir gebėjimus atlikti auditą. Audito įstaiga yra nepriklausoma nuo mokėjimo agentūros, kurią rengiamasi akredituoti.
Audito įstaigos atliekamas patikrinimas (pasirengimo akreditavimui tikrinimas) visų pirma apima:
a)
esamas leidimų atlikti mokėjimus ir mokėjimų vykdymo procedūras ir sistemas;
b)
pareigų pasidalijimą ir tinkamos vidaus bei išorės kontrolės tvarką, susijusią su Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (toliau kartu - fondai) finansuojamomis operacijomis;
c)
patikrinimą, kaip įdiegtomis procedūromis ir sistemomis apsaugomas Sąjungos biudžetas, įskaitant rizika pagrįstas kovos su sukčiavimu priemones;
d)
informacinių sistemų saugumą;
e)
apskaitos dokumentų tvarkymą.
Audito įstaiga parengia ataskaitą, kurioje išsamiai apibūdinamas atliktas audito darbas, to darbo rezultatai ir pateikiamas vertinimas, ar mokėjimo agentūra atitinka akreditavimo kriterijus. Ataskaita pateikiama kompetentingai institucijai, kuri, įsitikinusi, kad mokėjimo agentūra atitinka akreditavimo kriterijus, išduoda akreditavimo aktą.
4. Jeigu kompetentinga institucija mano, kad mokėjimo agentūra neatitinka akreditavimo kriterijų, ji praneša mokėjimo agentūrai apie konkrečius reikalavimus, kuriuos turi įvykdyti agentūra, kad ją būtų galima akredituoti.
Kol įgyvendinami konkretiems reikalavimams įvykdyti reikalingi pakeitimai, akreditacija gali būti suteikta laikinai tam tikram laikotarpiui, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemų mastą; šis laikotarpis negali būti ilgesnis nei 12 mėnesių. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija, atitinkamai valstybei narei paprašius, gali pratęsti šį laikotarpį.
5. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte numatyta informacija pateikiama nedelsiant po to, kai mokėjimo agentūra akredituojama pirmą kartą, ir bet kokiu atveju prieš tai, kai tos agentūros išlaidos įrašomos į fondų sąskaitas. Perduodant tą informaciją reikia pridėti deklaracijas ir dokumentus, kuriuose būtų nurodyta:
a)
mokėjimo agentūrai pavestos pareigos;
b)
pareigų paskirstymas mokėjimo agentūros departamentuose;
c)
mokėjimo agentūros ryšiai su kitomis valstybinėmis ar privačiomis įstaigomis, kurios atsakingos už priemonių, kurių išlaidas agentūra įrašo į fondų sąskaitas, įgyvendinimą;
d)
procedūros, pagal kurias gaunami, tikrinami ir patvirtinami paramos gavėjų išmokų prašymai ir pagal kurias išlaidos patvirtinamos, apmokamos ir už jas atsiskaitoma;
e)
nuostatos, susijusios su informacinių sistemų saugumu;
f)
pasirengimo akreditavimui tikrinimo, kurį atliko 3 dalyje nurodyta audito įstaiga, ataskaita.
6. Komisija Žemės ūkio fondų komitetą informuoja apie kiekvienoje valstybėje narėje akredituotas mokėjimo agentūras.
2 straipsnis
Akreditavimo persvarstymas
1. Kompetentinga institucija nuolat kontroliuoja mokėjimų agentūras, už kurias ji yra atsakinga, visų pirma remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnyje nurodytos sertifikavimo įstaigos parengtais sertifikatais ir ataskaitomis, ir imasi veiksmų, kai nustatomi bet kokie trūkumai.
Kas trejus metus kompetentinga institucija Komisijai pateikia raštišką ataskaitą apie mokėjimo agentūrų priežiūrą ir jų veiklos stebėseną. Ataskaitoje įvertinama, ar mokėjimo agentūros tebeatitinka akreditavimo kriterijus, ir pateikiama veiksmų, kurių imtasi siekiant ištaisyti trūkumus, santrauka. Kompetentinga institucija turi patvirtinti, ar mokėjimo agentūra, už kurią ji yra atsakinga, tebeatitinka akreditavimo kriterijus.
2. Valstybės narės sukuria sistemą, kuria užtikrinama, kad kompetentingai institucijai nedelsiant būtų pateikta informacija, iš kurios matyti, kad mokėjimo agentūra neatitinka akreditavimo kriterijų.
3. Jeigu kompetentinga institucija nustato, kad akredituota mokėjimo agentūra nebeatitinka vieno ar daugiau akreditavimo kriterijų ir kad tai gali neigiamai paveikti agentūros gebėjimą atlikti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 1 dalyje nustatytas funkcijas, kompetentinga institucija mokėjimo agentūrai nedelsdama nustato bandomąjį laikotarpį. Ji parengia planą, kuriame numatyti veiksmai trūkumams ištaisyti ir jų terminai per tam tikrą laikotarpį, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemos mastą, tačiau negali būti ilgesnis nei 12 mėnesių nuo pirmos bandomojo laikotarpio dienos. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija, atitinkamai valstybei narei paprašius, gali pratęsti šį laikotarpį.
4. Kompetentinga institucija Komisijai praneša apie savo sprendimą mokėjimo agentūrai skirti bandomąjį laikotarpį, apie planą, parengtą remiantis šio straipsnio 3 dalimi, ir tokio plano įgyvendinimo pažangą.
5. Jeigu akreditacija panaikinama, kompetentinga institucija nedelsdama akredituoja kitą mokėjimo agentūrą, kuri atitinka Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas, siekdama užtikrinti, kad paramos gavėjams ir toliau būtų skiriamos išmokos.
6. Nustačiusi, kad kompetentinga institucija nesilaiko įpareigojimo parengti trūkumų ištaisymo planą pagal 3 dalį arba kad mokėjimo agentūra išlieka akredituota, nors per nustatytą laikotarpį nevisiškai įgyvendino tokį planą, Komisija turi prašyti kompetentingos institucijos atšaukti tos mokėjimo agentūros akreditaciją, jei per laikotarpį, kurį Komisija nustato atsižvelgusi į problemos mastą, nepadaromi būtini pakeitimai. Tokiu atveju Komisija gali nuspręsti nustatyti trūkumus, atlikdama atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.
3 straipsnis
Valdymo deklaracija
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodyta valdymo deklaracija turi būti parengta laiku, kad sertifikavimo įstaiga pateiktų nuomonę, kaip nurodyta to reglamento 9 straipsnio 1 dalyje.
Valdymo deklaracija turi būti parengta naudojant šio reglamento I priede nustatytą formą, joje gali būti išlygų, kuriomis nustatoma galimo finansinio poveikio apimtis. Jei pareiškiama išlygų, į deklaraciją turi būti įtrauktas trūkumų ištaisymo planas ir tikslus jo įgyvendinimo tvarkaraštis.
2. Valdymo deklaracija grindžiama veiksminga valdymo ir kontrolės sistemų priežiūra, kuri turi būti vykdoma visus metus.
4 straipsnis
Koordinavimo įstaiga
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalyje nurodyta koordinavimo įstaiga yra vienintelis Komisijos atstovas, į kurį atitinkama valstybė narė kreipiasi visais klausimais, susijusiais su fondais, įskaitant:
a)
informacijos ir gairių, susijusių su mokėjimo agentūrų funkcijomis ir operacijomis, sklaida toms mokėjimo agentūroms ir įstaigoms, atsakingoms už tų gairių įgyvendinimą ir už suderinto jų taikymo skatinimą;
b)
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 ir 102 straipsniuose nurodytos informacijos perdavimą Komisijai;
c)
sąlygų sudarymą Komisijai naudotis visa apskaitos informacija statistikos ir kontrolės tikslais.
2. Mokėjimo agentūra gali vykdyti koordinavimo įstaigos veiklą, jeigu abi funkcijos atskiriamos.
3. Atlikdama savo funkcijas, koordinavimo įstaiga, atsižvelgdama į nacionalinę tvarką, gali kreiptis į kitas administracines įstaigas arba departamentus, ypač į tuos, kurie kompetentingi apskaitos ar techniniais klausimais.
4. Visų koordinavimo įstaigos kompiuterinių duomenų konfidencialumas, vientisumas ir prieinamumas užtikrinami prie kiekvienos koordinavimo įstaigos administracinės struktūros, personalo ir technologinės aplinkos priderintomis priemonėmis. Finansinės ir technologinės priemonės turi būti proporcingos faktinei rizikai.
5. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte numatyta informacija pateikiama nedelsiant po to, kai koordinavimo įstaiga akredituojama pirmą kartą, ir bet kokiu atveju prieš tai, kai išlaidos, už kurias ji atsakinga, įrašomos į fondų sąskaitas. Prie tokios informacijos turi būti pridėtas įstaigos akreditavimo dokumentas ir informacija apie jos veiklos administracines, apskaitos ir vidaus kontrolės sąlygas.
5 straipsnis
Sertifikavimas
1. Kompetentinga valdžios institucija paskiria Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnyje numatytą sertifikavimo įstaigą.
2. Sertifikavimo įstaiga savo darbą organizuoja veiksmingai ir efektyviai, o patikras atlieka per tinkamą laikotarpį, atsižvelgiant į atitinkamų finansinių metų sandorių pobūdį ir kalendorių.
3. Sertifikavimo įstaiga kasmet parengia nuomonę, kurią turi pateikti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnio 1 dalį.
Nuomonė grindžiama auditu, kuris turi būti atliktas pagal šio reglamento 6 ir 7 straipsnius.
4. Sertifikavimo įstaiga parengia nustatytų faktų ataskaitą. Ataskaita turi būti susijusi su pavestomis funkcijomis. Ataskaitoje nurodoma, ar aptariamu laikotarpiu:
a)
mokėjimo agentūra atitiko akreditavimo kriterijus;
b)
mokėjimo agentūros procedūromis buvo galima pagrįstai užtikrinti, kad išlaidos, įrašytos į fondų sąskaitas, atitinka Sąjungos taisykles, taip užtikrinant, kad pagrindinės operacijos buvo atliktos teisėtai ir tinkamai, taip pat, ar buvo laikytasi padėties gerinimo rekomendacijų (jei jų buvo pateikta);
c)
šio reglamento 29 straipsnyje nurodytos metinės ataskaitos atitiko mokėjimo agentūros apskaitos knygas ir įrašus;
d)
išlaidų ataskaitos ir intervencinės operacijos iš esmės buvo teisingos, galutinai užbaigtos ir tiksliai įregistruotos operacijos, įrašytos į fondų sąskaitas;
e)
buvo tinkamai apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai, susiję su išmokėtomis išankstinėmis išmokomis, gautomis garantijomis, intervencinėmis atsargomis ir surinktinomis sumomis.
Ataskaitoje pateikiama informacija apie auditą atliekančių darbuotojų skaičių ir kvalifikaciją, atliktą darbą, patikrintų operacijų skaičių, nustatytą reikšmingumo ir pasitikėjimo laipsnį, visus rastus trūkumus ir pateiktas padėties gerinimo rekomendacijas, apie sertifikavimo įstaigos ir kitų audito įstaigų, priklausančių ar nepriklausančių mokėjimo agentūroms, darbą, kurio pagrindu sertifikavimo įstaiga gavo patikimą informaciją visais ar kai kuriais ataskaitoje aptariamais klausimais.
6 straipsnis
Audito principai
1. Sertifikavimo auditas atliekamas pagal tarptautiniu mastu pripažintus audito standartus.
2. Sertifikavimo įstaiga parengia audito strategiją, kurioje nustatyta sertifikavimo audito apimtis, laikas ir kryptis, audito metodai ir atrankos metodika. Audito planas rengiamas kiekvienais finansiniais metais ir grindžiamas įvertinta audito rizika. Komisijos paprašyta sertifikavimo įstaiga jai pateikia audito strategiją ir audito planą.
3. Pagrįstas audito patikinimas atlikus audito testą gaunamas vertinant kontrolės sistemą, įskaitant atitikties testus ir išsamų išlaidų tikrinimą, sudarytą iš išsamaus testo ir analizės procedūrų.
4. Komisija parengia gaires, kuriose visų pirma nurodoma:
a)
papildomi paaiškinimai ir gairės, susiję su atliktinu sertifikavimo auditu;
b)
pagrįsto audito patikinimo, gaunamo atlikus audito testą, apibrėžimas.
7 straipsnis
Audito metodai
1. Sertifikavimo audito metodai apibrėžiami 6 straipsnio 2 dalyje nurodytoje audito strategijoje.
2. Kad būtų pasiekti audito tikslai ir pateikta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnio 1 dalyje nurodyta nuomonė, audito veiksmai turi apimti sistemų auditą, išsamų tikrinimą ir patikrinimą, ar finansinės ir valdymo deklaracijos yra suderintos.
3. Išsamus išlaidų patikrinimas apima pagrindinių operacijų teisėtumą ir tvarkingumą, tikrinamą galutinių paramos gavėjų lygmeniu. Šiuo tikslu sertifikavimo įstaiga gali dalyvauti mokėjimo agentūros atliekamose antrinio lygio patikrose vietoje. Sertifikavimo įstaiga negali dalyvauti mokėjimo agentūros atliekamose pirminėse patikrose vietoje, išskyrus tuos atvejus, kai būtų fiziškai neįmanoma dar kartą patikrinti pirminės mokėjimo agentūros atliktos patikros. Atlikdamos išsamų tikrinimą sertifikavimo įstaigos gali naudoti integruotą atrankos metodą.
4. Komisija rengia 6 straipsnio 4 dalyje nurodytas gaires, kad nustatytų išsamesnius reikalavimus ir gaires, susijusias su audito procedūrų rengimu, atrankos integravimu ir operacijų pakartotinio patikrinimo vietoje planavimu ir vykdymu.
II SKYRIUS
FINANSINIS FONDŲ VALDYMAS
1 SKIRSNIS
Bendrosios nuostatos
8 straipsnis
Mokėjimo agentūrų sąskaitos
1. Kiekviena mokėjimo agentūra tvarko apskaitą, į kurią įtraukia tik Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 bei 43 straipsniuose nurodytas išlaidas ir įplaukas bei naudojamas lėšas, kurios jai skirtos atitinkamoms išlaidoms kompensuoti. Tose sąskaitose turi būti įmanoma atskirti ir atskirai pateikti EŽŪGF ir EŽŪFKP finansinius duomenis.
2. euro neįsivedusių valstybių narių mokėjimo agentūros sąskaitas tvarko valiuta, kuria patirtos išlaidos ir gautos įplaukos. Tačiau, siekiant konsoliduoti visas jų patirtas išlaidas ir gautas įplaukas, jos atitinkamas sumas nurodo nacionaline valiuta ir eurais.
3. Kaimo plėtros programoms vykdyti paskirta mokėjimo agentūra tvarko EŽŪFKP sąskaitas, kuriomis remiantis galima nustatyti visas programos operacijas ir priemones. Į šias sąskaitas visų pirma įtraukiama:
a)
viešųjų išlaidų suma ir už kiekvieną operaciją Sąjungos išmokėta suma;
b)
dėl nustatytų pažeidimų ar aplaidumo iš paramos gavėjų išieškotina suma;
c)
nustačius pirminę operaciją susigrąžintos sumos.
2 SKIRSNIS
EŽŪGF apskaita
9 straipsnis
Valstybių narių teikiama informacija
Valstybės narės kaupia ir prireikus Komisijai teikia informaciją apie visas kiekvieną savaitę patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas tokia tvarka:
a)
ne vėliau kaip trečią savaitės darbo dieną pateikia informaciją apie visas nuo mėnesio pradžios iki ankstesnės savaitės pabaigos patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas;
b)
tuo atveju, kai savaitė prasideda vieno mėnesio pabaigoje, o baigiasi kito mėnesio pradžioje, ne vėliau kaip trečią mėnesio darbo dieną pateikia informaciją apie bendrą praėjusį mėnesį patirtų išlaidų ir gautų asignuotųjų įplaukų sumą.
10 straipsnis
Valstybių narių perduodama informacija
1. Remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalis pirmos pastraipos c punkto i ir ii papunkčiais, valstybės narės elektroniniu būdu Komisijai siunčia informaciją ir dokumentus pagal šio reglamento 11 ir 12 straipsnius:
a)
ne vėliau kaip trečią mėnesio darbo dieną pateikia informaciją apie bendrą praėjusį mėnesį patirtų išlaidų ir gautų asignuotųjų įplaukų sumą, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, ir visą informaciją, kuria galima paaiškinti visus didesnius sąmatų, parengtų pagal šio straipsnio 2 dalies a punkto iii papunktį, ir patirtų išlaidų arba gautų asignuotųjų įplaukų skirtumus.
b)
ne vėliau kaip dvyliktą kiekvieno mėnesio dieną pateikia Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalyje nurodytą išlaidų deklaraciją. Tačiau apie spalio 1-15 d. laikotarpiu patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas turi būti pranešama ne vėliau kaip spalio 27 d.
2. 1 dalies b punkte nurodytą išlaidų deklaraciją sudaro:
a)
ataskaita, kurią kiekviena mokėjimo agentūra parengia naudodama valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, kurioje pateikiami pagal Sąjungos biudžeto nomenklatūrą išdėstyti duomenys, suskirstyti pagal išlaidų bei įplaukų rūšį, remiantis išsamia valstybėms narėms pateikta nomenklatūra, nurodant:
i)
praėjusį mėnesį patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas,
ii)
bendras nuo biudžetinių metų pradžios iki ankstesnio mėnesio pabaigos patirtas išlaidas ir asignuotąsias įplaukas,
iii)
išlaidų ir asignuotųjų įplaukų sąmatas, kurios, priklausomai nuo atvejo, apima:
-
einamąjį mėnesį ir du vėlesnius mėnesius,
-
einamąjį mėnesį, du vėlesnius mėnesius ir iki finansinių metų pabaigos likusį laiką;
iv)
jei reikia, papildomus duomenis;
b)
a punkte nurodytų duomenų suvestinė kiekvienai valstybei narei ir visoms jos mokėjimo agentūroms, kurią atitinkama valstybė narė parengia naudodama valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą;
c)
sąskaitos, kuriomis įrodomos išlaidos ir įplaukos, susijusios su 19 straipsnio 2 dalyje nurodyta valstybės intervencija.
3. Visi pagal šį straipsnį reikalaujami finansiniai duomenys pateikiami eurais.
11 straipsnis
Bendrosios išlaidų ir asignuotųjų įplaukų deklaravimo taisyklės
1. Nepažeidžiant specialiųjų nuostatų dėl viešojo saugojimo išlaidų ir įplaukų deklaravimo, nurodytų 12 straipsnyje, mokėjimo agentūrų deklaruotos tam tikro mėnesio išlaidos ir asignuotosios įplaukos turi atitikti tą mėnesį faktiškai atliktus mokėjimus ir gautas įplaukas.
Šios išlaidos ir įplaukos įrašomos į N finansinių metų EŽŪGF biudžeto sąskaitas.
Tačiau:
a)
išlaidos, kurios gali būti apmokamos prieš pradedant taikyti nuostatą, leidžiančią visą arba dalinį jų padengimą iš EŽŪGF, gali būti deklaruotos tik:
-
už tą mėnesį, kurį minėtą nuostatą pradėta taikyti,
arba
-
už kitą mėnesį, einantį po jos taikymo pradžios;
b)
asignuotosios įplaukos, kurias valstybė narė yra skolinga Komisijai, nurodomos mėnesio, kurį baigiasi Sąjungos teisės aktuose nustatytas atitinkamų lėšų mokėjimo terminas, deklaracijoje;
c)
pataisas, dėl kurių atlikdama sąskaitų patvirtinimą ir sąskaitų atitikties patvirtinimą Komisija priėmė sprendimą, Komisija tiesiogiai įskaito į mėnesines išmokas arba išskaito iš mėnesinių išmokų, nurodytų atitinkamai 33 straipsnio 2 dalyje arba 34 straipsnio 8 dalyje. Tačiau valstybės narės pataisas atitinkančias sumas įtraukia į mėnesio, kurį pataisos atliekamos, deklaraciją.
2. Išlaidos ir asignuotosios įplaukos įskaitomos tą dieną, kai jos nuskaitomos nuo mokėjimo agentūros sąskaitos arba įrašomos į ją. Tačiau išmokos įskaitomos tą dieną, kurią atitinkama agentūra parengė mokėjimo nurodymą ir išsiuntė jį finansų įstaigai arba paramos gavėjui. Kiekviena mokėjimo agentūra visus finansinius metus naudoja tą patį metodą.
3. Pagal 1 dalį deklaruotose išlaidose ir asignuotosiose įplaukose gali būti nurodytos ankstesniais tų pačių finansinių metų mėnesiais deklaruotų duomenų pataisos.
Jei atlikus asignuotųjų įplaukų pataisas mokėjimo agentūrai biudžeto eilutėje tenka deklaruoti neigiamas asignuotąsias įplaukas, išlyginamosios pataisos perkeliamos į kitą mėnesį. Esant reikalui, jos yra išlyginamos, atliekant atitinkamų metų sąskaitų patvirtinimą.
4. Neatlikti mokėjimo nurodymai ir nuo sąskaitos nuskaitomi ir paskui pakartotinai įskaitomi mokėjimai sąskaitose pateikiami kaip atskaitymai iš išlaidų už mėnesį, kurį mokėjimo agentūrai pranešta apie neapmokėjimą arba anuliavimą.
5. Jeigu susidaro įsiskolinimai dėl EŽŪGF finansuotinų lėšų neišmokėjimo, laikoma, kad jie visiškai padengti 1 dalies taikymo tikslais:
a)
įsiskolintos sumos išmokėjimo paramos gavėjui dieną, jeigu įsiskolinimas mažesnis už kompensuojamas išlaidas;
b)
išlaidų kompensavimo dieną, jeigu tos išlaidos mažesnės arba lygios įsiskolinimui.
6. Suvestiniai duomenys apie finansinių metų išlaidas ir asignuotąsias įplaukas, kurie Komisijai turi būti pateikti ne vėliau kaip spalio 27 d., gali būti taisomi tik metinėse ataskaitose, Komisijai teikiamose laikantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunkčio.
12 straipsnis
Specialios viešojo saugojimo išlaidų deklaravimo taisyklės
1. Rengiant viešojo saugojimo išlaidų deklaracijas, reikia įtraukti iki mėnesio pabaigos į mokėjimo agentūros sąskaitas įrašytas operacijas, atliktas nuo finansinių metų, apibrėžtų Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte, pradžios iki minėto mėnesio pabaigos.
2. Į šią išlaidų deklaraciją įtraukiamos pagal šio reglamento 17 ir 18 straipsnius ir Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 (11) 4 straipsnį nustatytos vertės ir sumos, į mokėjimo agentūros apskaitą įrašytos po nurodytų operacijų einantį mėnesį.
Tačiau:
a)
rugsėjo mėnesį įvykdytų operacijų vertes ir sumas mokėjimo agentūros į apskaitą įrašo ne vėliau kaip spalio 15 d.
b)
bendros nuvertėjimo, nurodyto Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies e punkte, sumos į apskaitą įrašomos jas numatančiuose sprendimuose nustatytą datą.
13 straipsnis
Komisijos sprendimas dėl išmokų
1. Remdamasi duomenimis, pateiktais laikantis šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkto, Komisija sprendžia dėl mėnesinių išmokų pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalį, nedarydama poveikio pataisoms, kurios gali būti padarytos vėlesniais sprendimais pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 ir 52 straipsnius, ir atsižvelgdama į sumažinimus ir sustabdymus, dėl kurių priimti sprendimai pagal minėto reglamento 41 straipsnį.
2. Jeigu visos valstybių narių už ateinančius finansinius metus deklaruotos išlaidos viršija tris ketvirčius visų einamųjų finansinių metų asignavimų, Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 170 straipsnio 3 dalyje numatyti iš anksto paskirti įsipareigojamieji asignavimai ir atitinkamos mėnesinės išmokos skiriami proporcingai išlaidų deklaracijoms, neviršijant 75 % einamųjų finansinių metų asignavimų. Sprendimuose, susijusiuose su tolesnėmis kompensuotinomis sumomis, Komisija atsižvelgia į valstybėms narėms neišmokėtą likutį.
14 straipsnis
Lėšų suteikimas valstybėms narėms
1. Priėmusi sprendimą dėl mėnesinių išmokų Komisija valstybėms narėms į jų atidarytas sąskaitas perveda lėšas, reikalingas EŽŪGF finansuojamoms išlaidoms padengti, prieš tai išskaičiavusi asignuotąsias įplaukas atitinkančią sumą.
Jeigu atėmus asignuotąsias įplaukas Komisijos valstybei narei mokėtina suma yra neigiama, išskaičiavimo perviršis perkeliamas į kitus mėnesius.
2. Kiekviena valstybė narė Komisijai praneša 1 dalyje nurodytos sąskaitos pavadinimą ir numerį, naudodamosi Komisijos joms pateikta forma.
15 straipsnis
Pranešimai pagal viešosios intervencijos tvarką
1. Mokėjimo agentūros Komisijai perduoda:
a)
Komisijai paprašius, Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 7 dalyje išvardytus dokumentus bei informaciją ir papildomas nacionalines administracines nuostatas, priimtas dėl intervencinių priemonių taikymo ir valdymo;
b)
iki šios reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos datos - informaciją apie viešąjį saugojimą, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą.
2. Atitinkamos 24 straipsnyje nurodytos informacinės sistemos naudojamos teikti pranešimams, keistis informacija ir rengti dokumentams, susijusiems su viešosios intervencijos išlaidomis.
16 straipsnis
Viešojo saugojimo sąskaitų, kurias tvarko mokėjimo agentūros, turinys
1. Atsargų sąskaitose, numatytose Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte, atskirai pateikiama ši informacija:
a)
produktų kiekiai, nustatomi produktus įvežant į sandėlį ir išvežant iš jo, įskaitant fizinį vežimą ar be jo;
b)
kiekiai, nemokamai tiekiami labiausiai skurstantiems asmenims vykdant Europos pagalbos labiausiai skurstantiems asmenims fondo veiklą ir įtraukiami į apskaitą pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 4 straipsnio 3 dalies nuostatas, išskiriant kiekius, perkeliamus į kitą valstybę narę;
c)
mėginiams imti naudojami kiekiai, išskiriant pirkėjų paimtus mėginius;
d)
kiekiai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui, ir kurie tiesiogiai parduodami;
e)
dėl nustatytų arba nenustatytų priežasčių trūkstami kiekiai, įskaitant kiekius, atitinkančius leistinus nuokrypius;
f)
pablogėjusios kokybės produktų kiekiai,
g)
kiekių perviršiai,
h)
trūkstami leistinus nuokrypius viršijantys kiekiai,
i)
atvežti saugoti kiekiai, įvertinti kaip neatitinkantys nustatytų sąlygų, todėl nepriimti saugoti;
j)
produktų grynieji kiekiai, kurie saugomi sandėliuose kiekvieno mėnesio arba ataskaitinių metų pabaigoje ir kurie perkeliami į kito mėnesio arba kitų ataskaitinių metų apskaitą.
2. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte nurodytose finansinėse sąskaitose pateikiama:
a)
šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų kiekių vertė, atskiriant pirkto ir parduoto kiekio vertes;
b)
kiekio, naudojamo ar į kurį atsižvelgiama pagal nemokamo tiekimo režimą, numatytą šio straipsnio 1 dalies b punkte, apskaitinė vertė;
c)
finansavimo išlaidos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies a punkte;
d)
fizinių operacijų išlaidos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose;
e)
nuvertėjimo sumos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies e punkte;
f)
iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų surinktos arba susigrąžintos sumos, išskyrus šio reglamento 20 straipsnio 2 dalyje nurodytas sumas;
g)
suma, gauta atlikus tiesioginius pardavimus po metinės inventorizacijos arba atlikus patikras po to, kai produktai paimami intervenciniam saugojimui;
h)
patirti nuostoliai ir gautas pelnas išvežus produktus, atsižvelgiant į šios dalies e punkte minėtą nuvertėjimą,
i)
kitos debito ir kredito operacijos, visų pirma atitinkančios kiekį, nurodytą šio straipsnio 1 dalies c-g punktuose;
j)
vidutinė apskaitinė vertė (atitinkamai už produkto toną arba hektolitrą).
17 straipsnis
Su viešąja intervencija susijusios sąskaitos
1. 16 straipsnyje nurodyti elementai į sąskaitas įtraukiami pateikiant mokėjimo agentūrų faktiškai nustatytus kiekius, vertes, sumas ir vidurkius arba vertes ir sumas, apskaičiuotas remiantis Komisijos nustatytomis standartinėmis sumomis.
2. 1 dalyje nurodyti įrašai ir apskaičiavimai turi būti atliekami laikantis šių taisyklių:
a)
kai nustatoma, kad sumažėjo produktų kiekis arba pablogėjo jų kokybė, laikantis Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 VI ir VII prieduose pateiktų taisyklių, šių produktų išvežimo išlaidos į sąskaitas įtraukiamos tik tada, kai yra susijusios su tikrais parduotais ir iš saugojimo vietos išvežtais kiekiais;
b)
laikoma, kad kiekiai, prarasti pervežimo iš vienos valstybės narės į kitą metu, nėra patekę į saugojimo vietą paskirties valstybėje narėje, todėl standartinės įvežimo išlaidos jiems netaikomos;
c)
kai produktas yra vežamas arba perkeliamas, šiuo tikslu nustatytos standartinės įvežimo ir išvežimo išlaidos įtraukiamos į sąskaitas, jei pagal Sąjungos taisykles jos nėra laikomos vežimo išlaidų sudėtine dalimi;
d)
jei Sąjungos teisės aktuose nėra numatyta specialių nuostatų, į EŽŪGF sąskaitas neįtraukiamos sumos iš pablogėjusios kokybės produktų pardavimo ir kitos galimos sumos, gautos vykdant šią veiklą;
e)
susidarę kiekių perviršiai į sąskaitas įtraukiami su minuso ženklu prie trūkstamų sandėliuose laikomų ir pervežamų atsargų kiekių. Šie kiekiai priskaičiuojami prie kiekių, viršijančių leistiną nuokrypį;
f)
mėginiai, paimti ne pirkėjų, į sąskaitas įtraukiami pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 VII priedo 2 dalies a punktą.
3. Žemės ūkio fondų komitetas informuojamas apie Komisijos atliekamas pataisas, susijusias su 16 straipsnyje minėtais einamųjų ataskaitinių metų duomenimis. Valstybėms narėms galima apie jas pranešti priimant sprendimą dėl mėnesinės išmokos arba, jei jo nėra, priimant sprendimą dėl sąskaitų patvirtinimo. Mokėjimo agentūros į savo sąskaitas jas įtraukia atsižvelgdamos į minėtame sprendime numatytas sąlygas.
18 straipsnis
Išlaidų, įplaukų ir produktų judėjimo įtraukimo į viešosios intervencijos sąskaitas datos
1. Įvairūs išlaidų ir pajamų punktai įtraukiami į sąskaitas tą dieną, kai atliktos viešosios intervencijos fizinės operacijos, taikant Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 2 dalyje nurodytą valiutos keitimo kursą.
Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:
a)
gautų arba išieškotų sumų atveju - gavimo data, nurodyta šio reglamento 16 straipsnio 2 dalies f ir g punktuose;
b)
su fizinėmis operacijomis susijusių išlaidų faktinio apmokėjimo data - kai šioms išlaidoms netaikomos standartinės sumos.
2. Įvairūs su fiziniu produktų judėjimu ir su atsargų administravimu susiję punktai į sąskaitas įtraukiami fizinės operacijos, atliekamos pagal intervencinę priemonę, dieną.
Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:
a)
data, kai pagal Komisijos reglamento (ES) Nr. 1272/2009 (12) 31 straipsnio 2 dalį ir 33 straipsnį mokėjimo agentūra perima produktus savo atsakomybėn - kiekiams, kurie priskiriami viešajam saugojimui nekeičiant jų saugojimo vietos;
b)
faktų konstatavimo data - trūkstamiems arba pablogėjusios kokybės ir pertekliniams kiekiams,
c)
faktinio saugomų produktų išvežimo iš sandėlio diena - kai tiesiogiai parduodami atsargose likę produktai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui,
d)
paskutinė ataskaitinių metų diena galimiems leistiną nuokrypį viršijantiems nuostoliams, nurodytiems Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 4 straipsnio 2 dalyje.
19 straipsnis
Taikant viešąja intervenciją finansuojama suma
1. Vykdant Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 2 straipsnyje nurodytas intervencines priemones, finansavimo suma nustatoma remiantis sąskaitomis, kurias rengia bei tvarko mokėjimo agentūros remdamosi Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies a punktu ir į kurių debetą bei kreditą atitinkamai įtraukiami įvairūs šio reglamento 16 straipsnyje nurodytų išlaidų ir įplaukų punktai, prireikus atsižvelgiant į žemės ūkio sektorių teisės aktais nustatytas išlaidų sumas.
2. Mokėjimo agentūros arba koordinavimo įstaigos iki 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos dienos ir iki 30 straipsnio 2 dalyje nurodytos dienos kiekvieną kiekvienų metų mėnesį, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, elektroniniu būdu Komisijai pateikia lenteles (P-STO lentelės) su viešojo saugojimo išlaidų finansavimui būtina informacija ir sąskaitomis, patvirtinančiomis su viešuoju saugojimu susijusias išlaidas bei įplaukas.
20 straipsnis
Viešosios intervencijos išlaidų ir įplaukų deklaravimas
1. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 2 straipsnyje nurodytų intervencinių priemonių finansavimas iš EŽŪGF lygus išlaidoms, apskaičiuotoms remiantis mokėjimo agentūros pateikta informacija, atskaičius visas įplaukas iš intervencinių priemonių, patvirtintas naudojant Komisijos įdiegtą informacinę sistemą ir įrašytas mokėjimo agentūros išlaidų deklaracijoje, parengtoje pagal šio reglamento 12 straipsnio nuostatas.
2. Lėšos, susigrąžintos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnį, ir iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų gautos arba išieškotos sumos, atitinkančios to reglamento 43 straipsnyje nustatytus kriterijus, deklaruojamos EŽŪGF biudžete laikantis šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytų sąlygų.
3 SKIRSNIS
EŽŪFKP sąskaitos
21 straipsnis
Finansavimo poreikių prognozės
Laikydamosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto ii papunkčio, valstybės narės Komisijai du kartus per metus - iki sausio 31 d. ir ne vėliau kaip rugpjūčio 31 d. - perduoda kiekvienos kaimo plėtros programos, nurodytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 (13) 6 straipsnyje, finansavimo iš EŽŪFKP tais finansiniais metais sumų prognozes. Be to, valstybės narės pateikia atnaujintą finansavimo paraiškų sąmatą kitiems finansiniams metams.
Prognozės ir atnaujinta sąmata siunčiamos pateikiant struktūrinius duomenis ir naudojant informacinę sistemą SFC2014, nustatytą Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 184/2014 (14) I skyriuje.
22 straipsnis
Išlaidų deklaravimas
1. Mokėjimo agentūros deklaruoja kiekvienos kaimo plėtros programos, nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje, išlaidas.
Išlaidų deklaracijoje mokėjimo agentūros nurodo kiekvienos kaimo plėtros priemonės:
a)
reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų sumą, su kuria susijusią EŽŪFKP finansavimo dalį mokėjimo agentūra faktiškai sumokėjo kiekvienu šio straipsnio 2 dalyje nurodytu ataskaitiniu laikotarpiu;
b)
papildomą informaciją apie finansines priemones, nurodytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (15) antros dalies IV antraštinėje dalyje.
c)
papildomą informaciją apie paramos gavėjams išmokėtas išankstines išmokas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 75 straipsnio 1 dalyje;
d)
einamuoju laikotarpiu susigrąžintas sumas, nurodytas šio straipsnio 2 dalyje.
2. Komisijai patvirtinus kaimo plėtros programą, valstybės narės pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto i papunktį Komisijai savo išlaidų deklaracijas pateikia laikydamosi šių terminų:
a)
išlaidų, patirtų nuo sausio 1 d. iki kovo 31 d. - ne vėliau kaip balandžio 30 d.;
b)
išlaidų, patirtų nuo balandžio 1 d. iki birželio 30 d. - ne vėliau kaip liepos 31 d.;
c)
išlaidų, patirtų nuo liepos 1 d. iki spalio 15 d. - ne vėliau kaip lapkričio 10 d.;
d)
išlaidų, patirtų nuo spalio 16 d. iki gruodžio 31 d. - ne vėliau kaip sausio 31 d.
Tačiau už visas išlaidas, kurias mokėjimo agentūros apmokėjo paramos gavėjams pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65 straipsnio 2 dalį prieš patvirtinant kaimo plėtros programas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje, atsakingos valstybės narės, o tos išlaidos deklaruojamos Komisijai pirmoje patvirtinus programą teikiamoje išlaidų deklaracijoje. Pakeitus Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 11 straipsnyje nurodytą kaimo plėtros programą, mutatis mutandis taikoma ta pati taisyklė.
3. Kaimo plėtros programų išlaidų deklaracijas mokėjimo agentūros teikia struktūrinių duomenų forma, kurie įvedami į informacinę sistemą SFC2014, nustatytą Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 184/2014 I skyriuje.
4. Tai atvejais, kai Komisija reikalauja papildomų patikrinimų dėl ataskaitinio laikotarpio išlaidų deklaracijose pateiktos neišsamios arba neaiškios informacijos arba nustatytų neatitikimų, skirtingų išaiškinimų arba nenuoseklumo, atsiradusių visų pirma dėl to, kad nebuvo pateikta pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir Komisijos aktus, priimtus pagal tą reglamentą, reikalaujamos informacijos, arba dėl svarių įrodymų, kad į išlaidų deklaraciją įtrauktos išlaidos yra susijusios su pažeidimais arba kad esama kaimo plėtros valdymo ir kontrolės sistemos trūkumų, atitinkama valstybė narė Komisijai paprašius per prašyme nurodytą laikotarpį, nustatytą atsižvelgiant į problemos mąstą, pateikia papildomos informacijos.
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 36 straipsnio 5 dalyje nustatytas visos mokėjimo paraiškoje nurodytos tarpinių išmokų sumos arba jų dalies išmokėjimo terminas gali būti sustabdytas nuo prašymo pateikti daugiau informacijos išsiuntimo datos iki paprašytos informacijos gavimo dienos, bet ne ilgesniam kaip Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 83 straipsnio 1 dalyje nurodytam ilgiausiam laikotarpiui.
Jei atitinkama valstybė narė per papildomos informacijos pateikimo prašyme nustatytą laikotarpį į tą prašymą neatsiliepia, jei jos atsakymas laikomas netinkamu arba jei iš jo matyti, kad nebuvo laikomasi taikytinų taisyklių arba kad Sąjungos lėšos buvo naudojamos netinkamai, Komisija gali pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnį sustabdyti išmokų išmokėjimą arba jas sumažinti.
5. Deklaruojant išlaidas už ataskaitinį laikotarpį, galima pateikti patikslintus tų pačių finansinių metų kitais laikotarpiais deklaruotus duomenis.
Duomenys apie 2 dalies a, b ir c punktuose minėtose deklaracijose nenurodytas finansinių metų išlaidas ir asignuotąsias įplaukas gali būti taisomi tik metinėse ataskaitose, kurios turi būti pateiktos Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktį.
23 straipsnis
Mokėtinų sumų apskaičiavimas
1. Už kiekvieną priemonę ir kiekvieną ataskaitinį laikotarpį finansavimo reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų dalis, kurią turi sumokėti Sąjunga, apskaičiuojama pirmąją to laikotarpio dieną pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 8 straipsnio 1 dalies h punkte nurodytą galiojantį finansavimo planą. Apskaičiuojant atsižvelgiama į Sąjungos įnašo pataisas, deklaruotas to laikotarpio išlaidų deklaracijoje.
2. Neviršijant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 34 straipsnio 2 dalyje nustatytos viršutinės ribos, kai bendra Sąjungos įnašo kaimo plėtros programai suma viršija visą kaimo plėtros priemonei numatytą sumą, mokėtina suma sumažinama iki tai priemonei numatytos sumos. Dėl šios priežasties neskirtas Sąjungos įnašas gali būti sumokėtas vėliau, jei valstybė narė pateikia pataisytą finansavimo planą, o Komisija jį patvirtina.
3. Į kiekvienos valstybės narės atidarytą (-as) sąskaitą (-as) Sąjungos įnašą Komisija perveda, atsižvelgdama į turimas lėšas.
Sąskaitos (-ų) pavadinimą (-us) arba numerį (-ius) valstybės narės Komisijai praneša laikydamosi Komisijos pateiktos formos.
4 SKIRSNIS
Bendrosios EŽŪGF ir EŽŪFKP taikomos nuostatos
24 straipsnis
Keitimasis informacija ir dokumentais elektroniniu būdu
1. Komisija nustato informacines sistemas, kurias naudodama su valstybėms narėms elektroniniu būdu keičiasi dokumentais ir informacija teikiant pranešimus ir konsultuojantis dėl informacijos, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnyje ir jo taikymo taisyklėse. Komisija apie bendrąsias tų sistemų įgyvendinimo sąlygas per Žemės ūkio fondų komitetą informuoja valstybes nares.
2. 1 dalyje nurodytos informacinės sistemos turi suteikti galimybę tvarkyti:
a)
duomenis, reikalingus finansiniams sandoriams, visų pirma susijusius su mėnesinėmis ir metinėmis mokėjimo agentūrų ataskaitomis, išlaidų ir įplaukų deklaracijomis ir informacijos ir dokumentų perdavimu pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnį ir šio reglamento 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 ir 29 straipsnius;
b)
bendros svarbos dokumentus, leidžiančius tikrinti mėnesines ir metines ataskaitas ir susipažinti su mokėjimo agentūrų Komisijai pateiktina informacija ir dokumentais;
c)
Sąjungos teisės aktus ir Komisijos gaires dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo per Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nustatyta tvarka akredituotas ir paskirtas įstaigas ir gaires dėl suderinto atitinkamų teisės aktų taikymo.
3. 10, 19, 20, 23 straipsniuose ir 30 straipsnio 1 dalies a, b ir d punktuose nurodytų dokumentų formą ir turinį Komisija nustato ir per informacines sistemas pateikia valstybėms narėms.
Tas formas taiso ir atnaujina Komisija, apie tai pranešusi Žemės ūkio fondų komitetui.
4. 1 dalyje nurodytos informacinės sistemos gali apimti priemones, reikalingas duomenims saugoti ir kad Komisija galėtų tvarkyti fondų sąskaitas, taip pat priemones nustatyto dydžio išlaidoms arba pagal vienodą metodiką skaičiuotinoms išlaidoms apskaičiuoti, ypač kai tai susiję su finansinėmis išlaidomis ir nuvertėjimu.
5. Už duomenų apie finansines operacijas perdavimą, įrašymą į 1 dalyje nurodytas informacines sistemas arba atnaujinimą jose atsakingos mokėjimo agentūros; tai atlikti gali pačios mokėjimo agentūros arba įstaigos, kurioms patikėtos tokios funkcijos, o prireikus - pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalį akredituotos koordinavimo įstaigos.
6. Kai Reglamente (ES) Nr. 1306/2013 arba pagal tą reglamentą Komisijos priimtuose aktuose numatytam dokumentui arba procedūrai yra reikalingas įgalioto asmens parašas arba asmens sutikimas vienu arba keletu tos procedūros etapų, įdiegtos informacinės tokių dokumentų perdavimo sistemos turi sudaryti sąlygas nedviprasmiškai identifikuoti kiekvieną asmenį ir suteikti pakankamas garantijas, kad, laikantis Sąjungos teisės aktų, dokumentų turinys negalės būti pakeistas, įskaitant atskiruose procedūros etapuose. Išlaidų deklaracijų ir valdymo deklaracijų, pridedamų prie metinių ataskaitų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto i ir iii papunkčiuose, atveju mokėjimo agentūros arba, prireikus, pagal to reglamento 7 straipsnio 2 ir 4 dalis akredituotos koordinavimo įstaigos saugo elektroniniu būdu pateiktų dokumentų originalus.
7. Dokumentai elektroninėse ir skaitmeninėse laikmenose saugomi visą 32 straipsnyje nurodytą laikotarpį.
8. Informacinės sistemos gedimo arba ilgalaikio ryšio nebuvimo atveju valstybė narė, gavusi išankstinį Komisijos sutikimą ir pastarosios nustatytomis sąlygomis, gali dokumentus pateikti kita forma.
25 straipsnis
Išmokų mokėjimo sustabdymas, jei vėluojama pateikti informaciją
Įgyvendinimo aktuose dėl Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalyje nurodytų mėnesinių išmokų arba to reglamento 36 straipsnyje nurodytų tarpinių išmokų atsižvelgiama į mokėjimų sustabdymą, dėl kurio priimtas sprendimas pagal to reglamento 42 straipsnį.
26 straipsnis
Palydovinių nuotraukų įsigijimas
1. Taikydama Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 21 straipsnį kiekviena valstybė narė Komisijai ne vėliau kaip kiekvienų metų lapkričio 1 d. praneša:
a)
ar norėtų, kad Komisija įsigytų palydovines nuotraukas, reikalingas jos patikrų programai ir (arba) jos Žemės sklypų identifikavimo sistemos kokybės vertinimui,
b)
ploto, kuris turi būti patikrintas, dydį ir planuojamų kontrolės zonų skaičių.
2. Valstybės narės, prašančios, kad Komisija įsigytų palydovines nuotraukas, bendradarbiaudamos su ja ir iki sausio 15 d. po šio straipsnio 1 dalyje minimos informacijos pateikimo parengia atitinkamų zonų sąrašą ir minėtų nuotraukų įsigijimo grafiką.
3. Komisija nemokamai pateikia valstybių narių įgaliotiesiems atstovams savo įsigytas palydovines nuotraukas. Šie atstovai turi laikytis autorių teisių nuostatų, numatytų sutartyse su tiekėjais, ir grąžinti nuotraukas, kai darbas bus atliktas.
4. Jei bendras valstybių narių gautų prašymų kiekis viršija Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 21 straipsnio vykdymui skirtą biudžetą, Komisija priima sprendimą dėl teiktinų palydovinių nuotraukų apribojimo, kad turimos lėšos būtų naudojamos kuo veiksmingiau.
III SKYRIUS
SĄSKAITŲ PATVIRTINIMAS
1 SKIRSNIS
Skolų susigrąžinimas
27 straipsnis
Palūkanos, taikomos susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas
1. Jei žemės ūkio sektorių teisės aktais numatyta kitaip, palūkanos už nepagrįstai išmokėtas sumas, kurios turi būti susigrąžintos dėl pažeidimų arba aplaidumo, apskaičiuojamos už laikotarpį nuo paramos gavėjui vykdomajame rašte sumoms išieškoti nurodyto mokėjimo termino iki grąžinimo arba išieškojimo dienos. Mokėjimo terminas negali būti ilgesnis nei 60 dienų nuo vykdomojo rašto datos.
2. Taikytina palūkanų norma bet kuriuo atveju negali būti mažesnė negu nacionalinėje teisėje nustatyta nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimui arba grąžintinų sumų surinkimui taikoma palūkanų norma.
28 straipsnis
Susigrąžinimas kompensuojant
Nepažeisdamos jokių kitų nacionalinėje teisėje numatytų veiksmų reikalavimų vykdymui užtikrinti, valstybės narės visas dar negrąžintas paramos gavėjo skolas, nustatytas remiantis nacionaline teise, išskaičiuoja iš išmokų, kurias tam pačiam paramos gavėjui ateityje mokės už skolos susigrąžinimą atsakinga mokėjimo agentūra.
2 SKIRSNIS
Patvirtinimas
29 straipsnis
Metinių ataskaitų turinys
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktyje minimose metinėse ataskaitose nurodoma:
a)
to reglamento 43 straipsnyje nurodytos asignuotosios įplaukos;
b)
atskiruose Sąjungos biudžeto punktuose ir papunkčiuose susumuotos EŽŪGF išlaidos, iš jų atėmus visas nepagrįstai išmokėtas sumas, kurios nebuvo susigrąžintos finansinių metų pabaigoje, išskyrus šio straipsnio h punkte nurodytas sumas, įskaitant visas taikytas palūkanas;
c)
EŽŪFKP išlaidos pagal programą, priemonę ir konkrečią įnašo normą. Į metinę išlaidų suvestinę įtraukiama ir informacija apie susigrąžintas sumas. Užbaigus įgyvendinti programą visos nesusigrąžintos nepagrįstai išmokėtos sumos, išskyrus šio straipsnio h punkte nurodytas sumas, ir visos taikytinos palūkanos atimamos iš atitinkamų finansinių metų išlaidų;
d)
skirtumų lentelė pagal punktus ir papunkčius arba, EŽŪFKP atveju, pagal programą, priemonę, konkrečią įnašo normą ir tikslines sritis, tarp metinėse ataskaitose nurodytų išlaidų bei asignuotųjų įplaukų ir tuo pačiu laikotarpiu deklaruotų šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytuose dokumentuose dėl EŽŪGF ir šio reglamento 22 straipsnio 2 dalyje dėl EŽŪFKP, taip pat kiekvieno skirtumo paaiškinimas;
e)
atskirai nurodomos sumos, kurias atitinkamai turi sumokėti konkreti valstybė narė ir Sąjunga pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą ir 54 straipsnio 3 dalį;
f)
pagal šio reglamento II priede nurodytą pavyzdį parengta lentelė, kurioje nurodytos finansinių metų pabaigoje susigrąžintinos, nepagrįstai dėl pažeidimų, apibrėžtų Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 (16) 1 straipsnio 2 dalyje, išmokėtos sumos, įskaitant visas pagal taikomas Sąjungos sektorių taisykles numatytas baudas ir palūkanas;
g)
pagal šio reglamento III priede nurodytą pavyzdį parengtas išrašas iš skolininkų apskaitos knygos apie sumas, kurios turi būti susigrąžintos ir sumokėtos EŽŪGF arba EŽŪFKP (išskyrus šio straipsnio b, c ir f punktuose nurodytas sumas), įskaitant visas taikomas baudas ir palūkanas;
h)
intervencinių operacijų suvestinė ir ataskaita apie finansinių metų pabaigoje esančių atsargų kiekį ir jų laikymo vietą;
i)
patvirtinimas, kad išlaidų, asignuotųjų įplaukų ir kiekvieno intervencinio atsargų perkėlimo duomenys yra užfiksuoti mokėjimo agentūros bylose ir apskaitos įrašuose;
j)
nepanaudotų/nepatvirtintų valstybių narių išankstinių mokėjimų sumos finansinių metų pabaigos balansas, EŽŪGF atveju išskirstytas pagal priemones, o EŽŪFKP - pagal programas, pastarojo fondo atveju įskaitant finansines priemones. Finansinių priemonių laikotarpio pabaigos balansas susijęs su Komisijos išmokėtomis sumomis, kurios valstybių narių nebuvo panaudotos išmokoms galutiniams paramos gavėjams ir dėl kurios nebuvo prisiimta įsipareigojimų pagal garantijų sutartis remiantis Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 42 straipsnio 1 dalimi.
30 straipsnis
Informacijos perdavimas
1. Sąskaitoms patvirtinti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį kiekviena valstybė narė Komisijai siunčia:
a)
į metines ataskaitas įtrauktus punktus, kaip nurodyta šio reglamento 29 straipsnyje;
b)
sertifikavimo įstaigos ar įstaigų parengtus sertifikatus ir ataskaitas, nurodytus šio reglamento 5 straipsnio 3 ir 4 dalyse;
c)
visos apskaitos informacijos visus įrašus, kurie yra reikalingi statistikai ir kontrolei atlikti;
d)
valdymo deklaraciją, nurodytą šio reglamento 3 straipsnyje.
2. 1 dalyje nurodyti dokumentai ir apskaitos informacija nusiunčiami Komisijai ne vėliau kaip kitų metų po atitinkamų finansinių metų vasario 15 d. Šios dalies a, b ir d punktuose nurodytų dokumentų vienas egzempliorius siunčiamas kartu su elektronine kopija, naudojant Komisijos nustatytą formą ir laikantis Komisijos pagal 24 straipsnį nustatytų reikalavimų.
3. Komisijai paprašius arba valstybės narės iniciatyva, išsamesnė informacija, susijusi su sąskaitų patvirtinimu, gali būti nusiųsta Komisijai per laikotarpį, kuri Komisija nustato atsižvelgdama į darbą, kurį reikia atlikti siekiant suteikti tokią informaciją. Jeigu tokios informacijos nepateikta, Komisija sąskaitas gali patvirtinti remdamasi turima informacija.
4. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija gali leisti pateikti informaciją vėliau, jeigu toks prašymas jai pateikiamas prieš pasibaigiant informacijos pateikimo terminui.
31 straipsnis
Apskaitos informacijos forma ir turinys
1. 30 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytos apskaitos informacijos forma ir turinys bei jos pateikimo Komisijai būdas turi būti nustatomi laikantis Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 991/2013 (17).
2. Komisija apskaitos informaciją naudoja tik šiais tikslais:
a)
atlikdama sąskaitų patvirtinimo užduotis pagal Reglamentą (ES) Nr. 1306/2013;
b)
stebėdama pokyčius ir teikdama žemės ūkio prognozes.
Šia informacija vykdydami savo užduotis gali pasinaudoti Europos Audito Rūmai ir Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF).
3. Visi surinktoje apskaitos informacijoje nurodyti asmens duomenys tvarkomi tik 2 dalyje nurodytais tikslais. Visų pirma, jeigu Komisija naudoja apskaitos informaciją 2 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodytu tikslu, Komisija užtikrina tokių duomenų anonimiškumą ir tvarko juos tik apibendrinta forma.
4. Suinteresuotieji asmenys užklausas apie savo asmens duomenų tvarkymą Komisijai siunčia naudodami VI priede pateiktą formą.
5. Komisija užtikrina, kad apskaitos informacija būtų tvarkoma konfidencialiai ir saugiai.
32 straipsnis
Apskaitos informacijos saugojimas
1. Su finansuojamomis išlaidomis ir asignuotosiomis įplaukomis, kurias gaus EŽŪGF, susijusius patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais Komisija patvirtino atitinkamų finansinių metų sąskaitas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį.
2. Su finansuojamomis išlaidomis ir asignuotosiomis įplaukomis, kurias gaus EŽŪGF, susijusius patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais buvo atliktas paskutinis mokėjimo agentūros mokėjimas.
3. Pažeidimų arba aplaidumo atveju 1 ir 2 dalyje nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais iš paramos gavėjų buvo susigrąžintos ir fondams pervestos visos sumos arba kuriais buvo nustatytos finansinės nesusigrąžinimo pasekmės pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalį.
4. Jeigu atliekama Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnyje numatyta atitikties patvirtinimo procedūra, 1 ir 2 dalyje nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip vienus metus po tų metų, kuriais buvo užbaigta procedūra, arba, jeigu byla dėl atitikties sprendimo nagrinėjama Europos Sąjungos Teisingumo Teisme, ne trumpiau kaip vienus metus po tų metų, kuriais byla buvo užbaigta.
5. 1-4 dalyse nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo popierine, elektronine ir (arba) abiem formomis.
Vien elektronine forma dokumentai gali būti saugomi tik tuo atveju, jeigu pagal valstybės narės nacionalinę teisę nacionalinio teismo procese leidžiama naudoti elektroninius dokumentus kaip pagrindinių operacijų įrodymą.
Jeigu dokumentai saugomi tik elektronine forma, jų saugojimo sistema turi atitikti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 I priedo 3 skirsnio B dalies reikalavimus.
33 straipsnis
Finansinis patvirtinimas
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje nurodytame sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo nustatomos kiekvienos valstybės narės patirtų išlaidų sumos per atitinkamus finansinius metus, kurios pripažįstamos mokėtinomis iš fondų remiantis šio reglamento 29 straipsnyje nurodytomis ataskaitomis ir atsižvelgiant į visus Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnyje nurodytus sumažinimus ir sustabdymus.
Sprendime taip pat nustatoma, kokios sumos turi būti finansuotos iš Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės biudžeto pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalį.
Į EŽŪFKP skirtame sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo nustatytą sumą įtraukiamos lėšos, kurias atitinkama valstybė narė gali dar kartą panaudoti po perskyrimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 56 straipsnio antrą pastraipą.
2. EŽŪGF atveju su sprendimu dėl sąskaitų patvirtinimo susijusios iš kiekvienos valstybės narės susigrąžintinos arba jai mokėtinos sumos nustatomos, išskaičiuojant atitinkamų finansinių metų mėnesines išmokas iš pagal 1 dalį tiems patiems finansiniams metams pripažintų išlaidų. Komisija išskaičiuoja šią sumą arba prideda ją prie mėnesinės išmokos, susijusios su antrojo mėnesio po sprendimo dėl sąskaitų patvirtinimo priėmimo išlaidomis.
EŽŪFKP atveju su sprendimu dėl sąskaitų patvirtinimo susijusios iš kiekvienos valstybės narės susigrąžintinos arba jai mokėtinos sumos nustatomos, išskaičiuojant atitinkamų finansinių metų tarpines išmokas iš pagal 1 dalį tiems patiems finansiniams metams pripažintų išlaidų.
Komisija išskaičiuoja šią sumą iš pirmojo mokėjimo arba prideda ją prie minėto mokėjimo, už kurį valstybė narė pateikė išlaidų deklaraciją po to, kai buvo priimtas sprendimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį.
3. Pasibaigus finansiniams metams, ne vėliau kaip balandžio 30 d. Komisija informuoja atitinkamą valstybę narę apie Komisijai pateiktos informacijos patikrinimų rezultatus kartu su siūlomais pakeitimais.
4. Jeigu dėl tam tikrų atitinkamai valstybei narei priskirtinų priežasčių Komisija negali patvirtinti valstybės narės sąskaitų iki kitų metų gegužės 31 d., Komisija atitinkamą valstybę narę informuoja apie papildomus tyrimus, kuriuos ji siūlo atlikti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 47 straipsnį.
5. 1-4 dalys mutatis mutandis taikomos asignuotosioms įplaukoms, apibrėžtoms Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 43 straipsnyje.
34 straipsnis
Atitikties patvirtinimas
1. Siekdama nustatyti sumas, kurios nebus finansuojamos Sąjungos lėšomis tuo atveju, kai nustatoma, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, Komisija remiasi savo išvadomis ir atsižvelgia į valstybių narių pateiktą informaciją, jei ši informacija pateikta laikantis terminų, nustatytų atliekant atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir pagal šį straipsnį.
2. Jeigu po atlikto tyrimo Komisija mano, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, ji praneša tokias išvadas atitinkamai valstybei narei, nurodo taisomąsias priemones, reikalingas užtikrinti, kad ateityje būtų laikomasi šių taisyklių, ir nurodo preliminarų finansinių pataisų lygį, kuris, jos manymu, tame procedūros etape atitinka jos išvadas. Tame pranešime taip pat nustatoma dvišalio posėdžio, kuris turi būti surengtas per keturis mėnesius po to, kai baigiasi valstybės narės atsakymui nustatytas laikotarpis, data. Pranešime daroma nuoroda į šį straipsnį.
Valstybė narė turi atsakyti per du mėnesius nuo pranešimo gavimo. Atsakydama valstybė narė visų pirma turi galimybę:
a)
Komisijai įrodyti, kad faktinis reikalavimų nesilaikymo arba fondams keliamos rizikos mastas yra mažesnis negu nurodė Komisija;
b)
pranešti Komisijai apie taisomąsias priemones, kurių ji ėmėsi, kad užtikrintų, jog būtų laikomasi Sąjungos taisyklių, ir nuo kurios dienos jos bus įgyvendinamos.
Pateisinamais atvejais Komisija, gavusi pagrįstą prašymą iš valstybės narės, gali leisti pratęsti dviejų mėnesių laikotarpį ne daugiau kaip dviem mėnesiais. Prašymą Komisijai reikia nusiųsti, kol tas laikotarpis dar nepasibaigęs.
Jei valstybė narė mano, kad dvišalio posėdžio rengti nereikia, atsakydama į pirmiau nurodytą pranešimą ji apie tai atitinkamai praneša Komisijai.
3. Dvišaliame posėdyje abi šalys stengiasi pasiekti susitarimą dėl priemonių, kurių reikia imtis, taip pat dėl pažeidimo masto įvertinimo ir dėl Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos.
Komisija per 30 darbo dienų nuo dvišalio posėdžio parengia jo protokolą ir nusiunčia jį valstybei narei. Valstybė narė gali atsiųsti Komisijai savo pastabas per 15 darbo dienų nuo posėdžio protokolo gavimo dienos.
Per šešis mėnesius nuo dvišalio posėdžio protokolo nusiuntimo dienos Komisija oficialiai praneša savo išvadas valstybei narei, remdamasi informacija, gauta per atitikties patvirtinimo procedūrą. Tame pranešime įvertinamos išlaidos, kurios nebus Sąjungos finansuojamos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 12 straipsnį. Pranešime daroma nuoroda į šio reglamento 40 straipsnio 1 dalį.
4. Tais atvejais, kai valstybė narė taiko 40 straipsnyje numatytą taikinimo procedūrą, Komisija valstybei narei savo išvadas praneša ne vėliau kaip per šešis mėnesius po:
a)
Taikinimo institucijos ataskaitos gavimo arba
b)
papildomos informacijos iš valstybės narės per terminą, nurodytą 40 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje, gavimo su sąlyga, kad laikomasi šio straipsnio 6 dalyje nustatytų sąlygų.
5. Kad 3 ir 4 dalys būtų taikomos atitinkamais laikotarpiais, Komisija turi turėti visą konkrečiu procedūros etapu svarbią informaciją. Jei Komisija mano, kad jai trūksta informacijos, ji gali bet kuriuo metu per 3 ir 4 dalyse nustatytus laikotarpius:
a)
prašyti, kad valstybė narė pateiktų papildomos informacijos; valstybė narė atsakymą pateikia per du mėnesius nuo tokio pranešimo gavimo; ir (arba)
b)
informuoti valstybę narę apie savo ketinimą atlikti papildomą auditą, kad atliktų būtinas patikras.
Tokiu atveju 3 ir 4 dalyse nurodyti laikotarpiai pradedami skaičiuoti iš naujo: arba nuo Komisijos prašymo suteikti papildomos informacijos gavimo dienos, arba nuo paskutinės papildomo audito dienos.
6. Vertinant išlaidas, kurios nebus Sąjungos finansuojamos, į informaciją, kurią valstybė narė perduoda po 3 dalies antroje pastraipoje nurodyto Komisijos pranešimo, galima atsižvelgti tik:
a)
siekiant išvengti didelio Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos pervertinimo ir
b)
jei tinkamai pagrindžiama, kad informaciją perduoti vėluojama dėl išorės veiksnių, ir jei dėl to vėlavimo Komisijai nekyla kliūčių laiku priimti sprendimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.
7. Pateikusi valstybėms narėms savo išvadas pagal šio reglamento 34 straipsnio 3 arba 4 dalį Komisija, jei reikia, priima vieną ar daugiau sprendimų pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį, kad iš Sąjungos lėšų nebūtų finansuojamos išlaidos, patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių. Komisija gali toliau vykdyti atitikties patvirtinimo procedūras, kol valstybė narė faktiškai įgyvendins taisomąsias priemones.
8. EŽŪGF atveju Sąjungos finansavimas sumažinamas Komisijai tas sumas išskaičiavus iš mėnesinių išmokų, susijusių su antrąjį mėnesį po sprendimo priėmimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį patirtomis išlaidomis.
EŽŪFKP atveju Sąjungos finansavimas sumažinamas Komisijai tas sumas išskaičiavus iš išmokos, su kuria susijusią išlaidų deklaraciją valstybė narė pateikė po to, kai buvo priimtas sprendimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.
Tačiau valstybės narės prašymu ir pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu Komisija gali priimti sprendimą, kuriuo nustatoma kita data išskaičiavimams atlikti arba leidžiama juos kompensuoti dalinėmis išmokomis, jeigu tai pateisinama išskaičiavimų, įtrauktų į įgyvendinimo aktą, priimtą remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsniu, svarba.
9. Tinkamai pagrįstais atvejais, apie kuriuos pranešama atitinkamoms valstybėms narėms, Komisija gali pratęsti 3 ir 4 dalyse nurodytus laikotarpius.
10. 1-9 dalys mutatis mutandis taikomos asignuotosioms įplaukoms, apibrėžtoms Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 43 straipsnyje.
35 straipsnis
Sprendimas nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimų
1. Komisija gali nuspręsti nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį, kai ji mano, kad galimos finansinės pataisos dėl reikalavimų nesilaikymo, nustatyto per 34 straipsnio 2 dalyje nurodytą tyrimą, neviršytų 50 000 EUR ir 2 % atitinkamų išlaidų arba sumų, kurias reikia susigrąžinti.
2. Kai Komisija sumažina mėnesines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnio 1 dalį, ji gali nuspręsti nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimo pagal to reglamento 52 straipsnį, jei atitinkama valstybė narė nepareiškia savo prieštaravimo dėl šios dalies taikymo vykdant to reglamento 41 straipsnio 1 dalyje nustatytą procedūrą.
36 straipsnis
Taikinimo institucija
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnyje numatytai atitikties patvirtinimo procedūrai atlikti įsteigiama Taikinimo institucija. Jos uždaviniai yra:
a)
išnagrinėti bet kokį klausimą, kurį jai nurodo valstybė narė, gavusi oficialų pranešimą iš Komisijos pagal šio reglamento 34 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą, įskaitant išlaidų, kurių Komisija ketina nebefinansuoti iš Sąjungos biudžeto, įvertinimą;
b)
siekti suderinti Komisijos ir atitinkamos valstybės narės skirtingas pozicijas;
c)
nagrinėjimo pabaigoje parengti ataskaitą apie pastangų suderinti pozicijas rezultatus, surašant tam tikras pastabas, kurios, jos manymu, yra naudingos, jeigu dėl visų arba kai kurių ginčytinų klausimų nepavyksta susitarti.
37 straipsnis
Taikinimo institucijos sudėtis
1. Taikinimo instituciją sudaro ne mažiau kaip penki nariai, atrinkti iš žymių asmenų, kurie yra tikrai nepriklausomi ir turi aukštą kvalifikaciją spręsti bendros žemės ūkio politikos, įskaitant kaimo plėtrą, finansavimo klausimus arba turi finansinio audito patirties.
Jie turi būti skirtingų valstybių narių piliečiai.
2. Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, skiria pirmininką, narius ir pakaitinius narius pradiniam trejų metų laikotarpiui.
Kadencija gali būti atnaujinta tik vieną kartą vieniems metams, apie tai pranešus Žemės ūkio fondų komitetui. Tačiau jei pirmininkas, kurį norima skirti, jau yra Taikinimo institucijos narys, jo pirminė pirmininko kadencija trunka trejus metus.
Taikinimo institucijos pirmininko, narių ir pakaitinių narių pavardės skelbiamos Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje.
3. Taikinimo institucijos nariams mokamas atlygis, atsižvelgiant į laiką, kurį jie turi skirti užduotims atlikti. Išlaidos kompensuojamos pagal Komisijos darbuotojams taikomas taisykles.
4. Pasibaigus kadencijai, pirmininkas ir nariai toliau eina pareigas, kol jie pakeičiami arba jų kadencija pratęsiama.
5. Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, gali nutraukti nario, kuris nebeatitinka jam keliamų reikalavimų atlikti pareigas Taikinimo institucijoje arba kuris dėl kokios nors priežasties neapibrėžtą laikotarpį negali eiti pareigų, kadenciją.
Tokiu atveju šį narį likusiam kadencijos laikotarpiui pakeičia pakaitinis narys ir apie tai pranešama Žemės ūkio fondų komitetui.
Jeigu pirmininko kadencija yra nutraukiama, Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, paskiria narį, kuris atliks pirmininko pareigas likusį kadencijos laikotarpį.
38 straipsnis
Taikinimo institucijos nepriklausomumas
1. Taikinimo institucijos nariai yra nepriklausomi vykdydami savo pareigas, jie nesiekia gauti jokių nurodymų iš Komisijos, kitų Vyriausybių ar institucijų ir jų nevykdo.
Nariai negali dalyvauti Taikinimo institucijos veikloje ir pasirašyti ataskaitos, jeigu atlikdami ankstesnes pareigas buvo asmeniškai susiję su svarstomu klausimu.
2. Nepažeidžiant Sutarties 287 straipsnio nuostatų, nariai negali viešai atskleisti jokios informacijos, su kuria susipažino atlikdami pareigas Taikinimo institucijoje. Tokia informacija yra slapta, ji saugoma kaip profesinė paslaptis.
39 straipsnis
Darbo tvarka
1. Taikinimo institucijos posėdžiai vyksta Komisijos būstinėje. Pirmininkas parengia ir organizuoja darbą. Kai pirmininko nėra, nepažeidžiant 37 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos, pirmininko pareigas atlieka vyriausias narys.
Sekretoriato paslaugas Taikinimo institucijai teikia Komisija.
2. Nepažeidžiant 38 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, ataskaitos tvirtinamos absoliučia dalyvaujančių narių balsų dauguma; svarstant klausimus kvorumą sudaro trys asmenys.
Ataskaitas pasirašo pirmininkas ir kiti svarstyme dalyvavę nariai. Kartu jas pasirašo sekretoriatas.
40 straipsnis
Taikinimo procedūra
1. Valstybė narė gali perduoti spręsti klausimą Taikinimo institucijai per 30 darbo dienų po to, kai gavo Komisijos pranešimą, nurodytą 34 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje, Taikinimo institucijos sekretoriatui nusiųsdama oficialų taikinimo prašymą.
Procedūros sąlygas ir sekretoriato adresą nurodo valstybė narė per Žemės ūkio fondų komitetą.
2. Taikinimo prašymas priimamas tik tuomet, jeigu, kaip praneša Komisija, numatyta suma, kurios Sąjunga nefinansuos:
a)
viršija 1 milijoną eurų
arba
b)
sudaro ne mažiau kaip 25 % visų valstybės narės metinių išlaidų pagal atitinkamas biudžeto eilutes.
Be to, jeigu atitinkama valstybė narė išankstinėse diskusijose teigė ir įrodė, kad kalbama apie esminį dalyką, susijusį su Sąjungos taisyklių taikymu, Taikinimo institucijos pirmininkas gali paskelbti taikinimo prašymą priimtinu. Tačiau toks prašymas nepriimtinas, jeigu jis susijęs tik su teisiniu aiškinimu.
3. Taikinimo institucija kuo greičiau atlieka neoficialų tyrimą, remdamasi tik Komisijos turimais įrodymais tuo metu, kai pagal 34 straipsnio 3 dalį pranešama apie oficialias išvadas ir nešališkai išklausydama Komisiją bei atitinkamas nacionalines institucijas.
Tačiau jei valstybė narė mano, kad į savo taikinimo prašymą turi įtraukti informaciją, kuri dar nebuvo perduota Komisijai, Taikinimo institucija gali paprašyti Komisiją įvertinti tą naują informaciją tik jei įvykdytos 34 straipsnio 6 dalyje nustatytos sąlygos. Informacija Komisijai perduodama ne vėliau kaip per du mėnesius po to, kai nusiunčiama 36 straipsnio c punkte nurodyta ataskaita.
4. Jeigu praėjus keturiems mėnesiams po kreipimosi Taikinimo institucijai nepavyko suderinti Komisijos ir atitinkamos valstybės narės pozicijų, taikinimo procedūra laikoma nepavykusia.
Šiuo atveju ataskaitoje, nurodytoje 36 straipsnio c punkte, nurodomos priežastys, dėl kurių pozicijos negalėjo būti suderintos. Joje nurodoma, ar per procedūrą pasiektas dalinis susitarimas ir ar Taikinimo institucija prašo Komisiją įvertinti naują informaciją pagal 3 dalies antrą pastraipą.
Ataskaita siunčiama:
a)
atitinkamai valstybei narei,
b)
Komisijai, kad ši galėtų ją išnagrinėti prieš pateikdama savo išvadas valstybei narei;
c)
kitoms valstybėms narėms, kurios dalyvauja Žemės ūkio fondų komiteto veikloje.
IV SKYRIUS
PATIKRŲ TAISYKLĖS
1 SKIRSNIS
Bendrosios taisyklės
41 straipsnis
Patikrų vietoje skaičiaus sumažinimas
1. Vadovaudamosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 59 straipsnio 5 dalimi, valstybės narės gali nuspręsti sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, jei laikomasi visų šių sąlygų:
a)
sertifikavimo įstaiga pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnį pateikė nuomonę, kurioje patvirtinama, kad vidaus kontrolės sistema veikia tinkamai ir kad atitinkamos tiriamosios visumos klaidų lygis buvo mažesnis už 2 % reikšmingumo ribą bent dvejus iš eilės finansinius metus, einančius prieš tuos metus, kai numatoma taikyti sumažintą kontrolės normą;
b)
Komisija nepranešė atitinkamai valstybei narei, kad ji negali priimti sertifikavimo įstaigos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnį pateiktos ir šios dalies a punkte nurodytos nuomonės; ir
c)
Komisija:
i)
pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį nepranešė atitinkamai valstybei narei apie nustatytus individualios paramos sistemos arba atitinkamos priemonės kontrolės sistemos trūkumus, arba
ii)
taikant šio reglamento 34 straipsnį, priima taisomąsias priemones, kurių ėmėsi atitinkama valstybė narė, kai jai pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį buvo pranešta apie nustatytus individualios paramos sistemos arba atitinkamos priemonės kontrolės sistemos trūkumus, ir apie tai atitinkamai praneša valstybei narei.
2. Valstybės narės gali nuspręsti sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį atsižvelgdamos į lygius ir, prireikus, papildomas konkrečių sektorių teisės aktuose nustatytas sąlygas.
Priėmusios sprendimą sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, valstybės narės apie tai nedelsdamos praneša Komisijai. Nurodoma ši informacija:
a)
paramos sistema arba atitinkama priemonė;
b)
laikotarpis, kuriuo taikomas sumažintas būtiniausias patikrų vietoje lygis;
c)
sumažintas būtiniausias patikrų vietoje lygis, kuris bus taikomas.
3. Jeigu nebesilaikoma kurios nors iš 1 dalyje nustatytų sąlygų arba kurios nors iš konkrečių sektorių teisės aktuose nustatytų papildomų sąlygų, valstybės narės nedelsdamos atšaukia savo sprendimą sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį ir nuo kitų paraiškų teikimo metų taiko būtiniausią patikrų vietoje lygį, nustatytą žemės ūkio sektorių teisės aktais.
2 SKIRSNIS
Sandorių tikrinimas
42 straipsnis
Valstybių narių atliekamas tikrinimas
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnio 1 dalyje nurodytas sistemingas įmonių komercinių dokumentų tikrinimas atliekamas kiekvieno patikrinimų laikotarpio, nurodyto šio straipsnio 4 dalyje, ne mažiau kaip pusėje įmonių, kurių gautos arba išmokėtos lėšos arba jų suma pagal EŽŪGF finansavimo sistemą per EŽŪGF finansinius metus, pasibaigusius prieš prasidedant šiam patikrinimo laikotarpiui, viršijo 150 000 EUR.
2. Kiekvienam patikrinimo laikotarpiui valstybės narės, nepažeisdamos savo pareigų, nustatytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnio 1 dalyje, tikrintinas įmones atrenka vadovaudamosi visų priemonių rizikos analize, kai tai praktiškai įmanoma. Valstybės narės pateikia Komisijai savo siūlymus dėl rizikos analizės naudojimo ne vėliau kaip prieš 6 mėnesius iki tikrinimo laikotarpio pradžios. Pasiūlymuose nurodoma visa reikiama informacija, susijusi su metodu, technika ir analizei naudotais duomenimis, kriterijai ir tikėtinas atliktinų patikrų įgyvendinimo metodas. Pasiūlymas rengiamas pagal šio reglamento V priede pateiktą formą. Kiekviena valstybė narė atsižvelgia į Komisijos pastabas dėl rizikos analizės pasiūlymų, pateikiamas per aštuonias savaites po pasiūlymų gavimo.
3. Kalbant apie priemones, dėl kurių valstybė narė mano, kad rizikos analizės atlikti praktiškai neįmanoma, privaloma, kad būtų patikrintos įmonės, kurių gautos arba išmokėtos lėšos arba abiejų skaičių suma pagal EŽŪGF finansavimo sistemą viršijo 350 000 EUR ir kurios pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyrių nebuvo patikrintos per vieną iš dviejų anksčiau buvusių patikrinimo laikotarpių.
4. Tikrinimo laikotarpis prasideda liepos 1 d. ir trunka iki kitų metų birželio 30 d. Tikrinimas apima ne trumpesnį kaip 12 mėnesių laikotarpį, kuris baigėsi ankstesnio patikrinimo laikotarpiu; jis gali būti pratęstas laikotarpiams, kuriuos nustato valstybė narė, einantiems prieš arba po to 12 mėnesių laikotarpio.
43 straipsnis
Prieiga prie komercinių dokumentų
Įmonės saugo komercinius dokumentus ne trumpiau nei trejus metus, skaičiuojant nuo metų, kuriais jie buvo parengti, pabaigos. Valstybės narės gali nustatyti ilgesnį šių dokumentų laikymo laikotarpį.
44 straipsnis
Bendri veiksmai
Komisija, veikdama savo iniciatyva arba pasiūlius valstybei narei, ir sutikus atitinkamai valstybei narei, gali nuspręsti koordinuoti dviejų arba daugiau valstybių narių tarpusavio pagalbos veiksmus, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 1 dalyje.
45 straipsnis
Tarpusavio pagalba
1. Per pirmuosius tris mėnesius, einančius po EŽŪGF finansinių metų, kuriais buvo pervestas mokėjimas, valstybės narės nusiunčia Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų įmonių sąrašą kiekvienai valstybei narei, kurioje tokia įmonė yra įsteigta. Sąraše pateikiama visa informacija, reikalinga, kad paskirties valstybės narės galėtų nustatyti įmones ir vykdyti jų tikrinimo įsipareigojimus. Paskirties valstybė narė yra atsakinga už tokių įmonių tikrinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnį. Kiekvieno sąrašo kopija nusiunčiama Komisijai.
Valstybė narė, gaunanti ar atliekanti mokėjimą, gali paprašyti valstybės narės, kurioje įsteigta įmonė, patikrinti kai kurias tame sąraše esančias įmones pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnį, nurodydama šio prašymo priežastis ir ypač su tuo susijusią riziką.
Prašymą gavusi valstybė narė tinkamai atsižvelgia į su įmone susijusią riziką, apie kurią praneša prašymą pateikusi valstybė narė.
Valstybė narė, kuriai pateiktas prašymas, informuoja prašymą pateikusią valstybę narę apie tolesnius veiksmus patenkinant prašymą. Kai atliekamas sąraše esančios įmonės patikrinimas, prašymą gavusi valstybė narė, kuri atliko patikrinimą, informuoja prašymą pateikusią valstybę narę apie to patikrinimo rezultatus ne vėliau kaip per tris mėnesius, pasibaigus patikrinimo laikotarpiui.
Per mėnesį nuo kiekvieno ketvirčio pabaigos Komisijai išsiunčiama ketvirtinė tokių prašymų apžvalga. Komisija gali reikalauti, kad būtų pateikta atskirų prašymų kopija.
Pirmoje pastraipoje nurodytas įmonių sąrašas sudaromas pagal VI priede pateiktą pavyzdį.
2. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 2 dalyje nurodytų įmonių sąrašas sudaromas pagal šio reglamento VII priede pateiktą pavyzdį.
3. 1 dalies antroje pastraipoje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 3 dalyje nurodytas vienos valstybės narės pateiktas kitoje valstybėje narėje esančios įmonės tikrinimo prašymas parengiamas pagal šio reglamento VIII priede pateiktą pavyzdį.
4. Informacija apie 1 dalies antroje pastraipoje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 3 dalyje nurodytus tikrinimų rezultatus parengiama remiantis šio reglamento IX priede pateiktu pavyzdžiu.
5. Tikrinimo prašymų apžvalga, nurodyta 1 dalies penktoje pastraipoje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 3 dalyje, įskaitant tikrinimo rezultatus, parengiama remiantis šio reglamento X priede pateiktu pavyzdžiu.
6. Pagal 1 dalį teiktina informacija perduodama elektronine forma, naudojant Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 991/2013 II priedo 2 skirsnyje pateiktą formą.
46 straipsnis
Metinės programos ir ataskaitos
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 84 straipsnyje nurodyta metinė patikrinimų programa sudaroma remiantis šio reglamento XI priede pateiktu pavyzdžiu.
2. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 86 straipsnio 1 dalyje nurodytoje metinėje ataskaitoje nurodomi visi sunkumai, su kuriais buvo susidurta, ir priemonės, kurių buvo imtasi jiems įveikti, bei prireikus pateikiami pasiūlymai dėl patobulinimų.
Į ją įtraukiama išsami informacija apie visus Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyrius taikymo aspektus, išvardytus šio reglamento XII priede; ji pateikiama aiškiai atskirtomis dalimis, naudojant tame priede nurodytus pavadinimus.
3. Pagal šį straipsnį ir 45 straipsnį pateiktina informacija, gali būti pateikta popierine arba elektronine forma; informacijos siuntėjas ir gavėjas susitaria dėl jos formato.
4. Teikdama Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 109 straipsnyje nurodytą metinę finansinę fondų administravimo ataskaitą Komisija kasmet įvertina padarytą pažangą.
47 straipsnis
Specialieji departamentai
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 85 straipsnyje nurodyti specialieji departamentai be tame straipsnyje nurodytų užduočių yra atsakingi už:
a)
nacionalinių pareigūnų, atsakingų už šiame skirsnyje nurodytų tikrinimų vykdymą, mokymą, siekiant suteikti jiems galimybę įgyti pakankamai žinių, reikalingų pareigoms atlikti;
b)
patikrinimo ataskaitų ir visų kitų dokumentų, susijusių su tikrinimais, vykdomais pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyrių ir numatytais jame, tvarkymą;
c)
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 84 straipsnyje nurodytų programų ir to reglamento 86 straipsnio 1 dalyje nurodytų ataskaitų parengimą ir perdavimą.
2. Valstybės narės specialiesiems departamentams suteikia visus įgaliojimus, reikalingus 1 dalyje nurodytoms užduotims atlikti.
Jie susideda iš pakankamo skaičiaus tas užduotis tinkamai parengtų vykdyti pareigūnų.
3. Valstybė narė, kurioje minimalus tikrintinų įmonių skaičius yra mažesnis nei 10, neprivalo įsteigti specialiojo departamento.
V SKYRIUS
UŽSTATAI
1 SKIRSNIS
Taikymo sritis, informacinės technologijos, force majeure
48 straipsnis
Taikymo sritis
Šis skyrius taikomas visais atvejais, kai žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatomas užstatas, nepriklausomai nuo to, ar vartojamas konkretus terminas „užstatas“.
Šis skyrius netaikomas užstatams, teikiamiems siekiant užtikrinti, kad būtų mokami Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2913/92 (18) nurodyti importo ir eksporto muitai.
49 straipsnis
Elektroninis administravimas
Pranešimai, dokumentai ir užstatai gali būti rengiami, tvarkomi ir valdomi taikant informacines technologijas (IT) su sąlyga, kad taikomos sistemos būtų valdomos pagal oficialiai patvirtintus šioms sistemoms pritaikytus kokybės ir saugumo protokolus.
Jei kompetentingos institucijos negali gauti patikrai reikalingų dokumentų dėl IT sistemų skirtumų, tie dokumentai atspausdinami, o jų tikrumą patvirtina tas IT sistemas valdanti kompetentinga institucija (toliau - išdavimo institucija) arba dokumentų kopijas tvirtinti kompetentinga institucija.
Tokie atspausdinti dokumentai gali būti pakeisti elektroniniu pranešimu, kurį išdavimo institucija siunčia paramos gavėjui arba kompetentingai institucijai, su sąlyga, kad išdavimo institucija pateikia oficialiai patvirtintą sertifikavimo protokolą, kuriuo užtikrinamas pranešimo tikrumas.
50 straipsnis
Force majeure terminai
1. Šis straipsnis taikomas, kai į jį daroma nuoroda konkrečiame reglamente.
2. Prašymas pripažinti force majeure atvejį nepriimamas, jei kompetentinga institucija jį gauna daugiau nei 30 kalendorinių dienų po:
a)
dienos, kurią kompetentinga institucija pranešė veiklos vykdytojui apie nustatytą Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 23 straipsnio 2 dalyje nurodyto atitinkamo įpareigojimo nesilaikymą, apie pasibaigusį to reglamento 23 straipsnio 3 dalyje nurodytą atitinkamo įpareigojimo vykdymo terminą arba pasibaigusį to reglamento 23 straipsnio 4 dalyje nurodytą atitinkamo įpareigojimo įvykdymo įrodymų pateikimo terminą;
b)
paskutinės pasiūlymų teikimo trečiojoje šalyje dienos, jei pasiūlymas susijęs su eksporto sertifikatais, kuriuose iš anksto nustatyta kompensacija.
3. Veiklos vykdytojai pateikia kompetentingai institucijai pakankamus aplinkybių, kurias jie laiko force majeure atvejais, įrodymus per 181 kalendorinę dieną pasibaigus laikotarpiui, per kurį įpareigojimas turėjo būti visiškai įvykdytas. Jeigu per šį nustatytą laiką veiklos vykdytojai negali pateikti įrodymų, nors ėmėsi visų deramų priemonių, kad juos gautų ir perduotų, jiems gali būti suteikta daugiau laiko.
4. Valstybės narės praneša Komisijai apie pripažintus force majeure atvejus, nurodydamos atitinkamą informaciją apie kiekvieną atvejį.
2 SKIRSNIS
Užstatų forma
51 straipsnis
Forma
1. Užstatas gali būti pateikiamas:
a)
įmokant grynuosius pinigus, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 19 straipsnio 2 ir 3 dalyje; ir (arba)
b)
nurodant laiduotoją pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 21 straipsnį.
2. Kompetentingos institucijos nuožiūra užstatas gali būti pateikiamas:
a)
įkeičiant grynųjų pinigų indėlį banke;
b)
įkeičiant valstybinei įstaigai arba valstybiniams fondams pateiktus pagrįstus reikalavimus išmokėti nustatytas ir mokėtinas sumas, kurių atžvilgiu kiti mokestiniai reikalavimai neturi pirmumo teisės, ir (arba)
c)
įkeičiant perleidžiamuosius užstatus atitinkamoje valstybėje narėje, jeigu juos išduoda arba už juos garantuoja ta valstybė narė.
3. Priimdamos 2 dalyje išvardytų formų užstatus, kompetentingos institucijos gali numatyti papildomų sąlygų.
52 straipsnis
Perleidžiamieji užstatai
1. Pagal 51 straipsnio 2 dalies c punktą įkeisto užstato realizavimo vertė užstato pateikimo metu turi sudaryti ne mažiau kaip 115 % reikalaujamo užstato vertės.
2. Kompetentinga institucija gali priimti 51 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytos formos užstatą tik tuo atveju, kai jį pateikianti šalis raštu įsipareigoja arba pateikti papildomą užstatą, arba pakeisti pirminį užstatą, jeigu minėto užstato realizavimo vertė trijų mėnesių laikotarpiu sudarė mažiau nei 105 % reikalaujamo užstato vertės. Toks raštiškas įsipareigojimas nebūtinas, jeigu tai jau yra numatyta nacionalinės teisės aktuose. Kompetentinga institucija reguliariai tikrina tokio užstato vertę.
3. 51 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto užstato realizavimo vertę įvertina kompetentinga institucija, atsižvelgdama į visas realizavimo išlaidas.
4. Užstato realizavimo vertė įvertinama remiantis turimais paskutinio kotiravimo duomenimis.
5. Kompetentingos institucijos prašymu užstatą pateikianti šalis taip pat pateikia jo realizavimo vertę patvirtinantį įrodymą.
53 straipsnis
Pakeitimas ir priskyrimas
1. Bet kuri užstato forma gali būti pakeista kita.
Tačiau kompetentingos institucijos sutikimas yra reikalingas šiais atvejais:
a)
kai pirminis užstatas yra prarastas, tačiau dar nerealizuotas, arba
b)
kai pakaitinio užstato forma atitinka vieną iš 51 straipsnio 2 punkte išvardytų formų.
2. Kompleksinis užstatas gali būti pakeistas kitu kompleksiniu užstatu, jeigu naujas kompleksinis užstatas apima bent jau tą pirminio kompleksinio užstato dalį, kuri pakeitimo metu skiriama vienam ar daugiau neįvykdytų įsipareigojimų įvykdyti.
3. Kai tik kompleksinio užstato dalis priskiriama konkrečiam įsipareigojimui, nurodoma likusi kompleksinio užstato dalis.
3 SKIRSNIS
Grąžinimas ir netekimas
54 straipsnis
Dalinis grąžinimas
Jeigu konkrečiomis Sąjungos taisyklėmis nenustatytas minimalus kiekis, kompetentinga institucija gali pati nustatyti bet kurio užstato dalinių grąžinimų skaičių ir nurodyti visų tokių grąžinimų minimalią sumą.
Prieš grąžinant visą užstatą ar jo dalį, kompetentinga institucija gali pareikalauti, kad būtų pateiktas rašytinis tokio grąžinimo prašymas.
Tuo atveju, kai užstatu užtikrinama suma didesnė už 100 % tos sumos, kurią reikalaujama garantuoti, ta užstato dalis, kuri viršija 100 %, grąžinama tada, kai likusi užstato sumos dalis yra galutinai grąžinama arba prarandama.
55 straipsnis
Užstato negrąžinimas
1. Kai kompetentinga institucija sužino apie aplinkybes, dėl kurių gali būti negrąžintas visas užstatas arba jo dalis, ji nedelsdama pareikalauja, kad šalis, kuri turi įvykdyti įsipareigojimą, sumokėtų negrąžintą sumą per 30 dienų nuo tokio reikalavimo pateikimo dienos.
Jeigu nesumokama iki to laikotarpio pabaigos, kompetentinga institucija:
a)
nedelsdama perveda bet kurios 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos formos užstatą į atitinkamą sąskaitą;
b)
nedelsdama pareikalauja, kad 51 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas laiduotojas sumokėtų per 30 dienų nuo tokio reikalavimo pateikimo dienos;
c)
nedelsdama imasi priemonių, kad:
i)
konvertuotų 51 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose minimus užstatus į pinigus, kurių pakaktų nustatytai sumai susigrąžinti;
ii)
pervestų 51 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytus įkeistus grynųjų pinigų indėlius į savo sąskaitą.
Kompetentinga institucija nedelsdama gali pervesti bet kurios 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos formos užstatą į atitinkamą sąskaitą, prieš tai nepareikalavusi, kad suinteresuotas asmuo atliktų mokėjimą.
2. Nepažeidžiant 1 dalies nuostatų,
a)
jeigu nusprendžiama užstato negrąžinti, tačiau padavus apeliacinį skundą šio sprendimo vykdymas atidedamas vadovaujantis nacionaline teise, suinteresuota šalis už faktiškai negrąžintą dalį moka palūkanas laikotarpiu, kuris prasideda po 30 dienų nuo 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyto reikalavimo mokėti gavimo ir baigiasi likus dienai iki faktiškai negrąžintos sumos mokėjimo;
b)
jei pasibaigus apeliacinio skundo nagrinėjimui suinteresuotos šalies paprašoma per 30 dienų sumokėti negrąžintą sumą, norėdama apskaičiuoti palūkanas valstybė narė gali laikytis nuomonės, jog suma turi būti sumokėta dvidešimtą dieną nuo tokio prašymo pateikimo dienos;
c)
taikomų palūkanų norma apskaičiuojama pagal nacionalinės teisės nuostatas, tačiau ji niekada neturi būti mažesnė už palūkanų normą, taikomą susigrąžinant sumas pagal nacionalinę teisę;
d)
mokėjimo agentūros sumokėtas palūkanas išskaito iš EŽŪGF ar EŽŪFKP išlaidų, remdamosi Reglamentu (ES) Nr. 1306/2013;
e)
dėl atitinkamų palūkanų valstybės narės gali periodiškai reikalauti padidinti užstatą.
3. Jeigu užstatas nebuvo grąžintas ir suma jau įskaityta fondams, o išnagrinėjus apeliacinį skundą būtina grąžinti visą negrąžintą sumą arba jos dalį, įskaitant palūkanas, kurių dydis buvo apskaičiuotas pagal nacionalinę teisę, grąžintiną sumą turi padengti fondai, išskyrus tuos atvejus, kai užstato grąžinimas aiškintinas valstybių narių administracinių arba kitų institucijų aplaidumu, arba didele klaida.
4 SKIRSNIS
Informacija
56 straipsnis
Informacija apie negrąžintus užstatus, užstatų formas ir laiduotojus
1. Valstybės narės saugo ir prireikus Komisijai pateikia informaciją apie kiekvienais metais negrąžintų užstatų bendrą skaičių ir sumą, nepriklausomai nuo 55 straipsnyje nustatytos procedūros taikymo etapo, kiekvienu atveju atskirai nurodydamos sumas, kredituotas nacionaliniams biudžetams, ir sumas, kredituotas Sąjungos biudžetui. Saugoma tokia informacija apie visus negrąžintus užstatus, kurių suma didesnė nei 1 000 EUR, ir pagal kiekvieną Sąjungos nuostatą, įpareigojančią pateikti tą užstatą. Į informaciją įtraukiamos sumos, kurias tiesiogiai sumokėjo suinteresuotoji šalis, ir sumos, kurios buvo susigrąžintos realizavus užstatą.
2. Valstybės narės saugo ir prireikus Komisijai pateikia sąrašą, kuriame nurodyti:
a)
institucijų, įgaliotų veikti kaip laiduotojai, tipai ir su tuo susiję nustatyti reikalavimai;
b)
užstatų, priimtų pagal 51 straipsnio 2 dalį, tipai ir su tuo susiję nustatyti reikalavimai.
VI SKYRIUS
SKAIDRUMAS
57 straipsnis
Skelbiamos informacijos turinys
1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytą informaciją sudaro:
a)
to straipsnio c punkte nurodytų išmokų sumos pagal kiekvieną atskirą šio reglamento XIII priede išvardytą priemonę, taip pat šių sumų bendra suma, kurią kiekvienas gavėjas gavo atitinkamais finansiniais metais;
b)
priemonių, kurios finansuojamos iš fondų ir išvardytos šio reglamento XIII priede, aprašas, nurodytas to straipsnio d punkte, įskaitant kiekvienos priemonės pobūdį ir tikslą.
2. Valstybių narių, kurių valiuta yra euro, atveju 1 dalyje minimos sumos nurodomos eurais, kitų valstybių narių atveju - nacionaline valiuta.
3. Valstybės narės gali skelbti išsamesnę informaciją nei numatyta 1 ir 2 dalyse, nepažeisdamos būtinos privatumo apsaugos.
58 straipsnis
Savivaldybės duomenų skelbimas
Kai iš informacijos, kuri turi būti skelbiama pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 112 straipsnio trečią pastraipą, dėl riboto konkrečioje savivaldybėje gyvenančių arba registruotų paramos gavėjų skaičiaus galima nustatyti fizinį asmenį kaip paramos gavėją, atitinkama valstybė narė, įgyvendindama to reglamento 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktą, paskelbia didesnio administracinio vieneto, kuriam priklauso atitinkama savivaldybė, pavadinimą.
59 straipsnis
Skelbiamos informacijos forma ir data
1. Informacija, kuri turi būti pateikiama vienoje interneto svetainėje, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, yra viešai prieinama naudojantis paieškos priemone, kuria naudotojui sudaromos sąlygos atlikti paramos gavėjų paiešką pagal pavadinimą, pagal savivaldybę, kaip nurodyta šio reglamento 58 straipsnyje, pagal gautas sumas arba priemones arba pagal keletą šių paieškos kriterijų, ir visą atitinkamą informaciją gauti iš karto. Ši informacija pateikiama valstybės narės oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) ir (arba) viena iš trijų Komisijos darbo kalbų.
2. 1 dalyje nurodyta informacija apie praėjusius finansinius metus skelbiama iki kiekvienų metų gegužės 31 d.
3. Remiantis tuo straipsniu, informacija interneto svetainėje išlieka prieinama dvejus metus nuo pirmo jos paskelbimo dienos.
60 straipsnis
Paramos gavėjų informavimas
Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 113 straipsnyje nurodyta informacija paramos gavėjams teikiama ją įtraukiant į paraiškas gauti lėšas iš fondų arba kitu būdu tuomet, kai renkami duomenys.
Nukrypstant nuo pirmos dalies nuostatų, skelbiant duomenis apie 2014 ir 2015 finansiniais metais gautas išmokas, informacija paramos gavėjams pateikiama ne vėliau kaip likus dviem mėnesiams iki duomenų skelbimo.
61 straipsnis
Su smulkiųjų ūkininkų sistema susijusių ribinių dydžių paskelbimas
Sumos, apie kurias valstybės narės pranešė pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 112 straipsnio antrą dalį, skelbiamos šio reglamento 62 straipsnio 1 dalyje nurodytoje Sąjungos interneto svetainėje.
62 straipsnis
Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimas
1. Komisija sukuria ir prižiūri Sąjungos interneto svetainę, patalpintą pagrindiniu Komisijos interneto adresu, kurioje pateikiamos nuorodos į valstybių narių interneto svetaines. Komisija atnaujina interneto nuorodas pagal valstybių narių atsiųstą informaciją.
2. Iš karto po interneto svetainės sukūrimo valstybė narė nurodo Komisijai savo interneto svetainės adresą ir informaciją apie visus vėlesnius jos pakeitimus, galinčius turėti įtakos prieigai prie šios interneto svetainės iš pagrindinės Sąjungos svetainės.
3. Valstybė narė paskiria instituciją, atsakingą už 59 straipsnio 1 dalyje nurodytos vienos bendros interneto svetainės sukūrimą ir priežiūrą. Valstybė narė perduoda Komisijai informaciją apie tos institucijos pavadinimą ir adresą.
VII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
63 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentai (EB) Nr. 601/94, (EB) Nr. 4/2008 ir (EB) Nr. 259/2008 panaikinami.
Tačiau Reglamentas (EB) Nr. 259/2008 toliau taikomas 2013 finansiniais metais atliktiems mokėjimams. Nukrypstant nuo šio reglamento 3 straipsnio 3 dalies, tame straipsnyje nurodyta informacija interneto svetainėje išlieka prieinama vienus metus nuo pirmo jos paskelbimo dienos.
64 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Tačiau:
a)
10 straipsnis patirtoms išlaidoms ir valstybių narių gautoms asignuotosioms įplaukoms taikomas nuo 2014 m. spalio 16 d.;
b)
34-40 straipsniai taikomi nuo 2015 m. sausio 1 d. Tačiau 34 straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodyti laikotarpiai netaikomi atitikties patvirtinimo tyrimams, dėl kurių pranešimas pagal Reglamento (EB) Nr. 885/2006 11 straipsnio 1 dalį buvo išsiųstas iki 2015 m. sausio 1 d.;
c)
VI skyrius taikomas mokėjimams, atliktiems nuo 2014 finansinių metų;
d)
pagal II priedo V1 ir V2 skiltis valstybių narių perduodama informacija pradedama teikti nuo 2016 finansinių metų.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. rugpjūčio 6 d.