РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
TARYBOS SPRENDIMAS 2012/700/BUSP
2012 m. lapkričio 13 d.
kuriuo remiamas valstybių, kurios yra 1997 m. Konvencijos dėl priešpėstinių minų naudojimo, kaupimo, gamybos ir perdavimo uždraudimo ir dėl jų sunaikinimo Šalys, priimto 2010-2014 m. Kartachenos veiksmų plano įgyvendinimas, įgyvendinant Europos saugumo strategiją
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 26 straipsnio 2 dalį ir 31 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Sąjunga turėtų siekti aukšto lygio bendradarbiavimo visose tarptautinių santykių srityse, kad, inter alia, išsaugotų taiką, užkirstų kelią konfliktams ir stiprintų tarptautinį saugumą pagal Jungtinių Tautų Chartijos tikslus ir principus;
(2)
2003 m. gruodžio 12 d. Europos Vadovų Taryba priėmė Europos saugumo strategiją, kurioje nustatytos pasaulinio masto problemos bei grėsmės ir raginama nustatyti taisyklėmis pagrįstą tarptautinę tvarką, remiantis veiksmingu daugiašališkumu ir gerai veikiančiomis tarptautinėmis institucijomis;
(3)
Europos saugumo strategijoje pripažįstama, kad Jungtinių Tautų Chartija yra esminis tarptautinių santykių pagrindas, ir rekomenduojama stiprinti Jungtines Tautas (toliau - JT) bei sudaryti joms sąlygas vykdyti įsipareigojimus ir efektyviai veikti;
(4)
1996 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos Rezoliucijoje 51/45 visos valstybės raginamos aktyviai įgyvendinti veiksmingą, teisiškai įpareigojantį tarptautinį susitarimą uždrausti priešpėstinių minų naudojimą, kaupimą, gamybą ir perdavimą;
(5)
Konvencija dėl priešpėstinių minų naudojimo, kaupimo, gamybos ir perdavimo uždraudimo ir dėl jų sunaikinimo (toliau - Konvencija) buvo pateikta pasirašyti 1997 m. gruodžio 3 d. ir įsigaliojo 1999 m. kovo 1 d. Ji yra vienintelis išsamus tarptautinis dokumentas, kuriame nagrinėjami visi su priešpėstinėmis minomis susiję aspektai, įskaitant jų naudojimą, kaupimą, gamybą, prekybą jomis, išminavimą ir pagalbą aukoms;
(6)
2008 m. birželio 23 d. Taryba priėmė Bendruosius veiksmus 2008/487/BUSP (1) dėl paramos Konvencijos visuotiniam taikymui ir įgyvendinimui. 2012 m. spalio 1 d. 160 valstybių buvo pareiškusios savo sutikimą būti saistomos Konvencijos;
(7)
2009 m. gruodžio 3 d. valstybės, kurios yra Konvencijos Šalys, priėmė 2010-2014 m. Kartachenos veiksmų planą (toliau - Kartachenos veiksmų planas) dėl Konvencijos visuotinio taikymo ir visų jos aspektų įgyvendinimo. Jame pripažįstama ir toliau skatinama visapusiškai dalyvauti Konvencijos įgyvendinime ir prie jo prisidėti, pasitelkiant Tarptautinę sausumos minų uždraudimo kampaniją, Tarptautinį Raudonojo Kryžiaus komitetą, nacionalines Raudonojo Kryžiaus ir Raudonojo Pusmėnulio draugijas, Tarptautinę Raudonojo Kryžiaus ir Raudonojo Pusmėnulio draugijų federaciją, JT, Ženevos tarptautinį humanitarinio išminavimo centrą (toliau - ŽTHIC), tarptautines ir regionines organizacijas, asmenis, išgyvenusius po minų sprogimo, ir jų organizacijas ir kitas pilietinės visuomenės organizacijas, kaip numatyta Kartachenos veiksmų plano veiksme Nr. 62;
(8)
2010 m. gruodžio 3 d. valstybės, kurios yra Konvencijos Šalys, priėmė „Įgyvendinimo rėmimo padalinio valstybių Šalių direktyvą“, kurioje valstybės Šalys pritarė tam, kad Įgyvendinimo rėmimo padalinys valstybėms, kurios yra Konvencijos Šalys, turėtų teikti konsultacijas ir techninę paramą dėl Konvencijos įgyvendinimo ir visuotinio taikymo, sudaryti palankesnes valstybių, kurios yra Konvencijos Šalys, tarpusavio ryšių palaikymo sąlygas ir skatinti komunikavimą tiek su valstybėmis, kurios nėra Konvencijos Šalys, tiek su visuomene, ir jas informuoti su Konvencija susijusiais klausimais. Įgyvendinimo rėmimo padaliniui buvo suteikti įgaliojimai atitinkamais atvejais palaikyti ryšius ir koordinuoti veiklą su atitinkamomis tarptautinėmis organizacijomis, dalyvaujančiomis Konvencijos darbe, įskaitant Tarptautinę sausumos minų uždraudimo kampaniją, Tarptautinį Raudonojo Kryžiaus komitetą, Tarptautinę Raudonojo Kryžiaus ir Raudonojo Pusmėnulio draugijų federaciją, JT ir ŽTHIC;
(9)
2011 m. gruodžio 2 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja priėmė Rezoliuciją 66/29 dėl Konvencijos dėl priešpėstinių minų naudojimo, kaupimo, gamybos ir perdavimo uždraudimo ir dėl jų sunaikinimo įgyvendinimo. Generalinė Asamblėja priminė, kad antrojoje Konvencijos peržiūros konferencijoje tarptautinės bendruomenės atstovai apžvelgė, kaip Konvencija yra įgyvendinama, ir kad valstybės, kurios yra Konvencijos Šalys, priėmė Kartachenos veiksmų planą, kuriame pabrėžiama visiško ir veiksmingo Konvencijos įgyvendinimo ir jos laikymosi svarba, taip pat įgyvendinant Kartachenos veiksmų planą. Valstybės, kurios yra Konvencijos Šalys, pakvietė visas valstybes (kurios dar to nėra padariusios) ratifikuoti Konvenciją arba prie jos prisijungti ir paragino visas valstybes šį klausimą toliau nagrinėti aukščiausiu politiniu lygiu ir skatinti laikytis Konvencijos pasinaudojant dvišaliais, subregioniniais, regioniniais ir daugiašaliais ryšiais ir organizuojant informavimo veiklą bei seminarus, taip pat kitomis priemonėmis;
(10)
2012 m. ir 2013 m. įvyks valstybių, kurios yra Konvencijos Šalys, posėdžiai. Paskui tarptautinės bendruomenės atstovai 2014 m. susirinks į trečiąją Konvencijos peržiūros konferenciją, kad įvertintų įgyvendinant Kartachenos veiksmų planą padarytą pažangą. Tikimasi, kad iki to laiko įgyvendinant Veiksmų planą bus padaryta daug pažangos, kad būtų padarytas galas priešpėstinių minų sukeltoms kančioms ir išvengta jų aukų,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Siekdama paremti valstybių, kurios yra 1997 m. Konvencijos dėl priešpėstinių minų naudojimo, kaupimo, gamybos ir perdavimo uždraudimo ir dėl jų sunaikinimo (toliau - Konvencija) Šalys, priimto 2010-2014 m. Kartachenos veiksmų plano (toliau - Kartachenos veiksmų planas) įgyvendinimą, įgyvendinant Europos saugumo strategiją, ir laikydamasi atitinkamų tarptautinės bendruomenės sprendimų, Sąjunga siekia šių tikslų:
a)
remti valstybių, kurios yra Konvencijos Šalys, pastangas įgyvendinti Kartachenos veiksmų plano aspektus, susijusius su pagalba aukoms;
b)
remti valstybių, kurios yra Konvencijos Šalys, pastangas įgyvendinti Kartachenos veiksmų plano aspektus, susijusius su išminavimu;
c)
skatinti visuotinį Konvencijos taikymą;
d)
rodyti nuolatinį Sąjungos ir jos valstybių narių įsipareigojimą įgyvendinti Konvenciją ir pasiryžimą bendradarbiauti su valstybėmis, kurioms reikalinga pagalba siekiant laikytis Konvencijoje numatytų įsipareigojimų, ir teikti joms paramą, taip pat didinti Sąjungos vadovaujamą vaidmenį siekiant Konvencijos pagrindinio tikslo - galutinai padaryti galą priešpėstinių minų sukeltoms kančioms ir išvengti jų aukų.
2. Visų 1 dalyje nurodytų tikslų siekiama taip, kad jais būtų stiprinama istoriškai susiklosčiusi Konvencijos Šalių, nevyriausybinių ir kitų organizacijų bei vietos partnerių partnerystės ir bendradarbiavimo kultūra, ypač glaudžiai bendradarbiaujant su atitinkamais veikėjais, siekiant stiprinti konkrečias tokio bendradarbiavimo apraiškas.
3. Siekdama 1 dalyje nurodytų tikslų, Sąjunga vykdo šiuos projektus:
a)
Pagalba aukoms. Teikti techninę paramą ne daugiau kaip aštuoniais atvejais, atliekant ne daugiau kaip penkis laikotarpio vidurio įvertinimus ir vykdyti ne daugiau kaip penkis tolesnius veiksmus;
b)
Išminavimas. Atlikti ne daugiau kaip penkis laikotarpio vidurio įvertinimus ir vykdyti ne daugiau kaip penkis tolesnius veiksmus;
c)
Konvencijos visuotinis taikymas. Paremti aukšto lygio darbo grupę, atlikti tyrimą dėl sienų saugumo nenaudojant priešpėstinių minų, ir surengti ne daugiau kaip tris seminarus visuotinio taikymo klausimais;
d)
Sąjungos įsipareigojimo parodymas. Surengti pradžios ir apibendrinamuosius renginius, užtikrinti Konvencijos interneto svetainės prieinamumą, sudaryti sąlygas lengvai susipažinti su valstybių, kurios yra Konvencijos Šalys, įsipareigojimais dėl pagalbos aukoms, surengti spaudos atstovų vizitą ir parengti komunikacinę medžiagą bei leidinius.
Išsamus projektų aprašas pateiktas priede.
2 straipsnis
1. Už šio sprendimo įgyvendinimą yra atsakingas Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau - vyriausiasis įgaliotinis).
2. 1 straipsnio 3 dalyje nurodytų projektų techninį įgyvendinimą atlieka Įgyvendinimo rėmimo padalinys, kuriam atstovauja Ženevos tarptautinio humanitarinio išminavimo centras (toliau - ŽTHIC). Įgyvendinimo rėmimo padalinys vykdo šias užduotis kontroliuojant vyriausiajam įgaliotiniui. Šiuo tikslu vyriausiasis įgaliotinis ir ŽTHIC sudaro būtinus susitarimus.
3 straipsnis
1. 1 straipsnio 3 dalyje nurodytiems projektams įgyvendinti skirta orientacinė finansavimo suma yra 1 030 000 EUR.
2. Iš 1 dalyje nurodytos sumos finansuojamos išlaidos valdomos pagal Sąjungos bendrajam biudžetui taikomas procedūras ir taisykles.
3. Komisija prižiūri, kad 1 dalyje nurodytos išlaidos būtų tinkamai valdomos. Šiuo tikslu ji ir ŽTHIC sudaro finansavimo susitarimą, kuriame numatoma, kad Įgyvendinimo rėmimo padalinys turi užtikrinti, kad apie Sąjungos įnašą būtų atitinkamai informuojama, atsižvelgiant į šio įnašo dydį.
4. Įsigaliojus šiam sprendimui, Komisija siekia kuo greičiau sudaryti 3 dalyje nurodytą finansavimo susitarimą. Ji informuoja Tarybą apie sunkumus, su kuriais susidurta to proceso metu, ir praneša finansinio susitarimo sudarymo datą.
4 straipsnis
Vyriausiasis įgaliotinis pateikia Tarybai šio sprendimo įgyvendinimo ataskaitą, grindžiamą reguliariai Įgyvendinimo rėmimo padalinio rengiamomis ataskaitomis. Taryba tų ataskaitų pagrindu atlieka įvertinimą. Komisija teikia informaciją apie šio sprendimo įgyvendinimo finansinius aspektus.
5 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
Jis nustoja galioti praėjus 24 mėnesiams nuo 3 straipsnio 3 dalyje nurodyto finansavimo susitarimo sudarymo dienos arba praėjus šešiems mėnesiams nuo jo įsigaliojimo dienos, jei per tą laikotarpį finansavimo susitarimas nebuvo sudarytas.
Priimta Briuselyje 2012 m. lapkričio 13 d.