РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1379/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 декември 2013 година
относно общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, за изменение на регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42 и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението от Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Обхватът на общата политика в областта на рибарството ("ОПР") включва мерките по отношение на пазарите на продукти от риболов и аквакултури в Съюза. Общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, („ООП“) е неразделна част от ОПР и следва да допринася за постигането на нейните цели. Тъй като ОПР се преразглежда, ООП следва да бъде адаптирана по съответния начин.
(2)
Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (4) трябва да бъде преразгледан, за да се отчетат недостатъците, установени при прилагането на действащите понастоящем разпоредби, промените в Съюза и на световните пазари, както и развитието на дейностите, свързани с риболова и аквакултурите.
(3)
Риболовът е изключително важен за икономиките на крайбрежните райони на Съюза, включително най-отдалечените региони. Тъй като риболовът осигурява прехраната на рибарите в тези региони, следва да се предприемат мерки за повишаване на стабилността на пазарите и за увеличаване на съответствието между търсенето и предлагането.
(4)
Разпоредбите относно ООП следва да се прилагат в съответствие с международните ангажименти на Съюза, по-специално тези съгласно разпоредбите на Световната търговска организация. В търговията с продукти от риболов и аквакултури с трети държави следва да бъдат гарантирани условията за лоялна конкуренция, по-специално чрез спазване на изискванията за устойчивост и прилагането на социални стандарти, равностойни на тези, които се прилагат за продуктите в Съюза.
(5)
Важно е управлението на ООП да се ръководи от принципите на доброто управление на ОПР.
(6)
За да се осигури успехът на ООП, е важно потребителите да бъдат информирани чрез маркетингови и образователни кампании относно значението на консумацията на риба и големия брой съществуващи видове, както и относно важността на това да разбират информацията, представена върху етикетите.
(7)
Организациите на производителите на продукти на риболов и организациите на производителите на продукти от аквакултури ("организациите на производителите") са решаващ фактор за постигането на целите на ОПР и на ООП. Ето защо е необходимо да бъдат разширени техните отговорности и да се осигури необходимата финансова подкрепа, за да им се даде възможност да играят по-значима роля в ежедневното управление на рибарството, като се зачитат рамките, определени от целите на ОПР. Необходимо е също така да се гарантира, че техните членове извършват дейности, свързани с риболова и аквакултурите, по устойчив начин, подобряват предлагането на пазара на продукти, събират информация относно аквакултурите и повишават доходите си. При постигането на тези цели организациите на производителите следва да вземат предвид различните условия в секторите на рибарството и аквакултурите, преобладаващи в Съюза, включително в най-отдалечените региони, по-специално характерните особености на дребномащабния риболов и екстензивните аквакултури. Компетентните национални органи следва да могат да поемат отговорност за изпълнението на тези цели, като работят тясно с организациите на производителите по въпроси, свързани с управлението, включително, когато е целесъобразно, разпределението на квотите и управлението на риболовното усилие в зависимост от потребностите на всяко отделно риболовно стопанство.
(8)
Следва да се предприемат мерки за насърчаване на подходящо и представително участие на дребните производители.
(9)
За да се подобри конкурентоспособността и жизнеспособността на организациите на производителите, следва ясно да се определят подходящи критерии за тяхното създаване.
(10)
Междубраншовите организации, състоящи се от различни категории оператори в сектора на рибарството и аквакултурите, разполагат с потенциал да спомогнат за подобряване на координацията на дейностите за предлагане на пазара в рамките на веригата на доставка и за разработване на мерки, които са в интерес на целия сектор.
(11)
Целесъобразно е определянето на общи условия за признаване на организации на производителите и междубраншови организации от държавите-членки, за разширяване на приложното поле на правилата, приети от организации на производителите и междубраншови организации, както и за споделяне на разходите, произтичащи от това разширяване. Процедурата за разширяване на приложното поле на правилата следва да подлежи на одобрение от Комисията.
(12)
Тъй като рибните запаси са споделен ресурс, тяхната устойчива и ефикасна експлоатация в някои случаи може да бъде постигната по-добре от организации, състоящи се от членове от различни държави-членки и различни региони. Следователно е необходимо също да се насърчава възможността за създаване на организации на производители и асоциации на организации на производителите на национално и транснационално равнище, въз основа, когато е целесъобразно, на биогеографски райони. Тези организации следва да са партньорства, които да се стремят да установят общи и задължителни правила и да осигурят равнопоставени условия за всички заинтересовани страни, участващи в рибарството. При създаването на такива организации трябва да се гарантира, че за тях продължават да се прилагат правилата за конкуренция, предвидени в настоящия регламент, и че е съобразена необходимостта от поддържане на връзката между отделните крайбрежни общности и риболовните стопанства и водите, които те традиционно експлоатират.
(13)
Комисията следва да насърчава мерките за подпомагане, насочени към засилване на участието на жените в организациите на производителите на продукти от аквакултури.
(14)
За да могат да насочват своите членове към устойчиви дейности, свързани с рибарството и аквакултурите, организациите на производителите следва да изготвят и представят на компетентните органи на държавите-членки план за производство и предлагане на пазара, съдържащ мерките за изпълнение, необходими на тези организации на производителите за постигането на техните цели.
(15)
За постигането на целите на ОПР по отношение на изхвърлянията, е необходимо широко да се използват селективни риболовни съоръжения, които ще предотвратят улова на маломерна риба.
(16)
Непредвидимостта на риболовните дейности прави целесъобразно създаването на механизъм за съхранение на продукти от риболов за консумация от човека с цел насърчаване на по-голямата стабилност на пазара и увеличаване на възвращаемостта от продуктите, по-специално чрез създаване на добавена стойност. Този механизъм следва да допринесе за стабилизиране и сближаване на местните пазари в Съюза с оглед постигане на целите на вътрешния пазар.
(17)
За да се вземе предвид разнообразието на цените в рамките на Съюза, всяка организация на производителите в областта на рибарството следва да има право да направи предложение за цена, при която да се задейства механизмът за съхранение. Тази цена на задействане на механизма следва да бъде определена така, че да се запази лоялната конкуренция между операторите.
(18)
Установяването и прилагането на общи търговски стандарти следва да позволи пазарът да бъда снабдяван с устойчиви продукти и да бъде реализиран пълният потенциал на вътрешния пазар на продукти от риболов и аквакултури и следва да улесни дейностите по предлагане на пазара в условията на лоялна конкуренция, като по този начин се спомогне за подобряване доходността на производството. За тази цел следва да продължат да се прилагат съществуващите стандарти за предлагане на пазара.
(19)
Необходимо е да се гарантира, че продуктите, внасяни на пазара на Съюза, съответстват на същите изисквания и стандарти за предлагане на пазара като онези, които трябва да бъдат спазвани от производителите от Съюза.
(20)
За да се гарантира високо ниво на защита на човешкото здраве, пусканите на пазара на Съюза продукти от риболов и аквакултури следва, независимо от техния произход, да съответстват на приложимите правила за безопасност на храните и хигиена.
(21)
За да се даде на потребителите възможност да направят информиран избор, е необходимо да им се предостави ясна и подробна информация, наред с другото, относно произхода и методите за производство на продуктите.
(22)
Използването на екомаркировка за продуктите от риболов и от аквакултури, независимо дали те са с произход от Съюза или извън него, позволява да се предостави ясна информация относно екологичната устойчивост на такива продукти. Ето защо Комисията трябва да разгледа възможността за разработване и установяване на минимални критерии за създаването на обща за целия Съюз екомаркировка за продуктите от риболов и от аквакултури.
(23)
С цел защита на потребителите компетентните национални органи, отговарящи за мониторинга и осигуряването на изпълнението на задълженията по настоящия регламент, следва да използват пълноценно наличните технологии, включително ДНК тестове, така че да се предотврати поставянето на фалшиви етикети върху улова от страна на операторите.
(24)
Правилата за конкуренция, отнасящи се за споразумения, решения и практики, посочени в член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз ("ДФЕС"), следва да се прилагат за производството или предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, доколкото тяхното прилагане не възпрепятства функционирането на ООП и не застрашава постигането на целите, установени в член 39 от ДФЕС.
(25)
Целесъобразно е да се определят правила за конкуренция, приложими към производството и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, като се вземат предвид специфичните особености на сектора на рибарството и аквакултурите, включително раздробеността на сектора, фактът, че рибата е споделен ресурс и големият обем на вноса, за който следва да се прилагат същите правила като продуктите от риболов и аквакултури от Съюза. С оглед на опростяване съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (5) следва да бъдат включени в настоящия регламент. Поради това Регламент (ЕО) № 1184/2006 следва вече да не се прилага за продукти от риболов и аквакултури.
(26)
Необходимо е да се подобри събирането, обработването и разпространението на икономическата информация относно пазарите на продукти от риболов и аквакултури в Съюза.
(27)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на разпоредбите на настоящия регламент във връзка със сроковете, процедурите и формата на заявленията за признаване на организации на производители и на междубраншови организации, както и за оттеглянето на такова признаване; на формата, сроковете и процедурите на държавите-членки за съобщаване относно решения за признаване или оттегляне на признаване; формата и процедурата за уведомление от страна на държавите-членки относно правилата, задължителни за всички производители или оператори; формата и структурата на плана за производство и плана за предлагане на пазара, както и процедурата и сроковете за тяхното представяне и одобрение; формата за публикуване от страна на държавите-членки на цените на задействане, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(28)
Регламент (ЕО) № 104/2000 следва да бъде отменен. За да се осигури непрекъснатост в предоставянето на информация за потребителите обаче, член 4 от посочения регламент, следва да продължи да се прилага до 12 декември 2014 г..
(29)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно установяването на обща организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради общия характер на пазара на продукти от риболов и аквакултури и следователно, поради нейния мащаб и последици и необходимостта от общи действия, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. Съгласно принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(30)
Регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. Създава се обща организация на пазарите на продукти от риболов и продукти от аквакултури („ООП“).
2. ООП се състои от следните елементи:
a)
професионални организации;
б)
стандарти за предлагане на пазара;
в)
информация за потребителите;
г)
правила за конкуренция;
д)
проучване на пазара.
3. Външните аспекти на ООП се допълват от Регламент (ЕС) № 1220/2012 на Съвета (7) и Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета (8).
4. За въвеждането на ООП е допустимо получаването на финансово подпомагане от Съюза в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 2
Приложно поле
ООП се прилага за продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към настоящия регламент, които се предлагат на пазара в Съюза.
Член 3
Цели
Целите на ООП са целите, определени в член 35 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета (9).
Член 4
Принципи
ООП се ръководи от принципите на доброто управление, установени в член 3 от Регламент (ЕС) № 1380/2013.
Член 5
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, предвидени в член 4 от Регламент (ЕС) № 1380/2013, както и определенията в член 4 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (10), в член 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11), в членове 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12) и в член 3 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 (13). Прилагат се и следните определения:
a)
„продукти от риболов“ означава водните организми, получени в резултат на риболовна дейност, или продукти, получени от тях, изброени в приложение I;
б)
„продукти от аквакултури“ означава водните организми във всеки етап от техния жизнен цикъл, получени в резултат на дейности, свързани с аквакултурите, или продукти, получени от тях, изброени в приложение I;
в)
„производител“ означава физическо или юридическо лице, използващо средства за производство за получаване на продукти от риболов или аквакултури с цел пускането им на пазара;
г)
„сектор на рибарството и аквакултурите“ означава секторът на икономиката, който включва всички дейности по производство, преработка и предлагане на пазара на продукти от риболов или аквакултури;
д)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукти от риболов или аквакултури за дистрибуция, консумация или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност срещу заплащане или безплатно;
е)
„пускане на пазара“ означава предоставянето на продукт от рибарство или аквакултури на пазара на Съюза за първи път;
ж)
„на дребно“ означава обработка и/или преработка на храни и тяхното съхранение на мястото на продажба или доставка на крайния потребител, включително терминали за дистрибуция, операции за доставка на храна, заводски столове, заведения за обществено хранене, ресторанти и други подобни операции в областта на хранителните услуги, магазини, дистрибуторски центрове на супермаркети и пунктове за продажба на едро;
з)
„предварително опаковани продукти от риболов и аквакултури“ означава продукти от риболов и аквакултури, които представляват „предварително опаковани храни“ по смисъла на член 2, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕО) № 1169/2011.
ГЛАВА II
ПРОФЕСИОНАЛНИ ОРГАНИЗАЦИИ
РАЗДЕЛ I
Създаване, цели и мерки
Член 6
Създаване на организации на производителите на продукти от риболов и на организации на производителите на продукти от аквакултури
1. Организациите на производителите на продукти от риболов и организациите на производителите на продукти от аквакултури ("организациите на производителите") могат да бъдат създадени по инициатива на производители на продукти от риболов или на продукти от аквакултури в една или повече държави-членки и признати в съответствие с разпоредбите на раздел II.
2. При създаването на организации на производителите се взема предвид особеното положение на дребните производители, когато е приложимо.
3. Организация на производителите, представляваща както дейностите в областта на рибарството, така и тези в областта на аквакултурите, може да бъде създадена като съвместна организация на производителите на продукти от риболов и от аквакултури.
Член 7
Цели на организациите на производителите
1. Организациите на производителите на продукти от риболов преследват следните цели:
a)
насърчаване на жизнеспособни и устойчиви риболовни дейности на техните членове при пълно спазване на политиката на опазване, както е определена по-конкретно в Регламент (ЕС) № 1380/2013 и в правото за околната среда, при съблюдаване на социалната политика и когато съответната държава-членка е предвидила това - участие в управлението на морските биологични ресурси;
б)
избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов от запаси за търговски цели, а когато е необходимо, пълноценно използване на този улов, без да се създава пазар за улов на екземпляри, чийто размер е под минималния референтен размер за целите на опазването в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС)№ 1380/2013;
в)
принос за проследяването на продуктите от риболов и достъп на потребителите до ясна и подробна информация;
г)
принос за премахването на незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов.
2. Организациите на производителите на продукти от аквакултури преследват следните цели:
a)
насърчаване на устойчиви дейности, свързани с аквакултурите, на техните членове, като им осигуряват възможности за развитие, по-специално при пълно спазване на Регламент (ЕС) № 1380/2013 и в правото за околната среда, при съблюдаване на социалната политика;
б)
гарантиране, че дейностите на техните членове съответстват на националните стратегически планове, посочени в член 34 от Регламент (ЕС) № 1380/2013;
в)
стремеж към гарантиране, че фуражите с риболовен произход в аквакултурите произхождат от рибни стопанства, които се управляват устойчиво.
3. Освен към постигане на целите, предвидени в параграфи 1 и 2, организациите на производителите преследват две или повече от следните цели:
a)
подобряване на условията за пускане на пазара на продуктите от риболов и от аквакултури на техните членове;
б)
подобряване на икономическата възвръщаемост;
в)
стабилизиране на пазарите;
г)
допринасяне към хранителните доставки и насърчаване на високото качество на храните и на стандартите за безопасност, като същевременно се допринася към заетостта в крайбрежните и селските райони;
д)
намаляване на екологичното въздействие на риболова, включително чрез мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди.
4. Организациите на производителите могат да преследват и други допълнителни цели.
Член 8
Мерки, прилагани от организациите на производителите
1. За постигане на целите, определени в член 7, организациите на производителите могат да прилагат, наред с другото, следните мерки:
a)
съобразяване на производството с пазарните изисквания;
б)
насочване на доставките и предлагане на пазара на продуктите на техните членове;
в)
рекламиране на продуктите от риболов и аквакултури на техните членове от Съюза по недискриминационен начин чрез използване например на сертифицирането, и по-специално наименования за произход, печати за качество, географски означения, традиционно специфичен характер, както и на ползите от устойчивостта;
г)
контролиране и вземане на мерки за осигуряване на съответствие на дейностите на техните членове с правилата, установени от съответната организация на производителите;
д)
насърчаване на професионалното обучение и на програмите за сътрудничество, за да се създадат стимули за младите хора да навлязат в този сектор;
е)
намаляване на екологичното въздействие на риболова, включително чрез мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди;
ж)
насърчаване използването на информационни и комуникационни технологии за подобряване на предлагането на пазара и цените;
з)
улесняване на достъпа на потребителите до информация относно продуктите от риболов и аквакултури.
2. Организациите на производителите на продукти от риболов могат да прилагат и мерки като:
a)
колективно планиране и управление на риболовните дейности на техните членове, при спазване на организацията от страна на държавите-членки на управлението на морските биологични ресурси на държавите-членки, включително разработване и прилагане на мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди и предоставяне на консултации на компетентните орани;
б)
избягване и намаляване на нежелания улов чрез участие в разработването и прилагането на технически мерки и оптимално използване на нежелания улов на запаси за търговски цели, без да се създава пазар за улов на екземпляри, чийто размер е под минималния референтен размер за целите на опазването, в съответствие с член 15, параграф 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 и с член 34, параграф 2 от настоящия регламент, в зависимост от случая;
в)
управление на временното съхранение на продукти от риболов в съответствие с членове 30 и 31 от настоящия регламент.
3. Организациите на производителите на продукти от аквакултури могат да прилагат и мерки като:
a)
насърчаване на устойчиви дейности, свързани с аквакултурите, по-специално по отношение на опазването на околната среда, здравето на животните и хуманното отношение към тях;
б)
събиране на информация за предлаганите на пазара продукти, включително икономическа информация за първите продажби, и за прогнозите за производството;
в)
събиране на информация за околната среда;
г)
планиране на управлението на дейностите, на техните членове, свързани с аквакултурите; и
д)
подпомагане на програми за специалисти за насърчаване на устойчиви продукти от аквакултури;
Член 9
Създаване на асоциации на организации на производителите
1. Асоциация на организации на производителите може да бъде създадена от признати в една или повече държави-членки организации на производителите по тяхна инициатива.
2. Разпоредбите на настоящия регламент, приложими за организациите на производителите, се прилагат и за асоциациите на организации на производителите, освен ако не е предвидено друго.
Член 10
Цели на асоциациите на организации на производителите
1. Асоциациите на организации на производителите преследват следните цели:
a)
изпълнение по по-ефективен и устойчив начин на целите на членуващите организации на производителите, определени в член 7;
б)
координиране и разработване на дейности от общ интерес за членуващите организации на производителите.
2. Асоциациите на организации на производителите могат да кандидатстват за финансово подпомагане в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 11
Създаване на междубраншови организации
Междубраншови организации могат да бъдат създадени по инициатива на оператори на продукти от риболов и аквакултури в една или повече държави-членки и признати в съответствие с раздел II.
Член 12
Цели на междубраншовите организации
Междубраншовите организации подобряват координацията на предоставянето на пазара на Съюза на продукти от риболов и аквакултури и условията за предоставяне на тези продукти на пазара.
Член 13
Мерки, прилагани от междубраншовите организации
За постигане на целите, посочени в член 12, междубраншовите организации могат да използват следните мерки:
a)
изготвяне на стандартни договори, които са в съответствие със законодателството на Съюза;
б)
рекламиране на продуктите от риболов и аквакултури от Съюза по недискриминационен начин чрез използване например на сертифициране и по-специално наименования за произход, печати за качество, географските означения, традиционно специфичен характер, както и на ползите от устойчивостта;
в)
установяване на правила за производство и предлагане на пазара на продукти от риболов и аквакултури, които са по-строги от установените в законодателството на Съюза или в националното законодателство;
г)
подобряване на качеството, знанията и прозрачността в областта на производството и пазара, както и провеждане на дейности за професионално обучение, например по въпросите на качеството и проследяването, безопасността на храните и с цел насърчаване на инициативите в областта на научните изследвания;
д)
провеждане на изследвания и пазарни проучвания и разработване на техники за оптимизиране на функционирането на пазара, включително чрез използването на информационни и комуникационни технологии, както и събиране на социално-икономически данни;
е)
предоставяне на информация и провеждане на необходимите изследвания за осигуряване на устойчиво предлагане с обем, качество и цена, съответстващи на пазарните изисквания и потребителските очаквания;
ж)
популяризиране сред потребителите на видове рибни запаси, които са в устойчиво състояние, имат съществена хранителна стойност и не са широко консумирани;
з)
контролиране и вземане на мерки за осигуряване на съответствие на дейностите на техните членове с правилата, установени от съответната междубраншова организация.
РАЗДЕЛ II
Признаване
Член 14
Признаване на организации на производителите
1. Държавите-членки могат да признават за организации на производителите всички групи, създадени по инициатива на производители на продукти от риболов или аквакултури, които кандидатстват за получаване на такова признаване, при условие че те:
а)
спазват принципите, установени в член 17, и правилата, приети за тяхното прилагане;
б)
са достатъчно икономически активни на територията на съответната държава-членка или на част от нея, по-специално по отношение на броя на членовете или на обема на продукцията, която може да бъде предложена на пазара;
в)
имат правосубектност съгласно националното право на съответната държава-членка, имат официално място на централно управление и са установени на нейна територия;
г)
са в състояние да преследват целите, определени в член 7;
д)
спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V;
е)
не злоупотребяват с господстващо положение на даден пазар; и
ж)
предоставят необходимата информация относно своите членове, управление и източници на финансиране.
2. Организациите на производителите, признати преди 29 декември 2013 г., се считат за организации на производителите за целите на настоящия регламент и обвързани от неговите разпоредби.
Член 15
Финансово подпомагане на организации на производителите или на асоциации от организации на производителите
Мерките за предлагане на пазара на продукти от риболов и от аквакултури, насочени към създаването или преструктурирането на организации на производителите или на асоциации на организации на производителите, могат да се подпомагат финансово в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 16
Признаване на междубраншови организации
1. Държавите-членки могат да признават за междубраншови организации групи от оператори, установени на тяхна територия, които кандидатстват за получаване на такова признаване, при условие че те:
a)
спазват принципите, установени в член 17, и правилата, приети за тяхното прилагане;
б)
представляват значителен дял от производствената дейност, както и от дейностите по преработка или предлагане на пазара, или и двете дейности заедно, във връзка с продукти от риболов и аквакултури или продукти, преработени от продукти от риболов и аквакултури;
в)
самите не са ангажирани с дейности по производство, преработка или предлагане на пазара на продукти от риболов и аквакултури или продукти, преработени от продукти от риболов и аквакултури;
г)
имат правосубектност съгласно националното право на държава-членка, установени са там и имат официално място на централно управление на територията на тази държава-членка;
д)
притежават способност за преследване на целите, определени в член 12;
e)
вземат предвид интересите на потребителите;
ж)
не възпрепятстват стабилното функциониране на ООП; и
з)
спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V.
2. Организациите, създадени преди 29 декември 2013 г., могат да бъдат признати за междубраншови организации за целите на настоящия регламент, при условие че съответната държава-членка се е уверила, че те спазват разпоредбите на настоящия регламент относно междубраншовите организации.
3. Междубраншовите организации, признати преди 29 декември 2013 г., се считат за междубраншови организации за целите на настоящия регламент и обвързани от неговите разпоредби.
Член 17
Вътрешно функциониране на организациите на производителите и междубраншовите организации
Вътрешното функциониране на организациите на производителите и междубраншовите организации, посочени в членове 14 и 16, се основава на следните принципи:
а)
спазване от членовете на правилата, приети от организацията във връзка с експлоатацията на рибните стопанства, производството и предлагането на пазара;
б)
отсъствие на дискриминация между членовете, по-конкретно въз основа на гражданство или място на установяване;
в)
събиране на финансова вноска от членовете с цел финансиране на организацията;
г)
демократично функциониране, което дава възможност на членовете да контролират организацията и нейните решения;
д)
налагане на ефективни, възпиращи и пропорционални наказания за нарушаване на задължения, предвидени съгласно вътрешните правила на съответната организация, по-специално в случай на неплащане на финансовите вноски;
е)
определяне на правила за приемане на нови членове и за отнемане на членството;
ж)
определяне на счетоводните и бюджетните правила, които са необходими за управлението на организацията.
Член 18
Проверки и оттегляне на признаването от държавите-членки
1. Държавите-членки извършват проверки през редовни интервали от време, за да се провери, че организациите на производителите и междубраншовите организации спазват условията за признаване, определени съответно в членове 14 и 16. Установяването на несъответствие може да доведе до оттегляне на признаването.
2. Държавата-членка, на чиято територия се намира официалното място на централно управление на организация на производителите или междубраншова организация, чиито членове са от различни държави-членки, или на асоциация на организации на производителите, признати в различни държави-членки, установява необходимото административно сътрудничество за извършване на проверки на дейностите на съответната организация или асоциация съвместно със съответните държави-членки.
Член 19
Разпределяне на възможности за риболов
При изпълнение на задачите си, организация на производителите, чиито членове са граждани на различни държави-членки, или асоциация на организации на производителите, признати в различни държави-членки, спазва разпоредбите, които уреждат разпределянето на възможностите за риболов между държавите-членки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1380/2013
Член 20
Проверки на Комисията
1. За да се гарантира спазването на условията за признаване на организации на производителите или междубраншови организации, определени съответно в членове 14 и 16, Комисията може да извършва проверки и, когато е целесъобразно - да изисква от съответната държава-членка да оттегли признаването на организации на производителите или междубраншови организации.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията по електронен път всяко решение за признаване или за оттегляне на признаване. Комисията предоставя тази информация на разположение на обществеността.
Член 21
Актове за изпълнение
1. Комисията приема актове за изпълнение относно:
a)
сроковете и процедурите, както и формата на заявленията за признаване на организации на производителите и междубраншови организации съгласно съответно членове 14 и 16, или за оттеглянето на такова признаване съгласно член 18;
б)
формата, сроковете и процедурите, които държавите-членки да прилагат при съобщаване на Комисията на всяко решение за признаване или за оттегляне на признаване съгласно член 20, параграф 2.
Когато е целесъобразно, приетите съгласно буква а) актове за изпълнение се съобразяват с характерните особености на дребномащабния риболов и аквакултури.
2. Актовете за изпълнение по параграф 1 се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ III
Разширяване на приложното поле на правилата
Член 22
Разширяване на приложното поле на правилата на организации на производителите
1. Всяка държава-членка може да направи правилата, одобрени в рамките на организация на производителите, задължителни за производители, които не са членове на организацията и които предлагат на пазара който и да е от продуктите в областта, в която организацията е представителна, при условие че:
a)
организацията на производителите е създадена за срок от поне една година и се счита за представителна за производството и предлагането на пазара, включително, когато е приложимо, за сектора на дребномащабния и непромишления риболов, в една държава-членка и подаде заявление до компетентните национални органи;
б)
правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено, засягат всяка от мерките на организациите на производителите, определени в член 8, параграф 1, букви а),б) и в), член 8, параграф 2, букви а) и б) и член 8, параграф 3, букви а) - д);
в)
се спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V.
2. За целите на параграф 1, буква а) организация на производителите на продукти от риболов се счита за представителна, когато осигурява най-малко 55 % от предлаганите на пазара количества от въпросния продукт през предходната година в областта, в която се предлага разширяване на приложното поле на правилата.
3. За целите на параграф 1, буква а) организация на производителите на продукти от аквакултури се счита за представителна, когато осигурява най-малко 40 % от предлаганите на пазара количества от въпросния продукт през предходната година в областта, в която се предлага разширяване на приложното поле на правилата.
4. Правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено по отношение на нечленуващи производители, се прилагат за период между 60 дни и 12 месеца.
Член 23
Разширяване на приложното поле на правилата на междубраншови организации
1. Всяка държава-членка може да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, възприети в рамките на междубраншова организация, задължителни в конкретна област или области за други оператори, които не са членове на организацията, при условие че:
a)
междубраншовата организация обхваща най-малко 65 % от всяка от най-малко две от следните дейности: производство, преработка или предлагане на пазара на съответния продукт през предходната година в съответната област или области на държава-членка, и подаде заявление до компетентните национални органи; и
б)
правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено по отношение на други оператори, се отнасят до някоя от мерките за междубраншовите организации, определени в член 13, букви а)-ж), и не причиняват вреда на други оператори в съответната държава-членка или в Съюза.
2. Разширяването на приложното поле на правилата може да бъде задължително за не повече от три години, без да се засяга член 25, параграф 4.
Член 24
Задължения
Когато приложното поле на правилата се разширява в съответствие с членове 22 и 23 по отношение на нечленуващи производители, съответната държава-членка може да реши, че такива нечленуващи производители са длъжни да заплатят на организацията на производителите или на междубраншовата организация равностойността на всички или на част от плащаните от членовете разходи в резултат от прилагането на разширеното по отношение на тези нечленуващи производители приложно поле на правилата.
Член 25
Разрешение от Комисията
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за правилата, които възнамеряват да направят задължителни за всички производители или оператори от конкретна област или области съгласно членове 22 и 23.
2. Комисията приема решение, с което разрешава разширяването на приложното поле на правилата по параграф 1, при условие че:
a)
са спазени разпоредбите на членове 22 и 23;
б)
са спазени правилата за конкуренция, посочени в глава V;
в)
разширяването на приложното поле не застрашава свободната търговия; и
г)
не е застрашено постигането на целите на член 39 от ДФЕС.
3. В срок от един месец от получаване на уведомлението Комисията взема решение за разрешаване или отказ да разреши разширяването на приложното поле на правилата и уведомява държавите-членки за това. Ако Комисията не вземе решение в срок от един месец от получаване на уведомлението, се счита, че тя разрешава разширяването на приложното поле на правилата.
4. Разрешеното разширяване на приложното поле на правилата може да продължи да се прилага след изтичането на първоначалния срок, включително чрез мълчаливо съгласие, без изрично подновяване на разрешението, при условие че, най-малко един месец преди изтичането на първоначалния срок, съответната държава-членка е уведомила Комисията за допълнителния срок на прилагане и Комисията е разрешила този допълнителен срок или не е възразила срещу него в срок от един месец от получаване на уведомлението.
Член 26
Оттегляне на разрешение
Комисията може да извършва проверки и да оттегля разрешение за разширяване на приложното поле на правилата, когато установи неизпълнение на някое от изискванията за разрешението. Комисията уведомява държавите-членки за това оттегляне.
Член 27
Актове за изпълнение
Комисията приема актове за изпълнение относно формата и процедурата за уведомяване,предвидена в член 25, параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ IV
Планиране на производството и предлагането на пазара
Член 28
План за производство и предлагане на пазара
1. Всяка организация на производителите представя на своите компетентни национални органи за одобрение план за производство и предлагане на пазара най-малко за основните видове, предлагани от нея на пазара. Тези планове за производство и предлагане на пазара целят постигането на целите, определени в членове 3 и 7.
2. Планът за производство и предлагане на пазара съдържа:
а)
програма за производство за видове, подлежащи на улов или отглеждане;
б)
пазарна стратегия за осигуряване на съответствие между количеството, качеството и представянето на доставките и пазарните изисквания;
в)
мерки, които организацията на производителите да предприеме, за да допринесе за постигане на целите, определени в член 7;
г)
специални предварителни мерки за регулиране на доставките на видове, с които обичайно са свързани затруднения при предлагането на пазара през годината;
д)
приложими наказания за членове, които нарушават приетите решения за изпълнението на съответния план.
3. Компетентните национални органи одобряват плана за производство и предлагане на пазара. След одобрението на плана организацията на производителите пристъпва към незабавното му изпълнение.
4. Организациите на производителите могат да актуализират плана за производство и предлагане на пазара, като в този случай го представят за одобрение на компетентните национални органи.
5. Организацията на производителите изготвя годишен доклад на своите дейности съгласно плана за производство и предлагане на пазара и го представя на компетентните национални органи за одобрение.
6. Организациите на производителите могат да получат финансово подпомагане за изготвянето и изпълнението на планове за производство и предлагане на пазара в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
7. Държавите-членки извършват проверки, за да гарантират, че всяка организация на производителите изпълнява задълженията, предвидени в настоящия член; Установяването на несъответствие може да доведе до оттегляне на признаването.
Член 29
Актове за изпълнение
1. Комисията приема актове за изпълнение относно:
а)
формата и структурата на плана за производство и предлагане на пазара, посочен в член 28;
б)
процедурата и сроковете за представяне от страна на организациите на производителите и за одобряване от страна на държавите-членки на плана за производство и предлагане на пазара по член 28.
2. Актовете за изпълнение по параграф 1 се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ V
Стабилизиране на пазарите
Член 30
Механизъм за съхранение
Организациите на производителите на продукти от риболов могат да получат финансово подпомагане за съхранението на продуктите от риболов, изброени в приложение II, при условие че:
a)
са спазени условията за подпомагане за съхранение, установени в бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.;
б)
продуктите са пуснати на пазара от организации на производителите на продукти на риболов, но за тях не е бил намерен купувач на цената на задействане по член 31;
в)
продуктите отговарят на общите стандарти за предлагане на пазара, установени съгласно член 33, и са с необходимото качество за консумация от човека;
г)
продуктите са стабилизирани или преработени и съхранявани в контейнери или клетки или, чрез замразяване, на борда на кораби или в наземни съоръжения, осоляване, изсушаване, мариноване или, когато е приложимо, чрез варене и пастьоризация, независимо дали са подложени на филетиране или нарязване на парчета и, когато е уместно, отстраняване на главите;
д)
продуктите се въвеждат от мястото на съхранение на пазара за консумация от човека на по-късен етап;
е)
продуктите се съхраняват в продължение най-малко на пет дни.
Член 31
Цени на задействане на механизма за съхранение
1. Преди началото на всяка година всяка организация на производителите на продукти на риболов може самостоятелно да направи предложение за цена на задействане на механизма за съхранение по член 30 за продуктите от риболов, изброени в приложение II.
2. Цената на задействане не превишава 80 % от претеглената средна цена, регистрирана за въпросния продукт в областта на дейност на съответната организация на производителите през трите години, непосредствено предшестващи годината, за която се определя цената на задействане.
3. Когато се определя цена на задействане, се взема предвид следното:
a)
тенденциите при производството и търсенето;
б)
стабилизирането на пазарните цени;
в)
сближаване на пазарите;
г)
приходите на производителите;
д)
интересите на потребителите.
4. След разглеждане на предложенията на признатите на тяхна територия организации на производителите държавите-членки определят цените на задействане, които да се прилагат от организациите на производителите. Тези цени се определят въз основа на критериите, посочени в параграфи 2 и 3. Информация за цените се предоставя на обществеността.
Член 32
Актове за изпълнение
Комисията приема актове за изпълнение относно формата на публикуване от страна на държавите-членки на цените на задействане съгласно член 31, параграф 4. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
ГЛАВА III
ОБЩИ СТАНДАРТИ ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА
Член 33
Определяне на общи стандарти за предлагане на пазара
1. Без да се засяга член 47, могат да се определят общи стандарти за предлагане на пазара на продуктите от риболов, изброени в приложение I, независимо от техния произход (от Съюза или внос), които са предназначени за консумация от човека.
2. Стандартите по параграф 1 могат да се отнасят до качеството, размера, теглото, опаковането, представянето или етикетирането на продуктите, и по-специално до:
a)
минималните размери за предлагане на пазара, като се отчитат най-добрите налични научни становища; тези минимални размери за предлагане на пазара съответстват, когато е приложимо, на минималните референтни размери за опазване в съответствие с член 15, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1380/2013;
б)
спецификациите на консервираните продукти в съответствие с изискванията за опазване и международните задължения.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засягат:
a)
Регламент (ЕО) № 178/2002
б)
Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета (14);
в)
Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (15);
г)
Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета (16);
д)
Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (17);
е)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета (18); и
ж)
Регламент (ЕО) № 1224/2009.
Член 34
Спазване на общите стандарти за предлагане на пазара
1. Продуктите, предназначени за консумация от човека, за които са определени общи стандарти за предлагане на пазара, могат да бъдат предоставяни на пазара в Съюза единствено в съответствие с тези стандарти.
2. Всички разтоварени на сушата продукти от риболов, включително онези, които не отговарят на общите стандарти за предлагане на пазара, могат да бъдат използвани за цели, различни от пряката консумация от човека, включително за рибно брашно, рибно масло, храни за домашни любимци, добавки в храните, лекарствени или козметични препарати.
ГЛАВА IV
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПОТРЕБИТЕЛИТЕ
Член 35
Задължителна информация
1. Без да се засяга Регламент (ЕС) № 1169/2011, продуктите от риболов и аквакултури по букви а), б), в) и д) от приложение I към настоящия регламент, които се предлагат на пазара в рамките на Съюза, независимо от техния произход или от метода за предлагане на пазара, могат да бъдат предлагани за продажба на крайния потребител или на заведения за обществено хранене само ако подходяща маркировка или етикетиране указват следното:
a)
търговското обозначение на видовете и тяхното научно наименование;
б)
производствения метод, по-специално посредством думите „… улов …“ или „… сладководен улов …“ или „… отгледан в рибни стопанства …“;
в)
зоната, в която продуктът е уловен или отгледан, и категорията риболовни уреди, използвани при улова на диви екземпляри, както е предвидено в първата колона от приложение III към настоящия регламент;
г)
дали продуктът е бил размразен;
д)
датата на минимална годност, когато е уместно.
Изискването по буква г) не се прилага по отношение на:
а)
съставките, налични в крайния продукт;
б)
храни, при които замразяването е технологически необходима стъпка в производствения процес;
в)
продукти от риболов и аквакултури, замразени с цел здравна безопасност в съответствие с раздел VIII от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004;
г)
продукти от риболов и аквакултури, които са били размразени преди да бъдат подложени на опушване, осоляване, топлинна обработка, мариноване, изсушаване или комбинация от горните обработки.
2. За продукти от риболов и аквакултури, които не са предварително опаковани, задължителната информация, описана в параграф 1 може да се предостави при продажбата на дребно чрез търговска информация като билбордове или плакати.
3. Когато на крайния потребител или на заведения за обществено хранене се предлага за продажба смесен продукт, състоящ се от еднакви видове, но получени чрез различни производствени методи, се посочва методът за всяка партида. Когато на крайния потребител или на заведения за обществено хранене се предлага за продажба смесен продукт, състоящ се от еднакви видове, но получени от различни зони на улов или от различни държави, отглеждащи риба в стопанства, се посочва най-малко зоната на партидата, която е в най-голямо количество, заедно с указание, че продуктите произхождат от различни зони на улов или отглеждане.
4. Държавите-членки могат да освободят от изискванията по параграф 1 малките количества продукти, продавани директно от риболовни кораби на потребителите, при условие че не се надхвърля стойността, определена в член 58, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
5. Продуктите от риболов и аквакултури и техните опаковки, етикетирани или маркирани преди 13 декември 2014 г., които не съответстват на изискванията на настоящия член, могат да бъдат предлагани на пазара до изчерпването на наличните количества.
Член 36
Доклади относно екомаркировката
След консултация с държавите-членки и заинтересованите страни до 1 януари 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за осъществимостта, в който представя възможностите за въвеждане на схема за екомаркировка за продуктите от риболов и аквакултури, по-специално във връзка с въвеждането на такава схема в целия Съюз и с определянето на минимални изисквания за използването на екомаркировка на Съюза от страна на държавите-членки.
Член 37
Търговско обозначение
1. За целите на член 35, параграф 1 държавите-членки изготвят и публикуват списък на търговските обозначения, приети на тяхна територия, заедно с научните им наименования. В списъка се посочва:
a)
научното наименование на всеки вид съгласно информационната система FishBase или съгласно базата данни AFSIS на Организацията по прехрана и земеделие (ФАО), когато е приложимо;
б)
търговското обозначение:
i)
наименованието на вида на официалния език или официалните езици на съответната държава членка;
ii)
когато е приложимо, друго наименование или наименования, възприети или разрешени на местно или регионално равнище.
2. Всички видове риба, които са съставка на друга храна, могат да бъдат обозначени като „риба“, при условие че наименованието и представянето на тази храна не се отнася до конкретен вид.
3. За всички промени в списъка с търговските обозначения, приети от държава-членка, незабавно трябва да се информира Комисията, която информира останалите държави-членки за тези промени.
Член 38
Посочване на зоната на улов или производство
1. Посочването на зоната на улов или производство в съответствие с член 35, параграф 1, буква в) се състои от следното:
a)
за продуктите от риболов, уловени в морски води, се посочва наименованието чрез изписване на подзоната или участъка, включени в списъка на риболовните зони на ФАО, както и името на зоната, което се посочва по разбираем за потребителя начин, или карта или пиктограма, обозначаващи тази зона, или чрез дерогация от това изискване, за продукти от риболов, уловени във води, които не са разположени в североизточните части на Атлантическия океан (риболовна зона 27 на ФАО) или на Средиземно или Черно море (риболовна зона 37 на ФАО), се посочванаименованието на риболовната зона на ФАО;
б)
за продуктите от риболов, уловени в сладки води, се посочва наименованието на водния обект на произход в държавата-членка или третата държава на произход на продукта;
в)
за продуктите от аквакултури се посочва държавата-членка или третата държава, в която продуктът е достигнал повече от половината от окончателното си тегло или е прекарал повече от половината от периода си на развитие, или - за черупчести, е преминал окончателно развитие или етап на култивиране в продължение най-малко на шест месеца.
2. В допълнение към информацията по параграф 1 операторите могат да посочват по-точно зоната на улов или производство.
Член 39
Допълнителна информация на доброволна основа
1. В допълнение към задължителната информация, изисквана съгласно член 35, на доброволна основа може да се предоставя следната информация, при условие че тя е представена ясно и недвусмислено:
a)
датата на улов на продуктите от риболов или датата на събиране на продуктите от аквакултури;
б)
датата на разтоварване на сушата на продуктите от риболов или информация относно пристанището, в което са разтоварени продуктите;
в)
по-подробна информация за вида риболовен уред, съгласно списъка във втора колона на приложение III;
г)
за продуктите от риболов, уловени в морски води - информация относно държавата на знамето на кораба, уловил продуктите;
д)
информация за околната среда;
е)
информация от етично и/или социално естество;
ж)
информация относно производствените техники и практики;
з)
информация относно хранителното съдържание на продукта.
2. Може да се използва код за бързо реагиране (Quick Response - QR), съдържащ информацията по член 35, параграф 1 или част от нея.
3. Информацията на доброволна основа не се представя за сметка на наличното пространство, предвидено за задължителната информация относно маркировката или етикетирането.
4. Не се дава информация на доброволна основа, която не може да бъде проверена.
ГЛАВА V
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
Член 40
Прилагане на правилата за конкуренция
Членове 101-106 от ДФЕС и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат към споразуменията, решенията и практиките по член 101, параграф 1 и член 102 от ДФЕС, които се отнасят до производството и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури.
Член 41
Изключения от прилагането на правилата за конкуренция
1. Независимо от член 40 от настоящия регламент член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага към споразуменията, решенията и практиките на организации на производителите, които се отнасят до производството или продажбата на продукти от риболов и аквакултури или използването на съвместни съоръжения за съхраняването, обработката или преработката на продукти от риболов и аквакултури и които
a)
са необходими за постигане на целите, определени в член 39 от ДФЕС;
б)
не предвиждат задължение да се прилагат еднакви цени;
в)
не водят до подялба на пазарите под каквато и да е форма в рамките на Съюза;
г)
не изключват конкуренцията; и
д)
не елиминират конкуренцията по отношение на основната част от въпросните продукти.
2. Независимо от член 40 от настоящия регламент член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага към споразуменията, решенията и практиките на междубраншовите организации, които
a)
са необходими за постигане на целите, определени в член 39 от ДФЕС;
б)
не налагат задължение за прилагане на определена цена;
в)
не водят до подялба на пазарите под каквато и да е форма в рамките на Съюза;
г)
не прилагат различни условия за еквивалентни сделки с други търговски партньори, като по този начин ги поставят в сравнително по-неблагоприятни условия;
д)
не елиминират конкуренцията по отношение на основната част от въпросните продукти; и
е)
не ограничават конкуренцията по начини, които не са от съществено значение за постигането на целите на ОПР.
ГЛАВА VI
ПРОУЧВАНЕ НА ПАЗАРА
Член 42
Проучване на пазара
1. Комисията:
a)
събира, анализира и разпространява икономически знания и концепции за пазара на Съюза за продукти от риболов и аквакултури по веригата на доставка, като взема предвид международния контекст;
б)
предоставя практическа подкрепа за организациите на производителите и интербраншовите организации с цел по-добра координация на информацията между операторите и обработващите лица;
в)
проучва редовно цените на продукти от риболов и аквакултури по веригата на доставка на Съюза и извършва анализи на пазарните тенденции;
г)
провежда пазарни проучвания по конкретни въпроси и осигурява методика за проучванията на формирането на цените.
2. За прилагането на параграф 1, Комисията използва следните мерки:
a)
улеснява достъпа до наличните данни за продукти от риболов и аквакултури, събрани в съответствие с правото на Съюза;
б)
предоставя на всички заинтересовани страни и на масовия потребител достъпна и разбираема информация относно пазара, като изследвания на цените, пазарни анализи и проучвания, при условията на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (19).
3. Държавите-членки допринасят за постигането на посочените в параграф 1 цели.
ГЛАВА VII
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 43
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 44
Изменение на Регламент (ЕО) № 1184/2006
Член 1 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 се заменя със следното:
„Член 1
С настоящия регламент се установяват правилата, относно приложимостта на членове 101 - 106 и член 88, параграфи 1 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на производството и търговията с продукти, изброени в приложение I към ДФЕС, с изключение на продуктите, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. (20) и Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21).
Член 45
Изменения на Регламент (ЕО) № 1224/2009
Регламент (ЕО) № 1224/2009 се изменя, както следва:
1)
в член 57, параграф 1 се добавят следните изречения:
„Държавите-членки извършват проверки, за да гарантират спазването. Проверките могат да се извършват на всички етапи от предлагането на пазара и по време на транспортиране.“;
2)
Член 58, параграф 5 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
информацията за потребителите, предвидена в член 35 от Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (22);
б)
буква з) се заличава.
Член 46
Отмяна
Регламент (ЕО) № 104/2000 се отменя. Въпреки това член 4 продължава да се прилага до 12 декември 2014 г.
Позовавания на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 47
Правила, установяващи общи стандарти за предлагане на пазара
Продължават да се прилагат правилата, установяващи общи стандарти за предлагане на пазара, по-специално Регламент (ЕИО) № 2136/89 на Съвета (23), Регламент (ЕИО) № 1536/92 на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 2406/96 на Съвета (25), както и други правила, приети за целите на прилагането на общите стандарти за предлагане на пазара, като Регламент (EEC) № 3703/85 на Комисията (26).
Член 48
Преглед
До 31 декември 2022 г. Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета резултатите от прилагането на настоящия регламент
Член 49
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г., с изключение на глава IV и член 45, които се прилагат от 13 декември 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 декември 2013 година
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1379/2013
2013 m. gruodžio 11 d.
dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009 ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 42 straipsnį ir 43 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
bendros žuvininkystės politikos taikymo sritis apima su Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinkomis susijusias priemones. Bendras žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimas (toliau - bendras rinkos organizavimas) yra sudedamoji bendros žuvininkystės politikos dalis ir turėtų prisidėti prie jos tikslų įgyvendinimo. Kadangi bendra žuvininkystės politika yra peržiūrima, atitinkamai turėtų būtų pritaikytas ir bendras rinkos organizavimas;
(2)
Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000 (4) turi būti peržiūrėtas, kad būtų atsižvelgta į šiuo metu galiojančių nuostatų įgyvendinimo trūkumus, naujausius pokyčius Sąjungos ir pasaulio rinkose ir į žvejybos bei akvakultūros veiklos raidą;
(3)
žuvininkystė yra itin svarbi Sąjungos pakrantės regionų, įskaitant atokiausius regionus, ekonomikai. Šia veikla užtikrinamos tų regionų žvejų pajamos, todėl reikėtų imtis veiksmų, kad būtų užtikrintas šios rinkos stabilumas ir kad pasiūla geriau atitiktų paklausą;
(4)
bendro rinkos organizavimo nuostatos turėtų būti įgyvendinamos atsižvelgiant į Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus, visų pirma susijusius su Pasaulio prekybos organizacijos priimtomis nuostatomis. Turėtų būti užtikrintos sąlygos sąžiningai konkurencijai prekiaujant žvejybos ir akvakultūros produktais su trečiosiomis šalims, visų pirma tvarumo laikymosi ir socialinių standartų, lygiaverčių tiems, kurie taikomi Sąjungos produktams, taikymo atžvilgiu;
(5)
svarbu, kad bendro rinkos organizavimo valdymas būtų grindžiamas gero bendros žuvininkystės politikos valdymo principais;
(6)
siekiant, kad bendras rinkos organizavimas būtų sėkmingas, būtina rengiant rinkodaros ir šviečiamąsias akcijas informuoti vartotojus apie žuvies vartojimo vertę bei galimybę rinktis iš didelės rūšių įvairovės ir apie gebėjimo suprasti etiketėse pateiktą informaciją svarbą;
(7)
žvejybos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijoms (gamintojų organizacijos) tenka pagrindinis vaidmuo siekiant bendros žuvininkystės politikos ir bendro rinkos organizavimo tikslų. Todėl būtina padidinti jų atsakomybę ir suteikti reikalingą finansinę paramą, kad jos galėtų atlikti reikšmingesnį vaidmenį kasdienėje žuvininkystės valdymo veikloje, tuo pačiu atsižvelgiant į bendros žuvininkystės politikos tiksluose apibrėžtus principus. Taip pat būtina užtikrinti, kad jų nariai tausiai vykdytų žvejybos ir akvakultūros veiklą, pagerintų produktų pateikimą rinkai, rinktų informaciją apie akvakultūrą ir padidintų savo pajamas. Siekdamos tų tikslų, gamintojų organizacijos turėtų atsižvelgti į skirtingas žuvininkystės ir akvakultūros sektorių veiklos sąlygas, kurios vyrauja Sąjungoje, įskaitant atokiausiuose regionuose, ir visų pirma į mažos apimties žvejybos ir ekstensyvios akvakultūros ypatumus. Kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos turėtų turėti galimybę prisiimti atsakomybę už tų tikslų įgyvendinimą glaudžiai bendradarbiaudamos su gamintojų organizacijomis valdymo klausimais, įskaitant, jei tinkama, dėl kvotų paskirstymo ir žvejybos pastangų valdymo, priklausomai nuo kiekvienos konkrečios žvejybos reikmes;
(8)
turėtų būti imamasi priemonių siekiant skatinti tinkamą ir reprezentatyvų smulkiųjų gamintojų dalyvavimą;
(9)
siekiant stiprinti gamintojų organizacijų konkurencingumą ir gyvybingumą, turėtų būti aiškiai apibrėžti tinkami jų įsisteigimo kriterijai;
(10)
tarpšakinės organizacijos, vienijančios įvairių rūšių veiklos žvejybos ir akvakultūros sektoriuje vykdytojus, turi potencialą padėti gerinti prekybos koordinavimą tiekimo grandinėje ir parengti visam sektoriui svarbias priemones;
(11)
derėtų nustatyti bendras sąlygas, pagal kurias valstybės narės pripažintų gamintojų ir tarpšakines organizacijas, pagal kurias būtų išplečiamas gamintojų ir tarpšakinių organizacijų priimtų taisyklių taikymas ir pagal kurias būtų pasidalijamos su tokiu išplėtimu susijusios išlaidos. Taisyklių taikymas turėtų būti išplečiamas Komisijos leidimu;
(12)
kadangi žuvų ištekliai yra bendri, tam tikrais atvejais tausų ir veiksmingą jų naudojimą geriau įgyvendinti gali organizacijos, kurių nariai yra iš įvairių valstybių narių ir skirtingų regionų. Todėl taip pat būtina skatinti gamintojų organizacijų ir asociacijų steigimą nacionaliniu ar tarptautiniu lygiu, jei reikia, pagal biogeografinius regionus. Tokios organizacijos turėtų būti partnerystės, siekiančios nustatyti bendras privalomas taisykles ir užtikrinti vienodas sąlygas visiems su žuvininkyste susijusiems suinteresuotiesiems subjektams. Steigiant tokias organizacijas būtina užtikrinti, kad joms toliau būtų taikomos šiame reglamente numatytos konkurencijos taisyklės ir būtų siekiama išlaikyti atskirų pakrančių bendruomenių ir žvejybos bei vandenų, kuriuos jos jau seniai naudoja, ryšį;
(13)
Komisija turėtų propaguoti paramos priemones, kuriomis siekiama skatinti moteris dalyvauti akvakultūros produktų gamintojų organizacijose;
(14)
kad gamintojų organizacijos galėtų skatinti savo narius vykdyti tausią žvejybos ir akvakultūros veiklą, jos turėtų parengti ir pateikti valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms gamybos ir prekybos planą, kuriame būtų numatytos reikiamos jų tikslų įgyvendinimo priemonės;
(15)
norint pasiekti bendros žuvininkystės politikos tikslus dėl išmetimo į jūrą, būtina plačiai naudoti selektyvius žvejybos įrankius, kuriais bus užkirstas kelias pernelyg mažo dydžio žuvų sužvejojimui;
(16)
žvejybos veikla yra sunkiai prognozuojama, todėl reikėtų nustatyti žmonių maistui skirtų žvejybos produktų saugojimo sistemą, kuri padėtų didinti rinkos stabilumą ir grįžtamąją produktų naudą, visų pirma sukurdama pridėtinę vertę. Ta sistema turėtų padėti užtikrinti vietinių rinkų Sąjungoje stabilizavimą ir konvergenciją siekiant vidaus rinkos tikslų;
(17)
kad būtų atsižvelgta į kainų įvairovę visoje Sąjungoje, kiekviena žvejybos produktų gamintojų organizacija turėtų galėti pasiūlyti kainą, nuo kurios būtų pradedama taikyti saugojimo sistema. Ta orientacinė kaina turėtų būti nustatyta taip, kad būtų išsaugota sąžininga veiklos vykdytojų konkurencija;
(18)
bendrųjų prekybos standartų nustatymas ir taikymas turėtų leisti tiekti rinkai tvarius produktus, išnaudoti visas žvejybos ir akvakultūros produktų vidaus rinkos teikiamas galimybes, turėtų sudaryti palankesnes sąlygas sąžininga konkurencija pagrįstai prekybos veiklai ir taip padėti didinti produkcijos pelningumą; todėl turėtų būti toliau taikomi galiojantys prekybos standartai;
(19)
būtina užtikrinti, kad importuojami į Sąjungos rinką patenkantys produktai atitiktų tuos pačius reikalavimus ir prekybos standartus, kurie taikomi Sąjungos gamintojams;
(20)
siekiant užtikrinti aukšto lygio žmonių sveikatos apsaugą, Sąjungos rinkai pateikiami žvejybos ir akvakultūros produktai, neatsižvelgiant į jų kilmę, turėtų atitikti taikytinas taisykles dėl maisto saugos ir higienos;
(21)
siekiant, kad vartotojai žinotų, ką renkasi, būtina jiems teikti aiškią ir išsamią informaciją apie, inter alia, produktų kilmę ir produktų gamybos metodą;
(22)
taikant ekologinį ženklą žvejybos ir akvakultūros produktams, pagamintiems tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų, užtikrinama galimybė aiškiai informuoti apie tokių produktų ekologinį tvarumą. Todėl būtina, kad Komisija išnagrinėtų galimybę parengti ir nustatyti būtiniausius visos Sąjungos ekologinio ženklo, kuris būtų taikomas žvejybos ir akvakultūros produktams, sukūrimo kriterijus;
(23)
siekiant apsaugoti vartotojus, kompetentingos nacionalinės institucijos, atsakingos už šiame reglamente nustatytų įsipareigojimų stebėseną ir jų vykdymo užtikrinimą, turėtų visapusiškai naudotis turimomis technologijomis, įskaitant DNR tyrimus, kad veiklos vykdytojai susilaikytų nuo klaidingo laimikių ženklinimo;
(24)
žvejybos ir akvakultūros produktų gamybai arba prekybai turėtų būti taikomos konkurencijos taisyklės, susijusios su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 101 straipsnyje nurodytais susitarimais, sprendimais ir veiksmais, jeigu jų taikymas netrukdo veikti bendram rinkos organizavimui ar siekti SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų;
(25)
reikėtų nustatyti žvejybos ir akvakultūros produktų gamybai ir prekybai taikomas konkurencijos taisykles, atsižvelgiant į specifines žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus ypatybes, įskaitant jo susiskaidymą, tai, kad žuvų ištekliai yra bendri, taip pat didelę importo, kuriam turėtų būti taikomos tos pačios taisyklės kaip ir Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktams, apimtį. Siekiant supaprastinimo, atitinkamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1184/2006 (5) nuostatos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 1184/2006 nebeturėtų būti taikomas žvejybos ir akvakultūros produktams;
(26)
reikėtų gerinti ekonominės informacijos apie Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinkas rinkimą, tvarkymą ir platinimą;
(27)
kad būtų užtikrintos vienodos šio reglamento nuostatų, susijusių su gamintojų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimo terminais, tvarka ir paraiškos formomis bei tokio pripažinimo panaikinimu; valstybių narių sprendimų suteikti ar panaikinti pripažinimą formomis, terminais ir tvarka; valstybių narių visiems gamintojams ir veiklos vykdytojams privalomų taisyklių pranešimo forma ir tvarka; gamybos ir pardavimo planų forma ir struktūra bei jų pateikimo ir patvirtinimo tvarka ir terminais; valstybių narių orientacinių kainų paskelbimo forma, įgyvendinimo sąlygos, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (6);
(28)
Reglamentas (EB) Nr. 104/2000 turėtų būti panaikintas. Vis dėlto, siekiant užtikrinti informacijos teikimo vartotojams nepertraukiamumą, jo 4 straipsnis turėtų būti ir toliau taikomas iki 2014 m. gruodžio 12 d.;
(29)
kadangi šio reglamento tikslo, būtent nustatyti bendrą žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimą, valstybės narės negali deramai pasiekti dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų pobūdžio, o Sąjunga dėl jo masto ir poveikio bei bendrų veiksmų būtinybės gali juos pasiekti geriau, Sąjunga gali priimti priemones pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina siekiant to tikslo;
(30)
todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti reglamentus (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šiuo reglamentu nustatomas bendras žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimas (toliau - bendras rinkos organizavimas).
2. Bendrą rinkos organizavimą sudaro šie elementai:
a)
profesinės organizacijos,
b)
prekybos standartai,
c)
informacija vartotojams,
d)
konkurencijos taisyklės,
e)
informacijos apie rinką rinkimas.
3. Bendro rinkos organizavimo nuostatos, susijusios su išorės aspektais, papildomos Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1220/2012 (7) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1026/2012 (8).
4. Bendro rinkos organizavimo įgyvendinimui gali būti skiriama Sąjungos finansinė parama, pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
2 straipsnis
Taikymo sritis
Bendras rinkos organizavimas taikomas Sąjungoje parduodamiems žvejybos ir akvakultūros produktams, nurodytiems šio reglamento I priede.
3 straipsnis
Tikslai
Bendro rinkos organizavimo tikslai - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013 (9) 35 straipsnyje nustatyti tikslai.
4 straipsnis
Principai
Bendras rinkos organizavimas įgyvendinamas vadovaujantis gero valdymo principais, išdėstytais Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 3 straipsnyje.
5 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 4 straipsnyje, taip pat nurodytos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1224/2009 (10) 4 straipsnyje, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1169/2011 (11) 2 straipsnyje, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 (12) 2 ir 3 straipsniuose ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1333/2008 (13) 3 straipsnyje. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
a) žvejybos produktai- vandens organizmai, kurie yra žvejybos veiklos rezultatas, arba iš šių organizmų gauti produktai, nurodyti I priede;
b) akvakultūros produktai- bet kurios savo gyvenimo stadijos vandens organizmai, kurie yra akvakultūros veiklos rezultatas, taip pat iš šių organizmų gauti produktai, nurodyti I priede;
c) gamintojas- fizinis arba juridinis asmuo, naudojantis gamybos priemones žvejybos arba akvakultūros produktams gauti jų pateikimo rinkai tikslais;
d) žuvininkystės ir akvakultūros sektorius- ūkio sektorius, apimantis visą žvejybos arba akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos jais veiklą;
e) tiekimas rinkai- žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas platinimo, vartojimo arba naudojimo Sąjungos rinkoje tikslais, vykdomas kaip komercinė veikla už atlygį arba nemokamai;
f) pateikimas rinkai- pirmasis žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas Sąjungos rinkai;
g) mažmeninė prekyba- maisto tvarkymas ir (arba) perdirbimas bei jo saugojimas pardavimo arba pristatymo galutiniam vartotojui vietose, įskaitant platinimo terminalus, viešojo maitinimo veiklą, įmonių valgyklas, įstaigų aprūpinimą maistu ir gėrimais, restoranus ir kitą panašią aprūpinimo maistu veiklą, parduotuves, prekybos centrų platinimo centrus ir didmeninės prekybos punktus;
h) fasuoti žvejybos ir akvakultūros produktai- žvejybos ir akvakultūros produktai, kurie yra fasuoti maisto produktai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies e punkte.
II SKYRIUS
PROFESINĖS ORGANIZACIJOS
I SKIRSNIS
Steigimas, tikslai ir priemonės
6 straipsnis
Žvejybos produktų gamintojų organizacijų ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijų steigimas
1. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijos (toliau - gamintojų organizacijos) gali būti steigiamos atitinkamai žvejybos arba akvakultūros produktų gamintojų iniciatyva vienoje ar daugiau valstybių narių ir pripažįstamos pagal II skirsnį.
2. Atitinkamais atveja, steigiant gamintojų organizacijas, atsižvelgiama į konkrečią smulkiųjų gamintojų padėtį.
3. Gamintojų organizacija, atstovaujanti ir žvejybos, ir akvakultūros veiklai, gali būti įsteigta kaip bendra žvejybos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacija.
7 straipsnis
Gamintojų organizacijų tikslai
1. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos siekia šių tikslų:
a)
remti perspektyvią ir tausią savo narių žvejybos veiklą, visiškai atitinkančią išteklių išsaugojimo politiką, visų pirma nustatytą Reglamente (ES) Nr. 1380/2013 ir aplinkos apsaugos teisėje, kartu laikantis socialinės politikos principų ir, kai atitinkama valstybė narė taip nustato, dalyvauti jūrų biologinių išteklių valdymo procese;
b)
kiek įmanoma, vengti nepageidaujamos komercinių išteklių priegaudos bei ją mažinti ir, jei būtina, kuo geriau panaudoti tokią priegaudą nesukuriant rinkos tiems sužvejojamiems vandens organizmams, kurie yra mažesni nei mažiausias išteklių išsaugojimą užtikrinantis orientacinis dydis pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnį;
c)
padėti didinti žvejybos produktų atsekamumą ir gerinti vartotojų galimybes gauti aiškią ir išsamią informaciją;
d)
padėti atsisakyti neteisėtos, nedeklaruojamos ir nereglamentuojamos žvejybos.
2. Akvakultūros produktų gamintojų organizacijos siekia šių tikslų:
a)
skatinti savo narių vykdomą tausią akvakultūros veiklą sudarydamos galimybes ją plėtoti, visapusiškai laikantis, visų pirma Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 ir aplinkos apsaugos teisės, kartu laikantis socialinės politikos principų;
b)
užtikrinti, kad jų narių veikla būtų vykdoma pagal nacionalinius strateginius planus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 34 straipsnyje;
c)
siekti užtikrinti, kad akvakultūros gyvūnų pašarams naudojami žvejybos kilmės produktai būtų tiekiami iš tausiai valdomos žvejybos.
3. Gamintojų organizacijos siekia ne tik 1 ir 2 dalyse nustatytų tikslų, bet ir dviejų ar daugiau šių tikslų:
a)
gerinti savo narių žvejybos ir akvakultūros produktų pateikimo rinkai sąlygas;
b)
didinti ekonominę grąžą;
c)
stabilizuoti rinkas;
d)
prisidėti prie maisto tiekimo ir propaguoti aukštus maisto produktų kokybės bei saugos standartus, kartu prisidedant prie užimtumo pakrantės regionuose ir kaimo vietovėse;
e)
mažinti žvejybos poveikį aplinkai, be kita ko, taikant priemones, kuriomis siekiama gerinti žvejybos įrankių selektyvumą.
4. Gamintojų organizacijos gali siekti kitų papildomų tikslų.
8 straipsnis
Gamintojų organizacijų taikomos priemonės
1. Siekdamos 7 straipsnyje nustatytų tikslų, gamintojų organizacijos gali, inter alia, taikyti šias priemones:
a)
derinti gamybą su rinkos poreikiais;
b)
tarpininkauti tiekiant ir parduodant savo narių produktus;
c)
vadovaudamosi nediskriminavimo principu propaguoti savo narių Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktus, pavyzdžiui, pasinaudodamos sertifikavimo galimybe, visų pirma kilmės vietos nuorodomis, kokybės ženklais, geografinėmis kilmės nuorodomis, garantuotų tradicinių gaminių nuorodomis ir tausios gamybos suteikiama verte;
d)
kontroliuoti ir imtis priemonių siekiant užtikrinti, kad jų narių veikla atitiktų atitinkamos gamintojų organizacijos nustatytas taisykles;
e)
remti profesinio mokymo ir bendradarbiavimo programas siekiant paskatinti jaunimą įsitraukti į sektoriaus veiklą;
f)
mažinti žvejybos poveikį aplinkai, taip pat taikant priemones, kuriomis siekiama gerinti žvejybos įrankių selektyvumą;
g)
skatinti naudoti informacines ir ryšių technologijas siekiant užtikrinti geresnę rinkodarą ir geresnę kainodarą;
h)
sudaryti palankesnes sąlygas vartotojams gauti informaciją apie žvejybos ir akvakultūros produktus.
2. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos taip pat gali taikyti šias priemones:
a)
bendrai planuoti ir valdyti savo narių žvejybos veiklą, atsižvelgiant į valstybių narių jūrų biologinių išteklių valdymo organizavimą, be kita ko, parengti ir įgyvendinti priemones, kuriomis būtų gerinamas žvejybos veiklos selektyvumas, ir teikti konsultacijas kompetentingoms valdžios institucijoms;
b)
vengti ir kuo labiau mažinti nepageidaujamą priegaudą dalyvaujant techninių priemonių rengime ir jas taikant, taip pat kuo geriau panaudoti nepageidaujamą priegaudą nesukuriant tų sužvejojamų vandens organizmų, kurie yra mažesni nei mažiausias išteklių išsaugojimą užtikrinantis orientacinis dydis atitinkamai pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 11 dalį ir pagal šio reglamento 34 straipsnio 2 dalį, rinkos;
c)
valdyti laikiną žvejybos produktų sandėliavimą pagal šio reglamento 30 ir 31 straipsnių nuostatas.
3. Akvakultūros produktų gamintojų organizacijos taip pat gali taikyti šias priemones:
a)
skatinti tausią, visų pirma aplinkos apsaugos, gyvūnų sveikatos ir gyvūnų gerovės požiūriu, akvakultūros veiklą;
b)
rinkti informaciją apie parduodamus produktus, įskaitant ekonominę informaciją apie pirmąjį pardavimą, taip pat informaciją apie gamybos prognozes;
c)
rinkti informaciją apie aplinkos apsaugą;
d)
planuoti savo narių akvakultūros veiklos valdymą;
e)
remti specialistams skirtas programas siekiant skatinti naudoti tausios akvakultūros produktus.
9 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų steigimas
1. Gamintojų organizacijų asociacija gali būti steigiama vienoje arba daugiau valstybių narių pripažintų gamintojų organizacijų iniciatyva.
2. Gamintojų organizacijoms taikomos šio reglamento nuostatos taip pat taikomos gamintojų organizacijų asociacijoms, išskyrus atvejus, kai nurodyta kitaip.
10 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų tikslai
1. Gamintojų organizacijų asociacijų tikslai yra šie:
a)
veiksmingiau ir tvariau siekti visų asociacijai priklausančių 7 straipsnyje nustatytų gamintojų organizacijų tikslų;
b)
koordinuoti ir plėtoti asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų bendrus interesus atitinkančią veiklą.
2. Gamintojų organizacijų asociacijoms gali būti teikiama finansinė parama pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
11 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų steigimas
Tarpšakinės organizacijos gali būti steigiamos vienos arba daugiau valstybių narių su žvejybos ir akvakultūros produktais susijusios veiklos vykdytojų iniciatyva ir pripažįstamos pagal II skirsnį.
12 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų tikslai
Tarpšakinės organizacijos gerina žvejybos ir akvakultūros produktų tiekimo Sąjungos rinkai koordinavimą ir sąlygas.
13 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų taikomos priemonės
Siekdamos 12 straipsnyje nurodytų tikslų, tarpšakinės organizacijos gali taikyti šias priemones:
a)
sudaryti standartines, Sąjungos teisės aktų reikalavimus atitinkančias sutartis;
b)
vadovaudamosi nediskriminavimo principu propaguoti Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktus, pavyzdžiui, naudodamos sertifikavimą, ir visų pirma kilmės vietos nuorodomis, kokybės ženklais, geografinėmis kilmės nuorodomis, garantuotų tradicinių gaminių nuorodomis ir tausios gamybos suteikiama verte;
c)
nustatyti griežtesnes žvejybos ir akvakultūros produktų gamybos ir prekybos taisykles nei nustatyta Sąjungos arba nacionalinės teisės aktais;
d)
gerinti gamybos ir rinkos kokybę, gerinti žinias apie jas bei didinti jų skaidrumą, taip pat organizuoti karjeros ir profesinio mokymo veiklą, pavyzdžiui, kokybės ir atsekamumo, maisto saugos klausimais, ir skatinti tyrimų iniciatyvas;
e)
vykdyti mokslinius ir rinkos tyrimus, plėtoti rinkos veikimo gerinimo metodus, įskaitant naudojant informacines ir ryšių technologijas, taip pat rinkti socialinius bei ekonominius duomenis;
f)
teikti informaciją ir vykdyti tyrimus, būtinus užtikrinti kiekio, kokybės ir kainos požiūriu tvarų tiekimą, atitinkantį rinkos poreikius ir vartotojų lūkesčius;
g)
skatinti vartotojus vartoti rūšis, gautas iš tausių žuvų išteklių, turinčias didelę maistinę vertę ir plačiai nevartojamas;
h)
kontroliuoti, ar jų narių veikla atitinka atitinkamos tarpšakinės organizacijos nustatytas taisykles, ir imtis tos veiklos atitikties toms taisyklėms užtikrinimo priemonių.
II SKIRSNIS
Pripažinimas
14 straipsnis
Gamintojų organizacijų pripažinimas
1. Valstybės narės gamintojų organizacijomis gali pripažinti visas žvejybos arba akvakultūros produktų gamintojų iniciatyva sukurtas grupes, kurios prašo tokio pripažinimo su sąlyga, kad jos:
a)
laikosi 17 straipsnyje išdėstytų principų ir patvirtintų tų principų taikymo taisyklių;
b)
atitinkamos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje vykdo gana aktyvią (visų pirma pagal narių skaičių arba parduodamos produkcijos kiekį) ekonominę veiklą;
c)
pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktus turi juridinio asmens statusą, yra joje įsisteigusios ir turi savo oficialią būstinę jos teritorijoje;
d)
yra pajėgios siekti 7 straipsnyje nustatytų tikslų;
e)
laikosi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių;
f)
nepiktnaudžiauja dominuojančia padėtimi atitinkamoje rinkoje; ir
g)
pateikia svarbią informaciją apie savo narystę, valdymą ir finansavimo šaltinius.
2. Gamintojų organizacijos, pripažintos prieš 2013 m. gruodžio 29 d. šio reglamento tikslais laikomos gamintojų organizacijomis, ir joms taikomos jo nuostatos.
15 straipsnis
Finansinė parama gamintojų organizacijoms ar gamintojų organizacijų asociacijoms
Žvejybos ir akvakultūros produktų rinkodaros priemonės, kuriomis siekiama sukurti arba restruktūrizuoti gamintojų organizacijas ar gamintojų organizacijų asociacijas, gali būti finansiškai remiamos pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
16 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų pripažinimas
1. Valstybės narės tarpšakinėmis organizacijomis gali pripažinti jų teritorijose įsisteigusias veiklos vykdytojų grupes, kurios prašo tokio pripažinimo su sąlyga, kad jos:
a)
laikosi 17 straipsnyje išdėstytų principų ir patvirtintų tų principų taikymo taisyklių;
b)
atstovauja didelę gamybos veiklos ir perdirbimo ar prekybos veiklos arba abiejų šių rūšių veiklos, susijusios su žvejybos ir akvakultūros produktais arba perdirbtais žvejybos ir akvakultūros produktais, dalį;
c)
pačios nevykdo žvejybos ir akvakultūros produktų arba perdirbtų žvejybos ir akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo arba prekybos veiklos;
d)
pagal valstybės narės nacionalinės teisės aktus turi juridinio asmens statusą ir yra ten įsisteigusios arba turi savo oficialią būstinę jos teritorijoje;
e)
gali siekti 12 straipsnyje nustatytų tikslų;
f)
atsižvelgia į vartotojų interesus;
g)
netrukdo tinkamam bendro rinkos organizavimo veikimui ir
h)
laikosi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių.
2. Prieš 2013 m. gruodžio 29 d. įsisteigusios organizacijos šio reglamento tikslais gali būti pripažįstamos tarpšakinėmis organizacijomis, jei atitinkama valstybė narė įsitikina, kad jos laikosi tarpšakinėms organizacijoms taikomų šio reglamento nuostatų.
3. Tarpšakinės organizacijos, pripažintos prieš 2013 m. gruodžio 29 d. šio reglamento tikslais laikomos tarpšakinėmis organizacijomis, ir joms taikomos jo nuostatos.
17 straipsnis
Gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų vidaus darbo tvarka
14 ir 16 straipsniuose nurodytų gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų vidaus darbo tvarka grindžiama šiais principais:
a)
nariai laikosi organizacijos patvirtintų taisyklių dėl žvejybos plotų eksploatavimo, gamybos ir prekybos;
b)
nėra narių diskriminacijos, visų pirma dėl pilietybės ar įsisteigimo vietos;
c)
iš narių imamas finansinis įnašas organizacijai finansuoti;
d)
nustatyta demokratinė tvarka, kad nariai galėtų tikrinti savo organizaciją ir jos sprendimus;
e)
nustatytos veiksmingos, atgrasomos ir proporcingos sankcijos už įsipareigojimų, nustatytų atitinkamos organizacijos vidaus darbo tvarkos taisyklėse, nevykdymą, visų pirma finansinių įnašų nemokėjimo atveju;
f)
nustatytos naujų narių priėmimo ir narių pašalinimo taisyklės;
g)
nustatytos organizacijos valdymui būtinos apskaitos ir biudžeto taisyklės.
18 straipsnis
Valstybių narių atliekamas pripažinimo tikrinimas ir panaikinimas
1. Valstybės narės periodiškai atlieka patikrinimus, kad patikrintų, ar gamintojų organizacijos ir tarpšakinės organizacijos laikosi atitinkamai 14 ir 16 straipsniuose nustatytų pripažinimo sąlygų. Nustačius nesilaikymo atvejus pripažinimas gali būti panaikintas.
2. Valstybė narė, kurioje yra gamintojų organizacijos arba tarpšakinės organizacijos, turinčios narių iš įvairių valstybių narių, arba įvairiose valstybėse narėse pripažintų gamintojų organizacijų asociacijos oficiali būstinė, bendradarbiaudama su kitomis atitinkamomis valstybėmis narėmis, užmezga administracinį bendradarbiavimą, būtiną atitinkamos organizacijos arba asociacijos veiklos patikrinimams atlikti.
19 straipsnis
Žvejybos galimybių paskirstymas
Vykdydama savo užduotis, gamintojų organizacija, kurios nariai yra įvairių valstybių narių piliečiai, arba įvairiose valstybėse narėse pripažintų gamintojų organizacijų asociacija, laikosi nuostatų, kuriomis reglamentuojamas žvejybos galimybių paskirstymas valstybėms narėms pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 16 straipsnį.
20 straipsnis
Komisijos atliekami patikrinimai
1. Siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi atitinkamai 14 ir 16 straipsniuose nustatytų gamintojų organizacijų arba tarpšakinių organizacijų pripažinimo sąlygų, Komisija gali atlikti patikrinimus ir prireikus pareikalauja, kad valstybės narės panaikintų gamintojų organizacijų arba tarpšakinių organizacijų pripažinimą.
2. Valstybės narės elektroninėmis priemonėmis praneša Komisijai apie sprendimus suteikti arba panaikinti pripažinimą. Komisija visą tokią informaciją padaro viešai prieinama.
21 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
1. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl:
a)
gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimo pagal atitinkamai 14 ir 16 straipsnius terminų, tvarkos ir prašymų formos arba dėl tokio pripažinimo panaikinimo pagal 18 straipsnį;
b)
formos, terminų ir tvarkos, kurių turi laikytis valstybės narės pagal 20 straipsnio 2 dalį pranešdamos Komisijai apie sprendimus suteikti arba panaikinti pripažinimą.
Pagal a punktą priimti įgyvendinimo aktai atitinkamais atvejais pritaikomi atsižvelgiant į mažos apimties žvejybos ir akvakultūros ypatumus.
2. 1 dalyje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 43 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
III SKIRSNIS
Taisyklių taikymo išplėtimas
22 straipsnis
Gamintojų organizacijų taisyklių taikymo išplėtimas
1. Valstybė narė gali nustatyti, kad gamintojų organizacijoje sutartos taisyklės būtų privalomos gamintojams, kurie nėra organizacijos nariai ir kurie parduoda kurį nors iš produktų gamintojų organizacijos atstovaujamoje vietovėje, su sąlyga, kad:
a)
gamintojų organizacija yra įsisteigusi bent vienerių metų laikotarpį ir laikoma atstovaujančia gamybai ir prekybai, įskaitant, jei taikytina, smulkųjį ir tradicinį sektorių, vienoje iš valstybių narių ir pateikia prašymą kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms;
b)
taisyklės, kurių taikymą norima išplėsti, yra susijusios su kuria nors iš gamintojų organizacijoms skirtų priemonių, nustatytų 8 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, 8 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose bei 8 straipsnio 3 dalies a-e punktuose.
c)
laikomasi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių.
2. Taikant 1 dalies a punktą žvejybos produktų gamintojų organizacija laikoma atstovaujančia, jeigu ji per praėjusius metus vietovėje, kurioje siūloma išplėsti taisyklių taikymą, pardavė ne mažiau kaip 55 % viso atitinkamo produkto kiekio.
3. Taikant 1 dalies a punktą akvakultūros produktų gamintojų organizacija laikoma atstovaujančia, jeigu ji per praėjusius metus vietovėje, kurioje siūloma išplėsti taisyklių taikymą, pardavė ne mažiau kaip 40 % viso atitinkamo produkto kiekio.
4. Taisyklės, kurių taikymo sritį norima išplėsti įtraukiant ne narius, taikomos laikotarpiui nuo 60 dienų iki dvylika mėnesių.
23 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų taisyklių taikymo išplėtimas
1. Valstybė narė gali nustatyti, kad kai kurie susitarimai, sprendimai arba suderinti veiksmai, dėl kurių susitarta tarpšakinėje organizacijoje, būtų privalomi kitiems atitinkamoje (-se) vietovėje (-se) veikiantiems veiklos vykdytojams, kurie nepriklauso tai organizacijai, su sąlyga, kad:
a)
tarpšakinei organizacijai per praėjusius metus valstybės narės atitinkamoje (-ose) vietovėje (-se) teko bent 65 % kiekvienos bent dviejų iš šių veiklos rūšių - atitinkamo produkto gamybos, perdirbimo arba prekybos - apimties ir ji pateikė prašymą kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms; ir
b)
taisyklės, kurių taikymą norima išplėsti kitiems veiklos vykdytojams, yra susijusios su kuria nors iš tarpšakinėms organizacijoms skirtų priemonių, nustatytų 13 straipsnio a-g punktuose, ir nedaro jokios žalos kitiems atitinkamoje valstybėje narėje arba Sąjungoje veikiantiems veiklos vykdytojams.
2. Taisyklių taikymo išplėtimas gali būti privalomas ne ilgiau kaip trejus metus, nedarant poveikio 25 straipsnio 4 daliai.
24 straipsnis
Atsakomybė
Kai pagal 22 ir 23 straipsnius taisyklių taikymas išplečiamas ne nariams, atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad ne nariai privalo padengti gamintojų organizacijai arba tarpšakinei organizacijai visas arba dalį narių patirtų išlaidų, susijusių su taisyklių taikymo išplėtimu ne narių atžvilgiu.
25 straipsnis
Komisijos leidimo davimas
1. Valstybės narės praneša Komisijai apie taisykles, kurias jos ketina pagal 22 ir 23 straipsnius nustatyti privalomomis visiems tam tikroje (-se) vietovėje (-se) veikiantiems gamintojams arba veiklos vykdytojams.
2. Komisija priima sprendimą, kuriuo duoda leidimą išplėsti taisyklių nurodytų 1 dalyje taikymą, jeigu:
a)
laikomasi 22 ir 23 straipsnių nuostatų;
b)
laikomasi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių;
c)
išplėtimas netrukdo laisvai prekybai; ir
d)
netrukdoma siekti SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų.
3. Per vieną mėnesį nuo pranešimo gavimo Komisija priima sprendimą, kuriuo duoda leidimą išplėsti taisyklių taikymą arba atsisako jį duoti, ir apie tai praneša valstybėms narėms. Jei Komisija nepriima sprendimo per vieną mėnesį nuo pranešimo gavimo, laikoma, kad ji davė leidimą išplėsti taisyklių taikymą.
4. Leidimas išplėsti taisyklių taikymą gal būti toliau taikomas pasibaigus pradiniam laikotarpiui, be kita ko, automatišku susitarimu, aiškiai neatnaujinant leidimo, jei atitinkama valstybė narė likus bent vienam mėnesiui iki to pradinio laikotarpio pabaigos informavo Komisiją apie papildomą taikymo laikotarpį, o Komisija davė leidimą tokiam tolesniam taikymui arba nepareiškė prieštaravimo per vieną mėnesį po tokio pranešimo gavimo.
26 straipsnis
Leidimo panaikinimas
Komisija gali atlikti patikrinimus ir panaikinti leidimą išplėsti taisyklų taikymą, jeigu nustato, kad nesilaikoma kurio nors reikalavimo, taikomo leidimo išdavimui. Komisija apie tokį panaikinimą praneša valstybėms narėms.
27 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl 25 straipsnio 1 dalyje nustatyto pranešimo formos ir jo teikimo tvarkos taisyklių. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 43 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
IV SKIRSNIS
Gamybos ir prekybos planavimas
28 straipsnis
Gamybos ir prekybos planas
1. Kiekviena gamintojų organizacija savo kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms patvirtinti pateikia bent savo pagrindinių parduodamų rūšių gamybos ir prekybos planą. Šiais gamybos ir prekybos planais siekiama 3 ir 7 straipsniuose nustatytų tikslų.
2. Gamybos ir prekybos planą sudaro:
a)
sužvejotų arba išaugintų rūšių gamybos programa;
b)
rinkodaros strategija, pagal kurią tiekiamas kiekis, kokybė ir pateikimas būtų priderinti prie rinkos poreikių;
c)
priemonės, kurių turi imtis gamintojų organizacija siekdama prisidėti prie 7 straipsnyje nustatytų tikslų;
d)
specialios iš anksto numatomos priemonės, siekiant pakoreguoti rūšių, kurios paprastai yra sunkiai parduodamos atitinkamais metais, pasiūlą;
e)
sankcijos, taikytinos nariams, kurie pažeidžia sprendimus, priimtus siekiant įgyvendinti atitinkamą planą.
3. Gamybos ir prekybos planą patvirtina kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos. Gamintojų organizacija nedelsdama pradeda įgyvendinti patvirtintą planą.
4. Gamintojų organizacijos gali patikslinti gamybos ir prekybos planą ir tokiu atveju jį perduoti patvirtinti kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms.
5. Gamintojų organizacija rengia metinę ataskaitą apie savo veiklą įgyvendinant gamybos ir prekybos planą ir pateikia ją patvirtinti savo kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms.
6. Gamintojų organizacijos gamybos ir rinkodaros planų parengimui ir įgyvendinimui gali gauti finansinę paramą pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
7. Valstybės narės atlieka patikrinimus, kad užtikrintų, jog kiekviena gamintojų organizacija vykdytų šiame straipsnyje nustatytas pareigas. Nustačius, kad jos nevykdomos, pripažinimas gali būti panaikintas.
29 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
1. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl:
a)
28 straipsnyje nurodyto gamybos ir prekybos plano formos ir struktūros;
b)
tvarkos ir terminų, kurių turi laikytis gamintojų organizacijos pateikdamos 28 straipsnyje nurodytus gamybos ir prekybos planus ir valstybės narės juos tvirtindamos.
2. 1 dalyje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 43 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
V SKIRSNIS
Rinkų stabilizavimas
30 straipsnis
Sandėliavimo sistema
Žvejybos produktų gamintojų organizacijos gali gauti finansinę paramą II priede nurodytų žvejybos produktų sandėliavimui, jei:
a)
laikomasi sandėliavimo pagalbos sąlygų, nustatytų būsimame Sąjungos teisės akte, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos;
b)
žvejybos produktų gamintojų organizacijos produktus pateikė rinkai, tačiau nerado pirkėjo, kuris juos pirktų už 31 straipsnyje nurodytą orientacinę kainą;
c)
produktai atitinka pagal 33 straipsnį nustatytus bendruosius prekybos standartus ir yra tinkamos kokybės vartoti žmonių maistui;
d)
produktai yra stabilizuoti arba perdirbti ir saugomi rezervuaruose ar narvuose, juos šaldant laivuose arba sausumos įrenginiuose, sūdant, vytinant, marinuojant ar, jeigu reikia, verdant bei pasterizuojant, kartu atliekant filė gamybos, supjaustymo ar, jeigu reikia, galvos nupjovimo operacijas arba jų neatliekant;
e)
produktai iš sandėliavimo vietos vėliau pakartotinai pateikiami rinkai vartoti žmonių maistui.
f)
produktai sandėliuojami bent penkias dienas.
31 straipsnis
Orientacinės kainos, nuo kurių taikoma sandėliavimo sistema
1. Prieš kiekvienų metų pradžią kiekviena žvejybos produktų gamintojų organizacija gali atskirai pateikti II priede nurodytų žvejybos produktų orientacinės kainos, nuo kurios pradedama taikyti 30 straipsnyje nurodyta sandėliavimo sistema, pasiūlymą.
2. Orientacinė kaina yra ne didesnė kaip 80 % vidutinės svertinės atitinkamo produkto kainos, užregistruotos per trejus paskutiniuosius metus iki tų metų, kuriems nustatyta orientacinė kaina, gamintojų organizacijos veiklos vietovėje.
3. Nustatant orientacinę kainą, atsižvelgiama į:
a)
gamybos ir paklausos tendencijas;
b)
nusistovėjusias rinkos kainas;
c)
rinkų konvergenciją;
d)
gamintojų pajamas;
e)
vartotojų interesus.
4. Valstybės narės, išnagrinėjusios jų teritorijoje pripažintų gamintojų organizacijų pasiūlymus, nustato tų gamintojų organizacijų taikytinas orientacines kainas. Tos kainos nustatomos remiantis 2 ir 3 dalyse nurodytais kriterijais. Jos yra viešai prieinamos.
32 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl formos, kurią naudoja valstybės narės pagal 31 straipsnio 4 dalį skelbdamos orientacines kainas. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 43 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
III SKYRIUS
BENDRIEJI PREKYBOS STANDARTAI
33 straipsnis
Bendrųjų prekybos standartų nustatymas
1. Nedarant poveikio 47 straipsniui, gali būti nustatyti bendrieji prekybos standartai I priede išvardytiems žmonių maistui vartoti skirtiems žvejybos produktams, neatsižvelgiant į šių produktų kilmę (Sąjungos ar importuoti).
2. 1 dalyje nurodyti standartai gali būti susiję su produktų kokybe, dydžiu, svoriu, pakavimu, pateikimu ar ženklinimu ir visų pirma su:
a)
mažiausiais prekybiniais dydžiais, nustatytais atsižvelgiant į patikimiausias mokslines rekomendacijas; tokie mažiausi prekybiniai dydžiai, atitinkamais atvejais atitinkantys mažiausius išteklių išsaugojimą užtikrinančius orientacinius dydžius pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 10 dalį;
b)
konservuotų produktų specifikacijomis pagal išteklių išsaugojimo reikalavimus ir tarptautinius įsipareigojimus.
3. 1 ir 2 dalys taikomos nedarant poveikio:
a)
Reglamentui (EB) Nr. 178/2002,
b)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 852/2004 (14),
c)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 853/2004 (15),
d)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 854/2004 (16),
e)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 882/2004 (17),
f)
Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1005/2008 (18), ir
g)
Reglamentui (EB) Nr. 1224/2009.
34 straipsnis
Bendrųjų prekybos standartų laikymasis
1. Žmonių maistui vartoti skirti produktai, kuriems nustatyti bendrieji prekybos standartai, Sąjungos rinkai gali būti tiekiami tik laikantis tų standartų.
2. Visi iškrauti žvejybos produktai, įskaitant tuos, kurie neatitinka bendrųjų prekybos standartų, gali būti naudojami kitais nei tiesiogiai žmonių maistui tikslais, be kita ko: žuvų miltams, žuvų taukams, gyvūnų augintinių ėdalui, maisto priedams, farmacijos produktams ar kosmetikai.
IV SKYRIUS
INFORMACIJA VARTOTOJAMS
35 straipsnis
Privaloma informacija
1. Nedarant poveikio Reglamentui (ES) Nr. 1169/2011, Sąjungoje parduodami šio Reglamento I priedo a, b, c ir e punktuose nurodyti žvejybos ir akvakultūros produktai, nepriklausomai nuo jų kilmės arba jų prekybos metodų, galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai gali būti pasiūlyti pirkti tik tada, jeigu atitinkamuose ženkluose arba etiketėse nurodoma:
a)
rūšies komercinis pavadinimas ir mokslinis pavadinimas;
b)
gamybos metodas, visų pirma šios frazės: „sužvejota…“, „…sužvejota gėluose vandenyse“ arba „užauginta…“;
c)
vietovė, kurioje produktas buvo pagautas arba išaugintas, ir žvejybai naudoto įrankio kategorija, kaip nustatyta šio Reglamento III priedo pirmoje skiltyje;
d)
tai, ar produktas yra atšildytas;
e)
minimalaus tinkamumo vartoti terminas, kai tinkama.
Reikalavimas, nurodytas d punkte, netaikomas:
a)
galutiniame produkte esančioms sudedamosioms dalims;
b)
maisto produktams, kurių užšaldymas yra technologiniu požiūriu būtinas gamybos proceso etapas;
c)
žvejybos ir akvakultūros produktams, kurie buvo anksčiau užšaldyti sveikatos saugos tikslais pagal Reglamento (EB) Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnį;
d)
žvejybos ir akvakultūros produktams, kurie buvo atšildyti prieš pradedant rūkymo, sūdymo, virimo, marinavimo ar vytinimo procesus arba bet kurių iš šių procesų kombinaciją.
2. Nefasuotų žvejybos ir akvakultūros produktų atveju 1 dalyje nurodyta privaloma informacija gali būti pateikta juos parduodant mažmeninėje prekyboje kaip prekybos informacija, pavyzdžiui, ant informacinių stendų ar iškabų.
3. Jei galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai pirkti siūlomas iš vienos rūšies susidedantis mišrus produktas, tačiau jo atskiros dalys buvo gautos skirtingais gamybos metodais, nurodomas kiekvienos dalies gamybos metodas. Jeigu galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai pirkti siūlomas mišrus produktas, susidedantis iš vienos rūšies, bet jo atskiros dalys sužvejotos skirtinguose rajonuose arba išaugintos skirtingose šalyse, nurodomas bent rajonas, kuriame buvo gauta didžiausia jo dalis, bei pateikiama nuoroda, kad produktai taip pat buvo sužvejoti arba išauginti skirtinguose rajonuose.
4. Valstybės narės gali leisti 1 dalyje nurodytų reikalavimų netaikyti mažiems produktų kiekiams, kurie vartotojams parduodami tiesiogiai iš žvejybos laivų, jei tų produktų vertė neviršija Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 58 straipsnio 8 dalyje nurodytos vertės.
5. Žvejybos ir akvakultūros produktai bei jų pakuotės, paženklinti etiketėmis arba kitaip pažymėti prieš 2014 m. gruodžio 13 d. ir neatitinkantys šio straipsnio reikalavimų, gali būti parduodami tol, kol baigsis jų atsargos.
36 straipsnis
Ataskaitos dėl ekologinio ženklinimo
Komisija, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais, ne vėliau kaip 2015 m. sausio 1 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai įvykdomumo ataskaitą dėl ekologinio ženklo, kuris būtų skirtas žvejybos ir akvakultūros produktams, sistemos pasirinkimo galimybių, visų pirma dėl tokios sistemos sukūrimo Sąjungos mastu ir būtiniausių reikalavimų, taikomų valstybėms narėms naudojant Sąjungos ekologinį ženklą, nustatymo.
37 straipsnis
Komerciniai pavadinimai
1. Įgyvendindamos 35 straipsnio 1 dalį, valstybės narės sudaro ir skelbia jų teritorijoje patvirtintų komercinių pavadinimų ir jų mokslinių pavadinimų sąrašą. Sąraše nurodoma:
a)
kiekvienos rūšies mokslinis pavadinimas pagal informacinę sistemą „FishBase“ arba atitinkamais atvejais pagal Maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO) ASFIS duomenų bazę;
b)
komercinis pavadinimas:
i)
rūšies pavadinimas valstybine (-ėmis) atitinkamos valstybės narės kalba (-omis);
ii)
jeigu taikytina, kitas (-i) vietos arba regioniniu lygmeniu patvirtintas (-i) arba leidžiamas (-i) pavadinimas (-ai).
2. Visų rūšių žuvis, kuri yra kito maisto produkto sudedamoji dalis, gali būti pavadinta „žuvimi“, jei tokio maisto produkto pavadinimas bei pateikimo forma nėra susiję su konkrečios rūšies žuvimi.
3. Apie visus komercinių pavadinimų, kuriuos yra patvirtinusi valstybė narė, sąrašo pakeitimus nedelsiant pranešama Komisijai, o ji apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.
38 straipsnis
Sužvejojimo arba gamybos vietovės nurodymas
1. Nurodant sužvejojimo arba gamybos vietovę, kaip nustatyta 35 straipsnio 1 dalies c papunktyje, pateikiama tokia informacija:
a)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti jūroje: parajonių ar kvadratų, nurodytų FAO žvejybos rajonų sąraše, pavadinimas raštu, taip pat tokios zonos pavadinimas, išreikštas vartotojams suprantamomis sąvokomis arba žemėlapis ar piktograma, kuriuose parodyta ta zona, arba nukrypstant nuo šio reikalavimo, jeigu žvejybos produktai sužvejoti kituose vandenyse nei šiaurės rytų Atlante (27 FAO žvejybos rajonas) ir Viduržemio bei Juodojoje jūrose (37 FAO žvejybos rajonas), FAO žvejybos rajono pavadinimas;
b)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti gėluose vandenyse: produkto kilmės vandens telkinio valstybėje narėje arba produkto kilmės trečiosios šalies nuoroda;
c)
akvakultūros produktų atveju: valstybės narės arba trečiosios šalies, kurioje produktas priaugo daugiau nei pusę savo galutinio svorio arba buvo daugiau nei pusę auginimo (veisimo) etapo, arba (vėžiagyvių atveju) kurioje buvo vykdomas ne trumpesnis kaip šešių mėnesių baigiamasis auginimo (veisimo) etapas, nuoroda.
2. Be 1 dalyje nurodytos informacijos, veiklos vykdytojai gali nurodyti tikslesnę sužvejojimo arba gamybos vietą.
39 straipsnis
Papildoma savanoriškai teikiama informacija
1. Be privalomos informacijos, kurią reikalaujama pateikti pagal 42 straipsnį, savanoriškai gali būti pateikiama toliau nurodyta informacija, jeigu ji yra aiški ir nedviprasmiška:
a)
žvejybos produktų sužvejojimo arba akvakultūros produktų išgaudymo data;
b)
žvejybos produktų iškrovimo data arba informacija apie uostą, kuriame produktai buvo iškrauti;
c)
išsamesnė informacija apie žvejybos įrankio rūšį, kaip nurodyta III priedo antroje skiltyje;
d)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti jūroje: išsami informacija apie tuos produktus sužvejojusio laivo vėliavos valstybę;
e)
aplinkosauginė informacija;
f)
etinė ir/arba socialinė informacija;
g)
informacija apie gamybos būdus ir praktiką;
h)
informacija apie produkto maistinę sudėtį.
2. Nurodant 35 straipsnio 1 dalyje išvardytos informacijos dalį ar ją visą galima naudoti greitojo atsakymo (QR) kodą.
3. Savanoriškai teikiama informacija ant ženklų ar etikečių išdėstoma taip, kad nesumažėtų vietos privalomai informacijai pateikti.
4. Neįtraukiama jokia neprivaloma informacija, kurios negalima patikrinti.
V SKYRIUS
KONKURENCIJOS TAISYKLĖS
40 straipsnis
Konkurencijos taisyklių taikymas
SESV 101-106 straipsniai ir jų įgyvendinimo nuostatos taikomi visiems SESV 101 straipsnio 1 dalyje ir 102 straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir veiksmams, susijusiems su žvejybos ir akvakultūros produktų gamyba arba prekyba.
41 straipsnis
Konkurencijos taisyklių taikymo išimtys
1. Nepaisant šio reglamento 40 straipsnio, SESV 101 straipsnio 1 dalis netaikoma su žvejybos ir akvakultūros produktų gamyba ar pardavimu arba su bendrų tų produktų sandėliavimo, apdorojimo ar perdirbimo įrenginių naudojimu susijusiems gamintojų organizacijų susitarimams, sprendimams ir veiksmams:
a)
kurie būtini siekiant SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų,
b)
kuriuose nenumatytas įpareigojimas taikyti vienodas kainas,
c)
kurie nelemia Sąjungos rinkų padalijimo,
d)
kuriais nesiekiama pašalinti konkurencijos ir
e)
kuriais nepanaikinama konkurencija didelės atitinkamų produktų dalies atžvilgiu.
2. Nepaisant šio reglamento 40 straipsnio, SESV 101 straipsnio 1 dalis netaikoma tarpšakinių organizacijų susitarimams, sprendimams ir veiksmams:
a)
kurie būtini siekiant SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų,
b)
kuriuose nenustatomas įpareigojimas taikyti fiksuotą kainą,
c)
kurie nelemia Sąjungos rinkų padalijimo,
d)
kuriais netaikomos skirtingos sąlygos panašiems sandoriams su kitais prekybos partneriais, tokiu būdu jiems sudarant mažiau palankias konkurencines sąlygas,
e)
kuriais nepanaikinama konkurencija didelės atitinkamų produktų dalies atžvilgiu ir
f)
kuriais nevaržoma konkurencija, jei tai nebūtina bendros žuvininkystės politikos tikslams pasiekti.
VI SKYRIUS
INFORMACIJOS APIE RINKĄ RINKIMAS
42 straipsnis
Informacijos apie rinką rinkimas
1. Komisija:
a)
atsižvelgdama į tarptautinį aspektą, renka, analizuoja ir platina ekonomines žinias ir sampratą apie Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinką, apimančią visą šių produktų tiekimo grandinę;
b)
teikia gamintojų ir tarpšakinėms organizacijoms praktinę paramą, kad būtų geriau koordinuojama veiklos vykdytojų ir perdirbėjų tarpusavio informacija;
c)
periodiškai tiria žvejybos ir akvakultūros produktų kainas visoje Sąjungos rinkos tiekimo grandinėje ir analizuoja rinkos tendencijas;
d)
vykdo ad-hoc rinkos tyrimus ir rengia kainodaros tyrimų metodiką.
2. Siekdama įgyvendinti 1 dalį, Komisija taiko šias priemones:
a)
sudaro palankesnes sąlygas gauti pagal Sąjungos teisės aktus surinktus duomenis apie žvejybos ir akvakultūros produktus;
b)
visiems suinteresuotiesiems subjektams ir plačiajai visuomenei lengvai prieinamu ir suprantamu būdu sudaro galimybę susipažinti su tokia rinkos informacija kaip kainų tyrimai, rinkos analizės ir tyrimai, atsižvelgiant į Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 45/2001 (19).
3. Valstybės narės padeda siekti 1 dalyje nurodytų tikslų.
VII SKYRIUS
PROCEDŪRINĖS NUOSTATOS
43 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
VIII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
44 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1184/2006 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 1184/2006 1 straipsnis pakeičiamas taip:
„1 straipsnis
Šiame reglamente nustatomos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 101-106 straipsnių ir 108 straipsnio 1 ir 3 dalių taikymo taisyklės, kiek tai susiję su Sutarties I priede išvardytų produktų, išskyrus Tarybos reglamente (EB) Nr. 1234/2007 (20) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1379/2013 (21) nurodytus produktus, gamyba ir prekyba jais.
45 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 daliniai pakeitimai
Reglamentas (EB) Nr. 1224/2009 iš dalies keičiamas taip:
1)
57 straipsnio 1 dalis papildoma šiais sakiniais:
„Valstybės narės atlieka patikrinimus, kad užtikrintų reikalavimų laikymąsi. Patikrinimai gali būti atliekami visuose prekybos etapuose ir transportuojant.“;
2)
58 straipsnio 5 dalis iš dalies keičiama taip:
a)
g punktas pakeičiamas taip:
„g)
informaciją vartotojams, numatytą 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 35 straipsnyje (22);
b)
h punktas išbraukiamas.
46 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 104/2000 panaikinamas. Tačiau 4 straipsnis taikomas iki 2014 m. gruodžio 12 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal IV priede pateiktą atitikties lentelę.
47 straipsnis
Taisyklės, kuriomis nustatomi bendrieji prekybos standartai
Toliau taikomos taisyklės, kuriomis nustatomi bendrieji prekybos standartai, visų pirma Tarybos Reglamentas (EEB) Nr. 2136/89 (23), Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1536/92 (24), Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2406/96 (25), taip pat kitos patvirtintos bendrųjų prekybos standartų taikymo taisyklės, pavyzdžiui, Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 3703/85 (26).
48 straipsnis
Peržiūra
Komisija ne vėliau kaip 2022 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šio reglamento taikymo rezultatus.
49 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dieną, einančią po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d., išskyrus IV skyrių ir 45 straipsnį, kurie taikomi nuo 2014 m. gruodžio 13 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. gruodžio 11 d.