ДИРЕКТИВА 2014/47/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
относно крайпътната техническа проверка на изправността на търговски превозни средства, които се движат на територията на Съюза, и за отмяна на Директива 2000/30/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своята Бяла книга от 28 март 2011 г., озаглавена „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ Комисията постави като цел постигането на нулева смъртност при пътния транспорт („zero-vision“), до която Съюзът следва да се доближи до 2050 г. За да се постигне тази цел, от технологиите в автомобилостроенето се очаква съществен принос за подобряването на безопасността на пътния транспорт.
(2)
В съобщението си, озаглавено „Към европейско пространство на пътна безопасност: насоки за политиката в областта на пътната безопасност през периода 2011-2020 г.“, Комисията предложи да се намали още веднъж наполовина броят на жертвите от пътнотранспортни произшествия в Съюза до 2020 г., считано от 2010 г. За да се постигне тази цел, Комисията определи седем стратегически цели и установи действия за подобряване безопасността на превозните средства, стратегия за намаляване на броя на нараняванията и мерки за подобряване на безопасността на уязвимите участници в движението по пътищата, по-специално мотоциклетистите.
(3)
Прегледите за проверка на техническата изправност са част от по-широк режим, създаден, за да гарантира, че превозните средства се поддържат в безопасно и приемливо спрямо околната среда състояние по време на използването им. Този режим следва да обхваща периодични прегледи за проверки на техническата изправност на превозните средства и крайпътни технически проверки на превозни средства, използвани за търговски дейности, както и да предвиди разпоредби относно процедурите за регистрация на превозните средства, позволяващи временно отнемане на разрешението превозното средство да се използва в пътното движение, когато превозното средство представлява непосредствен риск за пътната безопасност. Периодичните прегледи за проверка следва да бъдат основният инструмент за гарантиране на техническата изправност. Крайпътните проверки на търговски превозни средства следва само да допълват периодичните прегледи за проверка.
(4)
В Съюза са приети редица технически стандарти и изисквания по отношение на безопасността на превозните средства и за техните екологични характеристики. Необходимо е посредством режим на внезапни крайпътни технически проверки да се гарантира, че превозните средства все още са технически изправни.
(5)
Крайпътните технически проверки са жизнено важен елемент за постигането на трайно високо ниво на техническа изправност за търговските превозни средства през целия им жизнен цикъл. Такива проверки допринасят не само за пътната безопасност и намаляването на емисиите от превозни средства, но също и за избягването на нелоялната конкуренция в автомобилния транспорт, породена от приемането на различни нива на проверка в различните държави членки.
(6)
Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета (3) създаде Европейския регистър на предприятията за автомобилни превози (ЕРПАП). ЕРПАП позволява взаимовръзка между националните електронни регистри на предприятията за автомобилни превози в целия Съюз при спазване на правилата на Съюза за защита на личните данни. Използването на тази система, експлоатирана от компетентния орган на всяка държава членка, улеснява сътрудничеството между държавите членки.
(7)
Настоящата директива следва да се прилага спрямо някои търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от категориите, определени в Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4). Тя обаче не следва да пречи на държавите членки да провеждат крайпътни технически проверки на превозни средства извън обхвата ѝ или да проверяват други аспекти на автомобилния транспорт, по-специално свързаните с времето за шофиране и почивка или превоза на опасни товари.
(8)
Колесни трактори с максимална конструктивна скорост, надхвърляща 40 km/h, все повече се използват за заместване на товарните автомобили в транспортни дейности на местно равнище и за целите на търговски автомобилен превоз на товари. Техният рисков потенциал е съпоставим с този на товарните автомобили и следователно превозни средства от тази категория, които се използват главно по пътища, отворени за обществено ползване, следва да бъдат третирани по същия начин, както товарните автомобили по отношение на крайпътните технически проверки.
(9)
Докладите за изпълнението на Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) ясно показват колко са важни крайпътните технически проверки. През периода 2009-2010 г. при повече от 350 000 превозни средства, подложени на крайпътни технически проверки в целия Съюз, е констатирано състояние, изискващо спирането им от движение. Тези доклади показват и значителни разлики между резултатите от проверките, проведени в различни държави членки. За периода 2009-2010 г. процентният дял на разкриване на някои неизправности варира от 2,1 % от всички проверени превозни средства в една държава членка до 48,3 % в друга. Не на последно място, тези доклади показват съществените разлики в броя на проведените крайпътни технически проверки в различните държави членки. С цел постигането на по-балансиран подход, държавите членки следва да се ангажират да провеждат подходящ брой проверки, пропорционален на броя на търговските превозни средства, регистрирани и/или извършващи дейност на тяхна територия.
(10)
Микробусите, например превозните средства от категория N1, и ремаркетата към тях не подлежат на същите изисквания за пътна безопасност на равнището на Съюза като тежкотоварните превозни средства, като например изискванията, свързани с времето на шофиране, обучението за професионални шофьори или инсталирането на устройства за ограничаване на скоростта. Макар превозните средства от категория N1 да не попадат в обхвата на настоящата директива, държавите членки следва да вземат предвид такива преводни средства в стратегиите си за цялостна пътна безопасност и за крайпътни технически проверки.
(11)
За избягването на излишни административни тежести и разходи, както и за подобряването на ефективността на проверките, следва да е възможно компетентните национални органи да изберат като приоритет превозните средства, експлоатирани от предприятия, които не спазват стандартите за пътна безопасност и опазване на околната среда, докато превозни средства, които са експлоатирани и добре поддържани от отговорни и загрижени за безопасността ползватели, следва да се поощряват с по-редки проверки. Подборът на превозните средства за крайпътна проверка, основан на рисковия профил на техните ползватели, би могъл да се окаже подходящ инструмент за целите на проверяването на високорискови предприятия по-внимателно и по-често.
(12)
Крайпътните проверки следва да бъдат подкрепяни от система за оценка на риска. Регламент (ЕО) № 1071/2009 изисква от държавите членки да разширят системата за класифициране на риска, установена с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) по отношение на изпълнението на правилата във връзка с времето за шофиране и почивка, за да бъдат обхванати други специфични области, свързани с автомобилния транспорт, включително изправността на търговските превозни средства. Следователно информацията относно броя и сериозността на установените в превозните средства неизправности следва да бъде въвеждана в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. Следва да е възможно за държавите членки да вземат решения за подходящи технически и административни договорености за функционирането на системите за класифициране на риска. Ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска в целия Съюз следва да се анализират допълнително.
(13)
Титулярят на удостоверението за регистрация и - ако е приложимо, ползвателят на превозното средство следва да отговарят за поддържането му в състояние на техническа изправност.
(14)
При извършване на крайпътни технически проверки проверяващите следва да действат по независим начин и тяхната преценка не следва да се влияе от конфликти на интереси, включително такива от икономическо или лично естество, по-специално по отношение на водача, ползвателя или титуляря на свидетелството за регистрация, които биха могли да повлияят по какъвто и да е начин на безпристрастността и обективността на техните решения. Поради това не следва да има пряка връзка между възнаграждението на проверяващите и резултатите от крайпътните технически проверки. Това не следва да пречи на държава членка да разреши на частни образувания да извършват както по-подробни крайпътни технически проверки, така и поправки на превозни средства, дори и на едно и също превозно средство.
(15)
Крайпътните технически проверки следва да се състоят от първоначални и когато е необходимо, по-подробни проверки. И в двата случая те следва да обхващат съществени части и системи на превозните средства. С цел постигане на хармонизация на подробните проверки на равнището на Съюза, следва да се въведат препоръчителни методи за проверка и примери за неизправности и тяхната категоризация според сериозността за всеки подлежащ на проверка елемент.
(16)
Обезопасяването на товара е от решаващо значение за пътната безопасност. Ето защо товарът следва да бъде обезопасен така, че да се справи с ускоряванията, произтичащи от използването на превозното средство на пътя. В името на практичността стойностите на „маса-сили“, произтичащи от такиваускорявания, следва да се използват като гранични стойности на базата на европейските стандарти. Персоналът, участващ в проверките за адекватно обезопасяване на товара, следва да бъде подходящо обучен.
(17)
Всички страни, участващи в логистичния процес, включително опаковчици, товарачи, транспортни дружества, ползватели и шофьори, имат функция за гарантиране, че товарът е правилно опакован и натоварен на подходящо превозно средство.
(18)
В няколко държави членки докладите за крайпътни технически проверки се изготвят в електронен вид. В такива случаи на шофьора следва да се предоставя копие от доклада за проверката. Всички данни и информация, събрани при крайпътни технически проверки, следва да се предават в обща база данни на съответната държава членка, за да може данните да се обработват лесно и съответната информация да бъде прехвърлена без допълнителна административна тежест.
(19)
За да се намали административната тежест върху проверяващите органи, докладите от първоначални крайпътни технически проверки, включително на превозни средства, регистрирани в трети държави, следва да съдържат само съществената информация, за да се регистрира фактът, че на определено превозно средство е извършена подобна проверка, и резултатът от нея. Подробен доклад следва да се изисква само когато се извърши по-подробна проверка след първоначалната.
(20)
Комисията следва да разгледа възможността да обедини формуляра за докладване, съдържащ се в приложение IV, с други доклади.
(21)
Използването на подвижни станции за проверка намалява забавянето и разходите за ползвателите, тъй като на място могат да се провеждат по-подробни проверки. Може да се използват също така най-близките от практична гледна точка контролно-технически пунктове и предназначени за крайпътна проверка съоръжения, за да се извършват по-подробни проверки.
(22)
Служителите, извършващи крайпътни технически проверки, следва да бъдат подходящо обучени или квалифицирани, включително за целите на извършване на визуални проверки по ефективен начин. Проверяващите, които извършват подробните крайпътни технически проверки, следва да имат най-малко същите умения и да удовлетворяват същите изисквания като тези, които извършват прегледи за проверка на техническата изправност съгласно Директива 2014/45/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7). Държавите членки следва да изискват проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
(23)
За да се намалят разходите от използването на техническо оборудване за по-подробни крайпътни проверки, държавите членки следва да могат да изискват заплащане, когато са открити неизправности. Размерът на това заплащане следва да бъде разумен и пропорционален.
(24)
Сътрудничеството и обменът на най-добри практики между държавите членки е от ключово значение за постигането на по-хармонизирана система за крайпътни технически проверки в целия Съюз. Следователно държавите членки следва да си сътрудничат по-тясно и по време на оперативни действия, когато това е възможно. Такова сътрудничество следва да включва периодичното организиране на координирани крайпътни технически проверки.
(25)
За да се гарантира ефективният обмен на информация между държавите членки, във всяка от тях следва да има точка за контакт при връзката с други съответни компетентни органи. Тази точка за контакт следва също така да събира подходящите статистически данни. Освен това държавите членки следва да използват съгласувана национална стратегия за прилагане на тяхна територия и следва да могат да определят орган, който да координира изпълнението ѝ. Компетентните органи на всяка държава членка следва да въведат процедури, поставящи срокове и определящи съдържанието на препращаната информация.
(26)
При определянето на звена за контакт следва да се спазват конституционните разпоредби и произтичащите от тях равнища на компетентност.
(27)
За да стане възможно режимът за крайпътни проверки, прилаган в Съюза, да бъде предмет на мониторинг, държавите членки следва да съобщават на Комисията преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това, резултатите от извършените крайпътни технически проверки. Комисията следва да докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
(28)
За да се сведе до минимум загубата на време за предприятията и водачите и да се увеличи цялостната ефективност на крайпътните проверки, следва да се насърчи извършването на крайпътни технически проверки заедно с проверки на спазването на социалното законодателство в сферата на автомобилния транспорт, и по-конкретно Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета (8), Директива 2006/22/ЕО и Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета (9).
(29)
Държавите членки следва да предвидят правила относно приложимите санкции при нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и следва да осигурят тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. По-конкретно държавите членки следва да включат подходящи мерки в случай на отказ на водача или ползвателя да сътрудничат с проверяващия и за неразрешено използване на превозно средство с опасни неизправности.
(30)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Изпълнителните правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(31)
Комисията не следва да приема актовете за изпълнение относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности, както и тези за определяне на формата на данните при предаване по електронен път на Комисията на информацията, събрана от държавите членки относно проверените превозни средства, когато комитетът, установен съгласно настоящата директива, не даде становище относно проекта за акт за изпълнение, представен от Комисията.
(32)
С цел да се актуализира член 2, параграф 1 и приложение IV, точка 6, когато е уместно, без да се засяга обхватът на настоящата директива, да се актуализира приложение II, точка 2 по отношение на методите, и да се адаптира приложение II, точка 2, по отношение на списъка от елементи, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(33)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно подобряването на безопасността по пътищата чрез създаване на минимални общи изисквания и хармонизирани правила относно крайпътни технически проверки на превозни средства, движещи се на територията на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(34)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, както е посочено в член 6 от Договора за Европейския съюз.
(35)
Настоящата директива развива съществуващия режим на крайпътни технически проверки, актуализира техническите изисквания на Директива 2000/30/ЕО и интегрира правилата, съдържащи се в Препоръка 2010/379/ЕС на Комисията (11). Поради това Директива 2000/30/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ
Член 1
Предмет
За подобряване на пътната безопасност и на състоянието на околната среда с настоящата директива се установяват минимални изисквания за режим на крайпътни технически проверки на техническата изправност на търговските превозни средства, които се движат на територията на държавите членки.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага спрямо търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от следните категории, както са определени в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12) и Директива 2007/46/ЕО:
а)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на пътници и техния багаж, с повече от осем места за сядане без мястото на водача - превозно средство от категории М2 и М3;
б)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на стоки, с максимална маса над 3,5 тона - превозно средство от категории N2 и N3;
в)
ремаркета и полуремаркета, проектирани и конструирани за превоз на стоки или хора, както и за настаняване на хора, и с максимална допустима маса над 3,5 тона - превозно средство от категории O3 и O4;
г)
колесни трактори от категория T5, използването на които се извършва главно по пътища, отворени за обществено ползване за целите на търговски автомобилен превоз на товари, и чиято максимална конструктивна скорост надвишава 40 km/h.
2. Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да извършват крайпътни технически проверки на превозни средства, които не попадат в обхвата на настоящата директива, като например лекотоварните превозни средства от категория N1 с максимална маса, която не надвишава 3,5 тона да проверяват други аспекти на пътния транспорт и безопасност или да извършват проверки на места, различни от пътищата, отворени за обществено ползване. Нито една разпоредба на настоящата директива не възпрепятства държавите членки да ограничат използването на даден вид превозни средства до определени участъци от пътната си мрежа от съображения за пътна безопасност.
Член 3
Определения
Следните определения се прилагат единствено за целите на настоящата директива:
1)
„превозно средство“ означава всяко нерелсово моторно превозно средство или неговото ремарке;
2)
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство на колела, което се задвижва с двигател и се придвижва на собствен ход, с максимална конструктивна скорост, надвишаваща 25 km/h;
3)
„ремарке“ означава всяко превозно средство на колела, което не се придвижва на собствен ход и което е проектирано и произведено с цел да бъде теглено от моторно превозно средство;
4)
„полуремарке“ означава всяко ремарке, проектирано да бъде прикачено към моторно превозно средство така, че една част от него да лежи върху моторното превозно средство и значителна част от масата му и от теглото на масата му да бъдат носени от моторното превозно средство;
5)
„товар“ означава всички стоки, които обикновено биха се поставили във или върху частта от превозното средство, предназначена за превоз на товари, които не са постоянно прикрепени към него, включително предмети в носители на товари, като касети, подвижни тела или контейнери в превозни средства;
6)
„търговско превозно средство“ означава моторно превозно средство и ремаркето или полуремаркето към него, предназначени за превоз на стоки или пътници с търговска цел, като превоз за чужда сметка или срещу възнаграждение или превоз за собствена сметка, или за друга професионална цел;
7)
„превозно средство, регистрирано в държава членка“ означава превозно средство, регистрирано или въведено в експлоатация в държава членка;
8)
„титуляр на удостоверение за регистрация“ означава юридическо или физическо лице, на чието име е регистрирано превозното средство;
9)
„предприятие“ означава предприятие съгласно определението в член 2, точка 4 от Регламент (ЕО) № 1071/2009;
10)
„крайпътна техническа проверка“ означава неочаквана техническа проверка на техническата изправност на търговско превозно средство, която се извършва от компетентните органи на държава членка или под прекия им надзор;
11)
„път, отворен за обществено ползване“ означава път, който се използва от широката общественост, като местен, регионален или национален път или автомагистрала;
12)
„преглед за проверка на техническата изправност“ означава проверка съгласно член 3, точка 9 от Директива 2014/45/ЕС;
13)
„удостоверение за техническа изправност“ означава доклад от прегледа за проверка на техническата изправност, издаден от компетентния орган или от контролно-технически пункт, който съдържа резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност;
14)
„компетентен орган“ означава орган или публична организация, упълномощен от държава членка и носещ отговорност за за управлението на системата за крайпътни технически проверки, включително, когато е целесъобразно, и за извършването на такива проверки;
15)
„проверяващ“ означава лице, оправомощено от държава членка или от неин компетентен орган да извършва първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки;
16)
„неизправности“ означава технически дефекти или други случаи на несъответствие, установени при крайпътна техническа проверка;
17)
„координирана крайпътна проверка“ означава крайпътна техническа проверка, предприета съвместно от компетентните органи на две или повече държави членки;
18)
„ползвател“ означава физическо или юридическо лице, което експлоатира превозното средство като негов собственик или което е оправомощено от собственика на превозното средство да експлоатира това превозно средство;
19)
„подвижна станция за проверка“ означава транспортируема система с оборудване за проверки, необходима за извършване на по-подробни крайпътни технически проверки, с персонал от проверяващи, които са компетентни да извършват по-подробни крайпътни технически проверки;
20)
„предназначено за крайпътна проверка съоръжение“ означава установена зона за извършване на първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки, която може също така да бъде оборудвана с постоянно инсталирано оборудване за проверка.
ГЛАВА II
СИСТЕМА ЗА КРАЙПЪТНИ ТЕХНИЧЕСКИ ПРОВЕРКИ И ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Система за крайпътни проверки
Системата за крайпътни технически проверки включва първоначални крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 1, и по-подробни крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 2.
Член 5
Процентен дял на подлежащите на проверка превозни средства
1. За превозни средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), общият брой на първоначалните крайпътни технически проверки в Съюза през всяка календарна година отговаря на поне 5 % от общия брой на тези превозни средства, които са регистрирани в държавите членки.
2. Всяка държава членка полага усилия да извърши подходящ брой първоначални крайпътни технически проверки, пропорционален на общия брой на подобни превозни средства, които са регистрирани на нейна територия.
3. Информацията за проверените превозни средства се съобщава на Комисията в съответствие с член 20, параграф 1.
Член 6
Система за оценка на риска
За превозните средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), държавите членки гарантират, че информацията за броя и сериозността на посочените в приложение II и по целесъобразност в приложение III неизправности, установени в експлоатирани от отделни предприятия превозни средства, се въвежда в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. За определяне на рисков профил за дадено предприятие държавите членки могат да използват критериите, посочени в приложение I. Тази информация се използва за извършване на по-задълбочени и по-чести проверки на предприятията, оценени като високорискови. Системата за оценка на риска се прилага от компетентни органи на държавите членки.
За целите на прилагането на първата алинея държавата членка на регистрация използва информацията, получена от други държави членки съгласно член 18, параграф 1.
Държавите членки могат да позволяват допълнителни доброволни прегледи за проверка на техническата изправност. Информацията за съответствието с изискванията за техническа изправност, получена чрез доброволни прегледи, може да се взема предвид за подобряване на рисковия профил на дадено предприятие.
Член 7
Задължения
1. Държавите членки изискват удостоверението за техническа изправност от последния периодичен преглед за проверка на техническата изправност или копие от него, или - в случай на удостоверение за техническа изправност, издадено в електронен формат - заверена или оригинална разпечатка на това удостоверение, както и доклад за последната крайпътна техническа проверка да се съхраняват в превозното средство, ако са налични. Държавите членки могат да разрешат на своите органи да приемат електронни доказателства за такива проверки, когато информация за тях е достъпна.
2. Държавите членки изискват от предприятията и шофьорите на превозните средства, които подлежат на крайпътна техническа проверка, да съдействат на проверяващите и да предоставят достъп до превозното средство, неговите части и цялата необходима документация за целите на проверката.
3. Държавите членки гарантират, че отговорностите на предприятията за поддържане на техните превозни средства в безопасно и технически изправно състояние са определени, без да се засягат отговорностите на водачите на тези превозни средства.
Член 8
Проверяващи
1. Проверяващите се въздържат от всякакви прояви на дискриминация на основание националност на водача, държава на регистрация или въвеждане в експлоатация на превозното средство при избора на превозно средство за крайпътна техническа проверка и при провеждане на проверката.
2. При извършване на крайпътни технически проверки проверяващият не трябва да се намира в положение на каквито и да било конфликти на интереси, които биха могли да повлияят по някакъв начин на безпристрастността и обективността на неговото решение.
3. Възнаграждението на проверяващите не е пряко обвързано от резултатите от първоначалните или от по-подробната крайпътни технически проверки.
4. По-подробните крайпътни технически проверки се провеждат от проверяващи, които изпълняват минималните изисквания за компетентност и обучение, предвидени в член 13 и в приложение IV към Директива 2014/45/ЕС. Държавите членки могат да предвидят задължение за проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези изисквания или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРОВЕРКА
Член 9
Избор на превозни средства за първоначална крайпътна проверка
При определянето на превозни средства, които да бъдат подложени на първоначална крайпътна техническа проверка, проверяващите могат да подбират приоритетно превозни средства, експлоатирани от предприятия с високорисков профил, както е посочено в Директива 2006/22/ЕО. Превозните средства може да бъдат подбирани за проверка и произволно, когато е налице подозрение, че те представляват заплаха за пътната безопасност или за околната среда.
Член 10
Съдържание и методи на крайпътните технически проверки
1. Държавите членки гарантират, че избраните съгласно член 9 превозни средства се подлагат на първоначална крайпътна техническа проверка.
При всяка първоначална крайпътна техническа проверка на превозно средство проверяващият:
а)
проверява последното удостоверение за техническа изправност и доклада от крайпътната техническа проверка, ако има такива, които се съхраняват в превозното средство, или електронно доказателство за тях, съгласно член 7, параграф 1;
б)
извършва визуална оценка на техническото състояние на превозното средство;
в)
може да извърши визуална оценка на обезопасяването на товара на превозното средство в съответствие с член 13;
г)
може да извърши технически проверки по всеки метод, сметнат за подходящ. Тези технически проверки могат да се извършват единствено с цел да се обоснове решение за подлагане на превозното средство на по-подробна крайпътна техническа проверка или да се отправи искане за незабавно отстраняване на неизправностите в съответствие с член 14, параграф 1.
Проверяващият проверява дали неизправности, посочени в доклада от предишната крайпътна техническа проверка, са отстранени.
2. Въз основа на резултата от първоначалната проверка проверяващият преценява дали превозното средство или ремаркето му следва да бъдат подложени на по-подробна крайпътна проверка.
3. По-подробната крайпътна техническа проверка обхваща тези елементи, изброени в приложение II, които се считат за необходими и от значение, като взема предвид по-специално безопасността на спирачките, гумите, колелата, шасито и вредното въздействие, както и препоръчителните методи, приложими за проверка на тези елементи.
4. Когато удостоверението за техническа изправност или докладът от крайпътна проверка показват, че на един от изброените в приложение II елементи е извършена проверка в течение на предходните три месеца, проверяващият не проверява този елемент, освен ако такава проверка е оправдана поради очевидна неизправност.
Член 11
Съоръжения за проверка
1. По-подробната крайпътна техническа проверка се извършва чрез подвижна станция за проверка, или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, или в контролно-технически пункт, както е посочено в Директива 2014/45/ЕС.
2. Когато по-подробните проверки трябва да се извършват в контролно-технически пункт или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, те се извършват възможно най-скоро в един от най-близките от практическа гледна точка пунктове или съоръжения.
3. Подвижните станции за проверка и предназначените за крайпътна проверка съоръжения съдържат подходящо оборудване за извършване на по-подробна крайпътна техническа проверка, което включва оборудването, необходимо за оценяване на състоянието на спирачките и спирачната ефективност, кормилната уредба, окачването и вредното въздействие на превозното средство съгласно изискванията. Когато подвижната станция за проверка или предназначеното за крайпътна проверка съоръжение не включват оборудването, необходимо за проверка на посочен в първоначалната проверка елемент, превозното средство се насочва към пункт или съоръжение за проверка, където може да се извърши подробна проверка на този елемент.
Член 12
Оценка на неизправностите
1. За всеки подлежащ на проверка елемент в приложение II се съдържа списък с възможни неизправности и тяхната степен на сериозност, който да се използва по време на крайпътни технически проверки.
2. Неизправностите, открити по време на крайпътни технически проверки на превозните средства, се категоризират в една от следните групи:
а)
незначителни неизправности без значителни последствия за безопасността на превозното средство или без значително въздействие за околната среда, както и други незначителни несъответствия,
б)
значителни неизправности, които могат да засегнат безопасността на превозното средство или да имат въздействие върху околната среда или да породят риск за други участници в движението по пътищата, или други по-значителни несъответствия;
в)
опасни неизправности, които представляват пряк и непосредствен риск за безопасността на движението по пътищата или имат въздействие върху околната среда.
3. Превозно средство с неизправности в повече от една от посочените в параграф 2 групи неизправности се класифицира в групата, съответстваща на по-сериозната неизправност. Превозно средство, показващо няколко неизправности в рамките на едни и същи области, подлежащи на проверка, както е определено в обхвата на техническата крайпътна проверка, посочена в приложение II, точка 1, може да бъде класифицирано в следващата по сериозност група неизправности, ако се счете, че комбинираното въздействие на тези неизправности води до по-висок риск за безопасността на движението по пътищата.
Член 13
Проверка на обезопасяването на товара
1. По време на крайпътна проверка превозно средство може да бъде подложено на проверка на обезопасяването на товара съгласно приложение III, за да се гарантира, че товарът е обезопасен по начин, който не пречи на безопасното управление на превозното средство, не застрашава живот, здраве или имущество, нито околната среда. Проверките могат да се извършват, за да се провери дали при всички видове експлоатация на превозното средство, включително аварийни ситуации или маневри за потегляне при изкачване по наклон:
-
товарите могат само минимално да променят положението си един спрямо друг, спрямо стените или повърхностите на превозното средство, и
-
товарите не могат да излязат извън товарното отделение или да се придвижат извън площта, определена за товара.
2. Без да се засягат изискванията, приложими към превоза на определени категории стоки, като включените в Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе („ADR“) (13), обезопасяването на товара и проверките на обезопасяването на товара може да се извършват в съответствие с принципите и където е уместно - със стандартите, установени в приложение III, раздел I. Може да се използва последният вариант на стандартите, установени в приложение III, раздел I, точка 5.
3. Последващите процедури, посочени в член 14, се прилагат и в случай на значителни или опасни неизправности във връзка с обезопасяването на товара.
4. Държавите членки правят необходимото, така че персоналът, участващ в проверките на обезопасяването на товара, да получи подходящо обучение за тази цел.
Член 14
Последващи действия при значителни или опасни неизправности
1. Без да се засяга член 14, параграф 3, държавите членки предвиждат разпоредби, съгласно които всяка значителна или опасна неизправност, установена при първоначална или по-подробна проверка, трябва да се отстрани преди превозното средство да се използва отново по пътищата, отворени за обществено ползване.
2. Проверяващият може да реши, че превозното средство трябва да бъде подложено на цялостен преглед за проверка на техническата изправност в определени срокове, ако то е регистрирано в държавата членка, където е извършена крайпътната техническа проверка. Ако превозното средство е регистрирано в друга държава членка, компетентният орган може да се обърне към компетентния орган на тази друга държава членка чрез звената за контакт, посочени в член 17, с искане за провеждане на нов преглед за проверка на техническата изправност на това превозно средство, следвайки процедурата, определена в член 18, параграф 2. При установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, регистрирано извън Съюза, държавата членка може да реши да информира компетентния орган на държавата на регистрация на превозното средство.
3. В случай на неизправности, налагащи бързо или незабавно поправяне поради пряк и непосредствен риск за пътната безопасност, държавата членка или съответният компетентен орган предвиждат разпоредби, които да ограничат или да забранят използването на въпросното превозно средство, докато тези неизправности не бъдат отстранени. Използването на такова превозно средство може да бъде разрешено за достигане до някой от най-близките сервизи, където тези неизправности могат да бъдат отстранени, при условие че въпросните опасни неизправности са поправени дотолкова, че позволяват превозното средство да достигне сервиза без непосредствен риск за безопасността на пътниците в него или на други участници в движението. В случай на неизправности, които не налагат незабавно поправяне, държавата членка или съответният компетентен орган могат да вземат решение относно условията и разумен срок, в който превозното средство може да бъде използвано преди отстраняването на неизправностите.
Ако превозното средство не може да бъде поправено дотолкова, че да е възможно то да достигне сервиза, превозното средство може да бъде транспортирано до налично място, където то може да бъде ремонтирано.
Член 15
Такси за проверка
При установяването на неизправности след по-подробна проверка държавите членки могат да изискат плащането на разумна и пропорционална такса, която следва да бъде свързана с разходите за извършване на тази проверка.
Член 16
Доклад за проверката и бази данни за крайпътни технически проверки
1. За всяка извършена първоначална крайпътна техническа проверка на компетентния орган се съобщава следната информация:
а)
държава на регистрация на превозното средство;
б)
категория на превозното средство;
в)
резултат от първоначалната крайпътна техническа проверка.
2. При завършването на по-подробна проверка проверяващият съставя доклад съгласно приложение IV. Държавите членки гарантират, че на водача на превозното средство се предоставя копие от доклада за проверката.
3. Проверяващият съобщава на компетентния орган резултатите от по-подробните крайпътни технически проверки в разумен срок след извършването на тази проверка. Компетентният орган съхранява тази информация в съответствие с приложимото право относно защита на данните не по-малко от 36 месеца след датата на получаването ѝ.
ГЛАВА IV
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 17
Определяне на точка за контакт
1. Държавите членки определят точка за контакт, която:
-
осигурява координацията със звена за контакт, определени от други държави членки във връзка с действия по член 18,
-
предава данните, посочени в член 20, на Комисията,
-
осигурява, когато е уместно, всеки друг обмен на информация със и предоставяне на подпомагане за звената за контакт на други държави членки.
2. Държавите членки предават на Комисията имената и данните за контакт на своите национални звена за контакт най-късно до 20 май 2015 г. и я информират незабавно за всички промени в тях. Комисията съставя списък с всички звена за контакт и го предава на държавите членки.
Член 18
Сътрудничество между държавите членки
1. В случаи, когато при превозно средство, което не е регистрирано в държавата членка, където се извършва проверката, се установят значителни или опасни неизправности или неизправности, водещи до ограничение или забрана за използване на превозното средство, точката за контакт уведомява за резултатите от проверката точката за контакт на държавата членка на регистрация. Това уведомление съдържа елементите от доклада за крайпътна проверка съгласно посоченото в приложение IV и се предава за предпочитане чрез националния електронен регистър, посочен в член 16 от Регламент (ЕО) № 1071/2009. Комисията приема подробни правила относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности съгласно процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. В случаи на установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, точката за контакт на държавата членка, където е извършена проверката, може да поиска чрез точката за контакт от компетентния орган на държавата членка на регистрация да предприеме съответните последващи действия, например да подложи превозното средство на още един преглед за проверка на техническата изправност, както е предвидено в член 14.
Член 19
Координирани крайпътни технически проверки
На годишна база държавите членки извършват редовно координирани крайпътни проверки. Държавите членки могат да съчетаят тези действия с предвидените в член 5 от Директива 2006/22/ЕО.
Член 20
Предоставяне на информация на Комисията
1. Преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това държавите членки предоставят по електронен път на Комисията данните, събрани във връзка с проверените на тяхна територия превозни средства през предходните две календарни години. Тези данни съдържат:
а)
броя на проверените превозни средства;
б)
категорията на проверените превозни средства;
в)
държавата на регистрация на всяко проверено превозно средство;
г)
в случаите на по-подробни проверки, проверените области и неизправните елементи в съответствие с приложение IV, точка 10.
Първият доклад обхваща период от две години, считано от 1 януари 2019 г.
2. Комисията приема подробни правила в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2, относно формата, в който посочените в параграф 1 данни трябва да се предоставят по електронен път. До установяването на такива правила се използва стандартният формуляр за докладване, определен в приложение V.
Комисията докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
ГЛАВА V
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Делегирани актове
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 относно:
-
актуализирането на член 2, параграф 1, и приложение IV, точка 6, по целесъобразност, за да се отчетат промените в категориите на превозните средства, произтичащи от изменения в посочените в същия член законодателни актове, без да се засяга обхватът на настоящата директива,
-
актуализирането на приложение II, точка 2, по отношение на методите в случай на наличие на по-ефикасни и ефективни методи за проверка, без да се разширява списъкът на елементите, подлежащи на проверка,
-
адаптирането на приложение II, точка 2, след положителна оценка на разходите и ползите, по отношение на списъка на елементите, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите в случай на изменение на задължителните изисквания, отнасящи се за одобрение на типа, в законодателството на Съюза в областта на безопасността или на околната среда.
Член 22
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 21, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 19 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се удължава с мълчаливо съгласие за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно удължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 21, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 21, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 23
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по техническата изправност, посочен в Директива 2014/45/ЕС. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Докладване
1. До 20 май 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива и последствията от нея. В доклада се анализират по-специално нейното въздействие по отношение на подобряването на безопасността по пътищата, както и разходите и ползите от евентуалното включване на категориите превозни средства N1 и O2 в обхвата на настоящата директива.
2. Не по-късно от 20 май 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането и въздействието от настоящата директива, по-специално по отношение на ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска, по-конкретно при определянето на взаимно сравним рисков профил на различните засегнати предприятия. Този доклад се придружава от подробна оценка на въздействието, в която се анализират разходите и ползите в целия Съюз. Оценката на въздействието се предоставя на Европейския парламент и на Съвета поне шест месеца преди внасянето на законодателно предложение, ако такова е уместно, за включване на нови категории превозни средства в обхвата на настоящата директива.
Член 25
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и вземат всички мерки, за да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални, възпиращи и недискриминационни.
Член 26
Транспониране
1. Преди 20 май 2017 г. държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки от 20 май 2018 г.
По отношение на системата за оценка на риска, посочена в член 6 от настоящата директива, те прилагат тези мерки, считано от 20 май 2019 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за позоваването се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 27
Отмяна
Директива 2000/30/ЕО се отменя, считано от 20 май 2018 г.
Член 28
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 29
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/47/ES
2014 m. balandžio 3 d.
dėl Sąjungoje važinėjančių komercinių transporto priemonių techninio patikrinimo kelyje, kuria panaikinama Direktyva 2000/30/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 91 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
savo 2011 m. kovo 28 d. Baltojoje knygoje „Bendros Europos transporto erdvės kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimas“ Komisija iškėlė „nulinės vizijos“ tikslą, pagal kurį iki 2050 m. Sąjungos keliuose eismo įvykiuose žūstančių žmonių skaičius taptų artimas nuliui. Siekiant to tikslo tikimasi, kad prie kelių eismo saugos rezultatų gerinimo labai prisidės transporto priemonių technologijos;
(2)
savo komunikate „Kuriama saugi Europos kelių eismo erdvė. 2011-2020 m. kelių eismo saugos politikos kryptys“ Komisija pasiūlė nuo 2010 m. toliau siekti iki 2020 m. Sąjungos keliuose žūstančių žmonių skaičių sumažinti perpus. Kad būtų pasiektas tas tikslas, Komisija numatė septynis strateginius tikslus ir nustatė transporto priemonių saugos gerinimo veiksmus, sužalojimų keliuose mažinimo strategiją ir priemones, skirtas pagerinti pažeidžiamų eismo dalyvių, visų pirma motociklininkų, saugą;
(3)
techninė apžiūra yra platesnio režimo, kuris sukurtas siekiant užtikrinti, kad naudojamos transporto priemonės išliktų saugios ir aplinkosaugos požiūriu priimtinos būklės, dalis. Tas režimas turėtų apimti transporto priemonių periodines technines apžiūras ir komercinio kelių transporto veikloje naudojamų transporto priemonių techninius patikrinimus keliuose, taip pat numatyti transporto priemonių registracijos procedūrą pagal kurią būtų galima sustabdyti leidimo naudoti transporto priemonę keliuose galiojimą, kai ši transporto priemonė kelia neišvengiamą pavojų kelių eismo saugai. Periodinė techninė apžiūra turėtų būti pagrindinė priemonė transporto priemonių tinkamumui važinėti keliuose užtikrinti. Komercinių transporto priemonių patikrinimai keliuose turėtų tik papildyti periodines technines apžiūras;
(4)
Sąjungoje buvo priimta techninių standartų ir nustatyta reikalavimų, susijusių su transporto priemonių sauga ir aplinkosaugos charakteristikomis. Siekiant užtikrinti, kad transporto priemonės išliktų tinkamos važinėti keliuose, reikia nustatyti be įspėjimo atliekamų techninių patikrinimų kelyje režimą;
(5)
techninis patikrinimas kelyje yra svarbus elementas siekiant užtikrinti, kad komercinės transporto priemonės visą jų naudojimo laiką būtų nuolat tinkamos važinėti keliais. Tokiais patikrinimais ne tik prisidedama prie kelių eismo saugos gerinimo ir transporto priemonių išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo, bet ir išvengiama nesąžiningos kelių transporto konkurencijos dėl skirtingų patikrinimo lygių įvairiose valstybėse narėse;
(6)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1071/2009 (3) sukurtas Europos kelių transporto įmonių registras (EKTĮR). EKTĮR sudaromos galimybės nacionalinius elektroninius kelių transporto įmonių registrus sujungti tarpusavyje visoje Sąjungoje, laikantis Sąjungos taisyklių dėl asmens duomenų apsaugos. Naudojantis ta sistema, kurią valdo kompetentinga kiekvienos valstybės narės institucija, palengvinamas valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimas;
(7)
ši direktyva turėtų būti taikoma tam tikroms Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2007/46/EB (4) apibrėžtų kategorijų komercinėms transporto priemonėms, kurių projektinis greitis yra didesnis kaip 25 km/h. Tačiau ja valstybėms narėms neturėtų būti atimama galimybė vykdyti transporto priemonių, kurioms ši direktyva netaikoma, techninį patikrinimą kelyje ar tikrinti kitus kelių transporto aspektus, visų pirma susijusius su vairavimo ir poilsio trukme ar pavojingų krovinių vežimu;
(8)
vietos transporto reikmėms ir komerciniams pervežimams vietoje sunkvežimių vis daugiau naudojami ratiniai traktoriai, kurių didžiausias projektinis greitis yra didesnis nei 40 km/h. Jų keliama rizika yra analogiška su sunkvežimiais susijusiai rizikai, todėl tos kategorijos transporto priemonių, kurios daugiausia naudojamos viešuosiuose keliuose, techniniai patikrinimai kelyje turėtų būti atliekami taip pat kaip sunkvežimių;
(9)
iš Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/30/EB (5) įgyvendinimo ataskaitų aiškiai matyti techninio patikrinimo kelyje svarba. Paaiškėjo, kad per 2009-2010 m. Sąjungoje atliktus techninius patikrinimus kelyje nustatyta daugiau kaip 350 000 transporto priemonių, kurių būklė tokia, kad turi būti uždrausta jomis toliau važiuoti. Iš tų ataskaitų taip pat matyti, kad įvairiose valstybėse narėse atliktų patikrinimų rezultatai labai skiriasi. 2009-2010 m. nustatytų tam tiktų trūkumų dalis sudarė nuo 2,1 % visų patikrintų transporto priemonių vienoje valstybėje narėje iki 48,3 % kitoje valstybėje narėje. Galiausiai, tos ataskaitos rodo, kad įvairiose valstybėse narėse atliekamų techninių patikrinimų kelyje skaičius labai skiriasi. Siekiant taikyti labiau subalansuotą metodą, valstybės narės turėtų įsipareigoti atlikti tinkamą patikrinimų skaičių, kuris turėtų būti proporcingas jų teritorijoje užregistruotų ir (arba) naudojamų vežimo veiklai vykdyti komercinių transporto priemonių skaičiui;
(10)
furgonams, pavyzdžiui, N1 kategorijos transporto priemonėms, ir jų priekaboms netaikomi tokie pat kelių eismo saugos reikalavimai Sąjungos lygmeniu, kokie taikomi sunkiasvorėms transporto priemonėms, pvz., susiję su vairavimo trukme, profesionalių vairuotojų mokymu ar greičio ribotuvų įrengimu. Nors N1 kategorijos transporto priemonės nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį, valstybės narės turėtų į tokias transporto priemones atsižvelgti savo bendrose kelių eismo saugos ir patikrinimų kelyje strategijose;
(11)
siekiant išvengti nereikalingos administracinės naštos ir išlaidų bei pagerinti patikrinimų efektyvumą, kompetentingoms nacionalinės valdžios institucijoms turėtų būti galima pirmiausia rinktis tikrinti įmonių, kurios nesilaiko saugos ir aplinkosaugos standartų, naudojamas transporto priemones, o tinkamai sauga besirūpinančių ir atsakingų naudotojų naudojamas ir tinkamai techniškai prižiūrimas transporto priemones tikrinti rečiau. Transporto priemonių, kurios tikrinamos kelyje, atranka remiantis jų naudotojų rizikos profiliu galėtų būti naudinga priemonė atidžiau ir dažniau tikrinant didelės rizikos įmones;
(12)
atliekant patikrinimus keliuose turėtų būti naudojama rizikos įvertinimo sistema. Reglamentu (EB) Nr. 1071/2009 reikalaujama, kad valstybės narės išplėstų Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/22/EB (6) dėl taisyklių dėl vairavimo trukmės ir poilsio laikotarpių įgyvendinimo nustatytą rizikos klasifikavimo sistemą siekiant įtraukti kitas konkrečias sritis, susijusias su kelių transportu, įskaitant komercinių transporto priemonių tinkamumą važinėti keliais. Todėl informacija apie nustatytų transporto priemonių trūkumų skaičių ir pavojingumą turėtų būti įtraukta į Direktyvos 2006/22/EB 9 straipsnyje nustatytą rizikos įvertinimo sistemą. Turėtų būti galima valstybėms narėms nuspręsti dėl tinkamos techninės ir administracinės rizikos įvertinimo sistemų veikimo tvarkos. Reikėtų toliau nagrinėti rizikos įvertinimo sistemų veiksmingumą ir derinimą visoje Sąjungoje;
(13)
registracijos liudijimo turėtojas ir, atitinkamais atvejais, transporto priemonės naudotojas turėtų būti atsakingas už tai, kad transporto priemonė būtų tinkamos naudoti keliuose būklės;
(14)
atlikdami techninius patikrinimus keliuose, inspektoriai turėtų veikti nepriklausomai ir jų sprendimų neturėtų paveikti interesų konfliktai, įskaitant ekonominio ar asmeninio pobūdžio interesų konfliktus, galintys turėti įtakos jų sprendimų nešališkumui ar objektyvumui, ypač susiję su vairuotoju, naudotoju ar registracijos liudijimo turėtoju. Taigi neturėtų būti tiesioginės atitikties tarp inspektorių atlygio ir techninių patikrinimų keliuose rezultatų. Tai neturėtų kliudyti valstybėms narėms suteikti privačioms įstaigoms leidimus atlikti išsamesnius techninius patikrinimus kelyje ir remontuoti transporto priemones, net jei tai būtų ta pati transporto priemonė;
(15)
techninius patikrinimus kelyje turėtų sudaryti pradinis ir prireikus išsamesnis patikrinimas. Abiem atvejais turėtų būti patikrinamos svarbios transporto priemonių dalys ir sistemos. Kad išsamesni patikrinimai Sąjungos lygmeniu būtų suderinti, turėtų būti nustatyti kiekvienos tikrinamos pozicijos rekomenduojami tikrinimo metodai, trūkumų pavyzdžiai ir jų suskirstymas į kategorijas atsižvelgiant į jų pavojingumą.
(16)
krovinio pritvirtinimas yra labai svarbus kelių eismo saugai. Todėl krovinys turėtų būti tvirtinamas taip, kad galėtų atlaikyti greitėjimus, atsirandančius naudojant transporto priemonę keliuose. Praktiniais sumetimais masės jėgos, susidarančios dėl tokių pagreitėjimų, turėtų būti naudojamos kaip ribinės vertės, remiantis Europos standartais. Darbuotojai, dalyvaujantys tikrinant, ar kroviniai tinkamai pritvirtinti, turėtų būti tinkamai apmokyti;
(17)
visos logistikos procese dalyvaujančios šalys, įskaitant pakuotojus, krovėjus, transporto bendroves, naudotojus ir vairuotojus, turi prisidėti užtikrinant, kad krovinys būtų tinkamai supakuotas ir pakrautas į tinkamą transporto priemonę;
(18)
kai kuriose valstybėse narėse techninio patikrinimo kelyje ataskaitos rengiamos elektroninėmis priemonėmis. Tokiais atvejais vairuotojui turėtų būti pateikiama patikrinimo ataskaitos kopija. Visi per techninius patikrinimus kelyje sukaupti duomenys ir informacija turėtų būti perduodami į bendrą atitinkamos valstybės narės duomenų bazę, kad būtų lengva apdoroti duomenis ir perduoti atitinkamą informaciją be jokios papildomos administracinės naštos;
(19)
siekiant sumažinti tikrinimo institucijų administracinę naštą, pradinių techninių patikrinimų kelyje ataskaitose, įskaitant trečiosiose šalyse registruotų transporto priemonių patikrinimų kelyje ataskaitas, turėtų būti nurodyta tik svarbiausia informacija, pagal kurią užregistruojama, kad atliktas tam tikros transporto priemonės patikrinimas ir koks to patikrinimo rezultatas. Parengti išsamią ataskaitą turėtų būti reikalaujama tik tuomet, jeigu po pradinio patikrinimo atliekamas išsamesnis patikrinimas;
(20)
Komisija turėtų apsvarstyti galimybę į IV priede pateiktą ataskaitos formą įtraukti į kitas ataskaitas;
(21)
naudojant mobiliąsias patikrinimo grupes transporto priemonių naudotojai sugaištų mažiau laiko ir patirtų mažesnes išlaidas, nes išsamesnį patikrinimą būtų galima atlikti tiesiog kelyje. Išsamesnis patikrinimas gali būti atliekamas arčiausiame techninės apžiūros centre ir patikrinimams kelyje skirtame įrenginyje;
(22)
techninius patikrinimus kelyje atliekantys darbuotojai turėtų būti tinkamai apmokyti ir turėti reikiamą kvalifikaciją, taip pat tam, kad galėtų veiksmingai atlikti vizualią apžiūrą. Išsamesnius techninius patikrinimus kelyje atliekantys inspektoriai turėtų turėti bent tokius pačius įgūdžius ir atitikti bent tokius pačius reikalavimus, kokie pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/45/ES (7) keliami techninę apžiūrą atliekantiems darbuotojams. Valstybės narės turėtų reikalauti, kad inspektoriai, atliekantys patikrinimus patikrinimams kelyje skirtuose įrenginiuose arba pasitelkdami mobiliąsias patikrinimo grupes, atitiktų šiuos arba lygiaverčius kompetentingos valdžios institucijos patvirtintus reikalavimus;
(23)
siekiant sumažinti išlaidas, patiriamas naudojant techninę įrangą išsamesniam patikrinimui kelyje atlikti, valstybės narės turėtų turėti galimybę reikalauti apmokėjimo, jei aptinkama trūkumų. Apmokėjimo sumos dydis turėtų būti pagrįstas ir proporcingas;
(24)
siekiant visoje Sąjungoje labiau suderinti techninio patikrinimo kelyje sistemą, itin svarbu, kad valstybės narės bendradarbiautų ir keistųsi geriausia praktika. Todėl valstybės narės, jei įmanoma, turėtų glaudžiau bendradarbiauti taip pat ir vykdydamos operatyvinę veiklą. Toks bendradarbiavimas turėtų apimti periodinį koordinuotų techninių patikrinimų kelyje organizavimą;
(25)
kad valstybės narės galėtų veiksmingai keistis informacija, kiekvienoje valstybėje narėje turėtų būti ryšių su kitomis atitinkamomis kompetentingomis valdžios institucijomis palaikymo punktas. Tas ryšių palaikymo punktas taip pat turėtų kaupti atitinkamus statistinius duomenis. Be to, valstybės narės savo teritorijoje turėtų taikyti nuoseklią nacionalinę reikalavimų vykdymo užtikrinimo strategiją ir turėtų turėti galimybę paskirti įstaigą šios strategijos įgyvendinimui koordinuoti. Kiekvienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos turėtų parengti procedūras, kuriose būtų nustatyti informacijos perdavimo terminai ir apibrėžtas jos turinys;
(26)
skiriant ryšių palaikymo punktus reikėtų laikytis konstitucinių nuostatų ir neviršyti atitinkamų kompetencijos ribų;
(27)
kad būtų galima vykdyti Sąjungoje įgyvendinamo patikrinimo kelyje režimo stebėseną, valstybės narės ne vėliau kaip 2021 m. kovo 31 d., o po to - kas dvejus metus iki kiekvienų metų kovo 31 d., turėtų teikti Komisijai informaciją apie atliktų techninių patikrinimų kelyje rezultatus. Komisija surinktus duomenis turėtų pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai;
(28)
siekiant kuo labiau sumažinti įmonių ir vairuotojų prarandamą laiką ir padidinti bendrą patikrinimų kelyje veiksmingumą, reikėtų skatinti, kad atliekant techninius patikrinimus kelyje būtų laikomasi socialinių teisės aktų kelių transporto srityje, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 561/2006 (8), Direktyvos 2006/22/EB ir Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85 (9);
(29)
valstybės narės turėtų nustatyti sankcijų, taikomų už šios direktyvos nuostatų pažeidimą, taisykles ir turėtų užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Tos sankcijos turėtų būti veiksmingos, proporcingos, atgrasančios ir nediskriminacinės. Valstybės narės turėtų visų pirma įtraukti atitinkamas priemones, kad išspręstų vairuotojo ar naudotojo nebendradarbiavimo su inspektoriumi problemą, taip pat neleistino pavojingų trūkumų turinčių transporto priemonių naudojimo problemą;
(30)
siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (10);
(31)
Komisija neturėtų priimti įgyvendinimo aktų dėl pranešimo registracijos valstybės narės ryšių palaikymo punktui apie didelių arba pavojingų trūkumų turinčias transporto priemones teikimo procedūrų, taip pat įgyvendinimo aktų, kuriuose nustatomas duomenų formatas, kuriuo Komisijai turi būti perduodama informacija apie valstybių narių surinktus duomenis dėl patikrintų transporto priemonių, jei pagal šią direktyvą įsteigtas komitetas nepateikia nuomonės apie Komisijos pateiktą įgyvendinimo akto projektą;
(32)
siekiant atitinkamai atnaujinti 2 straipsnio 1 dalį ir IV priedo 6 punktą, nekeičiant šios direktyvos taikymo srities, atnaujinti II priedo 2 punkte nurodytus metodus ir pritaikyti II priedo 2 punktą dėl tikrinimo pozicijų sąrašo, metodų, trūkumų priežasčių ir trūkumų vertinimo, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(33)
kadangi šios direktyvos tikslo, būtent pagerinti kelių eismo saugą nustatant bendrus Sąjungoje naudojamų transporto priemonių techninio patikrinimo kelyje minimalius reikalavimus ir suderintas taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl veiksmo pobūdžio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(34)
šioje direktyvoje laikomasi pagrindinių teisių ir principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnyje;
(35)
šia direktyva plėtojamas galiojantis techninių patikrinimų kelyje režimas, atnaujinami techniniai Direktyvos 2000/30/EB reikalavimai ir įtraukiamos Komisijos rekomendacijoje 2010/379/ES (11) pateiktos taisyklės. Todėl Direktyva 2000/30/EB turėtų būti panaikinta,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS, TERMINŲ APIBRĖŽTYS IR TAIKYMO SRITIS
1 straipsnis
Dalykas
Siekiant pagerinti kelių eismo saugą ir aplinkos apsaugą, šia direktyva nustatomi minimalūs reikalavimai, taikomi valstybių narių teritorijoje važinėjančių komercinių transporto priemonių techninio patikrinimo kelyje režimui.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Ši direktyva taikoma šių kategorijų komercinėms transporto priemonėms, kurių projektinis greitis yra didesnis nei 25 km/h, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2003/37/EB (12) ir Direktyvoje 2007/46/EB:
a)
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir sukonstruotoms visų pirma keleiviams bei jų bagažui vežti, kuriose, be vairuotojo sėdimosios vietos, yra daugiau kaip aštuonios sėdimosios vietos (transporto priemonių kategorijos M2 ir M3);
b)
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir sukonstruotoms visų pirma prekėms vežti, kurių didžiausia masė yra didesnė nei 3,5 tonos (transporto priemonių kategorijos N2 ir N3);
c)
priekaboms, suprojektuotoms ir sukonstruotoms prekėms ar žmonėms vežti, taip pat ir asmenų apgyvendinimui, kurių didžiausia masė yra didesnė nei 3,5 tonos (transporto priemonių kategorijos O3 ir O4);
d)
T5 kategorijos ratiniams traktoriams, kurie dažniausiai naudojami viešuosiuose keliuose komerciniams pervežimams ir kurių didžiausias projektinis greitis yra didesnis nei 40 km/h.
2. Ši direktyva neturi poveikio valstybių narių teisei atlikti transporto priemonių, kurioms ši direktyva netaikoma, pavyzdžiui, N1 kategorijos lengvųjų komercinių automobilių, kurių didžiausia masė ne didesnė nei 3,5 tonos, techninius patikrinimus kelyje ir tikrinti kitus kelių transporto ir saugos aspektus arba vykdyti patikrinimus ne viešuosiuose keliuose. Šios direktyvos nuostatos netrukdo valstybėms narėms kelių eismo saugos sumetimais apriboti konkretaus tipo transporto priemonių naudojimą tam tikrose kelių tinklo dalyse.
3 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Toliau nurodytos terminų apibrėžtys vartojamos tik šioje direktyvoje:
1) transporto priemonė- bet kokia nebėginė motorinė transporto priemonė arba jos priekaba;
2) motorinė transporto priemonė- bet kokia ratinė varikliu varoma savaeigė transporto priemonė, kurios didžiausias projektinis greitis yra didesnis nei 25 km/h;
3) priekaba- bet kokia nesavaeigė ratinė transporto priemonė, suprojektuota ir pagaminta būti velkama motorine transporto priemone;
4) puspriekabė- bet kokia priekaba, suprojektuota būti sujungta su motorine transporto priemone taip, kad jos dalis remtųsi į motorinę transporto priemonę ir kad didelę jos ir joje esančio krovinio masės dalį išlaikytų motorinė transporto priemonė;
5) krovinys- visos prekės, kurios paprastai sudedamos į kroviniui vežti suprojektuotą transporto priemonę ar ant jos dalies ir kurios nėra nuolatos pritvirtintos prie transporto priemonės, įskaitant krovinių vežimo priemonėse, kaip antai dėžėse, pakeičiamuosiuose kėbuluose ar ant transporto priemonės uždėtuose konteineriuose, esančius daiktus;
6) komercinė transporto priemonė- motorinė transporto priemonė ir jos priekaba arba puspriekabė, naudojama visų pirma prekėms arba keleiviams vežti komerciniais tikslais, pavyzdžiui, vežimui samdos pagrindais už atlygį ar vežimui savo sąskaita arba kitais profesionaliais tikslais;
7) valstybėje narėje registruota transporto priemonė- transporto priemonė, kuri užregistruota arba pradėta naudoti valstybėje narėje;
8) registracijos liudijimo turėtojas- juridinis arba fizinis asmuo, kurio vardu užregistruota transporto priemonė;
9) įmonė- įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1071/2009 2 straipsnio 4 punkte;
10) techninis patikrinimas kelyje- netikėtas komercinės transporto priemonės techninis patikrinimas, kuris atliekamas valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų arba joms tiesiogiai prižiūrint;
11) viešasis kelias- bendroms viešosioms reikmėms naudojamas kelias, pavyzdžiui, vietiniai, regioniniai arba nacionaliniai keliai, magistralės, greitkeliai arba magistraliniai keliai;
12) techninė apžiūra- tikrinimas pagal Direktyvos 2014/45/ES 3 straipsnio 9 punktą;
13) techninės apžiūros pažyma- kompetentingos valdžios institucijos arba techninės apžiūros centro išduota techninės apžiūros ataskaita, kurioje pateikti techninės apžiūros rezultatai;
14) kompetentinga valdžios institucija- valstybės narės įgaliota institucija arba viešoji organizacija, atsakinga už techninių patikrinimų kelyje sistemos valdymą, atitinkamais atvejais įskaitant tokių patikrinimų atlikimą;
15) inspektorius- asmuo, kurį valstybė narė arba jos kompetentinga valdžios institucija įgaliojo atlikti pradinius ir (arba) išsamesnius techninius patikrinimus kelyje;
16) trūkumai- per techninį patikrinimą kelyje nustatyti techniniai defektai ir kiti neatitikties faktai;
17) koordinuotas patikrinimas kelyje- dviejų arba daugiau valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendrai atliekamas techninis patikrinimas kelyje;
18) naudotojas- fizinis arba juridinis asmuo, kuris naudoja transporto priemonę nuosavybės teise arba transporto priemonės savininkas jam suteikė įgaliojimus naudoti transporto priemonę;
19) mobilioji patikrinimo grupė- apžiūros įrangos, kuri reikalinga išsamesniems techniniams patikrinimams kelyje atlikti, kilnojama sistema ir inspektoriai, kurie gali kompetentingai atlikti išsamesnį patikrinimą kelyje;
20) patikrinimams kelyje skirtas įrenginys- nustatyta pradinių ir (arba) išsamesnių techninių patikrinimų kelyje atlikimo vieta, kurioje taip pat gali būti stacionariai sumontuota apžiūros įranga.
II SKYRIUS
TECHNINIO PATIKRINIMO KELYJE SISTEMA IR BENDRIEJI ĮPAREIGOJIMAI
4 straipsnis
Patikrinimo kelyje sistema
Techninio patikrinimo kelyje sistema apima 10 straipsnio 1 dalyje nurodytus pradinius techninius patikrinimus kelyje ir 10 straipsnio 2 dalyje nurodytus išsamesnius techninius patikrinimus kelyje.
5 straipsnis
Tikrintinų transporto priemonių procentinė dalis
1. Kiekvienais kalendoriniais metais Sąjungoje atliekamas 2 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytų transporto priemonių bendras pradinių techninių patikrinimų kelyje skaičius atitinka bent 5 % viso tų valstybėse narėse užregistruotų transporto priemonių skaičiaus.
2. Kiekviena valstybė narė stengiasi atlikti atitinkamą pradinių techninių patikrinimų kelyje skaičių, kuris yra proporcingas 2 straipsnio 1 dalies a, c ir e punktuose nurodytam bendram jos teritorijoje užregistruotų tokių transporto priemonių skaičiui.
3. Informacija apie patikrintas transporto priemones pateikiama Komisijai pagal 20 straipsnio 1 dalį.
6 straipsnis
Rizikos įvertinimo sistema
Valstybės narės užtikrina, kad 2 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytų transporto priemonių atveju informacija apie nustatytų atskirų įmonių naudojamų transporto priemonių trūkumų, nurodytų II priede ir, atitinkamais atvejais, III priede, skaičių ir pavojingumą būtų įtraukta į Direktyvos 2006/22/EB 9 straipsnyje nustatytą rizikos įvertinimo sistemą. Valstybės narės, nustatydamos įmonės rizikos profilį, gali naudoti I priede nurodytus kriterijus. Ta informacija naudojama norint atidžiau ir dažniau tikrinti įmones, turinčias aukštą rizikos įvertinimo koeficientą. Rizikos įvertinimo sistemą valdo valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos.
Įgyvendindama pirmą pastraipą, valstybė narė, kurioje registruota transporto priemonė, naudoja informaciją, gautą iš kitų valstybių narių pagal 18 straipsnio 1 dalį.
Valstybės narės gali leisti atlikti papildomas savanoriškas technines apžiūras. Į savanoriškos apžiūros metu gautą informaciją apie techninės apžiūros reikalavimų atitikimą gali būti atsižvelgiama norint pagerinti įmonės rizikos profilį.
7 straipsnis
Pareigos
1. Valstybės narės reikalauja, kad transporto priemonėje būtų laikoma paskutinės periodinės techninės apžiūros pažyma ar jos kopija arba, jei techninės pažiūros pažyma išduota elektronine forma, tos pažymos patvirtinta ar originali atspausdinta kopija ir paskutinio techninio patikrinimo kelyje ataskaitą, jei jos yra. Valstybės narės gali leisti savo valdžios institucijoms pripažinti tokių patikrinimų elektroninius įrodymus, jeigu tokia informacija yra prieinama.
2. Valstybės narės reikalauja, kad įmonės ir transporto priemonės, kuriai taikomas techninis patikrinimas kelyje, vairuotojai bendradarbiautų su inspektoriais ir patikros tikslais suteiktų prieigą prie transporto priemonės, jos dalių ir visų susijusių dokumentų.
3. Valstybės narės užtikrina, kad būtų apibrėžtos įmonių pareigos užtikrinti, kad jų transporto priemonės visada būtų saugios ir geros techninės būklės nedarant poveikio tų transporto priemonių vairuotojo pareigoms.
8 straipsnis
Inspektoriai
1. Inspektoriai, pasirinkdami transporto priemonę, kuriai turi būti atliktas techninis patikrinimas, ir atlikdami tą patikrinimą, vengia bet kokios diskriminacijos vairuotojo tautybės, transporto priemonės registracijos valstybės ar valstybės, kurioje transporto priemonė pradėta naudoti, atžvilgiu.
2. Atlikdamas techninį patikrinimą kelyje, inspektorius nepatenka į jokį interesų konfliktą, kuris galėtų turėti bet kokios įtakos jo sprendimo nešališkumui ir objektyvumui.
3. Inspektorių atlygis nėra tiesiogiai susijęs su jų atliktų pradinių arba išsamesnių techninių patikrinimų kelyje rezultatais.
4. Išsamesnius techninius patikrinimus kelyje atlieka inspektoriai, atitinkantys Direktyvos (ES) Nr. 2014/45/ES 13 straipsnyje ir IV priede nustatytus minimalius gebėjimų ir mokymo reikalavimus. Valstybės narės gali numatyti, kad inspektoriai, atliekantys patikrinimus patikrinimams kelyje skirtuose įrenginiuose arba pasitelkdami mobiliąsias patikrinimo grupes, turi atitikti tuos arba lygiaverčius kompetentingos institucijos patvirtintus reikalavimus.
III SKYRIUS
PATIKRINIMO PROCEDŪROS
9 straipsnis
Pradiniam techniniam patikrinimui kelyje pasirenkamos transporto priemonės
Pasirinkdami transporto priemones pradiniam techniniam patikrinimui kelyje atlikti, inspektoriai pirmiausia gali rinktis Direktyvoje 2006/22/EB nurodytų didelės rizikos įmonių naudojamas transporto priemones. Transporto priemonės patikrinimui atlikti taip pat gali būti pasirenkamos atsitiktinai arba jei kyla įtarimas, kad transporto priemonė kelia riziką kelių eismo saugai arba aplinkai.
10 straipsnis
Techninių patikrinimų kelyje turinys ir metodai
1. Valstybės narės užtikrina, kad pagal 9 straipsnį pasirinktoms transporto priemonėms būtų atliekamas pradinis techninis patikrinimas kelyje.
Per kiekvieną pradinį techninį transporto priemonės patikrinimą kelyje inspektorius:
a)
patikrina pagal 7 straipsnio 1 dalį transporto priemonėje turimą paskutinės techninės apžiūros pažymą ir techninio patikrinimo kelyje ataskaitą arba jų elektroninius įrodymus, jei jie yra;
b)
vizualiai įvertina techninę transporto priemonės būklę;
c)
gali vizualiai įvertinti transporto priemonės krovinio pritvirtinimą pagal 13 straipsnį;
d)
gali atlikti techninius patikrinimus naudodamas bet kokį metodą, kuris, jo nuomone, yra tinkamas. Tokie techniniai patikrinimai gali būti atliekami siekiant pagrįsti sprendimą pateikti transporto priemonę išsamesniam techniniam patikrinimui kelyje atlikti arba pareikalauti, kad trūkumai būtų nedelsiant pašalinti vadovaujantis 14 straipsnio 1 dalimi.
Inspektorius patikrina, ar ankstesnio techninio patikrinimo kelyje ataskaitoje nustatyti trūkumai pašalinti.
2. Remdamasis pradinio patikrinimo rezultatais, inspektorius nusprendžia, ar turėtų būti atliktas išsamesnis transporto priemonės arba jos priekabos patikrinimas kelyje.
3. Atliekant išsamesnį techninį patikrinimą kelyje patikrinamos tos II priede išvardytos pozicijos, kurios laikomos reikalingomis ir svarbiomis, visų pirma atsižvelgiant į stabdžių, padangų, ratų, važiuoklės saugumą ir neigiamus veiksnius, ir taikomi rekomenduojami metodai, taikytini šių komponentų apžiūrai.
4. Jei iš techninės apžiūros pažymos arba patikrinimo kelyje ataskaitos matyti, kad per praėjusius tris mėnesius buvo patikrinta kuri nors iš II priede išvardytų pozicijų, inspektorius tos pozicijos netikrina, nebent toks patikrinimas pateisinamas dėl akivaizdžių trūkumų.
11 straipsnis
Patikrinimo įrenginiai
1. Išsamesnis techninis patikrinimas kelyje atliekamas pasitelkiant mobiliąją patikrinimo grupę ar patikrinimams kelyje skirtą įrenginį arba toks patikrinimas atliekamas Direktyvoje 2014/45/ES nurodytame techninės apžiūros centre.
2. Jei išsamesni patikrinimai turi būti atliekami techninės apžiūros centre arba pasitelkiant patikrinimams kelyje skirtą įrenginį, jie atliekami kuo skubiau viename artimiausių centrų ar įrenginių.
3. Mobiliosios patikrinimo grupės ir patikrinimams kelyje skirti įrenginiai turi išsamesniam techniniam patikrinimui kelyje atlikti tinkamą įrangą, įskaitant transporto priemonės stabdžių ir stabdžių veiksmingumo, vairo sistemos, pakabos būklei ir neigiamiems veiksniams įvertinti būtiną įrangą. Jei mobiliosios patikrinimo grupės ar patikrinimams kelyje skirti įrenginiai neturi įrangos, reikalingos pradinio patikrinimo metu nurodytai pozicijai patikrinti, transporto priemonė nusiunčiama į techninės apžiūros centrą ar įrenginį, kuriame gali būti atliktas išsamus tos pozicijos patikrinimas.
12 straipsnis
Trūkumų vertinimas
1. Kiekvienai pozicijai patikrinti II priede pateiktas galimų trūkumų sąrašas ir nurodytas trūkumų pavojingumo lygis, kuriais turi būti naudojamasi atliekant techninius patikrinimus kelyje.
2. Atliekant transporto priemonių techninius patikrinimus kelyje nustatyti trūkumai priskiriami vienai iš šių grupių:
a)
nedideli trūkumai, neturintys didelio poveikio transporto priemonės saugai arba poveikio aplinkai, ir kiti nežymūs neatitikties faktai;
b)
dideli trūkumai, dėl kurių gali pablogėti transporto priemonės sauga ar kurie gali daryti poveikį aplinkai arba dėl kurių gali kilti pavojus kitiems kelių eismo dalyviams, ir kiti svarbesni neatitikties faktai;
c)
pavojingi trūkumai, dėl kurių kyla tiesioginis ir neišvengiamas pavojus kelių eismo saugai ar daromas poveikis aplinkai.
3. Daugiau nei vienos 2 dalyje nurodytos grupės trūkumų turinti transporto priemonė priskiriama prie didesnį trūkumą atitinkančios grupės. Transporto priemonė, turinti kelis trūkumus tose pačiose tikrinimo srityse, kaip apibrėžta II priedo 1 punkte nurodytoje tikrinimo apimtyje, gali būti priskiriama prie kitos didelių trūkumų grupės, jei laikoma, kad dėl bendro tų trūkumų poveikio kyla didesnis pavojus kelių saugai.
13 straipsnis
Krovinio pritvirtinimo patikrinimas
1. Patikrinimo kelyje metu gali būti pagal III priedą patikrinamas transporto priemonės krovinio pritvirtinimas, siekiant užtikrinti, kad krovinys būtų pritvirtintas taip, kad jis netrukdytų saugiam vairavimui ar nekeltų grėsmės gyvybei, sveikatai, turtui ar aplinkai. Patikrinimas gali būti atliekamas siekiant įsitikinti, kad bet kokiu transporto priemonės naudojimo momentu, įskaitant avarines situacijas ar pradėjimą važiuoti įkalnėn:
-
kroviniai gali tik labai nedaug keisti padėtį vienas kito, transporto priemonės bortų ar jos paviršiaus atžvilgiu ir
-
kroviniai negali pasislinkti už krovinių skyriaus ribų ar nuslinkti nuo kroviniui skirto paviršiaus.
2. Nepažeidžiant tam tikros kategorijos prekių vežimui taikytinų reikalavimų, pavyzdžiui, nustatytų Europos sutartyje dėl pavojingų krovinių tarptautinio vežimo keliais (13), krovinio pritvirtinimas ir krovinio pritvirtinimo patikrinimas gali būti atliekamas pagal III priedo I skyriuje nustatytus principus ir, jei tinkama, standartus. Gali būti naudojama naujausia III priedo I skyriaus 5 punkte nustatytų standartų versija.
3. Jei nustatoma didelių arba pavojingų krovinio pritvirtinimo trūkumų, taip pat gali būti taikomos 14 straipsnyje nurodytos vėlesnės kontrolės procedūros.
4. Valstybės narės nustato, kad darbuotojai, atliekantys krovinio pritvirtinimo patikrinimus, būtų tinkamai tuo tikslu apmokyti.
14 straipsnis
Vėlesnė didelių arba pavojingų trūkumų pašalinimo kontrolė
1. Nepažeidžiant 14 straipsnio 3 dalies, valstybės narės nustato, kad kiekvienas per pradinį arba išsamesnį patikrinimą nustatytas didelis ar pavojingas trūkumas turi būti nedelsiant pašalintas prieš transporto priemonę toliau naudojant viešuosiuose keliuose.
2. Jei tikrinama transporto priemonė užregistruota toje pačioje valstybėje narėje, kurioje atliekamas techninis patikrinimas kelyje, inspektorius gali nuspręsti, kad per nustatytą terminą turi būti atlikta išsami transporto priemonės techninė apžiūra. Jei transporto priemonė užregistruota kitoje valstybėje narėje, kompetentinga valdžios institucija pagal 18 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą per 17 straipsnyje nurodytus ryšių palaikymo punktus gali pareikalauti, kad tos kitos valstybės narės kompetentinga valdžios institucija iš naujo atliktų transporto priemonės techninę apžiūrą. Jei transporto priemonėje, kuri užregistruota ne Sąjungoje, nustatoma didelių arba pavojingų trūkumų, valstybės narės gali nuspręsti informuoti transporto priemonės registracijos valstybės kompetentingą valdžios instituciją.
3. Suradus bet kokius trūkumus, kuriuos reikia skubiai ar nedelsiant pašalinti dėl bet kokio tiesioginio ir neišvengiamo pavojaus kelių eismo saugai, valstybė narė ar atitinkama kompetentinga valdžios institucija nustato, kad tos transporto priemonės naudojimas turi būti apribojamas arba draudžiamas tol, kol tie trūkumai nebus pašalinti. Gali būti leista naudoti tokią transporto priemonę, kad ji galėtų nuvažiuoti iki vienų iš arčiausiai esančių remonto dirbtuvių, kuriose galima pašalinti tuos trūkumus, su sąlyga, kad pavojingi trūkumai būtų ištaisyti taip, kad būtų galima nuvažiuoti iki tos dirbtuvės nesukeliant tiesioginio pavojaus toje transporto priemonėje esančių asmenų ar kitų eismo dalyvių saugai. Suradus trūkumus, kurių nereikia nedelsiant pašalinti, valstybė narė ar susijusi kompetentinga valdžios institucija gali nuspręsti dėl sąlygų ir pagrįsto laikotarpio, per kurį transporto priemonė gali būti naudojama iki tol, kol bus pašalinti trūkumai.
Jei transporto priemonės negalima sutaisyti taip, kad ja būtų galima nuvažiuoti iki dirbtuvės, transporto priemonė gali būti nugabenta į vietą, kurioje būtų galima atlikti jos remontą.
15 straipsnis
Patikrinimo mokesčiai
Jei per išsamesnį patikrinimą nustatyta trūkumų, valstybės narės gali reikalauti sumokėti pagrįstą ir proporcingą mokestį, kuris turėtų būti susijęs su to patikrinimo atlikimo išlaidomis.
16 straipsnis
Patikrinimo ataskaita ir techninių patikrinimų kelyje duomenų bazės
1. Atlikus kiekvieną pradinį techninį patikrinimą kelyje, kompetentingai valdžios institucijai pateikiama ši informacija:
a)
transporto priemonės registracijos valstybė;
b)
transporto priemonės kategorija;
c)
pradinio techninio patikrinimo kelyje rezultatai.
2. Baigęs išsamesnį patikrinimą, inspektorius pagal IV priedą parengia ataskaitą. Valstybės narės užtikrina, kad transporto priemonės vairuotojui būtų pateikiama patikrinimo ataskaitos kopija.
3. Atlikęs išsamesnį techninį patikrinimą kelyje, inspektorius per pagrįstą terminą jo rezultatus praneša kompetentingai valdžios institucijai. Kompetentinga institucija saugo tą informaciją pagal taikytinus duomenų apsaugos teisės aktus ne trumpiau kaip 36 mėnesius nuo jos gavimo dienos.
IV SKYRIUS
BENDRADARBIAVIMAS IR KEITIMASIS INFORMACIJA
17 straipsnis
Ryšių palaikymo punkto paskyrimas
1. Valstybės narės paskiria ryšių palaikymo punktą, kuris:
-
užtikrina veiksmų, kurių imamasi pagal 18 straipsnį, koordinavimą su kitų valstybių narių paskirtais ryšių palaikymo punktais,
-
Komisijai perduoda 20 straipsnyje nurodytus duomenis,
-
prireikus užtikrina bet kokį kitą keitimąsi informacija ir pagalbos teikimą kitų valstybių narių ryšių palaikymo punktams.
2. Valstybės narės ne vėliau kaip 2015 m. gegužės 20 d. praneša Komisijai savo nacionalinio ryšių palaikymo punkto pavadinimą ir kontaktinę informaciją ir nedelsdamos informuoja apie visus šios informacijos pasikeitimus. Komisija parengia visų ryšių palaikymo punktų sąrašą ir jį perduoda valstybėms narėms.
18 straipsnis
Valstybių narių bendradarbiavimas
1. Tais atvejais, kai transporto priemonėje, kuri nėra registruota patikrinimą atliekančioje valstybėje narėje, nustatoma didelių arba pavojingų trūkumų arba trūkumų, dėl kurių apribojamas arba uždraudžiamas transporto priemonės naudojimas, ryšių palaikymo punktas praneša transporto priemonės registracijos valstybės narės ryšių palaikymo punktui patikrinimo rezultatus. Tame pranešime išdėstomi IV priede nustatyti patikrinimo kelyje ataskaitos elementai ir, pageidautina, kad jis būtų perduotas per Reglamento (EB) Nr. 1071/2009 16 straipsnyje nurodytą nacionalinį elektroninį registrą. Komisija pagal 23 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą patvirtina išsamias pranešimo registracijos valstybės narės ryšių palaikymo punktui apie didelių arba pavojingų trūkumų turinčias transporto priemones teikimo tvarkos taisykles.
2. Tais atvejais, kai transporto priemonėje nustatoma didelių arba pavojingų trūkumų, patikrinimą atlikusios valstybės narės ryšių palaikymo punktas gali per transporto priemonės registracijos valstybės narės ryšių palaikymo punktą paprašyti tos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos imtis atitinkamų tolesnių veiksmų, pavyzdžiui, kaip numatyta 14 straipsnyje, reikalauti atlikti papildomą transporto priemonės techninę apžiūrą.
19 straipsnis
Koordinuoti techniniai patikrinimai kelyje
Valstybės kasmet reguliariai vykdo koordinuotus patikrinimus kelyje. Tuos veiksmus valstybės narės gali derinti su Direktyvos 2006/22/EB 5 straipsnyje numatytais veiksmais.
20 straipsnis
Informacijos teikimas Komisijai
1. Valstybės narės iki 2021 m. kovo 31 d., o po to - kas dvejus metus iki kiekvienų metų kovo 31 d., elektroninėmis priemonėmis pateikia per praėjusius dvejus kalendorinius metus sukauptus duomenis apie jų teritorijoje patikrintas transporto priemones. Tuose duomenyse nurodoma:
a)
patikrintų transporto priemonių skaičius;
b)
patikrintų transporto priemonių kategorija;
c)
kiekvienos patikrintos transporto priemonės registracijos valstybė;
d)
išsamesnių patikrinimų atveju - patikrinti komponentai ir reikalavimų neatitinkančios pozicijos pagal IV priedo 10 punktą.
Pirmoji ataskaita apima dvejų metų laikotarpį nuo 2019 m. sausio 1 d.
2. Komisija pagal 23 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą patvirtina išsamias taisykles dėl 1 dalyje nurodytų duomenų, kurie turi būti pateikti elektroninėmis priemonėmis, formato. Kol bus nustatytos tokios taisyklės, naudojama V priede nustatyta standartinė ataskaitos forma.
Komisija sukauptus duomenis pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai.
V SKYRIUS
DELEGUOTIEJI IR ĮGYVENDINIMO AKTAI
21 straipsnis
Deleguotieji aktai
Komisijai pagal 22 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
-
atitinkamo 2 straipsnio 1 dalies ir IV priedo 6 punkto atnaujinimo, kad būtų atsižvelgiama į transporto priemonių kategorijų pakeitimus, susijusius su tame straipsnyje nurodytų teisės aktų pakeitimais, nekeičiant šios direktyvos taikymo srities,
-
II priedo 2 punkte nurodytų metodų atnaujinimo, jei esama veiksmingesnių ir efektyvesnių tikrinimo metodų, neplečiant tikrintinų pozicijų sąrašo,
-
II priedo 2 punkte pateikto tikrinimo pozicijų sąrašo, metodų, trūkumų priežasčių ir trūkumų vertinimo tuo atveju, jei keičiami privalomi reikalavimai, susiję su tipo patvirtinimu Sąjungos saugos ir aplinkosaugos teisės aktuose, pritaikymo gavus teigiamą susijusių sąnaudų ir naudos vertinimą.
22 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 21 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2014 m. gegužės 19 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 21 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 21 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
23 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda Techninės apžiūros komitetas, nurodytas Direktyvoje 2014/45/ES. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis. Jei komitetas nuomonės nepateikia, Komisija įgyvendinimo akto projekto nepriima, ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
VI SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
24 straipsnis
Ataskaitų teikimas
1. Komisija ne vėliau kaip 2016 m. gegužės 20 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šios direktyvos įgyvendinimo ir poveikio ataskaitą. Ataskaitoje visų pirma išnagrinėjamas direktyvos poveikis didinant kelių eismo saugą ir galimo N1 ir O2 kategorijos transporto priemonių įtraukimo į šios direktyvos taikymo sritį išlaidas ir naudą.
2. Komisija ne vėliau kaip 2022 m. gegužės 20 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šios direktyvos taikymo ir poveikio ataskaitą, kurioje aptaria rizikos įvertinimo sistemų veiksmingumą ir suderinimą, visų pirma nustatant įvairių atitinkamų įmonių tarpusavyje palyginamą rizikos profilį. Su ta ataskaita pateikiamas išsamus poveikio vertinimas, kuriame nagrinėjamos išlaidos ir nauda visoje Sąjungoje. Poveikio vertinimas pateikiamas Europos Parlamentui ir Tarybai ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki bet kokio pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto pateikimo, siekiant prireikus į šios direktyvos taikymo sritį įtraukti naujas transporto priemonių kategorijas, pateikimo.
25 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikomų pažeidus šios direktyvos nuostatas, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų taikomos. Tos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos, atgrasančios ir nediskriminacinės.
26 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2017 m. gegužės 20 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2018 m. gegužės 20 d.
Nuostatas dėl šios direktyvos 6 straipsnyje nurodytos rizikos įvertinimo sistemos jos taiko nuo 2019 m. gegužės 20 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
27 straipsnis
Panaikinimas
Direktyva 2000/30/EB panaikinama nuo 2018 m. gegužės 20 d.
28 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
29 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. balandžio 3 d.