РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1230/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 декември 2012 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изискванията за одобрение на типа по отношение на масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно изискванията за одобрение на типа по отношение на общата безопасност на моторните превозни средства, техните ремаркета и системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за тях (1), и по-специално член 14, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (2), и по-специално член 39, параграфи 2, 3 и 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 661/2009 е отделен регламент за целите на одобрението на типа, предвидено в Директива 2007/46/ЕО.
(2)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 се отменят Директива 92/21/ЕИО на Съвета от 31 март 1992 г. относно масите и размерите на моторните превозни средства от категория M1 (3) и Директива 97/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юли 1997 г. относно масите и размерите на някои категории моторни превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 70/156/ЕИО (4). Изискванията към масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета, определени в посочените директиви, следва да се включат в настоящия регламент, а при необходимост - да се изменят, за да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(3)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 са определени основните разпоредби относно изискванията за одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им. Поради това е необходимо също така да се определят специфичните процедури, изпитвания и изисквания за това одобрение на типа.
(4)
В Директива 96/53/ЕО на Съвета от 25 юли 1996 г. относно максимално допустимите размери в националния и международен трафик на някои пътни превозни средства, които се движат на територията на Общността, както и максимално допустимите маси в международния трафик (5) са установени определени допустими максимални размери в националния и международния трафик в държавите членки. Поради това за целите на конструирането на превозните средства е важно да се вземат предвид размерите, които вече са хармонизирани в Съюза, за да се насърчи и гарантира свободното движение на стоки.
(5)
С Директива 97/27/ЕО се даде възможност на държавите членки да издават ЕО одобрение на типа за превозните средства с външни размери, които не отговарят на допустимите максимални размери, предвидени в същата директива. С нея също така се даде възможност на държавите членки да отказват регистрация на превозните средства, за които е било издадено ЕО одобрение на типа, когато външните размери не отговарят на изискванията съгласно тяхното национално законодателство. Важно е да се запази възможността за издаване при определени условия на одобрение на типа на превозни средства, които надвишават допустимите гранични стойности, когато се докаже, че това е в интерес на пътния трафик и околната среда в държавите членки, където пътната инфраструктура позволява одобрението на такива превозни средства. По тази причина следва да се гарантира възможността за одобрение на такива превозни средства в рамките на схеми за одобрение на типа на превозни средства, произвеждани в малки серии, или в рамките на схеми за индивидуално одобрение, при условие че броят на превозните средства, които могат да се ползват от дерогация съгласно член 23 от Директива 2007/46/ЕО по отношение на допустимите максимални размери, се ограничава до този, който е необходим за целите на настоящия регламент. Поради това приложение XII към Директива 2007/46/ЕО следва съответно да се измени, за да се включат тези ограничения по отношение на броя.
(6)
В Директива 96/53/ЕО са определени допустимите максимални маси, които са приложими само при международен трафик. Посочената директива обаче дава възможност на държавите членки да продължават да прилагат националното си законодателство по отношение на националния трафик. Вследствие на това, за целите на движението в държавите членки не изглежда, че хармонизирането на технически допустимата максимална маса с товар и технически допустимата максимална маса на осите или група оси е осъществимо в краткосрочен план. Независимо от това, поради съществуването на нехармонизирани правила във връзка с изграждането на пътната инфраструктура е целесъобразно да се изисква от държавите членки да определят регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси за превозните средства, които са разрешени за националния или международния трафик съгласно Директива 96/53/ЕО, и да установят процедура за определянето на тези маси.
(7)
С оглед на опита, придобит при прилагането на законодателството на Съюза относно масите и размерите на превозните средства, е необходимо да се осигурят ясно определени понятия. Някои от тези понятия вече са определени в директиви 97/27/ЕО и 92/21/ЕИО. С оглед на съгласуваността е целесъобразно да се включат тези определения в настоящия регламент и ако е необходимо - да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(8)
Предвид на това, че определението на действителната маса на отделно превозно средство е включено в настоящия регламент, и за да се избегне объркване при попълване на сертификата за съответствие, е необходимо съответно да се измени приложение IХ към Директива 2007/46/ЕО.
(9)
Тъй като в Бялата книга „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ (6) се подчерта необходимостта от подобряване на аеродинамичните показатели на пътните превозни средства и тъй като научните изследвания показаха, че разходът на гориво на моторните превозни средства, а оттам - и емисиите на CO2, могат значително да се намалят чрез монтиране на аеродинамични устройства на превозните средства, е важно да се даде възможност за оборудването на превозните средства с такива устройства. Предвид на това, че аеродинамичните устройства се състоят от допълнителни елементи, които поради конструкцията си се издават извън най-външната задна или странична част на превозните средства, те следва да се включат в списъка на устройствата и оборудването, които не се вземат предвид при определяне на външните размери. От основно значение обаче е да се ограничи тяхното издаване отзад и отстрани на превозното средство по такъв начин, че да няма отражение върху безопасността по пътищата и върху възможността за интермодален транспорт. Поради това необходимите технически изисквания следва да се установят в настоящия регламент.
(10)
Софтуерът, с който разполагаме понастоящем, позволява използването на методи за виртуално изпитване на базата на компютърни техники. С оглед на това, че тези техники дават възможност за по-лесно изпитване при по-голяма ефективност на разходите, е целесъобразно да се предвиди възможността за използването им при проверката дали дадено превозно средство може да завива във всяка посока по кръгова траектория от 360° и при измерването на максималната описвана повърхност върху пътя при завиване на превозното средство в рамките на тази траектория. Поради това е също така необходимо да се добави настоящият регламент към списъка на регулаторните актове, включен в приложение ХVI към Директива 2007/46/ЕО.
(11)
За да се гарантира доброто функциониране на системата за одобрение на типа, е целесъобразно да се актуализират приложенията към Директива 2007/46/ЕО.
(12)
Поради това приложения I, III, IX, ХII и ХVI към Директива 2007/46/ЕО следва да бъдат съответно изменени. Тъй като разпоредбите на приложение ХII са достатъчно подробни и не налагат по-нататъшни мерки за транспониране от страна на държавите членки, е целесъобразно те да се заменят с регламент в съответствие с член 39, параграф 8 от Директива 2007/46/ЕО.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Техническия комитет по моторните превозни средства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят изискванията за ЕО одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им.
2. Настоящият регламент се прилага за некомплектувани, комплектувани и напълно комплектувани превозни средства от категории M, N и O.
Член 2
Определения
В допълнение към определенията, установени в Директива 2007/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 661/2009, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„тип превозно средство“ са превозните средства, спадащи към група, която е определена в част Б от приложение II към Директива 2007/46/ЕО;
2)
„стандартно оборудване“ е базовата конфигурация на превозно средство, оборудвано с всички елементи, изисквани съгласно регулаторните актове по приложения IV и ХI към Директива 2007/46/ЕО, включително всички елементи, монтирани без да се налага установяването на допълнителни спецификации по отношение на конфигурацията или оборудването;
3)
„незадължително оборудване“ са всички елементи с възможност за поръчване от клиента, които не са включени в стандартното оборудване и които се монтират на превозното средство на отговорността на производителя;
4)
„маса в готовност за движение“
а)
в случай на моторно превозно средство е:
масата на превозното средство с резервоара(ите) си за гориво, напълнен най-малко до 90 % от капацитета си, включително масата на водача, горивото и течностите, като превозното средство е с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, кабината, теглително-прикачното устройство, резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
б)
в случай на ремарке е:
масата на превозното средство, включително горивото и течностите, с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, допълнителното(ите) теглително-прикачно(и) устройство(а), резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
5)
„маса на незадължителното оборудване“ е масата на оборудването, което може да се монтира на превозното средство в допълнение към стандартното оборудване съгласно спецификациите на производителя;
6)
„действителна маса на превозното средство“ е масата в готовност за движение плюс масата на незадължителното оборудване, монтирано на съответното превозно средство;
7)
„технически допустима максимална маса с товар (М)“ е максималната маса на превозно средство, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики; технически допустимата маса с товар на ремарке или полуремарке включва статичното натоварване, предавано на теглещото превозно средство, когато е прикачено;
8)
„технически допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства (МС)“ е пълната маса на състав от превозни средства, включващ моторното превозно средство и неговото ремарке или ремаркета, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики, или е пълната маса на състав от превозни средства, включващ влекач и полуремарке;
9)
„технически допустима максимална теглена маса (TM)“ е максималната маса на едно или повече ремаркета, които могат да се прикачат към теглещо превозно средство, и съответства на общото натоварване, което колелата на ос или група оси на ремаркето, прикачено към теглещото превозно средство, предават на пътя;
10)
„ос“ е общата ос на въртене на две или повече колела, независимо дали е задвижвана от двигател, или е свободно въртяща, и независимо дали е в една или повече части, разположени в една и съща равнина, която е перпендикулярна на надлъжната осова линия на превозното средство;
11)
„група оси“ са няколко оси с разстояние помежду им, ограничено до едно от разстоянията между осите, посочени като разстояние „d“ в приложение I към Директива 96/53/ЕО, и които си взаимодействат поради специфичната конструкция на окачването;
12)
„единична ос“ е ос, която не може да се счита за част от група оси;
13)
„технически допустима максимална маса на оста (m)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на оста, в зависимост от конструкцията на оста и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
14)
„технически допустима максимална маса на група оси (μ)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на групата оси, в зависимост от конструкцията на групата оси и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
15)
„теглително-прикачно устройство“ е механично устройство, включително частите, определени в точки 2.1 - 2.6 от Правило 55 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) „Единни предписания относно одобрение на части на механични теглително-прикачни устройства за състав от превозни средства“ (7), и късо теглително-прикачно устройство, определено в точка 2.1.1 от Правило № 102 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби относно одобряването на: I. Късо теглително-прикачно устройство (КТПУ) II. Превозни средства по отношение на монтирането на одобрен тип КТПУ (8);
16)
„точка на прикачване“ е центърът на захващане на теглително-прикачното устройство, монтирано към тегленото превозно средство, в теглително-прикачното устройство, монтирано към съответното теглещо превозно средство;
17)
„маса на теглително-прикачното устройство“ е масата на самото теглително-прикачно устройство и на частите, необходими за прикачването му към превозното средство;
18)
„технически допустима максимална маса в точката на прикачване“:
а)
в случай на теглещи превозни средства е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване в точката на прикачване (стойност „S“ или „U“) на съответното теглещо превозно средство в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и теглещото превозно средство;
б)
в случай на полуремаркета, ремаркета с централна ос и ремаркета с твърд теглич е масата, съответстваща на допустимото максимално статично вертикално натоварване (стойност „S“ или „U“), предавано от ремаркето на теглещото превозно средство в точката на прикачване в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и ремаркето;
19)
„маса на пътниците“ е стандартна маса в зависимост от категорията превозно средство, умножена по броя на местата за сядане, включително местата за сядане за членовете на екипажа и броя на местата за правостоящи пътници, но без водача;
20)
„маса на водача“ е маса 75 kg в базовата точка на седалката на водача;
21)
„маса на товара“ e разликата между технически допустимата максимална маса с товар и масата в готовност за движение, увеличена с масата на пътниците и масата на незадължителното оборудване;
22)
„дължина“ е размерът, определен в точки 6.1.1, 6.1.2 и 6.1.3 от стандарт ISO 612:1978; това определение се прилага и към съчленени превозни средства от две или повече секции;
23)
„широчина“ е размерът, определен в точка 6.2 от стандарт ISO 612:1978;
24)
„височина“ е размерът, определен в точка 6.3 от стандарт ISO 612:1978;
25)
„колесна база“ е:
а)
размерът, посочен в точка 6.4.1 от стандарт ISO 612:1978;
б)
за ремаркета с централна ос, които имат една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на оста;
в)
за ремаркета с централна ос, които имат повече от една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на първата ос;
26)
„разстояние между осите“ е разстоянието между две последователни оси, определено в точка 6.4 от стандарт 612:1978, в случай на превозни средства с повече от две оси; ако превозното средство има само две оси или в случай на полуремаркета, ремаркета с теглич и ремаркета с твърд теглич, разстоянието, посочено в точка 6.4.2 от стандарт ISO 612:1978, има значението на „колесна база“, както е определено в точка 25;
27)
„колея“ е разстоянието, определено в точка 6.5 от стандарт ISO 612:1978;
28)
„надвес на седлото“ е разстоянието, определено в точка 6.19.2 от стандарт ISO 612: 1978, като се взема предвид бележката по точка 6.19 от същия стандарт;
29)
„преден монтажен радиус на полуремарке“ е хоризонталното разстояние между оста на централния болт и всяка точка в предната част на полуремаркето;
30)
„преден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през първата ос или оста на централния болт в случай на полуремарке, и най-предната точка на превозното средство;
31)
„заден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през последната задна ос и най-задната точка на превозното средство; ако превозното средство е с теглително-прикачно устройство, което не е демонтируемо - най-задната точка на превозното средство е точката на прикачване;
32)
„дължина на товарната площ“ е разстоянието от най-предната вътрешна точка до най-задната вътрешна точка на товарната площ, измерено хоризонтално в надлъжната равнина на превозното средство;
33)
„описвана повърхност върху пътя при завиване“ е разстоянието между действителната крайна точка, достигната от задната край на превозно средство при завиване в условията, определени в част Б, раздел 7 или част В, раздел 6 от приложение I към настоящия регламент;
34)
„устройство за повдигане на осите“ е устройство, което е монтирано към превозното средство с цел повдигане на оста от опорната равнина и свалянето ѝ на опорната равнина;
35)
„повдигаща ос“ е ос, която може да се повдига или сваля от нормалното си положение с помощта на устройство за повдигане на осите;
36)
„натоварваща ос“ е ос, чието натоварване може да бъде променяно, без това да изисква повдигането ѝ с устройство за повдигане на осите;
37)
„пневматично окачване“ е окачваща система, при която най-малко 75 % от пружинния ефект се причинява от въздушно налягане;
38)
„клас на градски или туристически автобус“ е съвкупността от превозните средства, определени в точки 2.1.1 и 2.1.2 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН „Единни изисквания относно одобрението на превозни средства от категория M2 или M3 по отношение на тяхната обща конструкция“ (9);
39)
„съчленено превозно средство“ е превозно средство от категория M2 или M3, както е определено в точка 2.1.3 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН;
40)
„неделим товар“ е товар, който не може да се дели на две и повече части с оглед да бъде превозен, тъй като това деление би довело до излишни разходи или би породило риск от нанасяне на повреди, и който поради своята маса или размери не може да бъде превозван от превозно средство, чиято маса и размери отговарят на допустимите максимални маси и размери, приложими в съответната държава членка.
Член 3
Задължения на производителите
1. За всяка версия в рамките на тип превозно средство и независимо от степента на комплектуване на превозното средство производителят определя следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса на осите или технически допустимата максимална маса на група оси;
д)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване, като се вземат предвид техническите характеристики на теглително-прикачните устройства, които са монтирани или могат да се монтират върху превозното средство.
2. При определяне на масите по параграф 1 производителят взема предвид най-добрите инженерни практики и налични технически познания, за да се сведат до минимум рисковете от механична неизправност, и особено тези, които се дължат на умората на материалите, и за да се избегнат щетите върху пътната инфраструктура.
3. При определянето на посочените в параграф 1 маси производителят взема предвид максималната конструктивна скорост на превозното средство.
Когато превозното средство е оборудвано от производителя с устройство за ограничаване на скоростта, максималната конструктивна скорост е действителната скорост, за която дава възможност устройството за ограничаване на скоростта.
4. При определяне на масите по параграф 1 производителят не налага ограничения при използването на превозното средство освен тези във връзка с капацитета на гумите, които могат да се регулират спрямо конструктивната скорост съгласно Правило № 54 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби за одобрение на пневматични гуми за товарни превозни средства и техните ремаркета“ (10) и раздел 5 от приложение II към Регламент (ЕС) № 458/2011 на Комисията (11).
5. За некомплектувани превозни средства, включително и превозните средства с шаси с кабина, които изискват допълнителен етап на комплектуване, производителят представя цялата съответна информация на производителите от следващия етап, за да могат да продължат да се съблюдават изискванията по настоящия регламент.
За целите на първа алинея производителят посочва местоположението на центъра на тежестта на масата, съответстваща на сумата от натоварванията.
6. Некомлектуваните превозни средства от категории M2, M3, N2 и N3, които не са оборудвани с каросерия, се проектират така, че да дават възможност на производителите от следващия етап да изпълняват изискванията по част Б, раздели 7 и 8 и част В, раздели 6 и 7 от приложение I.
Член 4
Разпоредби за ЕО одобрението на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му
1. Производителят или негов представител подават до органа по одобряването на типа заявление за ЕО одобрение на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му.
2. Заявлението се изготвя в съответствие с образеца на информационен документ, установен в част А от приложение V.
3. За изчисленията във връзка с разпределението на масата и за всяка техническа конфигурация в рамките на типа превозно средство, както е определен от стойностите по съответните точки в приложение V, производителят представя на органа по одобряването на типа информацията, необходима за установяване на следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса на осите или група оси;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване;
д)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Информацията се представя в таблична или всякаква друга подходяща форма след съгласуване с органа по одобряването на типа.
4. Когато незадължителното оборудване има значително отражение върху масите и размерите на превозното средство, производителят съобщава на техническата служба разположението, масата и геометричното положение на центъра на тежестта спрямо осите на незадължителното оборудване, което може да се монтира на превозното средство.
5. Чрез дерогация от параграф 4, когато незадължителното оборудване е съставено от няколко части, разположени на различни места в превозното средство, производителят може да съобщи на техническата служба единствено разпределението на масата на незадължителното оборудване върху осите.
6. За групи оси производителят посочва разпределението между осите на общата маса, приложена върху групата.
Ако е необходимо, производителят посочва формулата за разпределението или представя съответните диаграми за разпределението.
7. Ако органът по одобряването на типа или техническата служба счете за необходимо, може да изиска от производителя да представи за проверка превозно средство, представително за одобрявания тип.
8. Производителят на превозното средство може да подаде пред органа по одобряването на типа заявление за признаване на окачване за еквивалентно на пневматично окачване.
Органът по одобряването на типа признава окачване за еквивалентно на пневматично окачване, когато са изпълнени изискванията по приложение III.
Когато техническата служба е признала еквивалентността, тя издава протокол от изпитване. Органът по одобряването на типа прилага към сертификата за ЕО одобрение на типа протокола от изпитването и техническо описание на окачването.
9. Когато са изпълнени изискванията по приложения I - IV към настоящия регламент, органът по одобряването издава одобрение на типа в съответствие със системата за номериране, установена в приложение VII към Директива 2007/46/ЕО.
Съответната държава членка не може да предоставя същия номер на друг тип превозно средство.
10. За целите на параграф 9 органът по одобряването на типа издава сертификат за ЕО одобрение на типа в съответствие с образеца по част Б от приложение V.
11. Допустимите отклонения по допълнение 2 към приложение I се прилагат за целите на член 12, параграф 2 от Директива 2007/46/ЕО.
Член 5
Регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси
1. За целите на регистрацията и пускането в движение на превозни средства, чийто тип е одобрен съгласно настоящия регламент, националните органи определят за всеки вариант и версия в рамките на типа превозно средство всички долупосочени маси, които са разрешени за националния или международния трафик в съответствие с Директива 96/53/ЕО:
а)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар;
б)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на оста (осите);
в)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на групата оси;
г)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална теглена маса;
д)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Националните органи установяват процедурата за определяне на посочените в първа алинея регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси. Те определят компетентния орган, оправомощен за определяне на тези маси, и уточняват информацията, която трябва да му се представя.
2. Регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси, определени съгласно процедурата по параграф 1, не могат да надвишават максималните маси по член 3, параграф 1.
3. Компетентният орган обсъжда с производителя разпределението на масата върху осите или групите оси, за да се гарантира правилното функциониране на системите на превозното средство, по-конкретно спирачната и кормилната уредба.
4. При определяне на регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси националните органи предприемат необходимото, за да се продължи спазването на изискванията на регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО.
5. Когато националните органи заключат, че изискванията на някой от регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО, с изключение на настоящия регламент, не се спазват повече, те изискват провеждането на нови изпитвания и издаването на ново одобрение на типа или изменение от страна на органа по одобряването на типа, който е издал първоначалното одобрение на типа съгласно съответния регулаторен акт.
Член 6
Дерогации
1. Без да се засяга член 4, параграф 3 от Директива 96/53/ЕО, ЕО одобрение на типа може да се издаде за предназначени за превоз на неделими товари превозни средства с размери, които надвишават размерите съгласно настоящия регламент. В този случай в сертификата за одобрение на типа и сертификата за съответствие ясно се посочва, че превозното средство е предназначено единствено за превоз на неделими товари.
2. Държавите членки могат да издават одобрения съгласно членове 23 и 24 от Директива 2007/46/ЕО за превозни средства с размери, надвишаващи допустимите максимални размери по точки 1.1 от части Б, В и Г от приложение I към настоящия регламент.
Към одобренията на типа по член 23 от Директива 2007/46/ЕО се прилагат количествените ограничения по част А, раздел 3 от приложение ХII към посочената директива.
Член 7
Преходни разпоредби
1. Националните органи разрешават продажбата и пускането в движение на превозни средства от тип, одобрен преди датата, посочена в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 661/2009, и продължават да издават изменения на одобренията, издадени съгласно директиви 92/21/ЕИО и 97/27/ЕО.
2. Чрез дерогация от параграф 1 ЕО одобренията на типа, издадени съгласно член 7 от Директива 97/27/ЕО, не са повече валидни считано от датата по член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 661/2009.
Държавите членки обаче могат да регистрират и разрешават продажбата или пускането в движение на превозни средства, излезли от серийно производство и чието ЕО одобрение на типа повече не е валидно, когато производителят формулира искане за целта съгласно член 27 от Директива 2007/46/ЕО.
3. От 10 януари 2014 г. производителите издават сертификати за съответствие, които отговарят на разпоредбите на настоящия регламент.
До 9 януари 2014 г. те посочват действителната маса на превозното средство в точка 52 от сертификата за съответствие, освен ако тя е посочена в някоя от другите точки в сертификата за съответствие.
Член 8
Изменения на Директива 2007/46/ЕО
Приложения I, III, IX и XVI към Директива 2007/46/ЕО се изменят в съответствие с приложение VI към настоящия регламент.
Приложение XII към Директива 2007/46/ЕО се заменя с приложение VII към настоящия регламент.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за новите типове превозни средства, чието одобрение на типа е издадено след 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2012 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1230/2012
2012 m. gruodžio 12 d.
kuriuo įgyvendinamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 661/2009 dėl variklinių transporto priemonių, jų priekabų ir joms skirtų sistemų, sudėtinių dalių bei atskirų techninių mazgų tipo patvirtinimo, atsižvelgiant į jų bendrąją saugą, reikalavimų ir iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/46/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 661/2009 dėl variklinių transporto priemonių, jų priekabų ir joms skirtų sistemų, sudėtinių dalių bei atskirų techninių mazgų tipo patvirtinimo, atsižvelgiant į jų bendrąją saugą, reikalavimų (1), ypač į jo 14 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į 2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/46/EB, nustatančią motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus (Pagrindų direktyva) (2), ypač į jos 39 straipsnio 2, 3 ir 5 dalis,
kadangi:
(1)
Reglamentas (EB) Nr. 661/2009 yra atskiras reglamentas Direktyvoje 2007/46/EB numatyto tipo patvirtinimo tikslais;
(2)
Reglamentu (EB) Nr. 661/2009 buvo panaikinta 1992 m. kovo 31 d. Tarybos direktyva 92/21/EEB dėl M1 kategorijos motorinių transporto priemonių masės ir matmenų (3), taip pat 1997 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/27/EB dėl tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių ir jų priekabų masės ir matmenų, iš dalies keičianti Direktyvą 70/156/EEB (4). Šiose direktyvose nustatytus variklinių transporto priemonių ir jų priekabų masės ir matmenų reikalavimus reikėtų perkelti į šį reglamentą ir prireikus iš dalies pakeisti siekiant priderinti juos prie technikos ir mokslo žinių raidos;
(3)
Reglamente (EB) Nr. 661/2009 pateiktos pagrindinės nuostatos dėl variklinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimo, atsižvelgiant į jų masę ir matmenis, reikalavimų. Todėl taip pat būtina apibrėžti tokiam tipo patvirtinimui taikomas specialiąsias procedūras, bandymus ir reikalavimus;
(4)
1996 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvoje 96/53/EB, nustatančioje tam tikrų Bendrijoje nacionaliniam ir tarptautiniam vežimui naudojamų kelių transporto priemonių didžiausius leistinus matmenis ir tarptautiniam vežimui naudojamų kelių transporto priemonių didžiausią leistiną masę (5), nustatyti nacionaliniam ir tarptautiniam vežimui valstybėse narėse naudojamų transporto priemonių tam tikri didžiausi leidžiami matmenys. Todėl gaminant transporto priemones svarbu atsižvelgti į matmenis, kurie Sąjungoje jau suderinti siekiant skatinti ir užtikrinti laisvą prekių judėjimą;
(5)
pagal Direktyvą 97/27/EB valstybėms narėms buvo leidžiama suteikti EB tipo patvirtinimą transporto priemonėms, kurių tolimiausi kraštiniai taškai neatitiko toje direktyvoje nustatytų didžiausių leidžiamų matmenų. Be to, valstybėms narėms buvo leidžiama atsisakyti registruoti transporto priemones, kurioms buvo suteiktas EB tipo patvirtinimas, jeigu jų tolimiausi kraštiniai taškai neatitiko nacionalinės teisės reikalavimų. Svarbu ir toliau tam tikromis sąlygomis leisti suteikti tipo patvirtinimą transporto priemonėms, kurių gabaritai viršija leidžiamas normas, jei tai naudinga kelių eismui ir aplinkai valstybėse narėse, kuriose kelių infrastruktūra tam pritaikyta. Todėl reikia užtikrinti galimybę leisti suteikti tokioms transporto priemonėms tipo patvirtinimą mažomis serijomis ar pagal individualias patvirtinimo schemas, jeigu transporto priemonių, kurioms pagal Direktyvos 2007/46/EB 23 straipsnį gali būti taikoma išimtis dėl didžiausių leidžiamų matmenų, kiekis neviršija to, kas būtina siekiant šio reglamento tikslų. Todėl Direktyvos 2007/46/EB XII priedą reikėtų iš dalies pakeisti, kad jame būtų nustatytos tokios kiekybinės ribos;
(6)
Direktyvoje 96/53/EB nustatytos didžiausios leidžiamos masės taikomos tik tarptautiniam vežimui. Tačiau toje direktyvoje leidžiama valstybėms narėms toliau taikyti savo nacionalinės teisės aktus nacionaliniam vežimui. Todėl neatrodo, kad artimiausiu metu įmanoma suderinti valstybėse narėse naudojamų transporto priemonių reikalavimus dėl techniškai leidžiamos didžiausios pakrautos transporto priemonės masės ir techniškai leidžiamos didžiausios ašims ar ašių grupei tenkančios masės. Nepaisant to ir atsižvelgiant į tai, kad kelių infrastruktūros statybos taisyklės yra nesuderintos, tikslinga reikalauti, kad valstybės narės patvirtintų transporto priemonių, kurias leidžiama naudoti nacionaliniam ar tarptautiniam vežimui pagal Direktyvą 96/53/EB, didžiausių leidžiamų registracijos ir (ar) eksploatacijos masių nustatymo tvarką ir nustatytų tokias mases;
(7)
atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant Sąjungos teisės aktus dėl transporto priemonių masės ir matmenų, būtina pateikti aiškiai apibrėžtas sąvokas. Kai kurios iš šių sąvokų jau buvo apibrėžtos direktyvose 97/27/EB ir 92/21/EEB. Siekiant nuoseklumo, reikėtų perimti tas sąvokas ir, jei reikia, pritaikyti atsižvelgiant į technikos ir mokslo žinias;
(8)
atsižvelgiant į tai, kad į šį reglamentą įtraukiama transporto priemonės faktinės masės sąvoka, ir siekiant išvengti painiavos pildant atitikties liudijimą, būtina atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 2007/46/EB IX priedą;
(9)
kadangi Baltojoje knygoje „Bendros Europos transporto erdvės kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimas“ (6) buvo akcentuotas poreikis gerinti kelių transporto priemonių aerodinamines savybes ir atlikus tyrimą paaiškėjo, kad transporto priemonėse montuojant aerodinaminius įtaisus galima gerokai sumažinti transporto priemonių kuro suvartojimą ir išmetamo CO2 kiekį, svarbu leisti transporto priemonėse montuoti tokius aerodinaminius įtaisus. Atsižvelgiant į tai, kad aerodinaminiai įtaisai sudaryti iš priedų, kurie suprojektuoti taip, kad jie išsikiša už tolimiausių kraštinių taškų transporto priemonės gale ar šonuose, juos reikėtų įtraukti į įtaisų ar įrangos, į kuriuos neatsižvelgiama nustatant tolimiausius taškus, sąrašą. Tačiau būtina apriboti jų išsikišimą gale ir šonuose, kad nebūtų pakenkta kelių eismo saugai ir būtų įmanomas įvairių rūšių transporto vežimas. Todėl šiame reglamente reikėtų išdėstyti būtinus techninius reikalavimus;
(10)
turima programinė įranga leidžia naudoti kompiuterinius virtualaus bandymo metodus. Atsižvelgiant į tai, kad tokiais metodais galima atlikti bandymus, kuriems reikia mažiau sąnaudų ir kuriuos atlikti paprasčiau, tikslinga numatyti galimybę naudoti juos tikrinant, ar transporto priemonė gali manevruoti visa 360° trajektorija ir skaičiuojant didžiausią galinės dalies išsikišimą transporto priemonei manevruojant trajektorijos viduje. Todėl šį reglamentą taip pat būtina įtraukti į Direktyvos 2007/46/EB XVI priede pateiktą teisės aktų sąrašą;
(11)
siekiant užtikrinti, kad tipo patvirtinimo sistema tinkamai veiktų, reikia atnaujinti Direktyvos 2007/46/EB priedus;
(12)
todėl Direktyvos 2007/46/EB I, III, IX, XII ir XVI priedus reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti. Kadangi XII priedo nuostatos pakankamai išsamios ir valstybėms narėms jų nereikia papildomai perkelti į nacionalinę teisę, remiantis Direktyvos 2007/46/EB 39 straipsnio 8 dalimi jas reikėtų pakeisti reglamentu;
(13)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Motorinių transporto priemonių techninio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šiame reglamente nustatomi variklinių transporto priemonių ir jų priekabų EB tipo patvirtinimo atsižvelgiant į jų masę ir matmenis reikalavimai.
2. Šis reglamentas taikomas M, N ir O kategorijų nekomplektinėms, komplektinėms ir sukomplektuotoms transporto priemonėms.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Be Direktyvoje 2007/46/EB ir Reglamente (EB) Nr. 661/2009 pateiktų apibrėžčių šiame reglamente taip pat vartojamos šios apibrėžtys:
1)
transporto priemonės tipas - transporto priemonių grupė, kaip apibrėžta Direktyvos 2007/46/EB II priedo B dalyje;
2)
standartinė įranga - bazinė transporto priemonės konfigūracija, kai transporto priemonėje įrengti visi elementai, reikalaujami pagal Direktyvos 2007/46/EB IV ir XI prieduose nurodytus teisės aktus, įskaitant visus elementus, kurie įrengti be papildomų konfigūracijos ar įrangos lygio specifikacijų;
3)
pasirenkama įranga - visi elementai, kurie nėra įtraukti į standartinę įrangą ir kurie transporto priemonėje įrengiami gamintojo atsakomybe užsakius klientui;
4)
parengtos eksploatuoti transporto priemonės masė:
a)
variklinės transporto priemonės atveju:
transporto priemonės masė su degalų baku (-ais), užpildytu (-ais) mažiausiai iki 90 % jo (jų) talpos, įskaitant vairuotojo masę, degalus ir skysčius, su standartine įranga, įrengta pagal gamintojo specifikacijas, ir įskaitant kėbulo, kabinos, sukabinimo įtaiso ir atsarginio rato (-ų) bei įrankių, jei jie įrengiami, masę;
b)
priekabos atveju:
transporto priemonės masė, įskaitant degalus ir skysčius, su standartine įranga, įrengta pagal gamintojo specifikacijas, ir įskaitant kėbulo, papildomo (-ų) sukabinimo įtaiso (-ų), atsarginio (-ių) rato (-ų) ir įrankių, jei jie įrengiami, masę;
5)
pasirenkamos įrangos masė - įrangos, kuri, neskaitant standartinės įrangos, gali būti įrengta transporto priemonėje pagal gamintojo specifikacijas, masė;
6)
faktinė transporto priemonės masė - parengtos eksploatuoti transporto priemonės masė, prie jos pridėjus į konkrečią transporto priemonę įmontuotos pasirenkamos įrangos masę;
7)
didžiausia techniškai leidžiama pakrautos transporto priemonės masė (M) - didžiausia transporto priemonei atsižvelgiant į jos konstrukcines savybes ir numatytą eksploataciją nustatyta masė; techniškai leidžiama priekabos ar puspriekabės masė apima sukabinimo atveju velkančiajai transporto priemonei perduodamą statinę masę;
8)
didžiausia techniškai leidžiama pakrauto junginio masė (MC) - didžiausia variklinės transporto priemonės ir vienos ar daugiau priekabų junginiui atsižvelgiant į konstrukcines savybes ir numatytą eksploataciją nustatyta masė arba didžiausia leidžiama vilkiko ir puspriekabės junginiui nustatyta masė;
9)
didžiausia techniškai leidžiama velkamoji masė (TM) - didžiausia vienos ar daugiau priekabų, kurias gali vilkti velkančioji transporto priemonė, masė, atitinkanti bendrą apkrovą, kurią priekabos, sukabintos su velkančiąja transporto priemone, ašies ar ašių grupės ratai veikia žemės paviršių;
10)
ašis - bendra dviejų ar daugiau varomųjų ar laisvai besisukančių ratų, sudarančių vieną ar daugiau ratų junginį ir esančių toje pačioje plokštumoje, kuri statmena išilginei transporto priemonės centrinei linijai, sukimosi ašis;
11)
ašių grupė - kelios ašys, tarp kurių yra atstumas lygus vienam iš Direktyvos 96/53/EB I priede nurodytų atstumų tarp ašių, vadinamų atstumu „d“, ir kurios sąveikauja dėl specialios pakabos konstrukcijos;
12)
savarankiška ašis - ašis, kurios negalima laikyti ašių grupės dalimi;
13)
didžiausia techniškai leidžiama ašiai tenkanti masė (m) - masė, atitinkanti didžiausią leidžiamą statinę vertikalią apkrovą, kuria ašies ratai veikia žemės paviršių, atsižvelgiant į ašies ir transporto priemonės konstrukcines savybes ir bei numatytą eksploataciją;
14)
didžiausia techniškai leidžiama ašių grupei tenkanti masė (μ) - masė, atitinkanti didžiausią leidžiamą statinę vertikalią apkrovą, kuria ašies ratai veikia žemę, atsižvelgiant į ašies ir transporto priemonės konstrukcines savybes ir numatytą eksploataciją;
15)
sukabinimo įtaisas - mechaninis įtaisas, įskaitant Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos (JT EEK) taisyklės Nr. 55 - Vienodos nuostatos dėl autotraukinių mechaninio sukabinimo įtaisų sudedamųjų dalių (7) 2.1-2.6 punktuose nurodytas sudedamąsias dalis ir JT EKK taisyklės Nr. 102 - Suvienodintos nuostatos dėl I. Trumpųjų sukabinimo įtaisų (TSĮ) tvirtinimo, II. Transporto priemonių tvirtinimo, atsižvelgiant į patvirtinto TSĮ tipo įrengimą (8), 2.1.1 punkte nurodytus trumpojo sukabinimo įtaisus;
16)
sukabinimo taškas - prie velkamos transporto priemonės pritvirtinto sukabinimo įtaiso sujungimas su prie velkančios transporto priemonės pritvirtintu sukabinimo įtaisu;
17)
sukabinimo įtaiso masė - paties sukabinimo įtaiso ir jam pritvirtinti prie transporto priemonės reikalingų dalių masė;
18)
didžiausia techniškai leidžiama masė sukabinimo taške:
a)
velkančiosios transporto priemonės atveju tai reiškia masę, kuri atitinka didžiausią leidžiamą statinę vertikalią apkrovą transporto priemonės sukabinimo taške (S ar U vertė) atsižvelgiant į sukabinimo įtaiso ir velkančiosios transporto priemonės konstrukcines savybes;
b)
puspriekabės, priekabos, kurios ašis sutampa su jos sunkio centru, ar priekabos su standžiąja vilktimi atveju tai reiškia masę, kuri atitinka maksimalią leidžiamą statinę vertikalią apkrovą (S arba U vertė), kuria sukabinimo taške priekaba veikia velkančiąją transporto priemonę, atsižvelgiant į sukabinimo įtaiso ir priekabos konstrukcines savybes;
19)
keleivių masė - nominali masė atsižvelgiant į transporto priemonės kategoriją, padauginta iš sėdimųjų vietų skaičiaus, įskaitant, jei yra, sėdimąsias vietas ekipažo nariams ir stovimąsias vietas, tačiau neįskaitant vairuotojo;
20)
vairuotojo masė - nominali 75 kg masė, esanti vairuotojo sėdynės atskaitos taške;
21)
naudingoji krovinio masė - skirtumas tarp didžiausios techniškai leidžiamos pakrautos transporto priemonės masės ir parengtos eksploatuoti transporto priemonės masės pridėjus keleivių ir pasirenkamos įrangos masę;
22)
ilgis - matmuo, kaip apibrėžta standarto ISO 612:1978 6.1.1, 6.1.2 ir 6.1.3 punktuose; ši apibrėžtis taip pat taikoma sujungtosioms transporto priemonėms, sudarytoms iš dviejų arba daugiau sekcijų;
23)
plotis - matmuo, kaip apibrėžta standarto ISO 612: 1978 6.2 punkte;
24)
aukštis - matmuo, kaip apibrėžta standarto ISO 612: 1978 6.3 punkte;
25)
transporto priemonės bazė:
a)
matmuo, kaip apibrėžta standarto ISO 612:1978 6.4.1 punkte;
b)
vieną ašį turinčios priekabos, kurios ašis sutampa su jos sunkio centru, atveju horizontalus atstumas tarp vertikalios sukabinimo įtaiso geometrinės ašies ir ašies centro;
c)
daugiau nei vieną ašį turinčios priekabos, kurios ašis sutampa su jos sunkio centru, atveju horizontalus atstumas tarp vertikalios sukabinimo įtaiso geometrinės ašies ir pirmosios ašies centro;
26)
atstumas tarp ašių - standarto ISO 612:1978 6.4 punkte nurodytas atstumas tarp dviejų gretimų ašių, jei tai transporto priemonės, turinčios daugiau nei dvi ašis; jeigu transporto priemonėje sumontuotos tik dvi ašys arba puspriekabės ar priekabos su standžiąja vilktimi atveju standarto ISO 612:1978 6.4.2 punkte nurodytas atstumas tarp ašių reiškia 25 punkte apibrėžtą transporto priemonės bazę;
27)
tarpvėžė - atstumas, kaip apibrėžta standarto ISO 612:1978 6.5 punkte;
28)
atstumas nuo atraminės balninio sukabintuvo plokštės vidurio ir galinio rato vidurio - atstumas, kaip apibrėžta standarto ISO 612:1978 6.19.2 punkte; atsižvelgiant į to paties standarto 6.19 punkte nurodytą pastabą;
29)
priekinis puspriekabės tvirtinimo spindulys - tai horizontalus atstumas tarp balninio vilkiko sukabintuvo geometrinės ašies ir bet kurio puspriekabės priekinės dalies taško;
30)
priekinė iškyša - horizontalus atstumas tarp vertikalios plokštumos, kertančios pirmąją ašį arba balninio vilkiko sukabintuvo ašį puspriekabės atveju ir tolimiausio priekinio transporto priemonės taško;
31)
galinė iškyša - horizontalus atstumas tarp vertikalios plokštumos, kertančios paskutinę galinę ašį, ir tolimiausio galinio transporto priemonės taško; jeigu transporto priemonėje įrengtas nenuimamas sukabinimo įtaisas, tolimiausias galinis transporto priemonės taškas yra sukabinimo taškas;
32)
ploto kroviniui sukrauti ilgis - atstumas nuo tolimiausio priekinio krovinių skyriaus vidinio taško iki tolimiausio galinio jo taško, išmatuotas horizontaliai išilginėje transporto priemonės plokštumoje;
33)
galinės dalies išsikišimas posūkio metu - atstumas nuo faktinio tolimiausiojo taško, kuriame atsiduria galinė transporto priemonės dalis, kai manevruojama šio reglamento I priedo B dalies 7 skirsnyje arba C dalies 6 skirsnyje nurodytomis sąlygomis;
34)
keliamasis ašies įtaisas - transporto priemonėje įmontuotas mechanizmas, skirtas pakelti ašį nuo žemės ir nuleisti ją prie žemės;
35)
pakeliamoji ašis arba ištraukiamoji ašis - ašis, kurią galima pakelti iš jai normalios padėties ir nuleisti atgal į šią padėtį keliamuoju ašies įtaisu;
36)
keičiamos apkrovos ašis - ašis, kurios apkrovą galima keisti jos nekeliant keliamuoju ašies įtaisu;
37)
pneumatinė pakaba - pakabos sistema, kurioje bent 75 % transporto priemonės masės išlaiko pneumatinė pakaba;
38)
miesto arba tolimojo susisiekimo autobuso klasė - tai transporto priemonės, kaip apibrėžta JT EEK taisyklės Nr. 107 dėl vieningų nuostatų, susijusių su M2 arba M3 kategorijų transporto priemonių patvirtinimu, atsižvelgiant į jų bendrąją konstrukciją (9), 2.1.1 ir 2.1.2 punktuose;
39)
sujungtas autobusas - tai M2 arba M3 kategorijos transporto priemonė, kaip apibrėžta JT EEK taisyklės Nr. 107 2.1.3 punkte;
40)
nedalomas krovinys - tai krovinys, kurį gabenant keliais negalima padalyti į du ar daugiau krovinių nepatiriant nepagrįstų išlaidų ar sugadinimo rizikos ir kurio dėl jo masės ar matmenų negalima vežti transporto priemone, kurios masė ar matmenys atitinka valstybėje narėje taikytinus didžiausių leidžiamų masių ar matmenų reikalavimus.
3 straipsnis
Gamintojų prievolės
1. Gamintojas nustato tokias kiekvienos tam tikro tipo transporto priemonės versijos mases, neatsižvelgiant į transporto priemonės užbaigtumą:
a)
didžiausia techniškai leidžiama pakrautos transporto priemonės masė;
b)
didžiausia techniškai leidžiama pakrauto junginio masė;
c)
didžiausia techniškai leidžiama velkamoji masė;
d)
didžiausia techniškai leidžiama ašims tenkanti masė arba didžiausia techniškai leidžiama ašių grupei tenkanti masė;
e)
didžiausia techniškai leidžiama masė sukabinimo taške (-uose) atsižvelgiant į sukabinimo įtaisų, kurie įrengti arba kuriuos prireikus galima įrengti, technines savybes.
2. Nustatydamas 1 dalyje nurodytas mases, gamintojas atsižvelgia į geriausią gamybos praktiką ir geriausias turimas technines žinias, siekdamas sumažinti mechaninio gedimo riziką, ypač susijusią su medžiagų nusidėvėjimu, ir išvengti žalos kelių infrastruktūrai.
3. Nustatydamas 1 dalyje nurodytas mases, gamintojas atsižvelgia į didžiausią konstrukcinį transporto priemonės greitį.
Jei transporto priemonėje gamintojas įrengia greičio ribotuvą, didžiausias konstrukcinis greitis yra tikrasis greitis, leidžiamas greičio ribotuvo įtaisu.
4. Nustatydamas 1 dalyje nurodytas mases, gamintojas nenustato transporto priemonės naudojimo ribojimų, išskyrus ribojimus, susijusius su padangų apkrovos rodikliais, kuriuos galima priderinti prie konstrukcinio greičio, kaip leidžiama pagal JT EEK taisyklę Nr. 54 - Vienodos nuostatos, susijusios su komercinių transporto priemonių ir jų priekabų pneumatinių padangų patvirtinimu (10) ir Komisijos reglamento (ES) Nr. 458/2011 (11) II priedo 5 skirsnį.
5. Nekomplektinių transporto priemonių, įskaitant transporto priemones, kuriose įrengta tik važiuoklė ir kabina, atveju gamintojas turi pateikti visą atitinkamą informaciją kito etapo gamintojams, kad ir toliau būtų laikomasi šio reglamento reikalavimų.
Pirmosios pastraipos tikslais gamintojas nurodo bendrą apkrovą atitinkančią svorio centro padėtį.
6. Nekomplektinės M2, M3, N2 ir N3 kategorijų transporto priemonės, kuriose neįrengtas kėbulas, projektuojamos taip, kad kito etapo gamintojai galėtų laikytis I priedo B dalies 7 ir 8 skirsnių bei C dalies 6 ir 7 skirsnių reikalavimų.
4 straipsnis
Nuostatos dėl transporto priemonės EB tipo patvirtinimo atsižvelgiant į jos masę ir matmenis
1. Gamintojas arba jo atstovas tipo patvirtinimą suteikiančiai institucijai pateikia paraišką dėl transporto priemonės EB tipo patvirtinimo atsižvelgiant į jos masę ir matmenis.
2. Paraiška parengiama pagal V priedo A dalyje pateikiamą informacinio dokumento pavyzdį.
3. Masės paskirstymo apskaičiavimo tikslais gamintojas kiekvienos konkrečios transporto priemonės tipo techninės konfigūracijos, nustatomos pagal atitinkamų V priedo punktų vertes, atveju tipo patvirtinimą suteikiančiai institucijai pateikia informaciją, būtiną nustatant šias mases:
a)
didžiausią techniškai leidžiamą pakrautos transporto priemonės masę;
b)
didžiausią techniškai leidžiamą ašims arba ašių grupei tenkančią masę;
c)
didžiausią techniškai leidžiamą velkamąją masę;
d)
didžiausią techniškai leidžiamą masę sukabinimo taške (-uose);
e)
didžiausią techniškai leidžiamą pakrauto junginio masę.
Informacija pateikiama lentelėje ar kita tinkama forma, sutarta su tipo patvirtinimą suteikiančia institucija.
4. Jeigu dėl pasirenkamos įrangos gerokai keičiasi transporto priemonės masė ar matmenys, gamintojas technikos tarnybai pateikia informaciją apie sunkio centro vietą, masę ir geometrinę padėtį atsižvelgiant į papildomos įrangos, kuri gali būti montuojama transporto priemonėje, ašis.
5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 4 dalies, jei pasirenkama įranga sudaryta iš kelių dalių, esančių skirtingose transporto priemonės vietose, gamintojas technikos tarnybai gali pateikti informaciją tik apie papildomos įrangos masės paskirstymą ašims.
6. Ašių grupių atveju gamintojas nurodo apkrovos paskirstymą ašims atsižvelgiant į grupei taikomą bendrą masę.
Prireikus gamintojas nurodo paskirstymo formulę ar pateikia atitinkamas paskirstymo diagramas.
7. Kai patvirtinimą suteikianti institucija arba technikos tarnyba mano esant būtina, jos gali pareikalauti, kad gamintojas tikrinimo tikslais pateiktų tvirtinamo tipo transporto priemonės pavyzdį.
8. Transporto priemonės gamintojas tipo patvirtinimą suteikiančiai institucijai gali pateikti paraišką dėl pakabos ir pneumatinės pakabos lygiavertiškumo pripažinimo.
Tipo patvirtinimą suteikianti institucija pripažįsta pakabos ir pneumatinės pakabos lygiavertiškumą, jeigu laikomasi III priedo reikalavimų.
Jeigu technikos tarnyba pripažįsta lygiavertiškumą, ji išduoda bandymų ataskaitą. Tipo patvirtinimą suteikianti institucija prie EB tipo patvirtinimo liudijimo prideda bandymų ataskaitą ir pakabos techninį aprašymą.
9. Jeigu laikomasi šio reglamento I - IV priedų reikalavimų, patvirtinimą suteikianti institucija išduoda tipo patvirtinimą, remdamasi Direktyvos 2007/46/EB VII priede išdėstyta numeravimo sistema.
Valstybė narė negali priskirti to paties numerio kitam transporto priemonių tipui.
10. Taikant 9 dalį, tipo patvirtinimą suteikianti institucija išduoda EB tipo patvirtinimo liudijimą, parengtą pagal V priedo B dalyje nustatytą pavyzdį.
11. Direktyvos 2007/46/EB 12 straipsnio 2 dalies tikslais taikomi I priedo 2 priedėlyje nurodyti leidžiami nuokrypiai.
5 straipsnis
Didžiausios leidžiamos registravimo ir (arba) eksploatavimo masės
1. Pagal šį reglamentą patvirtinto tipo transporto priemonių registravimo ir pradėjimo eksploatuoti tikslais tam tikro tipo transporto priemonės kiekvieno varianto ir versijos atveju nacionalinės institucijos nustato visas toliau nurodytas mases, kurios leidžiamos nacionaliniam ar tarptautiniam vežimui pagal Direktyvą 96/53/EB:
a)
didžiausią leidžiamą registruojamos ir (arba) eksploatuojamos pakrautos transporto priemonės masę;
b)
didžiausią leidžiamą registruojamos ir (arba) eksploatuojamos transporto priemonės ašiai (-ims) tenkančią masę;
c)
didžiausią leidžiamą registruojamos ir (arba) eksploatuojamos transporto priemonės ašių grupei tenkančią masę;
d)
didžiausią leidžiamą registruojamos ir (arba) eksploatuojamos transporto priemonės velkamąją masę;
e)
didžiausią leidžiamą registruojamo ir (arba) eksploatuojamo pakrauto junginio masę.
Nacionalinės institucijos nustato procedūrą, pagal kurią nustatomos didžiausios leidžiamos registravimo ir (arba) eksploatavimo masės, nurodytos pirmoje pastraipoje. Jos paskiria kompetentingą instituciją, kuri turi nustatyti šias mases, ir nurodo, kokią informaciją reikia pateikti tai kompetentingai institucijai.
2. Pagal pirmoje dalyje nurodytą procedūrą nustatytos didžiausios leidžiamos registravimo ir (arba) eksploatavimo masės negali būti didesnės už 3 straipsnio 1 dalyje nurodytas didžiausias mases.
3. Gamintojas konsultuojasi su kompetentinga institucija dėl masės paskirstymo ašims ar jų grupėms, kad būtų užtikrintas tinkamas transporto priemonės sistemų, ypač stabdžių ir vairavimo sistemų, veikimas.
4. Nustatydamos didžiausias leidžiamas registravimo ir (arba) eksploatavimo mases, nacionalinės institucijos turi užtikrinti, kad toliau bus laikomasi Direktyvos 2007/46/EB IV ir XI prieduose išvardytų teisės aktų reikalavimų.
5. Jei nacionalinės institucijos padaro išvadą, kad nebesilaikoma vieno iš Direktyvos 2007/46/EB IV ir XI prieduose išvardytų teisės aktų, išskyrus šį reglamentą, reikalavimų, jos reikalauja, kad pradinį tipo patvirtinimą pagal atitinkamą teisės aktą suteikusi tipo patvirtinimą suteikianti institucija atliktų naujus bandymus ir prireikus suteiktų naują tipo patvirtinimą ar jo išplėtimą.
6 straipsnis
Leidžiančios nukrypti nuostatos
1. Nepažeidžiant Direktyvos 96/53/EB 4 straipsnio 3 dalies, EB tipo patvirtinimas gali būti suteiktas transporto priemonėms, kurių matmenys viršija šio reglamento reikalavimus dėl nedalomų krovinių vežimo. Tokiu atveju tipo patvirtinimo liudijime ir atitikties liudijime aiškiai nurodoma, kad transporto priemonė yra skirta tik nedalomiems kroviniams vežti.
2. Valstybės narės gali suteikti patvirtinimus pagal Direktyvos 2007/46/EB 23 ir 24 straipsnius transporto priemonėms, kurių matmenys viršija didžiausius leidžiamus matmenis, nurodytus šio reglamento I priedo B, C ir D dalių 1.1 punktuose.
Tipo patvirtinimams pagal Direktyvos 2007/46/EB 23 straipsnį taikomos kiekybinės normos, nurodytos šios direktyvos XII priedo A dalies 3 skirsnyje.
7 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Nacionalinės institucijos leidžia parduoti ir pradėti eksploatuoti iki Reglamento (EB) Nr. 661/2009 13 straipsnio 2 dalyje nurodytos datos patvirtinto tipo transporto priemones ir toliau tvirtina tų transporto priemonių patvirtinimų išplėtimą pagal Direktyvoje 92/21/EEB ir Direktyvoje 97/27/EB nustatytas sąlygas.
2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, EB tipo patvirtinimai, suteikti pagal Direktyvos 97/27/EB 7 straipsnį, nustoja galioti nuo datos, nurodytos Reglamento (EB) Nr. 661/2009 19 straipsnio 1 dalį.
Tačiau gamintojui prašant valstybės narės gali pagal Direktyvos 2007/46/EB 27 straipsnį registruoti ir leisti parduoti arba pradėti eksploatuoti serijos pabaigos transporto priemones, kurių EB tipo patvirtinimas nebegalioja.
3. Nuo 2014 m. sausio 10 d. gamintojai turi teikti atitikties liudijimus, kurie atitinka šio reglamento nuostatas.
Iki 2014 m. sausio 9 d. jie turi nurodyti faktinę transporto priemonės masę atitikties liudijimo 52 punkte, išskyrus atvejus, kai ji nurodyta kitame atitikties liudijimo punkte.
8 straipsnis
Direktyvos 2007/46/EB pakeitimai
Direktyvos 2007/46/EB I, III, IX ir XVI priedai iš dalies keičiami pagal šio reglamento VI priedą.
Direktyvos 2007/46/EB XII priedas pakeičiamas šio reglamento VII priedu.
9 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas naujoms transporto priemonėms, kurių tipas tvirtinamas nuo 2012 m. lapkričio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 12 d.