РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 4 декември 2014 година
за одобряване от името на Европейския съюз на Хагската конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избор на съд
(2014/887/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Европейският съюз работи за изграждане на общо съдебно пространство, основаващо се на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.
(2)
Конвенцията за споразуменията относно избор на съд, сключена на 30 юни 2005 г. в рамките на Хагската конференция по международно частно право („конвенцията“), допринася успешно за насърчаване на автономията на страните по международни търговски сделки и повишаване на предвидимостта при съдебното уреждане на спорове по такива сделки. По-специално конвенцията осигурява необходимата правна сигурност на страните, че тяхното споразумение за избор на съд ще бъде спазено и че съдебно решение, постановено от избрания съд, ще може да бъде признато и изпълнено при дела от международен характер.
(3)
Член 29 от конвенцията позволява на регионалните организации за икономическа интеграция, като Европейския съюз, да подписват, приемат, утвърждават или да се присъединяват към конвенцията. Съюзът подписа конвенцията на 1 април 2009 г. при условие за сключването ѝ на по-късна дата в съответствие с Решение 2009/397/ЕО на Съвета (1).
(4)
Конвенцията засяга вторичното законодателство на Съюза относно компетентността въз основа на избора на страните и относно признаването и прилагането на произтичащите съдебни решения, по-специално Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета (2), който трябва да бъде заменен, считано от 10 януари 2015 г., с Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
(5)
С приемането на Регламент (ЕС) № 1215/2012 Съюзът проправи пътя за одобряването на конвенцията, от името на Съюза, като осигури съгласуваност между правилата на Съюза относно избора на съд по граждански и търговски дела и правилата на конвенцията.
(6)
При подписването на конвенцията Съюзът направи декларация по член 30 от нея, че упражнява компетентност по всички въпроси, уредени от конвенцията. Следователно държавите членки са обвързани от конвенцията по силата на одобрението ѝ от Съюза.
(7)
Освен това при одобряването на конвенцията Съюзът следва да направи декларация по член 21, с която застрахователните договори по принцип да се изключат от приложното ѝ поле, като се запазят някои строго определени изключения. Целта на декларацията е да се запазят защитните правила за компетентност в полза на титуляря на полицата, застрахованото лице или трето ползващо се лице при дела, свързани със застраховане съгласно Регламент (ЕО) № 44/2001. Изключването следва да бъде ограничено до необходимото за защита на интересите на по-слабите страни по застрахователни договори. Ето защо то следва да не обхваща презастрахователните договори нито договорите за големи рискове. Същевременно Съюзът следва да направи едностранна декларация, в която да заяви, че на по-късен етап може да преразгледа необходимостта от поддържане на декларацията си по член 21 в зависимост от придобития опит от прилагането на конвенцията.
(8)
Обединеното кралство и Ирландия са обвързани от Регламент (ЕО) № 44/2001 и поради това участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(9)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Хагската конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избор на съд („конвенцията“) (4) се одобрява от името на Европейския съюз.
Член 2
Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето(ата), упълномощено(и) да депозира(т) от името на Съюза инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията.
Депозирането на посочения в първа алинея инструмент за утвърждаване се извършва в рамките на един месец, считано от 5 юни 2015 г. (5)
Член 3
1. При депозиране на инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията, Съюзът прави декларация, в съответствие с член 21 от конвенцията, относно застрахователните договори.
Текстът на тази декларация се съдържа в приложение I към настоящото решение.
2. При депозиране на инструмента за утвърждаване, предвиден в член 27, параграф 4 от конвенцията, Съюзът прави едностранна декларация.
Текстът на тази декларация се съдържа в приложение II към настоящото решение.
Член 4
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 4 декември 2014 година.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 4 dicembre 2014
relativa all'approvazione, a nome dell'Unione europea, della convenzione dell'Aia del 30 giugno 2005 sugli accordi di scelta del foro
(2014/887/UE)
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 81, paragrafo 2, in combinato disposto con l'articolo 218, paragrafo 6, secondo comma, lettera a),
vista la proposta della Commissione europea,
vista l'approvazione del Parlamento europeo,
considerando quanto segue:
(1)
L'Unione europea si adopera per creare uno spazio giudiziario comune fondato sul principio del riconoscimento reciproco delle decisioni giudiziarie.
(2)
La convenzione sugli accordi di scelta del foro, conclusa il 30 giugno 2005 nell'ambito della conferenza dell'Aia di diritto internazionale privato («la convenzione»), apporta un valido contributo alla promozione dell'autonomia delle parti nelle operazioni commerciali internazionali e a una maggiore prevedibilità delle soluzioni giudiziarie di tali operazioni. In particolare, la convenzione garantisce alle parti la necessaria certezza giuridica che il loro accordo di scelta del foro sarà rispettato e che una decisione resa dal giudice prescelto potrà essere riconosciuta ed eseguita in casi internazionali.
(3)
L'articolo 29 della convenzione abilita le organizzazioni regionali di integrazione economica quali l'Unione europea a firmare, accettare e approvare la convenzione o ad aderirvi. L'Unione ha firmato la convenzione il 1o aprile 2009, fatta salva la sua conclusione in una data successiva, a norma della decisione 2009/397/CE del Consiglio (1).
(4)
La convenzione incide sulle norme di diritto derivato dell'Unione riguardanti sia la competenza giurisdizionale basata sulla scelta delle parti sia il riconoscimento e l'esecuzione delle conseguenti decisioni e, in particolare, sul regolamento (CE) n. 44/2001 del Consiglio (2), che è destinato a essere sostituito, a decorrere dal 10 gennaio 2015, dal regolamento (UE) n. 1215/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (3).
(5)
Con l'adozione del regolamento (UE) n. 1215/2012 l'Unione ha preparato il terreno per l'approvazione della convenzione, a nome dell'Unione, garantendo la coerenza tra le norme dell'Unione sulla scelta del foro in materia civile e commerciale e le norme della convenzione.
(6)
Al momento della firma della convenzione l'Unione ha dichiarato, ai sensi dell'articolo 30 della stessa, di essere competente per tutte le materie da questa disciplinate. Di conseguenza, gli Stati membri sono vincolati dalla convenzione in forza della sua approvazione da parte dell'Unione.
(7)
È opportuno che, all'atto dell'approvazione della convenzione, l'Unione renda inoltre la dichiarazione consentita dall'articolo 21, per escludere dall'ambito di applicazione della convenzione i contratti di assicurazione in generale, tenuto conto di determinate eccezioni chiaramente definite. Obiettivo della dichiarazione è quello di preservare le norme di competenza protettiva a disposizione del contraente dell'assicurazione, dell'assicurato o di un beneficiario in materia di assicurazione ai sensi del regolamento (CE) n. 44/2001. L'esclusione dovrebbe essere limitata a ciò che è necessario per tutelare gli interessi delle parti più deboli nei contratti di assicurazione. Non dovrebbe pertanto coprire i contratti di riassicurazione né i contratti relativi ai grandi rischi. L'Unione dovrebbe contestualmente rendere una dichiarazione unilaterale in cui afferma che, in una fase successiva, alla luce dell'esperienza acquisita nell'applicazione della convenzione, potrebbe riesaminare la necessità di mantenere la sua dichiarazione ai sensi dell'articolo 21.
(8)
Il Regno Unito e l'Irlanda sono vincolati dal regolamento (CE) n. 44/2001 e partecipano pertanto all'adozione e all'applicazione della presente decisione.
(9)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo n. 22 sulla posizione della Danimarca, allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato sul funzionamento dell'Unione europea, la Danimarca non partecipa all'adozione della presente decisione, non è da essa vincolata, né è soggetta alla sua applicazione,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
La convenzione dell'Aia del 30 giugno 2005 sugli accordi di scelta del foro («la convenzione») è approvata a nome dell'Unione europea (4).
Articolo 2
Il presidente del Consiglio è autorizzato a designare la persona o le persone abilitate a depositare, a nome dell'Unione, lo strumento di approvazione di cui all'articolo 27, paragrafo 4, della convenzione.
Il deposito dello strumento di approvazione di cui al primo comma ha luogo entro un mese dal 5 giugno 2015 (5).
Articolo 3
1. All'atto del deposito dello strumento di approvazione di cui all'articolo 27, paragrafo 4, della convenzione, l'Unione, a norma dell'articolo 21 della convenzione, rende una dichiarazione relativa ai contratti di assicurazione.
Il testo di tale dichiarazione è accluso come allegato I della presente decisione.
2. All'atto del deposito dello strumento di approvazione di cui all'articolo 27, paragrafo 4, della convenzione, l'Unione rende una dichiarazione unilaterale.
Il testo di tale dichiarazione è accluso come allegato II della presente decisione.
Articolo 4
La presente decisione entra in vigore il giorno dell'adozione.
Fatto a Bruxelles, il 4 dicembre 2014