РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 233/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на финансов инструмент за сътрудничество за развитие за периода 2014-2020 г.
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява част от политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и представлява един от инструментите, които подпомагат външните политики на Съюза. Той заменя Регламент (EО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Борбата с бедността остава главна цел на политиката на Съюза за развитие, определена в дял V, глава 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и част пета, дял III, глава 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), в съответствие с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) и други международно договорени ангажименти и цели по отношение на развитието, одобрени от Съюза и държавите членки в контекста на Организацията на обединените нации (ООН) и други компетентни международни форуми.
(3)
Съвместната декларация на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, Европейския парламент и Комисията, относно политиката на Европейския съюз за развитие (4)„Европейския консенсус“, и договорените изменения към него, осигурява общата политическа рамка, насоките и фокуса, които ръководят прилагането на настоящия регламент.
(4)
С течение на времето помощта от Съюза следва да допринася за намаляване на зависимостта от помощи.
(5)
Дейността на Съюза на международната сцена се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване, които той цели да насърчава в останалата част от света, а именно демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на Обединените нации и на международното право. Съюзът трябва да развие и консолидира зачитането на тези принципи в партньорските държави, територии и региони чрез диалог и сътрудничество. Като зачита тези принципи, Съюзът доказва своята добавена стойност в качеството си на участник в политиките за развитие.
(6)
При прилагането на настоящия регламент и по-специално по време на процеса на програмиране, Съюзът следва да взема надлежно предвид приоритетите, целите и показателите в областта на правата на човека и демокрацията, установени от Съюза за партньорските държави, по-специално неговите стратегии за правата на човека по държави.
(7)
Зачитането на правата на човека, основните свободи, насърчаването на правовата държава, демократичните принципи, прозрачността, доброто управление, мира и стабилността и равенството между половете е от основно значение за развитието на партньорските държави и тези въпроси следва да бъдат включени в политиката за развитие на Съюза, и по-специално в процеса на програмиране и в споразуменията с партньорските държави.
(8)
Ефективността на помощта, повишаването на прозрачността и задълбочаването на сътрудничеството, допълването и по-високата степен на хармонизиране, съгласуването с партньорските държави и координирането на процедурите както между Съюза и държавите членки, така и във връзка с други донори и участници в областта на развитието, са от основно значение за гарантиране на съгласуваност и уместност на помощта, като същевременно се намаляват разходите, които се понасят от партньорските държави. Чрез своята политика за развитие Съюзът се ангажира да прилага заключенията на Декларацията за ефективност на помощта, приета от Форума на високо равнище за ефективността на помощта, състоял се в Париж на 2 март 2005 г., Програмата за действие от Акра, приета на 4 септември 2008 г. и последващата декларация, приета в Пусан на 1 декември 2011 г. Тези ангажименти доведоха до редица заключения на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, например Кодекса на ЕС за поведение за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие и оперативната рамка за ефективността на помощта. Следва да се укрепят усилията и процедурите за постигане на съвместно програмиране.
(9)
Помощта на Съюза следва да е насочена към подпомагане на съвместната стратегия Африка-ЕС, приета по време на срещата на върха ЕС-Африка, проведена на 8-9 декември 2007 г. в Лисабон, и последващите изменения и допълнения към нея, въз основа на общата визия, принципи и цели в подкрепа на стратегическото партньорство Африка-ЕС.
(10)
Съюзът и държавите членки следва да подобрят съгласуваността, координацията и взаимното допълване на съответните си политики за сътрудничество за развитие, по-специално като отговорят на приоритетите на партньорските държави и региони на държавно и регионално равнище. С оглед да се гарантира, че политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и тази на държавите членки се допълват и укрепват взаимно, а също така за да се гарантира рентабилното предоставяне на помощ, като се избягват припокривания и празноти, е едновременно неотложно и подходящо да се предвидят съвместни процедури за програмиране, които трябва да се следват, когато е възможно и уместно.
(11)
Политиката на Съюза и международните действия за сътрудничество за развитие се ръководят от ЦХР, като например премахването на крайната бедност и глада, включително последващите изменения към тези цели, и от целите, принципите и ангажиментите за развитие, одобрени от Съюза и държавите членки, включително в контекста на тяхното сътрудничество в рамките на ООН и други компетентни международни форуми в областта на сътрудничеството за развитие. Политиката и международната дейност на Съюза се направляват също така от неговите ангажименти и задължения по отношение на правата на човека и развитието, включително от Всеобщата декларация за правата на човека, Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Конвенцията на ООН за правата на детето и Декларацията на ООН относно правото на развитие.
(12)
Съюзът е силно ангажиран с равенството между половете като право на човека, въпрос на социална справедливост и основна ценност на политиката за развитие на Съюза. Равенството между половете е централно за постигането на всички ЦХР. На 14 юни 2010 г. Съветът одобри Плана за действие на ЕС 2010-2015 г. относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие.
(13)
Съюзът следва, като въпрос от първостепенна важност, да насърчава цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход и след кризи. Като основа следва по-специално да се използват заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговор на ЕС за справяне със ситуации на несигурност и заключенията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно сигурността и развитието, както и на заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяването на конфликти, както и всички други относими последващи заключения.
(14)
По-специално в тези ситуации, в които нуждите са изключително неотложни и в които бедността е едновременно широко разпространена и дълбоко вкоренена, подкрепата на Съюза следва да бъде насочена към укрепване на издръжливостта на държавите и тяхното население към неблагоприятни събития. Това следва да се постигне чрез подходящото съчетание от подходи, реакции и инструменти, по-специално като се гарантира, че насочените към сигурност, оказване на хуманитарна помощ и развитие подходи са балансирани, последователни и ефективно координирани, като по този начин се осъществява връзката между помощи, възстановяване и развитие.
(15)
Помощта на Съюза следва да е насочена там, където ще окаже повече въздействие, като се взема предвид капацитетът на Съюза да действа в глобален мащаб и да отговаря на глобални предизвикателства като премахването на бедността, устойчивото и приобщаващо развитие и насърчаването на демокрацията в световен мащаб, доброто управление, правата на човека и правовата държава, неговия дългосрочен и предвидим ангажимент за помощ за развитие и неговата роля за координация с държавите членки. С оглед да се гарантира такова въздействие, принципът на диференциация следва да се прилага не само на равнище разпределение на средства, но и на равнище програмиране, за да се гарантира, че двустранното сътрудничество за развитие е насочено към партньорските държави, които най-много се нуждаят от него, включително нестабилните държави, и които разполагат с ограничен капацитет за достъп до други източници на финансиране за подпомагане на своето собствено развитие. Съюзът следва да се ангажира в нови партньорства с държави, които приключват двустранни програми за помощ, а именно въз основа на регионални и тематични програми в рамките на настоящия инструмент и други тематични инструменти на Съюза за финансиране на външни действия, по-специално Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5) („Инструмента за партньорство“).
(16)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато посредством цялостен подход за всяка държава, който се основава на съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия инструмент, други инструменти за финансиране на външна дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработвани в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност. Докато се стреми към цялостна последователност във външната си дейност в съответствие с член 21 от ДЕС, Съюзът трябва да гарантира съгласуваност на политиките за развитие съгласно член 208 от ДФЕС.
(17)
Като зачита съгласуваността на политиките за развитие, настоящият регламент следва да създава условия за подобрена съгласуваност между политиките на Съюза. Той следва да осигури възможност за пълно съгласуване с партньорските държави и региони, като използва като база за програмиране на действията на Съюза, където е възможно, националните планове за развитие или подобни документи за цялостно развитие, приети с участието на съответните национални и регионални органи. Негова цел следва също така да бъде подобряване на координацията между донорите, по-специално между Съюза и държавите членки чрез съвместно програмиране.
(18)
В условията на глобализирания свят различни вътрешни политики на Съюза като околна среда, изменение на климата, насърчаване на енергията от възобновяеми източници, заетост (включително достоен труд за всички), равенство между половете, енергия, води, транспорт, здравеопазване, образование, правосъдие и сигурност, култура, научноизследователска дейност и иновации, информационно общество, миграция, селско стопанство и рибарство, все повече стават част от външната дейност на Съюза.
(19)
Стратегията за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, включваща модели на растеж, които засилват социалното, икономическото и териториалното сближаване и дават възможност на бедните да увеличават своя дял в националното богатство и да се възползват от него, подчертава ангажимента на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики, като обединява три стълба: икономически, социален и екологичен.
(20)
Борбата с изменението на климата, както и опазването на околната среда са сред най-големите предизвикателства, пред които са изправени Съюзът и развиващите се държави и при които има спешна нужда от действия на национално и международно равнище. Ето защо настоящият регламент следва да допринесе към целта най-малко 20 % от бюджета на Съюза да бъдат насочени към създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията в климата общество, а най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства, предвидена в настоящия регламент, следва да се използват за аспекти на развитието, свързани с околната среда и изменението на климата. Дейностите в тези области следва, където е възможно, да се подкрепят взаимно, за да се засили тяхното въздействие.
(21)
Настоящият регламент следва да даде възможност на Съюза да спомогне за изпълнението на общия за Съюза ангажимент да осигурява непрекъсната помощ за човешко развитие, за да се подобри животът на хората. С оглед да се допринесе за тази цел, най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства следва да бъдат насочени към подпомагане на тази област на развитие.
(22)
Най-малко 20 % от помощта съгласно настоящия регламент следва да бъде предназначена за основни социални услуги, с акцент върху здравеопазването и образованието, както и средното образование, като се отчита, че трябва да се прилага определена степен на гъвкавост, например в случаи на оказана извънредна помощ. Данните относно съответствието с това изискване следва да бъдат включени в годишния доклад, посочен в Регламент (EС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(23)
В Програмата за действие на ООН от Истанбул за най-слабо развитите държави за десетилетието 2011-2020 г. най-слабо развитите държави се ангажираха да включат в националните си стратегии за развитие политиките за търговия и за изграждане на капацитет в областта на търговията. Освен това, на Осмата министерска конференция на Световната търговска организация, проведена в Женева на 15-17 декември 2011 г., министрите постигнаха съгласие да поддържат и след 2011 г. нива на помощта за търговията, отразяващи най-малко средните равнища от периода 2006-2008 г. Тези усилия трябва да бъдат придружени от по-добри и по-целеви помощи за търговията и от търговски облекчения.
(24)
Докато тематичните програми следва да подкрепят на първо място развиващите се държави, някои държави бенефициери и отвъдморски страни и територии (ОСТ), чиито особености не отговарят на изискванията за определянето им като получатели на Официална помощ за развитие (ОПР) от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР/КПР), но попадат в приложното поле на член 1, параграф 1, буква б), следва също да бъдат допустими до тематични програми при условията, предвидени в настоящия регламент.
(25)
Подробностите на областите на сътрудничество, както и корекциите на разпределението на финансови средства по географска зона и област на сътрудничество представляват несъществени елементи от настоящия регламент. Ето защо правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС следва да се делегира на Комисията за актуализиране на елементи от приложенията към настоящия регламент, които включват подробности на областите на сътрудничество по географски и тематични програми и индикативно финансово разпределение на средствата по географска зона и област на сътрудничество. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка със стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в настоящия регламент. Тези правомощия следва да се бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(27)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално тяхната политическа ориентация и тяхното отражение върху бюджета, за тяхното приемане по принцип следва да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(28)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърз отговор от страна на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(29)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност са определени в Регламент (ЕС) № 236/2014.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (8),
(31)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, но могат поради мащаба на действията да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(32)
В настоящия регламент се определя финансов пакет за срока на неговото прилагане, като този пакет представлява за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (9).
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се създава инструмент („инструмент за сътрудничество за развитие“ или „ИСР“), чрез който Съюзът може да финансира:
а)
географски програми, насочени към подкрепа на сътрудничеството за развитие с развиващи се държави, които са включени в списъка на получателите на ОПР, определен от ОИСР/КПР, с изключение на:
i)
държавите, които са страни по Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (11), с изключение на Южна Африка;
ii)
държавите, които отговарят на условията за подпомагане от Европейския фонд за развитие;
iii)
държавите, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Европейския инструмент за съседство създаден с Регламент (EС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12) („Европейския инструмент за съседство“);
iv)
бенефициери, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Инструмента за предприсъединителна помощ, създаден с Регламент (EС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (13) („Инструмента за предприсъединителна помощ“).
б)
тематични програми, насочени към глобални обществени блага и предизвикателства, свързани с развитието, и към подпомагане на организациите на гражданското общество и местните органи в партньорски държави съгласно буква а) от настоящия параграф и в държави, отговарящи на условията за финансиране от Съюза по посочените в буква а), подточки i)-iii) от настоящия параграф инструменти, както и в страни и територии, които са обхванати от решението на Съвета 2013/755/ЕС (14).
в)
Панафриканска програма в подкрепа на стратегическото партньорство между Африка и Съюза и последващите промени и допълнения към нея, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. За целите на настоящия регламент регионът е географска единица, която включва повече от една развиваща се държава.
3. Държавите и териториите, посочени в параграф 1, се наричат в настоящия регламент „партньорски държави“ или „партньорски региони“ според случая, съгласно съответната географска, тематична или Панафриканска програма.
Член 2
Цели и критерии за допустимост
1. В рамките на принципите и целите на външната дейност на Съюза и на Европейския консенсус и договорените изменения към него:
а)
основната цел на сътрудничеството съгласно настоящия регламент е намаляване и в крайна сметка премахване на бедността;
б)
в съответствие с основната цел, посочена в буква а) сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за:
i)
насърчаването на устойчиво икономическо, социално и екологично развитие, и
ii)
консолидирането и подпомагането на демокрацията, върховенството на закона, доброто управление, правата на човека и съответните принципи на международното право.
Постигането на посочените в първа алинея цели се измерва чрез съответните показатели, включително показателите за човешко развитие, по-специално ЦХР 1 за буква a) и ЦХР 1-8 за буква б), а след 2015 г. и с други показатели, договорени на международно равнище от Съюза и държавите членки.
2. Сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за постигането на международните ангажименти и цели в областта на политиката за развитие, към които Съюзът се е присъединил, по-специално ЦХР и новите цели за развитие след 2015 г.
3. Действията по географските програми се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР.
Действията по и тематичните програми и Панафриканската програма се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР, освен ако:
а)
действията се отнасят за държава или територия бенефициер, която не отговаря на изискванията за страна или територия получател на ОПР съгласно критериите на ОИСР/КПР; или
б)
с действието се осъществява глобална инициатива, приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, посочени в член 6, параграф 2, букви б) и д), и това действие не притежава необходимите характеристики, за да отговаря на критериите за ОПР.
4. Без да се засяга параграф 3, буква а), най-малко 95 % от разходите, предвидени по тематичните програми и най-малко 90 % от разходите, предвидени по Панафриканската програма, трябва да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР,.
5. Действията, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (15), които отговарят на условията за финансиране по посочения регламент не се финансират по настоящия регламент, с изключение на случаите, когато е необходимо да се гарантира продължаване на сътрудничеството в процеса на преход от криза към стабилни условия за развитие. В тези случаи специално внимание се обръща на осигуряването на ефективна връзка между хуманитарната помощ и помощта за възстановяване и развитие.
Член 3
Общи принципи
1. Съюзът се стреми да насърчава, развива и консолидира принципите на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека и основните свободи, върху които е основан, чрез диалог и сътрудничество с партньорските държави и региони.
2. При прилагането на настоящия регламент се преследва диференциран подход спрямо партньорските държави, така че да им се предоставя конкретно, индивидуализирано сътрудничество, въз основа на:
а)
техните нужди, основаващи се на критерии като население, доход на глава от населението, и размер на бедността, разпределение на приходите и ниво на човешко развитие;
б)
техния капацитет за генериране на финансови ресурси и достъп до тях и капацитет за тяхното усвояване;
в)
техните ангажименти и резултати, въз основа на критерии и показатели като политическия, икономическия и социалния напредък, равенството между половете, напредъка по отношение на доброто управление и правата на човека, както и ефективното използване на помощта, по-специално начина, по който една държава използва оскъдни ресурси за развитие, като започва със собствените си ресурси; и
г)
потенциалното въздействие на помощта от Съюза в партньорските държави.
В процеса на разпределение на ресурсите се дава приоритет на най-нуждаещите се държави, по-специално най-слабо развитите държави, държавите с ниски доходи и държавите в кризисни и следкризисни ситуации, нестабилните държави и тези в уязвимо положение.
За подпомагане на анализа и определянето на най-нуждаещите се държави се вземат предвид критерии като индекса на човешкото развитие, индекса за икономическа уязвимост и други подходящи индекси, включително с цел измерване на бедността и неравенството в рамките на страната.
3. В рамките на всички програми са интегрирани взаимосвързаните въпроси, определени в Европейския консенсус. Когато е целесъобразно, се интегрират освен това въпроси, свързани с предотвратяването на конфликти, достойния труд и изменението на климата.
Приема се, че посочените в първа алинея взаимосвързани въпроси обхващат следните измерения, на които се обръща специално внимание, когато го налагат обстоятелствата: недискриминация, правата на лица, които принадлежат към малцинства, правата на лица с увреждания, правата на лица с животозастрашаващи заболявания и други уязвими групи, основни права на труда и социално приобщаване, повишаване на ролята на жените, принципи на правовата държава, изграждане на капацитет за парламенти и на гражданско общество, насърчаване на диалога, участието и помирението, както и изграждане на институции, включително на местно и регионално равнище.
4. При прилагането на настоящия регламент се гарантират съгласуваност на политиката за развитие и последователност с други области на външната дейност на Съюза и други политики на Съюза в тази сфера, в съответствие с член 208 от ДФЕС.
Във връзка с това мерките, финансирани съгласно настоящия регламент, включително управляваните от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) мерки, се основават на политиките в областта на сътрудничеството за развитие, определени в инструменти като споразумения, декларации и планове за действие между Съюза и съответните партньорските държави и региони, както и на съответните решения, специфични интереси, политически приоритети и стратегии на Съюза.
5. Съюзът и държавите членки се стремят към редовен и чест обмен на информация, включително с други донори, и насърчават по-добрата координация и взаимно допълване с донорите, като работят за постигане на съвместно многогодишно програмиране на основата на стратегиите на партньорските държави за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии за развитие. Те могат да предприемат съвместни действия, включително съвместен анализ и съвместен отговор на тези стратегии, като определят приоритетни сектори за интервенция и разделение на труда в рамките на страната, посредством съвместни мисии на всички донори и използване на механизми за съвместно финансиране и делегирано сътрудничество.
6. Съюзът насърчава многостранния подход към глобалните предизвикателства и си сътрудничи с държавите членки в това отношение. Съюзът насърчава по целесъобразност сътрудничеството с международни организации и органи и с други двустранни донори.
7. Отношенията между Съюза и държавите членки, от една страна, и партньорските държави, от друга страна, се основават на споделени ценности като правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава, както и принципите на ангажираност и взаимна отчетност, и утвърждават тези ценности.
Освен това в отношенията с партньорските държави се отчитат ангажиментът и резултатите на тези държави при изпълнението на международните споразумения и договореностите със Съюза.
8. Съюзът насърчава ефективното сътрудничество с партньорските държави и региони в съответствие с най-добрите международни практики. Той съгласува подкрепата си с техните национални и регионални стратегии за развитие на, с техните политики и процедури за реформи винаги когато това е възможно, и подпомага демократичната ангажираност, както и вътрешната и взаимна отчетност. За тази цел Съюзът насърчава:
а)
процес на развитие, който е прозрачен и се ръководи от партньорската държава или регион и за който тази държава или регион са поели инициатива, включително насърчаването на местния експертен опит;
б)
подход, основан на зачитане на правата и обхващащ всички права на човека, независимо дали става въпрос за граждански и политически или икономически, социални и културни права, за да се включат принципите на правата на човека в процеса на прилагане на настоящия регламент, с оглед подпомагане на партньорските държави в изпълнението на международните им задължения по отношение на правата на човека, както и подпомагане на притежателите на права, с акцент върху бедните и уязвимите групи, да предявяват своите права;
в)
предоставянето на права и възможности на населението на държавите партньори, възприемането на приобщаващи и отворени за участие подходи към развитието и широко участие на всички сегменти на обществото в процеса на развитие и в диалога на национално и регионално равнище, включително политическия диалог. Особено внимание се отделя на ролята съответно на парламентите, местните органи и гражданското общество, включително по отношение на участието, надзора и отчетността;
г)
методи и инструменти на ефективно сътрудничество, както е изложено в член 4 от Регламент (EС) № 236/2014 в съответствие с най-добрите практики на ОИСР/КПР включително използването на новаторски инструменти като комбиниране на безвъзмездни помощи и заеми и други механизми за поделяне на риска в избрани сектори и държави и участие на частния сектор, като се отделя нужното внимание на въпросите за устойчивостта на обслужването на дълга, броя на подобни механизми и изискването за систематична оценка на въздействието в съответствие с целите на настоящия регламент, по-специално намаляване на бедността.
Всички програми, интервенции и методи и инструменти на сътрудничество се адаптират към конкретните обстоятелства във всяка партньорска държава или регион, като акцентът се поставя върху основаните на програми подходи, предоставянето на предсказуемо финансиране на помощта, мобилизирането на частни ресурси, включително от местния частен сектор, всеобщия и недискриминационен достъп до основни услуги, както и разработването и използването на национални системи;
д)
мобилизирането на национални приходи посредством укрепването на фискалната политика на държавите партньори с цел намаляване на бедността и на зависимостта от помощи;
е)
подобряване на въздействието на политиките и програмирането чрез координация, съгласуваност и хармонизация между донорите с цел да се създадат полезни взаимодействия и да се избегнат припокриване и дублиране, да се увеличи степента на взаимно допълване и да се подкрепят инициативите, в които участват всички донори;
ж)
координация в партньорските държави и региони, като се използват съгласувани насоки и принципи на добрите практики относно координацията и ефективността на помощта;
з)
ориентирани към резултатите подходи към развитието, включително чрез използването на прозрачни рамки за резултатите на равнище държави, които се основават - там, където това е уместно - на цели и показатели, договорени на международно равнище, като например тези на ЦХР, с цел оценяване и съобщаване на резултатите, в това число крайните продукти, последиците и въздействието от помощта за развитие.
9. Съюзът подкрепя, когато това е целесъобразно, осъществяването на двустранно, регионално и многостранно сътрудничество и диалог, свързаното с развитието измерение на споразуменията за партньорство и тристранното сътрудничество. Съюзът насърчава сътрудничеството Юг-Юг.
10. Комисията информира Европейския парламент и провежда редовен обмен на мнения с него.
11. Комисията провежда редовен обмен на информация с гражданското общество и местните органи.
12. При своите дейности за сътрудничество за развитие Съюзът по целесъобразност се позовава на опита на държавите членки от процесите на реформа и преход, споделя и обменя извлечените поуки.
13. Помощта на Съюза по настоящия регламент не се използва за финансиране на закупуването на въоръжение или амуниции или на операции с военни или отбранителни цели.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИ
Член 4
Прилагане на помощта на Съюза
Помощта от Съюза се прилага в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014 посредством:
а)
географски програми;
б)
тематични програми, които се състоят от:
(i)
програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, и
(ii)
програма „Организации на гражданското общество и местни органи“, и
в)
Панафриканска програма.
Член 5
Географски програми
1. Дейностите на Съюза за сътрудничество съгласно настоящия член се прилагат по отношение на дейности от национално, регионално, трансрегионално и континентално естество.
2. Дадена географска програма обхваща сътрудничеството в подходящи области на дейност:
а)
на регионално равнище с партньорските държави, посочени в член 1, параграф 1, буква а), по-специално с оглед облекчаване на последиците от приключването на програмата в партньорските държави, в които е налице сериозно и нарастващо неравенство или
б)
на двустранна основа:
(i)
с партньорските държави, които не са с по-висок среден доход според списъка на ОИСР/КПР на развиващите се държави или които нямат брутен вътрешен продукт, по-голям от 1 % от световния брутен вътрешен продукт, и
(ii)
в изключителни случаи, включително с оглед на постепенното преустановяване на безвъзмездните помощи за развитие, двустранно сътрудничество може да се предприема също с ограничен брой партньорски държави, когато това е надлежно обосновано в съответствие с член 3, параграф 2. Това постепенно преустановяване се осъществява в тясна координация с други донори. Приключването на този вид сътрудничество, където това е уместно, се придружава от политически диалог със съответните държави, като вниманието се насочи към потребностите на най-бедните и най-уязвимите групи.
3. С оглед постигането на целите, предвидени в член 2, параграф 1, географските програми се основават на областите на сътрудничество, които се съдържат в Европейския консенсус и последващите договорени изменения към него, както и на следните области на сътрудничество,:
a)
Права на човека, демокрация и добро управление:
i)
права на човека, демокрация и правова държава;
ii)
равенство между половете, повишаване на ролята на жените и равни възможности за тях;
iii)
управление на публичния сектор на централно и местно равнище;
iv)
данъчна политика и администрация;
v)
борба с корупцията;
vi)
гражданско общество и местни органи;
vii)
Утвърждаване и защита на правата на децата;
б)
Приобщаващ и устойчив растеж за човешко развитие:
i)
здравеопазване, образование, социална закрила, заетост и култура;
ii)
бизнес среда, регионална интеграция и световни пазари;
iii)
устойчиво селско стопанство; продоволствена и хранителна сигурност;
iv)
устойчива енергия;
v)
управление на природните ресурси, включително земята, горите и водите;
vi)
изменение на климата и околна среда;
в)
Други области от значение за развитието:
i)
миграция и убежище;
ii)
свързване на хуманитарната помощ със сътрудничеството за развитие;
iii)
устойчивост и намаляване на риска от бедствия;
iv)
развитие и сигурност, включително предотвратяване на конфликти.
4. Повече подробности за посочените в параграф 3 области на сътрудничество са предвидени в приложение I.
5. В рамките на всяка двустранна програма Съюзът по принцип концентрира помощта си най-много в три сектора, които се съгласуват със съответната партньорска държава, когато това е възможно.
Член 6
Тематични програми
1. Действията, предприети посредством тематични програми, добавят стойност и допълват, както и са съгласувани с действията, финансирани по географските програми.
2. По отношение на програмирането на тематични действия се прилага най-малко едно от следните условия:
а)
целите на политиките на Съюза съгласно настоящия регламент не могат да бъдат постигнати по подходящ и ефективен начин посредством географски програми, включително, според случая когато такава програма не съществува или е била спряна, или когато няма споразумение със съответната партньорска държава по дадено действие;
б)
действията са насочени към глобални инициативи в подкрепа на договорени на международно равнище цели за развитие или глобални обществени блага и предизвикателства;
в)
действията имат мултирегионален, многонационален и/или междусекторен характер;
г)
чрез действията се прилагат новаторски политики или инициативи с цел да залегнат в основата на бъдещи действия;
д)
действията отразяват приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, които имат отношение към сътрудничеството за развитие.
3. Освен ако в настоящия регламент не е изрично предвидено друго, от тематичните действия пряко се възползват държавите или териториите, определени в член 1, параграф 1, буква б), и действията се осъществяват в тези държави или територии. Тези действия могат да бъдат осъществявани и извън тези държави или територии, ако това е най-ефективният начин за постигане на целите на съответната програма.
Член 7
Глобални обществени блага и предизвикателства
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“ е да се подпомогнат действия в области, които се основават на:
а)
околната среда и изменението на климата;
б)
устойчивата енергия;
в)
човешкото развитие, включително достойния труд, социалната справедливост и културата;
г)
сигурността в областта на продоволствието и изхранването и устойчивото селско стопанство; и
д)
миграцията и убежището.
2. Повече подробности във връзка с посочените в параграф 1 области на сътрудничество се съдържат в приложение II, част А.
Член 8
Организации на гражданското общество и местни органи
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Организации на гражданското общество и местни органи“ е да се укрепят организациите на гражданското общество и местните органи в партньорските държави, а когато е предвидено в настоящия регламент, и в Съюза и бенефициерите, отговарящи на изискванията за допустимост съгласно Регламент (EС) № 231/2014.
Подлежащите на финансиране действия се осъществяват основно от организациите на гражданското общество и местните органи. За да се осигури ефективността на тези действия, когато е уместно, те може да се осъществяват от други участници в полза на съответните организации на гражданското общество и местни органи.
2. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение II, част Б.
Член 9
Панафриканска програма
1. Целта на помощта от Съюза по Панафриканската програма е да се подпомогне стратегическото партньорство между Африка и Съюза, и последващите изменения и допълнения към него, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. Панафриканската програма допълва и е съгласувана с други програми в рамките на настоящия регламент, както и с други инструменти на Съюза или финансиране за външната дейност на Съюза, по-специално Европейския фонд за развитие и Европейския инструмент за съседство.
3. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение III.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 10
Обща рамка
1. Що се отнася до географските програми, многогодишните индикативни програми за партньорските държави и региони се изготвят въз основа на стратегически документ, както е предвидено в член 11.
Що се отнася до тематичните програми, многогодишните индикативни програми се изготвят, както е предвидено в член 13.
Панафриканската многогодишна индикативна програма се изготвя, както е предвидено в член 14.
2. Комисията приема мерките за изпълнение, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014 въз основа на програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент.
3. Помощта от Съюза може да бъде под формата на мерки, които не са обхванати в програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, както е предвидено в член 2 от Регламент (EС) № 236/2014.
4. Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап и през целия процес на програмиране, за да се насърчи последователността, взаимното допълване и съгласуваността на действията им за сътрудничество. Тези консултации могат да доведат до съвместно програмиране между Съюза и държавите членки. Съюзът провежда консултации и с други донори и участници в сферата на развитието, в т.ч. представители на гражданското общество, местни органи и други изпълнителни органи. Информира се Европейският парламент.
5. Програмирането съгласно настоящия регламент надлежно отчита правата на човека и демокрацията в партньорските държави.
6. Предвидените с настоящия регламент средства могат да останат неразпределени, за да се осигури подходяща реакция на Съюза при непредвидени обстоятелства, по-специално в нестабилни, кризисни и следкризисни ситуации, както и да се даде възможност за синхронизиране с цикъла на изпълнение на стратегиите в партньорските държави и за адаптиране на индикативното финансово разпределение в резултат на прегледите, извършвани съгласно член 11, параграф 5, член 13, параграф 2 и член 14, параграф 3. При условие на последващото разпределение или преразпределение на средствата в съответствие с процедурите, предвидени в член 15, решението за използването на тези средства се взема на по-късен етап в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014.
Делът на неразпределените средства за всеки вид програма не надхвърля 5 %, освен за целите на синхронизирането и за държавите, посочени в член 12, параграф 1.
7. Без да се засяга член 2, параграф 3, Комисията може да включи специално разпределение на финансовите средства с цел да подпомогне партньорските държави да укрепят сътрудничеството си със съседните най-отдалечени региони на Съюза.
8. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за преглед по член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
Член 11
Програмни документи за географските програми
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на всички програмни документи съгласно настоящия член се спазват принципите за съгласуваност на политиките за развитие и за ефективност на помощта, а именно демократична ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съответствие със системите на партньорската държава или регион, прозрачност, взаимна отчетност и ориентация към постигането на резултати, установени в член 3, параграфи 4-8. Когато е възможно, периодът на програмиране се синхронизира с циклите на изпълнение на стратегиите в партньорските държави.
Програмните документи за географските програми, включително съвместните документи за програмиране, се основават, доколкото е възможно, на диалог между Съюза, държавите членки и съответната партньорска държава или регион, включително националните и регионалните парламенти, като включват гражданското общество, местните органи и други страни, така че да се засили ангажираността с процеса и да се насърчи подкрепата за националните стратегии за развитие, по-специално тези за намаляване на бедността.
2. Стратегическите документи се изготвят от Съюза за съответната партньорска държава или регион с цел да осигури съгласувана рамка за сътрудничество за развитие между Съюза и тази партньорска държава или регион и които са съгласувани с общата цел и обхват, задачи, принципи и разпоредби за политиката съгласно настоящия регламент.
3. Не се изисква стратегически документ за:
а)
държави, които разполагат с национална стратегия за развитие под формата на национален план за развитие или подобен документ за развитие, приет от Комисията като основа за съответната многогодишна индикативна програма, при приемането на този документ;
б)
държави от региони, за които вече е изготвен съвместен рамков документ, в който се определя цялостна стратегия на Съюза, включително отделна глава за политиката в областта на развитието;
в)
държави или региони, за които е договорен съвместен документ за многогодишно програмиране между Съюза и държавите членки;
г)
региони, които разполагат със съвместно договорена стратегия със Съюза;
д)
държави, в които Съюзът има намерение да синхронизира стратегията си с нов национален цикъл, започващ преди 1 януари 2017 г.; в такива случаи многогодишната индикативна програма за междинния период между 1 януари 2014 г. и започването на новия национален цикъл съдържа отговора на Съюза за тази държава.
е)
държави или региони, получаващи разпределени финансови средства от Съюза съгласно настоящия регламент в размер, който не надвишава 50 000 000 EUR за периода 2014-2020 г.;
В случаите, посочени в първа алинея, букви б) и е), многогодишната индикативна програма за съответната държава или регион съдържа стратегията на Съюза за развитие по отношение на въпросната държава или регион.
4. Стратегическите документи се преразглеждат в средата на срока или ad hoc при необходимост, в съответствие по целесъобразност с принципите и процедурите, определени в споразуменията за партньорство и сътрудничество, сключени със съответните партньорски държави или региони.
5. Изготвят се многогодишни индикативни програми за географски програми за всяка държава или регион, които получават индикативно разпределени финансови средства на Съюза съгласно настоящия регламент. Освен за държавите или регионите, посочени в параграф 3, първа алинея, букви д) и е), тези документи се изготвят въз основа на стратегическите документи или равностойни документи съгласно посоченото в параграф 3.
За целите на настоящия регламент съвместният документ за многогодишно програмиране, предвиден в параграф 3, първа алинея, буква в) от настоящия член, може да бъде считан за многогодишната индикативна програма, ако отговаря на принципите и условията в настоящия параграф, включително индикативно разпределение на средствата, и процедурите, предвидени в член 15.
В многогодишните индикативни програми за географски програми се излагат приоритетните области, избрани за финансиране на Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и индикативното разпределение на финансови средства както общо, така и по приоритетни области, и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Комисията приема многогодишното индикативно разпределение на финансови средства в рамките на всяка географска програма в съответствие с общите принципи на настоящия регламент, въз основа на критериите по член 3, параграф 2, и като взема под внимание, успоредно със спецификата на различните програми, конкретните трудности, пред които са изправени държавите или регионите в ситуация на криза, уязвимост, нестабилност, конфликт или предразположени към бедствия.
Където е подходящо, разпределението на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени. Не може да се предвиждат разпределения на финансови средства след периода 2014-2020 г., освен ако не са изрично обвързани с наличието на ресурси след този период.
Многогодишните индикативни програми за географски програми могат да се преразглеждат при необходимост, включително по отношение на ефективността на изпълнението, като се вземат предвид междинните прегледи или прегледите ad hoc на стратегическия документ, на който се основават.
Индикативните разпределения на финансови средства, приоритетите, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите, по-специално вследствие на кризисни или следкризисни ситуации.
Такива прегледи следва да обхващат нуждите, както и ангажиментите и напредъка по отношение на договорените цели за развитие, включително тези, отнасящи се до правата на човека, демокрацията, правовата държава и доброто управление.
6. Комисията прави отчет за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, и отправя препоръки, в случаите когато съвместното програмиране не е постигнато изцяло.
Член 12
Програмиране за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност
1. При изготвянето на програмните документи за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия надлежно се вземат предвид уязвимостта, специалните нужди и обстоятелства на съответните държави или региони.
Следва да се отделя достатъчно внимание на мерките за предотвратяване на конфликти, държавното изграждане и изграждането на мира, помиряване на народите след приключването на конфликтите и възстановяване, както и на ролята на жените и правата на децата в тези процеси.
Когато партньорските държави или региони пряко участват или са засегнати от кризисна, следкризисна ситуация или ситуация на нестабилност, се обръща специално внимание на засилването на координацията между помощта, възстановяването и развитието сред всички съответни участници, с цел да се подпомогне преходът от извънредна ситуация към фаза на развитие.
В програмните документи за държави и региони в ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия, се предвиждат превенция и готовност за справяне с бедствия и управление на последиците от такива бедствия и справяне с уязвимостта от сътресения и укрепване на устойчивостта.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014 за промяна на стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в член 11 от настоящия регламент.
Такива прегледи може да имат за резултат специфична и адаптирана стратегия, за да се гарантира преходът към дълготрайно сътрудничество и развитие, като се насърчава по-добра координация и преход между хуманитарните инструменти и инструментите на политиката за развитие.
Член 13
Програмни документи за тематичните програми
1. В многогодишните индикативни програми за тематичните програми се излага стратегията на Съюза за съответната тема, а по отношение на програмата „Глобални обществени блага и предизвикателства“ - за всяка област на сътрудничество се посочват избраните за финансиране от Съюза приоритети, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение, международната ситуация и дейностите на основните партньори и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
По целесъобразност се определят приоритетите по отношение на ресурсите и интервенциите с цел участие в глобални инициативи.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми допълват географските програми и са съгласувани със стратегическите документи, посочени в член 11, параграф 2.
2. В многогодишните индикативни програми за тематични програми се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на сътрудничество и по приоритети. Където е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми се преразглеждат, когато е необходимо за ефективното им изпълнение, като се вземат предвид всички междинни прегледи или прегледи ad hoc.
Индикативните разпределения на финансови средства, специфичните приоритети, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите.
Член 14
Програмни документи за Панафриканската програма
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на програмните документи за Панафриканската програма се спазват принципите за ефективност на помощта, установени в член 3, параграфи 4-8.
Програмните документи за Панафриканската програма се основава на диалог с всички заинтересовани страни, като например Панафриканския парламент.
2. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се излагат приоритетните области, избрани за финансиране, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма е съгласувана с географските и тематичните програми съгласно настоящия регламент.
3. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на действие и по приоритети. Ако е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се направи под формата на интервал.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма може да се преразглежда при необходимост, за да се отговори на непредвидени предизвикателства или проблеми с изпълнението, както и да се вземе предвид евентуален преглед на стратегическото партньорство.
Член 15
Одобрение на стратегически документи и приемане на многогодишни индикативни програми
1. Чрез актове за изпълнение Комисията одобрява стратегическите документи, посочени в член 11, и приема многогодишните индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази процедура се прилага и по отношение на прегледи, които са в състояние значително да изменят стратегията или нейното програмиране.
2. При надлежно обосновани наложителни причини за спешност,, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да извършва преглед на стратегически документи, посочени в член 11 от настоящия регламент, и многогодишни индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Участие на трета държава, която не отговаря на критериите за финансиране съгласно настоящия регламент
При извънредни и надлежно обосновани обстоятелства и без да се засяга член 2, параграф 3 от настоящия регламент, с оглед да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество Комисията може да реши, в рамките на многогодишните индикативни програми съгласно член 15 от настоящия регламент или съответните мерки за изпълнение съгласно член 2 от Регламент (EС) № 236/2014, да разшири допустимостта на действията, така че да бъдат обхванати държави и територии, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране в съответствие с член 1 от настоящия регламент, когато действието, което трябва да се изпълни, е с глобален, регионален, трансрегионален или трансграничен характер.
Член 17
Делегиране на правомощия на Комисията
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18, с които се изменят:
а)
подробностите за областите на сътрудничество, посочени в:
i)
член 5, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение I, части А и Б;
ii)
член 7, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част А;
iii)
член 8, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част Б;
iv)
член 9, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение III, по-специално като последващи действия във връзка със срещите на високо равнище Африка-ЕС;
б)
индикативното разпределение на финансови средства по географските програми и по тематична програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, както е посочено в приложение IV. Измененията не водят до намаляване на първоначалната сума с повече от 5 % освен за разпределения съгласно приложение IV, точка 1, буква б).
2. По-специално, след публикуването на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014 и въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегираните актове, посочени в параграф 1 от настоящия член, до 31 март 2018 г.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 17, се предоставя на Комисията за срока на действие на настоящия регламент.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 17 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран, приет съгласно член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет („Комитета за ИСР“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. Наблюдател от ЕИБ участва в работата на Комитета за ИСР по въпросите, отнасящи се до ЕИБ.
Член 20
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода 2014-2020 г. е в размер на 19 661 639 000 EUR.
Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
2. Индикативните суми, разпределени за всяка програма, посочена в членове 5-9 за периода 2014-2020 г., са определени в приложение IV.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (EС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16) индикативна сума в размер на 1 680 000 000 EUR се отпуска от различните инструменти за финансиране на външна дейност -(Инструмента за сътрудничество за развитие, Европейския инструмент за съседство, Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави и Инструмента за предприсъединителна помощ) за действия във връзка с образователната мобилност към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави.
Регламента (EС) № 1288/2013 се прилага за използването на тези средства.
Финансирането ще бъде предоставено чрез два многогодишни транша, покриващи съответно само първите четири години и останалите три години. Това финансиране ще бъде отразено в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с идентифицираните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или важни политически промени в съответствие с външните приоритети на ЕС.
4. Финансирането по настоящия регламент за действия, посочени в параграф 3, не надхвърля 707 000 000 EUR. Средствата се осигуряват от финансовите средства, отпуснати за географските програми, и се посочват очакваните регионални разпределения и видовете дейности. Финансирането по настоящия регламент за целите на финансирането на дейности, попадащи в обхвата на Регламент (EС) № 1288/2013, се използват за действия в полза на партньорските държави, обхванати от настоящия регламент, като се обръща специално внимание на най-бедните държави. Действията относно мобилността на студенти и персонал, финансирани чрез разпределените средства от настоящия регламент, акцентира върху области, които са свързани с приобщаващото и устойчиво развитие на развиващите се страни.
5. Комисията включва в своя годишен доклад относно изпълнението на настоящия регламент, както е предвидено в член 13 от Регламент (ЕС) № 236/2014 списък на всички действия, посочени в параграф 3 от настоящия член, финансирани със средства по настоящия регламент, включително тяхното съответствие с целите и принципите, установени в членове 2 и 3 от настоящия регламент.
Член 21
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 22
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 233/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
dell'11 marzo 2014
che istituisce uno strumento per il finanziamento della cooperazione allo sviluppo per il periodo 2014-2020
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 209, paragrafo 1, e l'articolo 212, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato delle regioni (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il presente regolamento fa parte della politica di cooperazione allo sviluppo dell'Unione e rientra tra gli strumenti di sostegno alle politiche esterne dell'Unione. Esso sostituisce il regolamento (CE) n. 1905/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio (3), che ha cessato di produrre effetti il 31 dicembre 2013.
(2)
La lotta contro la povertà rimane il principale obiettivo della politica di sviluppo dell'Unione, come definito al titolo V, capo 1, del trattato sull'Unione europea (TUE) e alla parte quinta, titolo III, capo 1, del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE), in linea con gli obiettivi di sviluppo del millennio (OSM) e altri impegni di sviluppo internazionalmente convenuti, nonché obiettivi approvati dall'Unione e dagli Stati membri nel contesto delle Nazioni Unite (ONU) e di altri consessi internazionali competenti.
(3)
La dichiarazione comune del Consiglio e dei rappresentanti dei governi degli Stati membri riuniti in sede di Consiglio, del Parlamento europeo e della Commissione sulla politica di sviluppo dell'Unione europea: «Il consenso europeo» (4) («il consenso europeo»), con le relative modifiche convenute, fornisce il quadro politico generale, gli orientamenti e lo scopo che guidano l'attuazione del presente regolamento.
(4)
Col tempo, l'assistenza dell'Unione dovrebbe contribuire a ridurre la dipendenza dagli aiuti.
(5)
L'azione dell'Unione sulla scena internazionale deve essere guidata dai principi che ne hanno informato la creazione, lo sviluppo e l'allargamento, e che essa si prefigge di promuovere nel resto del mondo, vale a dire democrazia, stato di diritto, universalità e indivisibilità dei diritti umani e delle libertà fondamentali, rispetto della dignità umana, principi di uguaglianza e di solidarietà e rispetto dei principi della Carta delle Nazioni Unite e del diritto internazionale. Tramite il dialogo e la cooperazione, l'Unione deve cercare di promuovere e consolidare l'impegno dei paesi, dei territori e delle regioni partner a favore di questi principi. Perseguendo tali principi, l'Unione dimostra il suo valore aggiunto in qualità di attore nelle politiche di sviluppo.
(6)
Nell'attuazione del presente regolamento e, in particolare, nel corso del processo di programmazione, è opportuno che l'Unione tenga in debita considerazione le priorità, gli obiettivi e i parametri di riferimento in materia di diritti umani e di democrazia stabiliti dall'Unione per i paesi partner, in particolare le sue strategie in materia di diritti umani per ciascun paese.
(7)
Il rispetto dei diritti umani, le libertà fondamentali, la promozione dello stato di diritto, i principi democratici, la trasparenza, il buon governo, la pace e la stabilità nonché la parità di genere sono essenziali per lo sviluppo dei paesi partner e tali questioni dovrebbero essere integrate nella politica di sviluppo dell'Unione, in particolare nell'ambito della programmazione e della conclusione di accordi con paesi partner.
(8)
Efficacia degli aiuti, maggiori trasparenza, cooperazione, complementarità e armonizzazione, ulteriore allineamento con i paesi partner e miglior coordinamento delle procedure, non solo tra l'Unione e gli Stati membri ma anche nei rapporti con altri donatori e attori dello sviluppo, sono fattori essenziali a garanzia della coerenza e della pertinenza degli aiuti e permettono al tempo stesso di contenere i costi che ricadono sui paesi partner. L'Unione è impegnata, nell'ambito della politica di sviluppo, ad attuare le conclusioni della dichiarazione sull'efficacia degli aiuti adottata dal Forum ad alto livello sull'efficacia degli aiuti, tenutosi a Parigi il 2 marzo 2005, del programma d'azione di Accra adottato il 4 settembre 2008 e della successiva dichiarazione di Busan del 1o dicembre 2011. Tali impegni hanno portato a una serie di conclusioni del Consiglio e dei rappresentanti dei governi degli Stati membri riuniti in sede di Consiglio, quali il Codice di condotta dell'UE in materia di complementarità e di divisione dei compiti nell'ambito della politica di sviluppo e il quadro operativo sull'efficacia degli aiuti. È opportuno potenziare gli sforzi e le procedure per conseguire la programmazione congiunta.
(9)
È opportuno che l'assistenza dell'Unione offra sostegno alla strategia comune Africa-UE adottata al vertice UE-Africa tenutosi l'8 e 9 dicembre 2007 a Lisbona, come successivamente modificata e integrata, sulla base della visione, dei principi e degli obiettivi condivisi su cui si fonda il partenariato strategico Africa-UE.
(10)
L'Unione e gli Stati membri dovrebbero migliorare la coerenza, il coordinamento e la complementarità delle rispettive politiche di cooperazione allo sviluppo, soprattutto in risposta alle priorità dei paesi e delle regioni partner a livello nazionale e regionale. Per garantire che la politica di cooperazione allo sviluppo dell'Unione e quella degli Stati membri si completino e si rafforzino reciprocamente e per assicurare aiuti efficienti in termini di costi, evitando nel contempo sovrapposizioni e divari, è urgente e opportuno prevedere procedure di programmazione congiunta cui ricorrere laddove possibile e opportuno.
(11)
La politica e l'azione internazionale dell'Unione in materia di cooperazione allo sviluppo si ispirano agli OSM, quali l'eliminazione della povertà estrema e della fame, compresa ogni sua successiva modifica, e agli obiettivi, ai principi e agli impegni in materia di sviluppo approvati dall'Unione e dagli Stati membri, anche nel contesto della loro cooperazione nell'ambito dell'ONU e di altri consessi internazionali che si occupano di cooperazione allo sviluppo. La politica e l'azione internazionale dell'Unione si richiamano inoltre ai suoi impegni e obblighi in materia di diritti umani e di sviluppo, compresa la dichiarazione universale dei diritti dell'uomo, il patto internazionale relativo ai diritti civili e politici, il patto internazionale relativo ai diritti economici, sociali e culturali, la convenzione sull'eliminazione di ogni forma di discriminazione nei confronti della donna, la convenzione ONU sui diritti del fanciullo e la dichiarazione delle Nazioni Unite sul diritto allo sviluppo.
(12)
L'Unione è fortemente impegnata a favore della parità di genere in quanto diritto umano, questione di giustizia sociale e valore fondamentale della politica di sviluppo dell'Unione. La parità di genere è fondamentale ai fini del conseguimento di tutti gli OSM. Il 14 giugno 2010 il Consiglio ha approvato il piano d'azione 2010-2015 dell'UE sulla parità tra uomini e donne e l'emancipazione femminile nello sviluppo.
(13)
È opportuno che l'Unione promuova con elevata priorità un approccio globale in risposta a crisi, catastrofi e situazioni di conflitto e fragilità, comprese le situazioni di transizione e post-crisi. Un tale approccio dovrebbe basarsi, in particolare, sulle conclusioni del Consiglio del 19 novembre 2007 sulla risposta dell'UE alle situazioni di fragilità e sulle conclusioni del Consiglio e dei rappresentanti dei governi degli Stati membri riuniti in sede di Consiglio, anch'esse del 19 novembre 2007, su sicurezza e sviluppo, nonché sulle conclusioni del Consiglio del 20 giugno 2011 sulla prevenzione dei conflitti, nonché su eventuali pertinenti conclusioni successive.
(14)
In particolare, nelle situazioni in cui le necessità sono più urgenti e la povertà è più diffusa e radicata, è opportuno che il sostegno dell'Unione sia teso a rafforzare la resilienza dei paesi e delle popolazioni agli eventi avversi. Tale obiettivo dovrebbe essere raggiunto attraverso una adeguata combinazione di approcci, risposte e strumenti, soprattutto garantendo l'equilibrio, la coerenza e un efficace coordinamento delle impostazioni orientate alla sicurezza, umanitarie e in materia di sviluppo, creando così un collegamento tra aiuto di emergenza, risanamento e sviluppo.
(15)
È opportuno che l'assistenza dell'Unione si concentri là dove può essere più incisiva, tenendo presenti la sua capacità di agire su scala mondiale e di rispondere a sfide planetarie quali l'eliminazione della povertà, lo sviluppo sostenibile e inclusivo e la promozione su scala internazionale della democrazia, del buon governo, dei diritti umani e dello stato di diritto, il suo impegno prevedibile e di lungo termine a prestare assistenza allo sviluppo e il suo ruolo di coordinamento con gli Stati membri. Per assicurare la massima incisività, il principio di differenziazione dovrebbe essere applicato tanto all'assegnazione dei fondi quanto alla programmazione, onde garantire che la cooperazione bilaterale allo sviluppo si rivolga ai paesi partner più bisognosi, tra cui gli Stati fragili, gli Stati altamente vulnerabili e gli Stati con una capacità limitata di accesso ad altre fonti di finanziamento per sostenere lo sviluppo nazionale. L'Unione dovrebbe sviluppare nuovi partenariati con i paesi che sono esclusi dai programmi di aiuti bilaterali, basandosi soprattutto sui programmi regionali e tematici previsti da detti strumenti e su altri strumenti tematici per il finanziamento dell'azione esterna dell'Unione, in particolare lo strumento di partenariato per la cooperazione con i paesi terzi istituito dal regolamento (UE) n. 234/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (5) («strumento di partenariato»).
(16)
È opportuno che l'Unione si adoperi per utilizzare le risorse disponibili con la massima efficienza, al fine di ottimizzare l'impatto della sua azione esterna. Quest'obiettivo dovrebbe essere realizzato attraverso un approccio globale per ciascun paese, fondato sulla coerenza e sulla complementarità tra gli strumenti dell'azione esterna dell'Unione, nonché la creazione di sinergie tra questo strumento, gli altri strumenti per il finanziamento dell'azione esterna dell'Unione e le altre politiche dell'Unione. Ciò dovrebbe inoltre tradursi in un potenziamento reciproco dei programmi previsti dagli strumenti per il finanziamento dell'azione esterna. L'Unione, impegnandosi per garantire la coerenza complessiva della sua azione esterna a norma dell'articolo 21 TUE, deve assicurare la coerenza delle politiche di sviluppo come previsto dall'articolo 208 TFUE.
(17)
Nel rispetto del principio di coerenza delle politiche per lo sviluppo, il presente regolamento dovrebbe consentire una maggiore coerenza tra le politiche dell'Unione. Dovrebbe altresì permettere il pieno allineamento con i paesi e le regioni partner facendo ricorso, ove possibile, quale base per la programmazione dell'azione dell'Unione, a piani di sviluppo nazionali o simili documenti che definiscono le grandi linee della strategia di sviluppo, adottati con il coinvolgimento degli organismi nazionali e regionali interessati. Dovrebbe inoltre ottenere, grazie alla programmazione congiunta, un maggior coordinamento dei donatori, soprattutto tra l'Unione e gli Stati membri.
(18)
In un contesto mondiale globalizzato, diverse politiche dell'Unione a valenza interna, in materia di ambiente, cambiamenti climatici, promozione delle energie rinnovabili, lavoro (anche di un lavoro dignitoso per tutti), parità di genere, energia, risorse idriche, trasporti, sanità, istruzione, giustizia, sicurezza, cultura, ricerca, innovazione, società dell'informazione, migrazione e agricoltura e pesca fanno sempre più parte dell'azione esterna dell'Unione.
(19)
Una strategia per una crescita intelligente, sostenibile e inclusiva, che comprenda modelli di crescita che migliorino la coesione sociale, economica e territoriale e consentano agli indigenti di incrementare il loro contributo alla ricchezza nazionale e di beneficiarne maggiormente, ribadisce l'impegno dell'Unione a promuovere questo tipo di crescita nell'ambito delle sue politiche interne e esterne coniugando tre pilastri: economico, sociale e ambientale.
(20)
Tra le grandi sfide che l'Unione e i paesi in via di sviluppo devono affrontare, la lotta ai cambiamenti climatici e la tutela dell'ambiente fanno urgentemente appello all'intervento nazionale e internazionale. Il presente regolamento dovrebbe pertanto contribuire a realizzare l'obiettivo di destinare almeno il 20 % del bilancio dell'Unione alla transizione verso una società a basse emissioni di carbonio e resistente ai cambiamenti climatici, mentre il programma su beni pubblici e sfide globali di cui al presente regolamento dovrebbe destinare almeno il 25 % dei fondi ai cambiamenti climatici e all'ambiente. Per raggiungere un impatto maggiore è opportuno che, nella misura del possibile, le azioni in questi ambiti si sostengano a vicenda.
(21)
Il presente regolamento dovrebbe consentire all'Unione di contribuire al rispetto dell'impegno congiunto dell'Unione volto a fornire sostegno continuato allo sviluppo umano per il miglioramento della vita delle persone. Per contribuire a tale obiettivo, almeno il 25 % dei fondi del programma su beni pubblici e sfide globali dovrebbe essere destinato a questo settore dello sviluppo.
(22)
Almeno il 20 % dell'assistenza a norma del presente regolamento dovrebbe essere assegnato a servizi sociali di base, con particolare attenzione alla sanità e all'istruzione, nonché all'istruzione secondaria, riconoscendo che un certo grado di flessibilità deve rappresentare la norma, come nei casi in cui è prevista un'assistenza eccezionale. I dati relativi all'osservanza di tale requisito dovrebbero essere inclusi nella relazione annuale di cui al regolamento (UE) n. 236/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (6).
(23)
Nel programma d'azione di Istanbul dell'ONU per i paesi meno sviluppati per il decennio 2011-2020, i paesi meno sviluppati si sono impegnati a integrare gli scambi e le politiche di sviluppo delle capacità commerciali nelle loro strategie di sviluppo nazionali. Inoltre, nell'8a conferenza ministeriale dell'Organizzazione mondiale del commercio tenutasi a Ginevra il 15-17 dicembre 2011, i ministri hanno convenuto di mantenere, dopo il 2011, livelli di aiuti al commercio che riflettano almeno la media del periodo 2006-2008. Tali sforzi devono essere accompagnati da aiuti al commercio e da un'agevolazione degli scambi migliori e più mirati.
(24)
Anche se i programmi tematici dovrebbero sostenere in primo luogo i paesi in via di sviluppo, è opportuno che siano ammissibili a tali programmi tematici, fatte salve le condizioni definite nel presente regolamento, anche alcuni paesi beneficiari nonché i paesi e territori d'oltremare (PTOM) i cui caratteri non soddisfano i requisiti che consentano loro di essere qualificati come destinatari dell'aiuto pubblico allo sviluppo (APS) dal Comitato di aiuto allo sviluppo dell'Organizzazione per la cooperazione e lo sviluppo economici («OCSE/DAC»), ma che sono disciplinati dall'articolo 1, paragrafo1, lettera b).
(25)
I dati particolareggiati riguardanti i settori di cooperazione e l'adeguamento delle assegnazioni finanziarie per zona geografica e settore di cooperazione sono elementi non essenziali del presente regolamento. Al fine di aggiornare gli elementi degli allegati del presente regolamento che stabiliscono i dati particolareggiati relativi ai settori di cooperazione nell'ambito dei programmi geografici e tematici e le assegnazioni finanziarie indicative per zona geografica e settore di cooperazione, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all'articolo 290 TFUE. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell'elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(26)
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione del presente regolamento, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione con riguardo ai documenti di strategia e ai programmi indicativi pluriennali di cui al presente regolamento. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio (7).
(27)
Data la natura di tali atti di esecuzione, soprattutto il loro orientamento politico e la loro incidenza sul bilancio, essi dovrebbero essere adottati in linea di principio secondo la procedura d'esame, tranne nel caso di misure aventi una portata finanziaria limitata.
(28)
Ove sussistano, in casi debitamente giustificati connessi all'esigenza di una pronta risposta da parte dell'Unione, imperativi motivi di urgenza, la Commissione dovrebbe adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili.
(29)
Le norme e le procedure comuni per l'esecuzione degli strumenti per il finanziamento dell'azione esterna dell'Unione sono definite nel regolamento (UE) n. 236/2014.
(30)
L'organizzazione e il funzionamento del Servizio europeo per l'azione esterna sono stabiliti nella decisione 2010/427/UE del Consiglio (8).
(31)
Poiché gli obiettivi del presente regolamento non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri ma possono, a motivo della portata dell'azione, essere conseguiti meglio a livello dell'Unione, quest'ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 TUE. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(32)
Il presente regolamento stabilisce una dotazione finanziaria per il suo periodo di applicazione che costituisce, per il Parlamento europeo e il Consiglio nel corso della procedura di bilancio annuale, l'importo di riferimento principale ai sensi del punto 17 dell'accordo interistituzionale, del 2 dicembre 2013, tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione, sulla disciplina di bilancio, sulla cooperazione in materia di bilancio e sulla sana gestione finanziaria (9).
(33)
È opportuno allineare il periodo di applicazione del presente regolamento a quello del regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013 del Consiglio (10). È opportuno pertanto che il presente regolamento si applichi a decorrere dal 1o gennaio 2014 fino al 31 dicembre 2020,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
1. Il presente regolamento istituisce uno strumento («strumento per la cooperazione allo sviluppo» o «SCS») in forza del quale l'Unione può finanziare:
a)
programmi geografici miranti a sostenere la cooperazione allo sviluppo con i paesi in via di sviluppo che figurano nell'elenco dei beneficiari di APS stabilito dall'OCSE/DAC, eccettuati:
i)
i paesi firmatari dell'accordo di partenariato tra gli Stati dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico, da un lato, e la Comunità europea e i suoi Stati membri, dall'altro, firmato a Cotonou il 23 giugno 2000 (11), escluso il Sud Africa;
ii)
i paesi che possono beneficiare del Fondo europeo di sviluppo;
iii)
i paesi ammissibili ai finanziamenti dell'Unione a titolo dello strumento europeo di vicinato istituito dal regolamento (UE) n. 232/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (12) («Strumento europeo di vicinato»);
iv)
beneficiari ammissibili ai finanziamenti dell'Unione a titolo dello strumento di assistenza preadesione istituito dal regolamento (UE) n. 231/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (13) («strumento di assistenza preadesione»);
b)
i programmi tematici su beni pubblici e sfide globali connessi allo sviluppo e sul sostegno alle organizzazioni della società civile e alle autorità locali nei paesi partner ai sensi della lettera a) del presente paragrafo, i paesi ammissibili ai finanziamenti dell'Unione a titolo degli strumenti di cui alla lettera a), punti i), ii) e iii), del presente paragrafo, nonché i paesi e i territori che rientrano nell'ambito di applicazione della decisione 2013/755/UE del Consiglio (14);
c)
un programma panafricano a sostegno del partenariato strategico tra l'Africa e l'Unione, comprese modifiche e aggiunte successive, per coprire le attività di natura transregionale, continentale o mondiale in e con l'Africa.
2. Ai fini del presente regolamento, per regione si intende un'entità geografica che comprende più di un paese in via di sviluppo.
3. I paesi e territori di cui al paragrafo 1 sono denominati nel presente regolamento, a seconda dei casi, «paesi partner» o «regioni partner» nell'ambito del pertinente programma geografico, tematico o panafricano.
Articolo 2
Obiettivi e criteri di ammissibilità
1. Nell'ambito dei principi e degli obiettivi dell'azione esterna dell'Unione e del consenso europeo e le relative modifiche concordate:
a)
la cooperazione nell'ambito del presente regolamento è mirata principalmente a ridurre e, a lungo termine, eliminare la povertà;
b)
coerentemente con l'obiettivo primario di cui alla lettera a), la cooperazione nell'ambito del presente regolamento contribuisce a:
i)
promuovere uno sviluppo economico, sociale e ambientale sostenibile; e
ii)
consolidare e sostenere la democrazia, lo stato di diritto, il buon governo, i diritti umani e i pertinenti principi del diritto internazionale.
La realizzazione degli obiettivi di cui al primo comma è misurata tramite rilevanti indicatori, tra cui indicatori di sviluppo umano, nello specifico l'OSM 1 per la lettera a) e gli OSM da 1 a 8 per la lettera b), e, dopo il 2015, altri indicatori convenuti dall'Unione e dagli Stati membri in ambito internazionale.
2. La cooperazione nell'ambito del presente regolamento contribuisce a realizzare gli impegni e gli obiettivi internazionali nel campo dello sviluppo che l'Unione ha accettato, in particolare gli OSM, e i nuovi obiettivi di sviluppo post 2015.
3. Le azioni nell'ambito dei programmi geografici sono concepite in modo da rispondere ai criteri per gli APS stabiliti dall'OCSE/DAC.
Le azioni nell'ambito dei programmi tematici e del programma panafricano sono concepite in modo da rispondere ai criteri per gli APS stabiliti dall'OCSE/DAC, tranne se:
a)
l'azione si applica a un paese o a un territorio beneficiario che non è considerato paese o territorio beneficiario degli APS dall'OCSE/DAC; oppure
b)
l'azione è intesa a realizzare un'iniziativa globale, una priorità politica dell'Unione o a rispettare un obbligo o impegno internazionale dell'Unione, ai sensi dell'articolo 6, paragrafo 2, lettere b) ed e), e non ha le caratteristiche per soddisfare i criteri per gli APS.
4. Fatta salva la lettera a) del paragrafo 3, almeno il 95 % della spesa prevista dai programmi tematici e almeno il 90 % della spesa prevista dal programma panafricano deve rispondere ai criteri per gli APS stabiliti dall'OCSE/DAC.
5. Le azioni rientranti nel regolamento (CE) n. 1257/96 del Consiglio (15) e ammissibili al finanziamento in forza di detto regolamento non possono essere finanziate dal presente regolamento, se non per garantire la continuità della cooperazione nel passaggio da situazioni di crisi a condizioni di stabilità per lo sviluppo. In tali casi viene prestata particolare attenzione a garantire un legame effettivo tra aiuti umanitari, risanamento e assistenza allo sviluppo.
Articolo 3
Principi generali
1. L'Unione si sforza di promuovere, sviluppare e consolidare i principi di democrazia, stato di diritto, rispetto dei diritti umani e libertà fondamentali, che ne sono il fondamento, tramite il dialogo e la cooperazione con i paesi e le regioni partner.
2. Nel dare esecuzione al presente regolamento è adottato un approccio differenziato tra i paesi partner atto a garantire una cooperazione specifica e su misura che tenga conto, per ciascun paese:
a)
delle proprie esigenze, sulla base di criteri quali la popolazione, il reddito pro capite, l'estensione della povertà, la ripartizione del reddito e il livello di sviluppo umano;
b)
della propria capacità di generare risorse finanziarie e di accedervi e della capacità di assorbimento;
c)
dei propri impegni e delle prestazioni, sulla base di criteri e indicatori quali i progressi a livello politico, economico e sociale, la parità di genere, i progressi in materia di buon governo e diritti umani, e l'assorbimento efficace dell'aiuto, in particolare il modo in cui un paese sfrutta risorse limitate ai fini dello sviluppo, cominciando dalle proprie; e
d)
l'impatto potenziale dell'assistenza dell'Unione nei paesi partner.
Il processo di assegnazione delle risorse dà priorità ai paesi più bisognosi, in particolare quelli meno sviluppati, quelli a basso reddito e quelli in situazioni di crisi, post crisi, fragilità e vulnerabilità.
Si tiene conto di criteri quali l'indice di sviluppo umano, l'indice di vulnerabilità economica e altri indici pertinenti, anche per misurare la povertà e la disuguaglianza interne, al fine di sostenere l'analisi e l'individuazione dei paesi più bisognosi.
3. Le problematiche trasversali quali definite nel consenso europeo sono integrate in tutti i programmi. Sono inoltre integrati, ove opportuno, la prevenzione dei conflitti, il lavoro dignitoso e i cambiamenti climatici.
Si intende che le problematiche trasversali di cui al primo comma comprendono le seguenti dimensioni, a cui si presta particolare attenzione se le circostanze lo richiedono: la non discriminazione, i diritti di persone che appartengono a minoranze, i diritti di persone con disabilità, i diritti di persone con malattie potenzialmente letali e altri gruppi vulnerabili, i diritti fondamentali dei lavoratori e l'inclusione sociale, l'emancipazione delle donne, lo stato di diritto, lo sviluppo di capacità per i parlamenti e la società civile, e la promozione del dialogo, della partecipazione e della riconciliazione, nonché il rafforzamento istituzionale, anche a livello locale e regionale.
4. Nell'attuazione del presente regolamento si garantisce la coerenza politica per lo sviluppo e l'omogeneità con gli altri settori dell'azione esterna dell'Unione e con le altre politiche dell'Unione interessate, conformemente all'articolo 208 TFUE.
A tale proposito, le misure finanziate dal presente regolamento, comprese quelle gestite dalla Banca europea per gli investimenti (BEI), si basano sulle politiche di cooperazione allo sviluppo definite nell'ambito di strumenti quali accordi, dichiarazioni e piani d'azione tra l'Unione e i paesi partner e le regioni interessati, e sulle decisioni, gli interessi specifici, le priorità politiche e le strategie pertinenti dell'Unione.
5. L'Unione e gli Stati membri cercano di attivare frequenti e sistematici scambi di informazioni, anche con altri donatori, e incoraggiano un coordinamento e una complementarità maggiori tra i donatori, puntando su programmazioni pluriennali congiunte imperniate sulle strategie di riduzione della povertà o strategie di sviluppo equivalenti dei paesi partner. Essi possono intraprendere azioni congiunte, incluse analisi congiunte e risposte congiunte a tali strategie in cui si individuano settori prioritari d'intervento e si stabilisce una divisione dei compiti a livello di paese, mediante missioni congiunte estese a tutti i donatori e con il ricorso ad accordi di cofinanziamento e di cooperazione delegata.
6. L'Unione promuove un approccio multilaterale alle sfide globali e coopera con gli Stati membri a tal fine. Se del caso, incoraggia la cooperazione con le organizzazioni e gli organismi internazionali e con altri donatori bilaterali.
7. Le relazioni tra l'Unione e gli Stati membri, da un lato, e i paesi partner, dall'altro, hanno come fondamento e promuovono i valori condivisi dei diritti umani, della democrazia e dello stato di diritto, nonché i principi della titolarità e della responsabilità reciproca.
Inoltre, le relazioni con i paesi partner tengono conto del loro impegno e dei risultati conseguiti nel dare attuazione agli accordi internazionali e alle relazioni contrattuali con l'Unione.
8. L'Unione promuove una cooperazione effettiva con i paesi e le regioni partner, conformemente alle migliori prassi internazionali. Essa allinea il proprio sostegno alle loro strategie di sviluppo nazionali o regionali, alle politiche e alle procedure di riforma dei partner, ove possibile, e sostiene la titolarità democratica e la responsabilità interna e reciproca. A tal fine promuove:
a)
un processo di sviluppo trasparente e sotto la direzione e la titolarità del paese o della regione partner, mirato anche a incentivare le competenze locali;
b)
un approccio basato sui diritti, che comprenda tutti i diritti umani, sia civili che politici o economici, sociali e culturali, al fine di integrare i principi dei diritti umani nell'attuazione del presente regolamento, aiutare i paesi partner a ottemperare ai loro obblighi internazionali in materia di diritti umani e sostenere i detentori di diritti, con particolare attenzione per i gruppi poveri e vulnerabili, nel far valere i loro diritti;
c)
la partecipazione alle decisioni della popolazione dei paesi partner, approcci allo sviluppo inclusivi e partecipativi e un ampio coinvolgimento di tutti i segmenti della società nel processo di sviluppo e nel dialogo nazionale e regionale, compreso il dialogo politico. Particolare attenzione è prestata ai ruoli rispettivi dei parlamenti, delle autorità locali e della società civile, anche in materia di partecipazione, supervisione e responsabilità;
d)
modalità e strumenti di cooperazione efficaci, come previsto all'articolo 4 del regolamento (UE) n. 236/2014, in linea con le migliori pratiche dell'OCSE/DAC, compreso il ricorso a strumenti innovativi quali combinazioni di prestiti e sovvenzioni e altri dispositivi di condivisione dei rischi, in settori e paesi selezionati, e l'impegno del settore privato, tenendo debitamente conto delle questioni della sostenibilità del debito, del numero di tali meccanismi e dell'obbligo di valutazione sistematica dell'impatto conformemente agli obiettivi del presente regolamento, in particolare la riduzione della povertà.
Tutti i programmi, gli interventi e le modalità e gli strumenti di cooperazione sono adattati alle circostanze particolari di ciascun paese o regione partner e sono incentrati su approcci per programma, sulla concessione di aiuti finanziari prevedibili, sulla mobilitazione di risorse private, provenienti anche dal settore privato locale, sull'accesso universale e non discriminatorio ai servizi di base e sullo sviluppo e l'impiego di sistemi per paese;
e)
la mobilitazione delle entrate nazionali tramite il rafforzamento delle politiche di bilancio dei paesi partner onde ridurre la povertà e la dipendenza dagli aiuti;
f)
un migliore impatto delle politiche e della programmazione attraverso il coordinamento, la coerenza e l'armonizzazione tra donatori al fine di creare sinergie, ridurre sovrapposizioni e doppioni, migliorare la complementarità e sostenere iniziative estese a tutti i donatori;
g)
il coordinamento nei paesi e nelle regioni partner improntato a orientamenti e principi di migliori prassi concordati in materia di coordinamento e efficacia degli aiuti;
h)
approcci di sviluppo basati sui risultati, anche tramite quadri di riferimento trasparenti condotti dai paesi e basati, ove opportuno, su traguardi e indicatori internazionalmente convenuti, quali quelli degli OSM, per valutare e comunicare i risultati, compresi realizzazioni, esiti e ripercussioni degli aiuti allo sviluppo.
9. L'Unione sostiene, ove opportuno, la cooperazione e il dialogo bilaterali, regionali e multilaterali, la dimensione di sviluppo degli accordi di partenariato e la cooperazione triangolare. L'Unione promuove la cooperazione sud-sud.
10. La Commissione informa il Parlamento europeo, con cui intrattiene uno scambio sistematico di opinioni.
11. La Commissione intrattiene scambi sistematici di informazioni con la società civile e le autorità locali.
12. Nelle sue attività di cooperazione allo sviluppo l'Unione si avvale, ove opportuno, delle esperienze di riforma e di transizione degli Stati membri e degli insegnamenti tratti e li condivide.
13. L'assistenza dell'Unione a norma del presente regolamento non è utilizzata per finanziare l'acquisto di armi o munizioni o operazioni che hanno obiettivi militari o di difesa.
TITOLO II
PROGRAMMI
Articolo 4
Attuazione dell'assistenza dell'Unione
L'assistenza dell'Unione è posta in essere conformemente al regolamento (UE) n. 236/2014 tramite:
a)
i programmi geografici;
b)
i programmi tematici, composti da:
i)
un programma di «beni pubblici e sfide globali», e
ii)
un programma di «organizzazioni della società civile e delle autorità locali», e
c)
un programma panafricano.
Articolo 5
Programmi geografici
1. La cooperazione dell'Unione nell'ambito del presente articolo riguarda azioni di natura nazionale, regionale, transregionale e continentale.
2. I programmi geografici comprendono attività di cooperazione, nei settori di pertinenza:
a)
a livello regionale con i paesi partner di cui all'articolo 1, paragrafo 1, lettera a), in particolare al fine di attenuare l'impatto della modulazione nei paesi partner in cui si registrano diseguaglianze marcate o in aumento; o
b)
a livello bilaterale:
i)
con i paesi partner che non sono a reddito medio-alto secondo l'elenco dei paesi in via di sviluppo dell'OCSE/DAC o il cui prodotto interno lordo non è superiore all'1 % del prodotto interno lordo mondiale;
ii)
in casi eccezionali, ivi incluso in vista dell'eliminazione graduale delle sovvenzioni per lo sviluppo, la cooperazione bilaterale può essere intrapresa anche con un numero limitato di paesi partner, laddove ciò sia debitamente giustificato a norma dell'articolo 3, paragrafo 2. L'eliminazione graduale ha luogo in stretto coordinamento con altri donatori. La conclusione di tale tipo di cooperazione è accompagnata, laddove opportuno, da un dialogo politico con i paesi interessati incentrato sulle esigenze dei gruppi più poveri e vulnerabili.
3. Per conseguire gli obiettivi di cui all'articolo 2, i programmi geografici sono elaborati in base ai settori di cooperazione previsti dal consenso europeo e sue successive modifiche concordate, nonché in base ai seguenti settori di cooperazione:
a)
diritti umani, democrazia e buon governo:
i)
diritti umani, democrazia e stato di diritto;
ii)
parità di genere, emancipazione e parità di opportunità per le donne;
iii)
gestione del settore pubblico a livello centrale e locale;
iv)
politica e amministrazione fiscale;
v)
lotta contro la corruzione;
vi)
società civile e autorità locali;
vii)
promozione e tutela dei diritti dei minori;
b)
crescita inclusiva e sostenibile per lo sviluppo umano:
i)
sanità, istruzione, protezione sociale, occupazione e cultura;
ii)
clima imprenditoriale, integrazione regionale e mercati mondiali;
iii)
agricoltura sostenibile, sicurezza alimentare e nutrizionale;
iv)
energia sostenibile;
v)
gestione delle risorse naturali, comprese le risorse terrestri, forestali e idriche;
vi)
cambiamenti climatici e ambiente;
c)
altri settori significativi per lo sviluppo:
i)
migrazione e asilo;
ii
collegamento tra aiuti umanitari e cooperazione allo sviluppo;
iii)
resilienza e riduzione del rischio di catastrofi;
iv)
sviluppo e sicurezza, inclusa la prevenzione dei conflitti.
4. Ulteriori dettagli dei settori di cooperazione di cui al paragrafo 3 sono previsti nell'allegato I.
5. Nell'ambito di ciascun programma bilaterale, l'assistenza dell'Unione si concentra in linea di principio su tre settori al massimo, da convenire ove possibile con il paese partner interessato.
Articolo 6
Programmi tematici
1. Le azioni intraprese tramite i programmi tematici aggiungono valore alle azioni finanziate dai programmi geografici e sono complementari e coerenti con queste.
2. La programmazione delle azioni tematiche è soggetta ad almeno una delle seguenti condizioni:
a)
gli obiettivi politici dell'Unione stabiliti dal presente regolamento non possono essere conseguiti in modo adeguato e efficace tramite programmi geografici, ivi compreso, se del caso, qualora il programma geografico non esista o sia stato sospeso o nel caso in cui non sia stato raggiunto un accordo con il paese partner interessato;
b)
le azioni riguardano iniziative mondiali a sostegno di obiettivi di sviluppo internazionalmente convenuti o beni pubblici e sfide globali;
c)
le azioni hanno natura multiregionale, multinazionale e/o trasversale;
d)
le azioni sono intese a realizzare politiche innovative o iniziative volte a indirizzare azioni future;
e)
le azioni rispecchiano una priorità politica dell'Unione o un obbligo o un impegno internazionale dell'Unione pertinente al settore della cooperazione allo sviluppo.
3. Se non diversamente previsto dal presente regolamento, le azioni tematiche vanno a beneficio diretto dei paesi o territori di cui all'articolo 1, paragrafo 1, lettera b), e sono realizzate in tali paesi o territori. Tali azioni possono essere realizzate al di fuori di detti paesi o territori se ciò consente di conseguire gli obiettivi del programma interessato nel modo più efficace.
Articolo 7
Beni pubblici e sfide globali
1. L'obiettivo dell'assistenza dell'Unione nell'ambito del programma «Beni pubblici e sfide globali» è sostenere azioni in settori da trarre da:
a)
ambiente e cambiamenti climatici;
b)
energia sostenibile;
c)
sviluppo umano, compresi lavoro dignitoso, giustizia sociale e cultura;
d)
sicurezza alimentare e nutrizionale e agricoltura sostenibile, nonché
e)
migrazione e asilo.
2. Ulteriori dettagli sui settori di cooperazione di cui al paragrafo 1 figurano nella parte A dell'allegato II.
Articolo 8
Organizzazioni della società civile e autorità locali
1. Obiettivo dell'assistenza dell'Unione nell'ambito del programma «Organizzazioni della società civile e autorità locali» è consolidare le organizzazioni della società civile e le autorità locali nei paesi partner e, ove previsto dal presente regolamento, nell'Unione e nei beneficiari ammissibili ai sensi del regolamento (UE) n. 231/2014.
Le azioni da finanziare sono realizzate in primo luogo dalle organizzazioni della società civile e dalle autorità locali. Ove opportuno, al fine di garantirne l'efficacia, tali azioni possono essere realizzate da altri attori a vantaggio delle organizzazioni della società civile e delle autorità locali interessate.
2. Ulteriori dettagli sui settori di cooperazione di cui al presente articolo figurano nella parte B dell'allegato II.
Articolo 9
Programma panafricano
1. Obiettivo dell'assistenza dell'Unione a norma del programma panafricano è sostenere il partenariato strategico tra l'Africa e l'Unione, come successivamente modificato e integrato, per coprire le attività di natura transregionale, continentale o mondiale in e con l'Africa.
2. Il programma panafricano provvede alla complementarietà e alla coerenza con altri programmi di cui al presente regolamento, nonché con altri strumenti per il finanziamento dell'azione esterna dell'Unione, nello specifico il Fondo europeo di sviluppo e lo strumento europeo di vicinato.
3. Ulteriori dettagli sui settori di cooperazione di cui al presente articolo figurano nell'allegato III.
TITOLO III
PROGRAMMAZIONE E ASSEGNAZIONE DEI FONDI
Articolo 10
Quadro generale
1. Nel caso dei programmi geografici, i programmi indicativi pluriennali per i paesi e le regioni partner sono elaborati partendo da un documento di strategia, come previsto all'articolo 11.
Nel caso dei programmi tematici, i programmi indicativi pluriennali sono elaborati conformemente all'articolo 13.
Il programma indicativo pluriennale panafricano è elaborato conformemente all'articolo 14.
2. La Commissione adotta le misure di esecuzione di cui all'articolo 2 del regolamento (UE) n. 236/2014 in base ai documenti di programmazione di cui agli articoli 11, 13 e 14 del presente regolamento.
3. Il sostegno dell'Unione può essere erogato anche tramite misure non previste dai documenti di programmazione di cui agli articoli 11, 13 e 14 del presente regolamento, come stabilito dall'articolo 2 del regolamento (UE) n. 236/2014.
4. In una prima fase e durante tutto il processo di programmazione, l'Unione e gli Stati membri si consultano vicendevolmente al fine di favorire la complementarità e la coerenza tra le rispettive attività di cooperazione. Tali consultazioni possono portare a una programmazione congiunta tra l'Unione e gli Stati membri. L'Unione consulta inoltre altri donatori e attori dello sviluppo, la società civile e le autorità regionali e locali, ivi compresi i rappresentanti della società civile, le autorità locali e altri organismi di esecuzione. Il Parlamento europeo è informato.
5. La programmazione ai sensi del presente regolamento tiene nella debita considerazione i diritti umani e la democrazia nei paesi partner.
6. I fondi di cui al presente regolamento possono rimanere non assegnati al fine di assicurare una risposta appropriata dell'Unione in caso di circostanze impreviste, soprattutto in situazioni fragili, di crisi e post-crisi, nonché per consentire la sincronizzazione con i cicli strategici dei paesi partner e l'adeguamento delle assegnazioni finanziarie indicative a seguito delle revisioni effettuate a norma dell'articolo 11, paragrafo 5, dell'articolo 13, paragrafo 2, e dell'articolo 14, paragrafo 3. L'impiego di tali fondi, che possono essere successivamente assegnati o riassegnati secondo le procedure di cui all'articolo 15, è deciso in una data successiva conformemente al regolamento (UE) n. 236/2014.
La quota di fondi che resta non assegnata a livello di ciascun tipo di programma non supera il 5 %, eccetto a fini di sincronizzazione e per i paesi di cui all'articolo 12, paragrafo 1.
7. Fatto salvo l'articolo 2, paragrafo 3, la Commissione può prevedere uno specifico stanziamento di fondi al fine di assistere i paesi e le regioni partner nel rafforzamento della loro cooperazione con le regioni ultraperiferiche limitrofe dell'Unione.
8. Le programmazioni o revisioni di programmi che hanno luogo dopo la pubblicazione della relazione di revisione intermedia di cui all'articolo 17 del regolamento (UE) n. 236/2014 tengono conto dei risultati, delle risultanze e conclusioni di tale relazione.
Articolo 11
Documenti di programmazione per i programmi geografici
1. La preparazione, l'attuazione e il riesame di tutti i documenti di programmazione ai sensi del presente articolo rispettano i principi della coerenza strategica dello sviluppo e quelli dell'efficacia degli aiuti, vale a dire titolarità democratica, partenariato, coordinamento, armonizzazione, allineamento con i paesi partner o i sistemi regionali, trasparenza, responsabilità reciproca, orientamento ai risultati, come previsto all'articolo 3, paragrafi da 4 a 8. Ove possibile, il periodo di programmazione è sincronizzato con i cicli strategici del paese partner.
I documenti di programmazione per i programmi geografici, compresi i documenti di programmazione congiunta, si basano, per quanto possibile, su un dialogo tra l'Unione, gli Stati membri interessati e il paese o la regione partner interessati, compresi i parlamenti nazionali e regionali, e coinvolge la società civile, le autorità locali e altre parti, così da migliorare la titolarità del processo e incoraggiare il sostegno alle strategie nazionali di sviluppo, in particolare quelle volte alla riduzione della povertà.
2. I documenti di strategia sono elaborati dall'Unione per il paese o la regione partner interessati per fornire un quadro coerente per la cooperazione allo sviluppo tra l'Unione e detto paese o regione partner, in linea con le finalità globali, l'ambito d'applicazione, gli obiettivi, i principi e le disposizioni d'intervento di cui al presente regolamento.
3. I documenti di strategia non sono richiesti:
a)
quando il paese ha elaborato una strategia di sviluppo nazionale sotto forma di piano di sviluppo nazionale, o simile documento di sviluppo, accettato dalla Commissione quale base per il corrispondente programma indicativo pluriennale al momento dell'adozione dello stesso;
b)
nel caso di paesi o regioni per i quali è stato elaborato un documento quadro congiunto che definisce una strategia globale dell'Unione, comprensivo di un capitolo specifico sulla politica di sviluppo;
c)
nel caso di paesi o regioni per i quali l'Unione e gli Stati membri hanno concordato un documento di programmazione pluriennale congiunta;
d)
per le regioni che hanno una strategia convenuta di concerto con l'Unione;
e)
nel caso di paesi in cui l'Unione intende sincronizzare la propria strategia con un nuovo ciclo nazionale che inizi anteriormente al 1o gennaio 2017; in tali casi il programma indicativo pluriennale per il periodo transitorio compreso tra il 1o gennaio 2014 e l'inizio del nuovo ciclo nazionale contiene la risposta dell'Unione per tale paese;
f)
per i paesi o le regioni che ricevono un'assegnazione di fondi dell'Unione nell'ambito del presente regolamento non superiore a 50 000 000 di EUR per il periodo 2014-2020.
Nei casi di cui alle lettere b) e f) del primo comma, il programma indicativo pluriennale per il paese o regione interessati contiene la strategia di sviluppo dell'Unione per tale paese o regione.
4. I documenti di strategia sono soggetti a revisione intermedia o a una revisione base ad hoc, secondo necessità, conformemente agli opportuni principi e procedure definiti dagli accordi di partenariato e di cooperazione conclusi con i paesi e le regioni partner interessati.
5. Programmi indicativi pluriennali per programmi geografici sono elaborati per ciascun paese o regione che riceve un'assegnazione finanziaria indicativa di fondi dell'Unione nell'ambito del presente regolamento. A eccezione dei paesi e delle regioni di cui alle lettere e) e f) del primo comma del paragrafo 3, tali documenti sono elaborati in base a documenti di strategia o documenti equivalenti di cui al paragrafo 3.
Ai fini del presente regolamento, il documento di programmazione pluriennale congiunta di cui al paragrafo 3, primo comma, lettera c), del presente articolo può considerato il programma indicativo pluriennale se rispetta i principi e le condizioni di cui al presente paragrafo, anche per quanto riguarda l'assegnazione indicativa di fondi, e le procedure di cui all'articolo 15.
I programmi indicativi pluriennali per programmi geografici precisano i settori individuati come prioritari per il finanziamento dell'Unione, gli obiettivi specifici, i risultati attesi, indicatori di rendimento chiari, specifici e trasparenti e le assegnazioni finanziarie indicative, complessive e per priorità e, se del caso, le modalità di aiuto.
Nell'ambito di ciascun programma geografico la Commissione adotta le assegnazioni finanziarie indicative pluriennali conformemente ai principi generali del presente regolamento, sulla base dei criteri di cui all'articolo 3, paragrafo 2, e tenendo presente la specificità dei diversi programmi e le difficoltà particolari dei paesi o delle regioni in situazioni di crisi, vulnerabilità, fragilità, conflitto o dei paesi a rischio di catastrofi.
Se necessario, le assegnazioni finanziarie possono essere indicate sotto forma di massimo e minimo e/o alcuni fondi possono essere lasciati in parte non assegnati. Non può essere prevista alcuna assegnazione finanziaria indicativa dopo il periodo 2014/2020, a meno di non essere specificamente soggetta alla disponibilità di risorse oltre tale periodo.
I programmi indicativi pluriennali per programmi geografici possono essere, se necessario, riesaminati anche ai fini di un'efficace attuazione, tenendo conto di revisioni intermedie o ad hoc del documento di strategia su cui si basano.
Le assegnazioni finanziarie indicative, le priorità, gli obiettivi specifici, i risultati attesi, gli indicatori di rendimento e, se del caso, le modalità di aiuto. possono parimenti essere adattate in esito a revisioni, in particolare in seguito a situazioni di crisi o post crisi
Tali revisioni dovrebbero contemplare le esigenze nonché l'impegno e i progressi in relazione agli obiettivi convenuti in materia di sviluppo, anche per quanto riguarda i diritti umani, la democrazia, lo stato di diritto e il buon governo.
6. La Commissione riferisce sulla programmazione congiunta con gli Stati membri nella relazione intermedia di cui all'articolo 17 del regolamento (UE) n. 236/2014, presentando anche raccomandazioni nei casi di programmazione congiunta non pienamente realizzata.
Articolo 12
Programmazione per i paesi e regioni in situazioni di crisi, post crisi o di fragilità
1. Nell'elaborare i documenti di programmazione per i paesi e le regioni in situazioni di crisi, post crisi, o di fragilità, o esposti alle catastrofi naturali, sono tenute debitamente in considerazione la vulnerabilità, le esigenze e le circostanze speciali dei paesi o delle regioni interessati.
È opportuno prestare la dovuta attenzione alle misure di prevenzione dei conflitti, di consolidamento dello Stato e della pace, di riconciliazione e di ricostruzione post conflitto, nonché al ruolo delle donne e ai diritti dei minori in tali processi.
Quando un paese o una regione partner è direttamente coinvolto o colpito da una situazione di crisi, post crisi o di fragilità, è rivolta particolare attenzione al potenziamento del coordinamento tra aiuti, risanamento e sviluppo tra tutti i pertinenti attori per favorire la transizione da una situazione di emergenza alla fase di sviluppo.
I documenti di programmazione per i paesi e le regioni in una situazioni di fragilità o soggetti a catastrofi naturali prevedono interventi di preparazione e prevenzione delle catastrofi e di gestione delle conseguenze di questi fenomeni, affrontano il problema della vulnerabilità agli shock e rafforzano la resilienza.
2. Per motivi imperativi d'urgenza debitamente giustificati, quali crisi o minacce immediate per la democrazia, lo stato di diritto, i diritti umani o le libertà fondamentali, la Commissione può adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili secondo la procedura di cui all'articolo 16, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 236/2014,per modificare i documenti di strategia e i programmi indicativi pluriennali di cui all'articolo 11 del presente regolamento.
Queste revisioni possono comportare una strategia specifica e adattata per garantire la transizione verso la cooperazione e lo sviluppo di lungo termine, promuovere un coordinamento migliore e il passaggio dagli strumenti di politica umanitaria a quelli di politica di sviluppo.
Articolo 13
Documenti di programmazione per i programmi tematici
1. I programmi indicativi pluriennali per i programmi tematici definiscono la strategia dell'Unione sul tema interessato e, in ordine al programma «Beni pubblici e sfide globali», per ciascun settore di cooperazione, le priorità individuate ai fini del finanziamento dell'Unione, gli obiettivi specifici, i risultati attesi, indicatori di prestazione chiari, specifici e trasparenti, la situazione internazionale e le attività dei principali partner e, se applicabili, le modalità di aiuto.
Ove opportuno, essi indicano le risorse e le priorità d'intervento per la partecipazione a iniziative globali.
I programmi indicativi pluriennali per i programmi tematici sono complementari rispetto ai programmi geografici e coerenti con i documenti di strategia di cui all'articolo 11, paragrafo 2.
2. I programmi indicativi pluriennali per i programmi tematici specificano l'assegnazione finanziaria indicativa, complessiva, per settore di cooperazione e per priorità. Se necessario, l'assegnazione finanziaria indicativa può essere indicata sotto forma di massimo e/o minimo. Tali fondi possono essere lasciati non assegnati.
I programmi indicativi pluriennali per i programmi tematici sono riesaminati, se necessario, per garantire un'attuazione efficace, tenendo presenti le revisioni intermedie o ad hoc.
Le assegnazioni finanziarie indicative, le priorità, gli obiettivi specifici, i risultati attesi, gli indicatori di rendimento e, se del caso, le modalità di aiuto possono parimenti essere adattate in esito a revisioni.
Articolo 14
Documenti di programmazione per il programma panafricano
1. La preparazione, l'attuazione e la revisione dei documenti di programmazione per il programma panafricano rispettano i principi dell'efficacia degli aiuti come previsto all'articolo 3, paragrafi da 4 a 8.
I documenti di programmazione per il programma panafricano si basano su un dialogo che coinvolga tutte le parti interessate pertinenti, a esempio il Parlamento panafricano.
2. Il programma indicativo pluriennale per il programma panafricano definisce le priorità individuate ai fini del finanziamento, gli obiettivi specifici, i risultati attesi, indicatori di prestazione chiari, specifici e trasparenti e, se del caso, le modalità di aiuto.
Il programma indicativo pluriennale per il programma panafricano è coerente con i programmi geografici e tematici.
3. Il programma indicativo pluriennale per il programma panafricano specifica l'assegnazione finanziaria indicativa, complessiva, per settore di cooperazione e per priorità. Se necessario, l'assegnazione finanziaria indicativa può essere indicata sotto forma di massimo e minimo.
Il programma indicativo pluriennale per il programma panafricano può essere rivisto, se necessario, per rispondere a sfide impreviste o a problemi di attuazione, nonché per tenere conto di eventuali revisioni del partenariato strategico.
Articolo 15
Approvazione dei documenti di strategia e adozione dei programmi indicativi pluriennali
1. La Commissione approva i documenti di strategia di cui all'articolo 11 e adotta i programmi indicativi pluriennali di cui agli articoli 11, 13 e 14 mediante atti di esecuzione. tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura d'esame di cui al l'articolo 16, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 236/2014. Detta procedura si applica anche a revisioni aventi come effetto modifiche significative della strategia o della relativa programmazione.
2. Per imperativi motivi di urgenza debitamente giustificati, come crisi o minacce immediate per la democrazia, lo stato di diritto, i diritti umani e le libertà fondamentali, la Commissione può rivedere i documenti di strategia di cui all'articolo 11 del presente regolamento e i programmi indicativi pluriennali di cui agli articoli 11, 13 e 14 del presente regolamento secondo la procedura di cui all'articolo 16, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 236/2014.
TITOLO IV
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 16
Partecipazione di paesi terzi non ammissibili in forza del presente regolamento
In circostanze eccezionali e debitamente giustificate e fatto salvo l'articolo 2, paragrafo 3, del presente regolamento, al fine di garantire la coerenza e l'efficacia dei finanziamenti dell'Unione o promuovere la cooperazione regionale o transregionale, la Commissione può decidere nell'ambito dei programmi indicativi pluriennali conformemente all'articolo 15 del presente regolamento o delle misure di esecuzione pertinenti conformemente all'articolo 2 del regolamento (UE) n. 236/2014, di estendere l'ammissibilità delle azioni a paesi e territori che non potrebbero altrimenti beneficiare dei finanziamenti in forza dell'articolo 1 del presente regolamento, laddove l'azione da realizzare è di portata mondiale, regionale, transregionale o transfrontaliera.
Articolo 17
Delega di potere alla Commissione
1. Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all'articolo 18 per modificare:
a)
i dettagli dei settori di cooperazione menzionati:
i)
all'articolo 5, paragrafo 3 di cui all'allegato I, Parti A e B;
ii)
all'articolo 7, paragrafo 2 di cui all'allegato II, Parte A;
iii)
all'articolo 8, paragrafo 2 di cui all'allegato II, Parte B;
iv)
all'articolo 9, paragrafo 3 di cui all'allegato III, in particolare nel seguito da riservare ai vertici Africa-UE;
b)
le assegnazioni finanziarie indicative nell'ambito dei programmi geografici e del programma tematico «Beni pubblici e sfide globali» di cui all'allegato IV. Le modifiche non producono l'effetto di diminuire l'importo iniziale per oltre il 5 % a eccezione delle assegnazioni nell'ambito dell'allegato IV, punto 1), lettera b).
2. In particolare, a seguito della pubblicazione della relazione di revisione intermedia di cui all'articolo 17 del regolamento (UE) n. 236/2014 e in base alle raccomandazioni contenute nella relazione stessa, entro il 31 marzo 2018 la Commissione adotta gli atti delegati di cui al paragrafo 1 del presente articolo.
Articolo 18
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all'articolo 17 è conferito per il periodo di validità del presente regolamento.
3. La delega di potere di cui all'articolo 17 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta Ufficiale dell'Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L'atto delegato adottato ai sensi dell'articolo 17 entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 19
Comitato
1. La Commissione è assistita da un comitato («comitato DCI»). Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Un osservatore della BEI partecipa ai lavori del comitato DCI per quanto riguarda le questioni concernenti la BEI.
Articolo 20
Dotazione finanziaria
1. La dotazione finanziaria per l'esecuzione del presente regolamento per il periodo 2014-2020 è pari a 19 661 639 000 EUR.
Gli stanziamenti annuali sono autorizzati dal Parlamento europeo e dal Consiglio entro i limiti del quadro finanziario pluriennale.
2. Gli importi indicativi assegnati a ciascun programma di cui agli articoli da 5 a 9 per il periodo 2014-2020 sono riportati nell'allegato IV.
3. Conformemente all'articolo 18, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 1288/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (16), un importo indicativo di 1 680 000 000 EUR, così come stabilito da strumenti di vario tipo per il finanziamento dell'azione esterna (strumento di cooperazione allo sviluppo, strumento europeo di vicinato, strumento di partenariato e lo strumento di assistenza preadesione), è assegnato ad azioni sulla mobilità a scopo di apprendimento da o verso paesi partner ai sensi del regolamento (UE) n. 1288/2013, nonché alla cooperazione e al dialogo politico con le autorità, le istituzioni e le organizzazioni di questi paesi.
Il regolamento (UE) n. 1288/2013 si applica all'utilizzo di tali fondi.
Il finanziamento è reso disponibile attraverso due attribuzioni pluriennali che coprono, rispettivamente, i primi quattro anni e i tre anni rimanenti. L'assegnazione di tali fondi è fissata nella programmazione indicativa pluriennale di cui al presente regolamento, in linea con le necessità e le priorità individuate dei paesi interessati. Le assegnazioni possono essere riviste in caso di gravi circostanze impreviste o di profondi mutamenti politici in linea con le priorità esterne dell'Unione.
4. Il finanziamento a norma del presente regolamento alle azioni di cui al paragrafo 3 non supera 707 000 000 EUR. I fondi provengono dalle assegnazioni finanziarie per i programmi geografici, e sono specificati la distribuzione regionale attesa e il tipo di azioni da finanziare. I fondi in forza del presente regolamento per il finanziamento delle azioni previste dal regolamento (UE) n. 1288/2013 sono utilizzati per le azioni a beneficio dei paesi partner di cui al presente regolamento, con particolare attenzione ai paesi più poveri. Le azioni per la mobilità degli studenti e del personale, finanziata mediante assegnazioni dal presente regolamento, si concentra su ambiti rilevanti per lo sviluppo inclusivo e sostenibile dei paesi in via di sviluppo.
5. La Commissione include nella relazione annuale sull'attuazione del presente regolamento di cui all'articolo 13 del regolamento (UE) n. 236/2014 un elenco di tutte le azioni di cui al paragrafo 3 del presente articolo sono finanziate dal presente regolamento, compresa la loro conformità con gli obiettivi e i principi di cui agli articoli 2 e 3 del presente regolamento.
Articolo 21
Servizio europeo per l'azione esterna
Il presente regolamento si applica conformemente alla decisione 2010/427/UE.
Articolo 22
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica dal 1o gennaio 2014 fino al 31 dicembre 2020.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, l'11 marzo 2014