ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 153/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти относно изискванията към централните контрагенти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 25, параграф 8, член 26, параграф 9, член 29, параграф 4, член 34, параграф 3, член 41, параграф 5, член 42, параграф 5, член 44, параграф 2, член 45, параграф 5, член 46, параграф 3, член 47, параграф 8 и член 49, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите от настоящия регламент са тясно свързани помежду си, тъй като се отнасят до организационните изисквания, в т.ч. съхраняването на данни и непрекъснатостта на стопанската дейност, и пруденциалните изисквания, в т.ч. по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд, механизмите за контрол на ликвидния риск, каскадния принцип при неизпълнение, обезпеченията, инвестиционната политика, преразглеждането на модели, стрес тестове и бек тестове. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял III и дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на финансовите пазари настоящият регламент следва да вземе предвид издадените от Комитета по платежни и сетълмент системи и Международната организация на комисиите по ценни книжа принципи по отношение на пазарните инфраструктури (по-долу „Принципи на КПСС - МОКЦК“), които служат като световен еталон за регулаторните изисквания към централните контрагенти (по-долу „ЦК“).
(3)
За да бъдат гарантирани сигурността и стабилността на ЦК при всякакви пазарни условия, е от основно значение ЦК да приемат процедури за разумно управление на риска, надлежно обхващащи всички рискове, на които те са или може да бъдат изложени. В тази връзка стандартите за управление на риска, прилагани на практика от ЦК, следва да бъдат по-строги от посочените в настоящия регламент, ако това се счита за целесъобразно с оглед управлението на риска.
(4)
За да бъдат ясно установени ограниченият брой произхождащи от Регламент (ЕС) № 648/2012 концепции, както и за да бъдат определени техническите понятия, необходими за разработването на настоящия технически стандарт, е необходимо да бъдат определени няколко понятия.
(5)
Важно е да се гарантира, че признатите ЦК от трета държава не нарушават нормалното функциониране на пазарите в Съюза. За целта е особено важно да бъде гарантирано, че признатите ЦК не са в състояние да занижат своите изисквания по отношение на управлението на риска под стандартите на Съюза, което може да създаде предпоставки за регулаторен арбитраж. Информацията, която трябва да се предостави на ЕОЦКП във връзка с признаването на ЦК от трета държава, следва да позволи на ЕОЦКП да прецени дали въпросният ЦК отговаря изцяло на пруденциалните изисквания, приложими в тази трета държава. Освен това с определянето на еквивалентността от страна на Комисията следва да се гарантира, че законовите и подзаконовите разпоредби на третата държава са еквивалентни на всяка от разпоредбите по дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 и по настоящия регламент.
(6)
За да се осигури подходящо равнище на защита на инвеститорите, при признаването на ЦК от трета държава Европейският орган за ценни книжа и пазари (по-долу „ЕОЦКП“) може да изиска допълнителна информация освен строго необходимата за установяване дали са изпълнени условията по Регламент (ЕС) № 648/2012.
(7)
Компетентният орган на третата държава извършва текуща оценка дали ЦК от тази трета държава спазва изцяло пруденциалните изисквания на третата държава. С информацията, която подалият заявление ЦК от трета държава трябва да предостави на ЕОЦКП, не би следвало да се цели дублиране на оценката на компетентния орган на третата държава, а да се гарантира, че ЦК е обект на ефективен надзор и правоприлагане в съответната трета държава и по този начин да се осигури висока степен на защита на инвеститорите.
(8)
За да може ЕОЦКП да извърши цялостна оценка, информацията, предоставена от подалия заявление ЦК от трета държава, следва да бъде допълнена от информацията, необходима за оценяване на ефективността на текущия надзор, изпълнителните правомощия и действията, предприети от компетентния орган на третата държава. Тази информация следва да се предоставя в рамките на споразумение за сътрудничество, установено в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Това споразумение за сътрудничество следва да гарантира, че ЕОЦКП бива своевременно информиран за всички надзорни мерки или действия по правоприлагане, предприети спрямо подалия заявление ЦК от трета държава, за всяка промяна на условията, при които на съответния ЦК е било предоставено разрешение, както и относно всяка актуализация на информацията, която ЦК е предоставил първоначално в процеса на признаване.
(9)
Изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 относно йерархичната структура на отчитане на вътрешния риск трябва да бъдат допълнително уточнени с оглед прилагане на рамка за управление на риска, която включва структурата, правата и отговорностите на вътрешния процес по управление на риска. В правилата за управление следва да бъдат отчитани различните режими на дружествено право в Съюза, за да се гарантира стабилната нормативна уредба за дейността на ЦК.
(10)
Ролята и отговорностите на функцията по проверка на съответствието на ЦК следва да бъдат уточнени, за да се гарантира, че ЦК прилага необходимите процедури за съблюдаване на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012 на Комисията (3).
(11)
Необходимо е ясно да се определят отговорностите на ръководния съвет и висшия ръководен състав, както и да се определят минимални изисквания за дейността на ръководния съвет, за да се гарантира, че организационната структура на ЦК му позволява да изпълнява неговите задачи и дейности по последователен и организиран начин. За гарантиране на отчетността е необходимо също да се установи ясна и пряка йерархична структура на отчитане.
(12)
С цел да се гарантира стабилното и разумно управление на ЦК е важно неговата политика за възнагражденията да не насърчава поемането на прекомерни рискове. Политиката за възнагражденията ще доведе до желаните последствия, ако тя бъде целесъобразно контролирана и преразглеждана от ръководния съвет, който следва да създаде специален комитет, надлежно следящ за изпълнението на политиката за възнагражденията.
(13)
За да се гарантира, че ЦК разполагат с човешките ресурси, необходими за изпълнението на всички техни задължения, че те са отговорни за изпълнението на своите дейности и че компетентните органи разполагат със съответните точки за контакт в рамките на поднадзорните им ЦК, ЦК следва да назначат поне директор по управление на риска, директор по проверка на съответствието и директор по технологиите
(14)
ЦК следва целесъобразно да оценяват и контролират доколко членовете на ръководния съвет, участващи в ръководните органи на различни дружества, могат да попаднат в конфликт на интереси както в рамките, така и извън групата на ЦК. Членовете на ръководния съвет не следва да бъдат възпрепятствани да участват в ръководни органи, освен когато това поражда конфликти на интереси.
(15)
За постигането на ефективна одитна функция ЦК следва да определи отговорностите и йерархичната структура на отчитане на своите вътрешни одитори, за да се гарантира, че съответните въпроси биват своевременно отнасяни до ръководния съвет на ЦК и компетентните органи. При установяването и поддържането на функцията по вътрешен одит следва ясно да бъдат определени нейната мисия, независимост и обективност, обхват и отговорност, правомощия, отчетност и стандарти на работа.
(16)
С оглед ефективното изпълнение на задълженията си съответният компетентен орган следва да разполага с достъп до цялата информация, необходима да се установи дали ЦК съблюдава условията на неговото разрешение. Тази информация следва да бъде своевременно предоставяна от ЦК.
(17)
Съхраняваните от ЦК данни следва да предоставят цялостна представа за кредитните експозиции на ЦК към клиринговите членове и да позволяват текущ мониторинг на произтичащия системен риск. Тези данни следва да позволяват на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на Европейската система на централните банки (по-долу „ЕСЦБ“) да пресъздадат по подходящ начин клиринговия процес с цел да се оцени съответствието му с регулаторните изисквания, включително изискванията за отчитане. Съхраняваните данни са полезни и за ЦК с оглед спазване на регулаторните изисквания и задължения към клиринговите членове, както и при съдебни спорове.
(18)
Данните, отчитани от ЦК пред регистрите на трансакции, следва да бъдат съхранявани, за да могат компетентните органи да проверят дали ЦК спазват задължението за отчетност, установено в Регламент (ЕС) № 648/2012, и да получат лесен достъп до информацията, която не може да бъде намерена в регистрите на трансакции.
(19)
По отношение на изискването за съхраняване на данни за сделките следва да се прилагат понятията, използвани при предвиденото в член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 задължение за отчетност, с което да се гарантира целесъобразното отчитане от страна на ЦК.
(20)
С оглед осигуряване непрекъснатостта на стопанската дейност при смущения алтернативният обработвателен център на ЦК следва да бъде достатъчно отдалечен и географски обособен от основния център, така че да не бъде засегнат от същото катастрофично събитие, което би могло да причини спирането на функциите на основния център. Необходимо е да бъдат подготвени сценарии, с помощта на които да се анализира въздействието от кризисни събития върху основните услуги, включително сценарии, които предвиждат спирането на функциите на системите вследствие на природно бедствие. Тези анализи следва да подлежат на периодичен преглед.
(21)
Като част от системно значимата инфраструктура на финансовите пазари ЦК следва да могат да възстановят основните си функции в рамките на два часа, като в идеалния случай техните резервни системи трябва да започнат обработката на данни непосредствено след настъпването на инцидент. ЦК следва също така да гарантират с много висока степен на вероятност, че няма да бъдат загубени данни.
(22)
При неизпълнение от страна на клирингов член е важно останалите участници на пазара да не понесат значителни загуби. Следователно посредством допълнителните обезпечения, предоставени от неизправната страна, ЦК трябва да осигурят най-малко покритието на съответната част от евентуалните загуби, които ЦК биха претърпели в рамките на процеса по приключване на вземането. Правилата следва да определят минималния процент, който допълнителните обезпечения следва да покриват за различните класове финансови инструменти. Освен това ЦК следва да прилагат принципи, позволяващи равнищата на допълнително обезпечаване да бъдат целесъобразно адаптирани според характеристиките на всеки финансов инструмент или портфейл, по отношение на който извършват клиринг.
(23)
Съществуването на силно конкурентна среда не следва да е причина за ЦК да намаляват допълнителното обезпечаване до равнища, които застрашават тяхната сигурност. Поради това при изчисляването на допълнителното обезпечение следва да се спазват специфични изисквания по отношение на неговите основни компоненти. В този смисъл допълнителните обезпечения следва да са съобразени с всички възможни пазарни условия, в т.ч. периоди на сътресения.
(24)
Следва да бъдат установени правила за определяне на подходящия процент и времевите хоризонти за периода на ликвидация и изчисляването на променливостта за минали периоди. Въпреки това, за да бъде гарантирано, че ЦК управляват надлежно риска, на който са изложени, е желателно да не се посочва подходът, който ЦК следва да предприеме за изчисляване на изискваното допълнително обезпечение по тези параметри. По същите причини ЦК не следва да бъдат възпрепятствани да използват различни надеждни методологични подходи за допълнително обезпечаване на ниво портфейл. Те следва да могат да прилагат методи, основани на корелациите между ценовия риск на финансовия инструмент или набора от финансови инструменти, по отношение на които те осъществяват клиринг, както и други подходящи методи, основани на еквивалентни статистически зависимости.
(25)
Когато се определя времевият период, през който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позицията на неизправната страна, ЦК следва да отчете съответните характеристики на финансови инструменти или портфейли, за които е осъществил клиринг, например степента на ликвидност и размера на позицията или нейната концентрация. ЦК следва да направи предпазлива оценка на времето, необходимо за цялостното приключване на позицията на неизправната страна след привличането на последното допълнително обезпечение, размера на позицията и нейната концентрация.
(26)
За да не се дестабилизира или влошава финансовата обстановка, ЦК следва, доколкото е възможно, да прилага далновидни методологии по отношение на допълнителните обезпечения, които ограничават вероятност от проциклични промени в изискванията за допълнително обезпечение, без това да нарушава устойчивостта на ЦК.
(27)
При извънборсовите деривати е обикновено оправдано използването на по-голям доверителен интервал, тъй като при тях ценообразуването може да бъде по-ненадеждно, а данните за минали периоди, на които се основават приблизителните оценки на експозицията - по-ограничени. ЦК може да извършват клиринг на извънборсови деривати, които не са засегнати от тези фактори и чиито характеристики на риска съвпадат с тези на борсово търгуваните деривати, като те следва да могат да извършват последователен клиринг на тези продукти независимо от метода на изпълнение.
(28)
Подходящото определение на екстремни, но реалистични пазарни условия представлява основен елемент от управлението на риска на ЦК. С оглед актуализирането на рамката за управление на риска на ЦК понятието екстремни, но реалистични пазарни условия не следва да се разглежда статично, а по-скоро като явление, което се променя с течение на времето и се различава за отделните пазари. Един пазарен сценарий може да бъде екстремен, но реалистичен за даден ЦК и същевременно да не бъде от голямо значение за друг ЦК. ЦК следва да изгради устойчива вътрешна рамка за определяне на пазарите, във връзка с които е изложен на риск, и да прилага общ минимален набор от стандарти за определяне на екстремните, но реалистични условия на всеки от определените пазари. Той следва също така да разгледа обективно възможността за настъпване на едновременни сътресения на няколко пазара.
(29)
За да бъде осигурено наличието на подходящи и надеждни правила за управление, използваната от ЦК рамка за установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия следва да бъде обсъдена от комитета за управление на риска и одобрена от ръководния съвет. Тя следва да подлежи най-малко веднъж годишно на преглед, резултатите от който биват обсъдени от комитета за управление на риска и след това представени пред ръководния съвет. Прегледът следва да гарантира, че промените в мащаба и концентрацията на експозициите на ЦК, както и тенденциите на пазарите, на които той оперира, са отразени в определението на екстремни, но реалистични пазарни условия. Този преглед обаче не следва да замества оценката, която ЦК текущо извършва на адекватността на своя гаранционен фонд съобразно променящите се пазарни условия.
(30)
За да се осигури ефективното управление на техния ликвиден риск, от ЦК следва да се изисква да изградят рамка за управление на ликвидния риск. Въпросната рамка следва да зависи от естеството на задълженията на ЦК и да обхваща инструментите, с които той разполага за оценка на своя ликвиден риск, за определяне на ликвидните затруднения, които могат да възникнат, и за гарантиране на адекватността на ликвидните му средства.
(31)
От ЦК следва да се изисква, когато оценява адекватността на ликвидните си средства, да взема предвид размера и ликвидността на ресурсите, с които разполага, както и евентуалния риск от концентрация на тези активи. Важно е ЦК да могат да установят всички основни видове концентрация на ликвиден риск в рамките на своите ресурси, за да могат при необходимост да получат незабавен достъп до ликвидните си ресурси. ЦК следва също така да отчетат допълнителните рискове, произтичащи от множеството взаимовръзки, взаимозависимости и концентрации.
(32)
Тъй като ликвидността по трансакциите трябва да бъде гарантирана към определената дата или дори в рамките на деня на трансакцията, ЦК може да използва парични средства при емитиращата централна банка, парични средства при кредитоспособни търговски банки, предварително договорени кредитни линии, предварително договорени репо сделки, високоликвидно обезпечение, държано при попечител, и инвестиции, които са леснодостъпни и обратими в парични средства при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия. Само при определени условия тези парични средства и обезпечения следва да се считат за предварително договорени ликвидни финансови ресурси.
(33)
За да се осигурят необходимите стимули за ЦК да спазва пруденциалните изисквания и да поддържа съответната сума на подходящо равнище, като същевременно избягва регулаторния арбитраж, е важно да се установи обща методология за изчисляване и поддържане на определен размер целеви собствени ресурси, с които ЦК следва да разполага и да използва съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Важно е тези ресурси, служещи за покриване на загуби от неизпълнение, да бъдат отделени и функционално независими от минималния изискуем капитал на ЦК, който покрива други рискове, на които ЦК може да бъде изложен.
(34)
За да им бъдат осигурени равностойни условия на конкуренция, е необходимо ЦК да прилагат съгласувана методология за изчисляване на собствените ресурси, които трябва да се използват съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Ако бъде позволено на ЦК да прилагат по своя преценка ненапълно изяснени методологии, отделните ЦК ще постигнат твърде различни резултати, като по този начин ще бъдат създадени стимули за регулаторен арбитраж. Ето защо е изключително важно методологията да не оставя възможност за индивидуална интерпретация от страна на ЦК. За тази цел би било целесъобразно да се използва обикновен процент, основан на ясно разграничими параметри и ясна методология, с което да се осигури съгласуваност при изчисляването на собствените ресурси на ЦК, които да бъдат използвани съгласно каскадния принцип при неизпълнение.
(35)
Следва да бъде установен минимален набор от критерии, за да се гарантира, че подходящото обезпечение е високоликвидно и може бързо да бъде превърнато в парични средства при минимално въздействие върху цената. Тези критерии следва да се отнасят до емитента на обезпечението, възможността то да бъде реализирано на пазара и дали неговата стойност се намира в правопропорционална зависимост от кредитоспособността на члена, предоставил обезпечението, с оглед покриване на евентуалния утежняващ риск. ЦК следва да може да прилага допълнителни критерии, необходими за постигане на желаното ниво на надеждност.
(36)
ЦК следва да приемат единствено високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск. За да се гарантира, че държаните от ЦК обезпечения са високоликвидни във всеки един момент, е необходимо ЦК да установят прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, както и да прилагат подходящи методологии за оценка. За целта ЦК следва също да използват граници на концентрация, с които се цели поддържането на необходимата диверсификация на обезпеченията, гарантираща, че те може да бъдат ликвидирани своевременно, без стойността им да бъде повлияна от значителен пазарен риск. Когато определят своите политики относно допустимите обезпечения и границите на концентрация, ЦК следва да вземат под внимание глобалната наличност на съответното обезпечение с оглед на потенциалните макроикономически ефекти на своите политики.
(37)
За да се избегне утежняващият риск, на клиринговите членове не следва като цяло да бъде разрешено да използват като обезпечение собствените си ценни книжа или ценни книжа, емитирани от дружество от тяхната група. ЦК следва да могат обаче да позволят на клиринговите членове да предоставят обезпечени облигации, които са защитени от неплатежоспособност на емитента. Съответното обезпечение следва все пак да бъде отделено по подходящ начин от емитента и да отговоря на минимални критерии за приемане на обезпечението. Клирингов член не следва да емитира финансови инструменти, чиято основна цел е да бъдат използвани като обезпечение от друг клирингов член.
(38)
За да се осигури стабилността на ЦК, те следва да приемат като обезпечение издадените от търговски банки гаранции единствено след задълбочена оценка на емитента и на правната, договорната и оперативната рамка на гаранцията. Необезпечените експозиции на ЦК към търговски банки следва да се избягват. Следователно гаранции на търговски банки могат да бъдат приемани само при строго определени условия. Тези условия са изпълнени обикновено на пазари, характеризиращи се с висока концентрация на търговски банки, които желаят да предоставят кредити на нефинансовите клирингови членове. Ето защо в тези случаи следва да се допускат по-високи граници на концентрация.
(39)
С цел да ограничи пазарния си риск ЦК следва да бъде задължен да преоценява ежедневно своите обезпечения. Той следва да прилага проценти за намаляване на стойността на обезпечението, които по предпазлив начин отразяват потенциалното намаление на стойността на обезпечението за интервала между неговата последна преоценка и момента, към който се счита за логично то да бъде ликвидирано при неблагоприятни пазарни условия. Степента на обезпеченост следва също така да е съобразена с потенциалните експозиции към утежняващ риск.
(40)
Прилагането на проценти за намаляване на стойността на обезпечението следва да помогне на ЦК да избегнат значителните и неочаквани корекции на размера на изискваното обезпечение, като по този начин се предотвратява, доколкото е възможно, процикличното въздействие.
(41)
Приеманите от ЦК обезпечения не следва да бъдат концентрирани върху ограничен брой емитенти или ограничен брой активи, с което се цели да се избегнат потенциалните значителни отрицателни ценови ефекти в случай на ускорена ликвидация на обезпечението. Поради тази причина концентрираните позиции от обезпечения не следва да се считат за високоликвидни.
(42)
Ликвидният, пазарният и кредитният риск следва да се разглеждат както на равнище портфейл, така и за всеки отделен финансов инструмент. Концентрацията на равнище портфейл може да има значителен отрицателен ефект върху ликвидността на обезпечението или на финансовите инструменти, в които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси, тъй като продажбата на значителни позиции при неблагоприятни пазарни условия вероятно ще доведе до намаляване на пазарната цена. По същата причина съхраняваните от ЦК обезпечения следва да се наблюдават и оценяват постоянно, за да се гарантира тяхната ликвидност.
(43)
Пазарите на енергийни деривати са много силно обвързани със стоковите спот пазари, които се характеризират с висок дял нефинансови клирингови членове. Голяма част от участниците на тези пазари са едновременно и производители на съответните стоки. Осигуряването на достатъчно обезпечение с цел пълно покриване на гаранциите на търговските банки би могло да накара тези нефинансови клирингови членове да се освободят от значителна част от текущите си позиции или да им попречи да продължат да осъществяват клиринг на своите позиции като пряк клирингов член на ЦК. Този процес би могъл да причини смущения на енергийните пазари, свързани с ликвидността и разнообразието на участниците на пазара. Поради това неговото прилагане следва да бъде отложено съгласно ясно установен график.
(44)
С цел да се осигури последователното прилагане на рамката, установена в Регламент (ЕС) № 648/2012, посочените в окончателните правила изисквания следва да бъдат аналогични за всички сектори. Енергийните дружества оперират понастоящем в добре уредена среда, която ще се нуждае от време за адаптация към установените нови изисквания с цел да се избегнат неблагоприятните последици за реалната икономика. Следователно за този тип пазари е желателно да се установи дата на прилагане, която ще позволи настоящата пазарна практика да бъде постепенно адаптирана, без да бъдат ненужно засегнати пазарната структура и ликвидността.
(45)
В инвестиционната политика на ЦК следва да се отдаде най-висок приоритет на принципите на запазване на капитала и постигане на максимална ликвидност. Инвестиционната политика следва също така да гарантира, че няма да възникнат конфликти с търговските интереси на ЦК.
(46)
Критериите, които финансовите инструменти следва да покриват, за да бъдат считани за приемливи инвестиции на ЦК, следва да са съобразени с принцип 16 от Принципите на КПСС - МОКЦК, за да се постигне съгласуваност в международен мащаб. По-специално от ЦК следва да бъде изискано да прилагат ограничителни стандарти към емитента на финансовия инструмент, прехвърляемостта на финансовия инструмент и кредитния, пазарния, валутния и свързания с променливостта риск на финансовия инструмент. ЦК следва да гарантира, че неговите прекомерни експозиции към даден финансов инструмент, вид финансов инструмент, отделен емитент, вид емитент или индивидуален попечител не засягат мерките, предприети за ограничаване на рисковите експозиции на неговите инвестиции.
(47)
Когато използва деривати, ЦК се излага на допълнителни кредитни и пазарни рискове и затова е необходимо да се определи ограничен набор от обстоятелства, при които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси в деривати. Като бъде отчетено, че целта на ЦК е да неутрализира пазарния риск, единствените рисковете, които ЦК ще трябва да хеджира, са свързани с приетото от него обезпечение или произтичат от неизпълнение на клирингов член. Рисковете по отношение на обезпечението, прието от ЦК, могат да бъдат ефективно управлявани чрез процентите за намаляване на стойността на обезпечението, като в този случай не се смята за необходимо ЦК да използва деривати. ЦК следва също така да използва деривати единствено за управлението на ликвидния риск, произтичащ от експозиции към различни валути, и с оглед хеджиране на портфейл на намиращ се в неизпълнение клирингов член само когато това е предвидено в процедурите на ЦК за управление на неизпълнението.
(48)
За да се гарантира тяхната стабилност, на ЦК следва да бъде разрешено да поддържат единствено минимално количество парични средства под формата на необезпечени депозити. За да предпазят паричните си средства, ЦК следва постоянно да гарантират, че към всеки един момент те са целесъобразно защитени срещу ликвиден риск.
(49)
Необходимо е да се установят строги изисквания към стрес тестовете и бек тестовете, за да се осигури доброто функциониране на моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск, като се отчитат всички рискове, на които ЦК е изложен, за да може ЦК да разполага във всеки един момент с необходимите средства за покриване на тези рискове.
(50)
За осигуряването на последователно прилагане на изискванията към ЦК е необходимо да се определят подробни разпоредби по отношение на видовете тестове, които трябва да бъдат осъществявани, в т.ч. стрес тестове и бек тестове. За да се разшири кръгът от ценни книжа и дериватни договори, които може да подлежат на клиринг в бъдеще, да бъдат отразени различията между дейността и подходите за управление на риска на ЦК, да се позволи отразяването на бъдещи промени и нови рискове, както и да се осигури достатъчна гъвкавост, е необходим подход, който е основан на покриването на критерии.
(51)
При одобряването на моделите на ЦК, техните методологии и рамка за управление на ликвидния риск е необходимо участието на подходяща независима трета страна, така че преди тяхното прилагане да бъдат установени и предприети необходимите корективни мерки и да бъдат избегнати потенциалните съществени конфликти на интереси. Независимата трета страна следва да бъде целесъобразно отделена от подразделението на ЦК, което разработва, прилага и ще управлява модела или политиките, които са в процес на утвърждаване, и не следва да бъде в съществен конфликт на интереси. Тези условия могат да бъдат изпълнени или от вътрешна страна, подчинена на отделна йерархична структура на отчитане, или от външна страна.
(52)
Различните елементи на финансовите ресурси на ЦК, по-специално покритието на допълнителното обезпечение, гаранционните фондове и другите финансови ресурси, имат за цел да обхващат различни сценарии и цели. Поради това е необходимо да се предвидят специфични изисквания, отразяващи тези цели, и да се осигури последователното им прилагане сред ЦК. Когато определя необходимото покритие, ЦК не следва да нетира експозициите между намиращите се в неизпълнение клирингови членове, за да се избегне намаляването на потенциалното въздействие на тези експозиции.
(53)
Различните видове финансови инструменти, по отношение на които ЦК може да извършва клиринг, са изложени на множество специфични рискове. Поради това ЦК следва да бъде задължен в своите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да отчита всички рискове, свързани с пазарите, на които предоставя клирингови услуги, за да гарантира, че адекватно оценява своята потенциална бъдеща експозиция. За да бъдат тези рискове надлежно отчетени, изискванията по отношение на стрес тестовете следва да включват специфичните рискове, свързани с различните видове финансови инструменти.
(54)
За да гарантира, че моделът за изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение адекватно отразява неговите потенциални експозиции, ЦК следва да извършва бек тест на ключовите параметри и допускания на модела в допълнение към ежедневните бек тестове на покритието на допълнителното обезпечение, с което се проверява целесъобразността на изисканите допълнителни обезпечения. Това е необходимо, за да се гарантира, че моделите на ЦК изчисляват точно първоначалното допълнително обезпечение.
(55)
Надлежният анализ на чувствителността на изискваните допълнителни обезпечения може да бъде от съществено значение, когато пазарите са неликвидни или нестабилни, и следва да се използва за определяне на въздействието на основните променливи параметри на модела. Анализът на чувствителността е ефективен инструмент за проучване на скрити недостатъци, които не могат да бъдат открити чрез бек тестове.
(56)
Липсата на редовни стрес тестове и бек тестове може да доведе до равнище на финансовите и ликвидните средства на ЦК, което е недостатъчно за покриване на действителните рискове, на които той е изложен. Подходящите тестове ще позволяват също така в моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да бъдат своевременно отразявани пазарните промени и новите рискове. Ето защо ЦК следва да използват своевременно резултатите от тестовете, когато преразглеждат своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск.
(57)
Моделирането на екстремни пазарни условия може да помогне на ЦК да установи границите на своите настоящи модели, рамката за управление на ликвидния риск и финансовите и ликвидни средства. То обаче изисква ЦК да използват собствената си преценка при моделиране на различните пазари и продукти. Провеждането на обратни стрес тестове следва да се счита за полезен, но не и основен инструмент за определяне на подходящото ниво на финансовите ресурси.
(58)
Участието на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни в изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението чрез симулационни проверки е от съществено значение, за да се гарантира, че те разполагат с познанията и оперативния капацитет, позволяващи им да участват успешно в управление на неизпълнението. При симулациите следва да се възпроизвежда сценарий на неизпълнение, представящ ролята и отговорностите на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни. Освен това е важно ЦК да разполага с подходящи механизми, които му позволяват да установи дали са необходими корективни действия и дали прилаганите правила и процедури се отличават с липса на яснота, или позволяват индивидуална интерпретация. Изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението е особено важно, когато в процеса на приключване се разчита на подкрепата на изправните клирингови членове или трети страни или когато процедурите при неизпълнение никога не са били изпитвани в условията на реално неизпълнение.
(59)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(60)
ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с Европейския банков орган (по-долу „ЕБО“), Европейския съвет за системен риск и членовете на ЕСЦБ, преди да представи проектите на технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент. В съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (4) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„базисен риск“ е рискът, произтичащ от непълно корелираните промени между два или повече актива или договора, по отношение на които централен контрагент (по-долу „ЦК“) извършва клиринг;
2.
„доверителен интервал“ е процентът на промяна на експозицията за всеки финансов инструмент, на който е извършен клиринг, в рамките на определен наблюдаван минал период, който ЦК трябва да покрие през дадения период на ликвидация;
3.
„приемлива печалба“ е печалбата от пряката собственост върху физическата стока, която зависи както от пазарните условия, така и от други фактори, като например разходи по физическото съхранение;
4.
„допълнително обезпечение“ е обезпечението, посочено в член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012, което може да включва първоначално допълнително обезпечение и променлив маржин;
5.
„първоначално допълнително обезпечение“ е допълнителното обезпечение, привлечено от ЦК за покриване на потенциалната бъдеща експозиция към клиринговите членове, осигуряващи допълнителното обезпечение, и когато е приложимо, към оперативно съвместимите ЦК във времевия интервал между привличането на последното допълнително обезпечение и ликвидирането на позициите в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член или оперативно съвместим ЦК;
6.
„променлив маржин“ е обезпечението, привлечено или изплатено с оглед на текущите експозиции, произтичащи от действителните промени в пазарната цена;
7.
„риск от внезапно неизпълнение“ е рискът от неочаквано неизпълнение на контрагент или емитент, преди пазарът да е имал време да отрази това чрез увеличаване на неговия риск от неизпълнение;
8.
„период на ликвидация“ е използваният за изчисляване на допълнителното обезпечение период от време, който ЦК счита за необходим за уреждането на своята експозиция към намиращ се в неизпълнение клирингов член и в рамките на който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позициите на неизправната страна;
9.
„наблюдаван минал период“ е времевият хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди;
10.
„изключения при изпитване“ са резултатите от тест, които показват, че моделът или рамката за управление на ликвидния риск на ЦК не са доведели до желаното ниво на покритие;
11.
„утежняващ риск“ е рискът от експозиция към контрагент или емитент, когато обезпечението, предоставено от този контрагент или емитирано от този емитент, се характеризира с висока степен на корелация с неговия кредитен риск.
ГЛАВА II
ПРИЗНАВАНЕ НА УСТАНОВЕН В ТРЕТА ДЪРЖАВА ЦК
(член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Информация, която се представя на ЕОЦКП за признаването на ЦК
Заявлението за признаване, подадено от установен в трета държава ЦК, съдържа най-малко следната информация:
а)
пълното наименование на юридическото лице;
б)
самоличност на акционерите или съдружниците, имащи квалифицирано дялово участие;
в)
списък на държавите членки, в които ЦК възнамерява да предоставя услуги;
г)
класове финансови инструменти, за които се извършва клиринг;
д)
данни, които ще бъдат включени в уебсайта на ЕОЦКП в съответствие с член 88, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
е)
данни за неговите финансови ресурси, формата и начините, по които те се поддържат, както и мерките за осигуряване на тяхната сигурност, включително процедури за управление на неизпълнението;
ж)
данни относно методологията във връзка с допълнителните обезпечения и изчисляването на гаранционния фонд;
з)
списък на допустимите обезпечения;
и)
разбивка по всяка от валутите на ЕС на обемите, включително при нужда и на прогнозните обеми, на извършения от подалия заявлението ЦК клиринг;
й)
резултати от стрес тестовете и бек тестовете, проведени през годината, предхождаща датата на заявлението;
к)
неговите правила и вътрешни процедури, както и доказателство за пълното им съответствие с изискванията, приложими в тази трета държава;
л)
данни за всички споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
м)
данни относно споразуменията за отделяне и тяхната правна обоснованост и приложимост;
н)
данни относно въведените от ЦК изисквания за достъп и условия за временно преустановяване и прекратяване на членство;
о)
данни за всяко споразумение за оперативна съвместимост, включително информацията, предоставена на компетентния орган на третата държава с оглед оценяване на споразумението.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИОННИ ИЗИСКВАНИЯ
(член 26 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 3
Правила за управлението
1. Ключовите компоненти на правилата за управлението на ЦК, определящи неговата организационна структура, както и ясно определените и надлежно документирани политики, процедури и процеси, съгласно които функционират ръководният му съвет и неговият висш ръководен състав, включват следното:
а)
състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет и комитетите към него;
б)
ролята и отговорностите на ръководния състав;
в)
структурата на висшия ръководен състав;
г)
йерархичната структура на отчитане между висшия ръководен състав и ръководния съвет;
д)
процедури за назначаване на членове на ръководния съвет и висшия ръководен състав;
е)
организация на функциите по управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен контрол;
ж)
процесите за осигуряване на отчетността пред заинтересованите страни.
2. ЦК разполага с необходимия персонал, за да изпълни всички задължения по настоящия регламент и Регламент (ЕС) № 648/2012. ЦК не предоставя персонала си на други дружества от групата, освен в рамките на споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК установява йерархия на отговорностите, която е ясна, последователна и целесъобразно документирана. ЦК гарантира, че функциите на директора по управление на риска, директора по проверка на съответствието и директора по технологиите се изпълняват от отделни лица, които са служители на ЦК, на които е възложена изключителната отговорност да изпълняват тези функции.
4. Когато ЦК е част от група, той отчита евентуалните последствия от това върху собствените си правила за управлението, включително дали разполага с необходимата степен на независимост за изпълнение на регулаторните си задължения като отделно юридическо лице и дали неговата независимост може да бъде нарушена от структурата на групата или от факта, че член на неговия ръководен съвет участва и в ръководния съвет на друго дружество от същата група. Такъв ЦК трябва да подготви специфични процедури за предотвратяване и управление на конфликти на интереси, в т.ч. и по отношение на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители.
5. Когато ЦК използва двустепенна система на управление, ролята и отговорностите на ръководния съвет, установени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 648/2012, се разпределят целесъобразно между надзорния съвет и управителния съвет.
6. Политиките, процедурите и системите за управление на риска, както и съответните механизми за контрол са част от съгласувана и последователна рамка на управление, която се преразглежда и актуализира редовно.
Член 4
Механизми за управление на риска и вътрешен контрол
1. ЦК разполага със стабилна рамка за цялостно управление на всички съществени рискове, на които е или може да бъде изложен. ЦК установява документирани политики, процедури и системи, които разкриват, измерват, проследяват и управляват тези рискове. Когато установява политиките, процедурите и системите за управление на риска, ЦК ги структура по начин, гарантиращ, че клиринговите членове управляват правилно и ограничават рисковете, които те създават за ЦК.
2. ЦК извършва интегриран и цялостен преглед на всички съответни рискове. Тук спадат рисковете, които поема от и създава за своите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти, както и рисковете, които поема от и създава за други дружества, в т.ч. оперативно съвместими ЦК, системи за сетълмент на ценни книжа и платежни системи, банки, извършващи сетълмент, доставчици на ликвидност, централни депозитари на ценни книжа, обслужвани от ЦК места за търговия и други ключови доставчици на услуги.
3. ЦК разработва подходящи инструменти за управление на риска, които му позволяват да управлява и докладва всички основни рискове. Тук спадат разкриването и управлението на системните, пазарните и други взаимовръзки. Ако ЦК предоставя свързани с клиринг услуги, които представляват отделен от неговите функции рисков профил и потенциално създават значителни допълнителни рискове за него, ЦК трябва да управлява тези допълнителни рискове по подходящ начин. Това може да включва правното отделяне на допълнителните услуги, които ЦК предоставя, от основните му функции.
4. С правилата за управлението се гарантира, че ръководният съвет на ЦК поема окончателната отговорност и отчетност за управление на рисковете на ЦК. Ръководният съвет определя, установява и документира подходящите граници и капацитет за поемане на риск от страна на ЦК. Ръководният съвет и висшият ръководен състав гарантират, че политиките, процедурите и контролните механизми на ЦК са в съответствие с неговите граници и капацитет за поемане на риск и че посочват начина, по който ЦК установява, докладва, проследява и управлява рисковете.
5. ЦК прилага надеждни системи за информация и контрол на рисковете, които предоставят на ЦК, по целесъобразност, на неговите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти възможността да получат своевременна информация и да прилагат целесъобразно политиките и процедурите за управление на риска. Тези системи гарантират най-малко, че кредитните и ликвидните експозиции се следят непрекъснато на равнище ЦК, на равнище клирингов член, както и доколкото е приложимо - на равнище клиент.
6. ЦК гарантира, че функцията по управление на риска разполага с нужните правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация и че е достатъчно независима от другите функции на ЦК. Директорът по управлението на риска на ЦК прилага рамката за управление на риска, включително установените от ръководния съвет политики и процедури.
7. ЦК разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол, които подпомагат ръководния съвет при мониторинга и оценката на адекватността и ефективността на неговите политики, процедури и системи за управление на риска. Тези механизми включват надеждни административни и счетоводни процедури, стабилна функция по проверка на съответствието и независима функция за вътрешен одит и одобряване или преразглеждане.
8. Финансовите отчети на ЦК се изготвят на годишна основа и се заверяват от задължителни одитори или одиторски дружества по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Член 5
Политика и процедури по проверка на съответствието
1. ЦК установява, прилага и поддържа подходящи политики и процедури, предназначени да разкриват риска от неспазване на задълженията на ЦК и неговите служители по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и свързаните с това рискове, и въвеждат подходящи мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно своите правомощия по посочените регламенти.
2. ЦК гарантира, че неговите правила, процедури и договорни споразумения са ясни и изчерпателни и осигуряват спазването на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и на всички други приложими регулаторни и надзорни изисквания.
Правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК се съхраняват в писмен вид или на друг траен носител. Тези правила, процедури и договорни споразумения, както и всички съпътстващи материали трябва да бъдат точни, актуални и леснодостъпни за компетентните органи, клиринговите членове и по целесъобразност, клиентите.
ЦК установява и анализира надеждността на правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК. За целите на анализа може да се потърси независимо правно становище. ЦК разполага с механизъм за предлагане и въвеждане на промени в своите правила и процедури, като преди въвеждането на съществени промени се консултира с всички засегнати клирингови членове и представя предложените промени пред компетентния орган.
3. Когато разработва своите правила, процедури и договорни споразумения, ЦК взема предвид съответните регулаторни принципи, стандартите за сектора и пазарните протоколи и ясно посочва в кои случаи тези практики са залегнали в документацията, уреждаща правата и задълженията на ЦК, неговите клирингови членове и заинтересованите трети страни.
4. ЦК установява и анализира потенциалните случаи на стълкновение на правни норми и разработва правила и процедури, които намаляват произтичащите от това правни рискове. За целите на анализа ЦК може при нужда да потърси независимо правно становище.
В правилата и процедурите на ЦК се посочва ясно правото, което би следвало да се прилага по отношение на всеки един аспект от дейностите и операциите на ЦК.
Член 6
Функция по проверка на съответствието
1. ЦК установява и поддържа постоянна и ефективна функция по проверка на съответствието, която е независима от другите функции на ЦК. ЦК гарантира, че функцията по проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация.
При установяването на своята функция по проверка на съответствието ЦК взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази дейност.
2. Директорът по проверка на съответствието е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с член 5, параграф 4 мерки, както и на предприетите действия за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЦК;
б)
да администрира политиките и процедурите по проверка на съответствието, установени от висшия ръководен състав и ръководния съвет;
в)
да консултира и съдейства на лицата, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите на ЦК, във връзка със спазване на задълженията на ЦК по настоящия регламент, Регламент (ЕО) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и други приложими нормативни изисквания, ако има такива;
г)
да отчита редовно пред ръководния съвет спазването от страна на ЦК и неговите служители на задълженията им по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012;
д)
да установява процедури за ефективно преодоляване на случаите на неспазване;
е)
да гарантира, че ангажираните с функцията по проверка на съответствието лица не участват в изпълнението на наблюдаваните от тях услуги или дейности и че конфликтите на интереси на тези лица биват надлежно разкривани и отстранявани.
Член 7
Организационна структура и отделяне на йерархичната структура на отчитане
1. ЦК определя състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет, висшия ръководен състав и комитетите към ръководния съвет. Тези договорености са ясно определени и надлежно документирани. Ръководният съвет създава най-малко одитен комитет и комитет по възнагражденията. Създаденият в съответствие с член 28 от Регламент (ЕС) № 648/2012 комитет за управление на риска изпълнява консултативни функции към ръководния съвет.
2. Ръководният съвет поема най-малко следните отговорности:
а)
установяване на ясни цели и стратегии на ЦК;
б)
ефективен мониторинг на висшия ръководен състав;
в)
установяване на подходящи политики за възнагражденията;
г)
установяване и надзор на функцията по управление на риска;
д)
надзор на функциите по проверка на съответствието и по вътрешен контрол;
е)
надзор на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
ж)
надзор на спазването на всички разпоредби по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и на всички други регулаторни и надзорни изисквания;
з)
осигуряване на отчетност пред акционерите или собствениците и служителите, клиринговите членове и техните клиенти и другите заинтересовани страни.
3. Висшият ръководен състав е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
осигуряване на съгласуваност на дейностите на ЦК с определените от ръководния съвет цели и стратегия на ЦК;
б)
разработване и установяване на процедури по проверка на съответствието и вътрешен контрол, които насърчават целите на ЦК;
в)
подлагане на процедурите за вътрешен контрол на редовен преглед и изпитване;
г)
осигуряване на достатъчно средства за управление на риска и проверка на съответствието;
д)
активно участие в процеса на контрол на риска;
е)
осигуряване на надлежното преодоляване на рисковете, които ЦК поема във връзка с извършваните от него клиринг и клирингови дейности.
4. Когато ръководният съвет делегира задачи на комитети или подкомитети, той запазва правомощията за одобрение на решенията, които биха могли да имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЦК.
5. Договореностите, при които функционират ръководният съвет и висшият ръководен състав, включват процеси за установяване, преодоляване и управление на потенциални конфликти на интереси на членовете на ръководния съвет и висшия ръководен състав.
6. ЦК разполага с ясна и пряка йерархична структура на отчитане между неговия ръководен съвет и висшия му ръководен състав, с което се гарантира, че висшият ръководен състав носи отговорност за своите резултати. Йерархичната структура за отчитане на управлението на риска, проверката на съответствието и вътрешен одит е ясна и отделена от структурата за другите дейности на ЦК. Директорът по управлението на риска се отчита пряко пред ръководния съвет или чрез председателя на комитета за управление на риска. Директорът по проверка на съответствието и функцията по вътрешен одит се отчитат пряко пред ръководния съвет.
Член 8
Политика за възнагражденията
1. Комитетът по възнагражденията разработва и развива политиката за възнагражденията, контролира нейното изпълнение от страна на висшия ръководен състав и редовно преглежда нейното практическо изпълнение. Самата политика се документира и преразглежда най-малко веднъж годишно.
2. Политиката за възнагражденията е изготвена така, че нивото и структурата на възнагражденията да бъдат съгласувани с разумното управление на риска. Политиката отчита както бъдещите, така и настоящите рискове и тяхното въздействие. Графикът на изплащане на възнагражденията трябва да зависи от времевия хоризонт на рисковете. При променливите възнаграждения конкретно политиката трябва да отдаде дължимото внимание на евентуалните времеви несъответствия между резултати и риск и да гарантира, че плащанията биват целесъобразно отлагани във времето. Между фиксираните и променливите елементи на общото възнаграждение съществува баланс, съответстващ на риска.
3. С политиката за възнагражденията се гарантира, че възнаграждението на персонала, ангажиран с управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен одит, не зависи от резултатите от стопанската дейност на ЦК. Равнището на възнаграждение е съобразено с отговорностите, както и с равнището на възнаграждение в съответната сфера на стопанска дейност.
4. Политиката за възнагражденията подлежи на ежегоден независим одит. Резултатите от тези одити се предоставят на компетентния орган.
Член 9
Системи за информационни технологии
1. При разработването на своите системи за информационни технологии ЦК гарантира, че те са надеждни и сигурни, както и в състояние да обработват информацията, необходима за безопасното и ефикасно изпълнение на дейностите и операциите на ЦК.
Структурата на информационните технологии е надлежно документирана. Системите са разработени, за да покрият оперативните нужди на ЦК и рисковете, на които той е изложен. Те са устойчиви, включително при неблагоприятни пазарни условия, а при необходимост може да бъдат разширени, за да обработят допълнителната информация. ЦК предвижда процедури и планира капацитет, в т.ч. достатъчно излишен капацитет, за да може при сериозни смущения системата да обработи всички висящи трансакции в рамките на деня. ЦК предвижда процедури за въвеждането на нови технологии, включително ясни планове за връщане към предишното технологично състояние.
2. С цел да осигури висока степен на сигурност при обработването на информация, както и да предвиди възможности за връзка със своите клирингови членове, клиенти и доставчици на услуги, ЦК изгражда своите информационни системи на базата на международно признати технически стандарти и на най-добрите практики в сектора. Преди първоначалната употреба, след въвеждането на значителни изменения, както и след настъпването на сериозни смущения ЦК подлага своите системи на строги тестове, симулиращи неблагоприятни пазарни условия. Клиринговите членове и клиенти, оперативно съвместимите ЦК и другите заинтересовани страни участват, доколкото е уместно, в подготовката и провеждането на тези тестове.
3. ЦК поддържа стабилна рамка за информационна сигурност, посредством която управлява по подходящ начин риска в областта на информационната сигурност. Рамката включва подходящи механизми, политики и процедури за защита на информацията от неразрешено оповестяване, за осигуряване на точността и целостта на данните и за гарантиране на достъпа до услугите на ЦК.
4. Рамката за информационна сигурност включва най-малко следните елементи:
а)
контрол на достъпа до системата;
б)
подходящи предпазни мерки срещу проникване и злоупотреба с данни;
в)
специфични устройства за запазване на автентичността и целостта на данните, включително криптографски техники;
г)
надеждни мрежи и процедури за точно и бързо прехвърляне на данни при ниски нива на смущение;
д)
одитни пътеки.
5. Системите за информационни технологии и рамката за информационна сигурност се преразглеждат най-малко веднъж годишно. Те подлежат на независими одити. Резултатите от тези одити се докладват на ръководния съвет и се предоставят на компетентния орган.
Член 10
Оповестяване
1. ЦК осигурява безплатен обществен достъп до следната информация:
а)
информация относно неговите правила за управлението, в т.ч.:
i)
неговата организационна структура, както и ключови цели и стратегии;
ii)
ключови елементи на политиката за възнагражденията;
iii)
ключова финансова информация, включително най-актуалните одитирани финансови отчети;
б)
информация относно неговите правила, в т.ч.:
i)
процедури за управление на неизпълнението, процедури и допълнителни текстове;
ii)
информация във връзка с непрекъснатостта на стопанската дейност;
iii)
информация относно неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска в съответствие с глава XII;
iv)
пълната информация относно неговата структура и операции, както и относно правата и задълженията на клиринговите членове и клиенти, необходима за ясното разграничаване и цялостното разбиране на рисковете и разходите, свързани с използването на услугите на ЦК;
v)
настоящите клирингови услуги на ЦК, включително подробна информация за обхвата на всяка една услуга;
vi)
неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска, включително информация относно финансовите ресурси, инвестиционната политика, източниците на ценови данни и моделите, използвани при изчисляване на допълнителните обезпечения;
vii)
законодателството и правилата, които уреждат:
1)
достъпа до ЦК;
2)
договорите, сключени от ЦК с клирингови членове и доколкото е приложимо, с клиенти;
3)
договорите, които ЦК приема за клиринг;
4)
всяко споразумение за оперативна съвместимост;
5)
използването на обезпечения и вноски в гаранционния фонд, включително ликвидирането на позиции и обезпечения и степента, до която обезпечението е защитено срещу искове на трети страни;
в)
информация относно допустимите обезпечения и приложимите проценти за намаляване на тяхната стойност;
г)
списък на всички настоящи клирингови членове, включително критерии за приемане, временно преустановяване и прекратяване на членството.
Когато компетентният орган е съгласен с ЦК, че всяко разкриване на информацията по буква б) или в) от настоящия параграф може да изложи на риск търговската тайна или сигурността и стабилността на ЦК, ЦК може да реши да оповести тази информация по начин, който предотвратява или намалява тези рискове, или да не я оповестява.
2. ЦК оповестява пред обществеността безплатно информацията относно всяка съществена промяна в своите правила за управлението, целите, стратегиите и ключовите политики, както и в действащите правила и процедури.
3. Информацията, която трябва да бъде публично оповестена от ЦК, е достъпна на неговия уебсайт. Информацията е достъпна най-малко на езика, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Член 11
Вътрешен одит
1. ЦК създава и поддържа функция по вътрешен одит, която е отделена и независима от другите функции и дейности на ЦК и която изпълнява следните задачи:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който се проверяват и оценяват адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите на ЦК за вътрешен контрол и правилата за управлението;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява спазването на тези препоръки;
г)
докладва пред ръководния съвет по въпроси, свързани с вътрешния одит.
2. Функцията по вътрешен одит разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата документация, необходима за нейното осъществяване. Тя е достатъчно независима от управлението и се отчита директно пред ръководния съвет.
3. Вътрешният одит оценява ефективността на процедурите на ЦК за управление и механизмите за контрол на риска по начин, пропорционален на рисковете, пред които са изправени различните сфери на дейност, и независимо от оценяваните области на дейността. Функцията по вътрешен одит разполага с достъп до информацията, необходима за извършването на преглед на всички дейности и операции, процеси и системи на ЦК, включително възложените на външни подизпълнители.
4. Изготвените от вътрешния одит оценки се основават на цялостен одитен план, който се преразглежда и докладва на компетентния орган най-малко веднъж годишно. ЦК гарантира, че при настъпването на определени събития може в кратък срок да извърши необходимите специални одити. Одитният план и прегледът се одобряват от ръководния съвет.
5. Клиринговите операции, процесите по управление на риска, както и механизмите за вътрешен контрол и счетоводното отчитане подлежат на независим одит. Независимите одити се извършват най-малко веднъж годишно.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЯВАНЕ НА ДАННИ
(член 29 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 12
Общи изисквания
1. ЦК съхранява данните на траен носител, позволяващ информацията да бъде предоставена на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членовете на ЕСЦБ в такава форма и вид, че да бъдат спазени следните условия:
а)
възможно е да се възпроизведат всички основни етапи на извършената от ЦК обработка;
б)
възможно е да се регистрира, проследи и извлече първоначалното съдържание на данните, преди всякакви поправки или други изменения;
в)
въведени са мерки за предотвратяване на неправомерното изменение на данни;
г)
съществуват подходящи мерки за осигуряване на сигурността и поверителността на съхраняваните данни;
д)
в системата за съхраняване на данни е изграден механизъм за установяване и отстраняване на грешки;
е)
системата за съхраняване на данни осигурява навременното възстановяване на данни в случай на повреда в системата.
2. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-кратък от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и най-късно в рамките на работния ден, следващ деня на получаване на искане от съответния орган.
3. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-дълъг от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и в рамките на пет работни дни от получаване на искане от съответния орган.
4. Когато обработваната от ЦК информация съдържа лични данни, ЦК съблюдават своите задължения по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7).
5. Когато ЦК съхранява данните извън Съюза, той гарантира, че компетентният орган, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ могат да получат идентичен достъп до данните в рамките на същите срокове, както при съхраняване на данните в рамките на Съюза.
6. Всеки ЦК посочва съответните лица, които в рамките на установените в параграфи 2 и 3 срокове за предоставяне на съответните данни могат да пояснят съдържанието на неговите данни пред компетентните органи.
7. Всички данни, които ЦК трябва да съхранява в съответствие с настоящия регламент, подлежат на проверка от страна на компетентния орган. При поискване ЦК предоставя на компетентния орган пряк достъп до данните, изисквани по членове 13 и 14.
Член 13
Съхраняване на данни за трансакциите
1. ЦК съхранява данните за всички трансакции по всички договори, по отношение на които той осъществява клиринг, и гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на клиринговия процес по всеки договор, и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. По отношение на всяка трансакция, за която е получено искане за клиринг, ЦК - веднага след получаване на съответната информация, съхранява и актуализира следните данни:
а)
цена, ставка или спред и количество;
б)
клирингов капацитет, който посочва дали трансакцията е за покупка или продажба от гледна точка на регистрирането от ЦК;
в)
идентификация на инструмента;
г)
идентификация на клиринговия член;
д)
идентификация на мястото, където е бил сключен договорът;
е)
дата и час на намеса на ЦК;
ж)
дата и час на прекратяване на договора;
з)
условия и срокове на сетълмента;
и)
дата и час на сетълмента или на откупуване на трансакцията, както и по целесъобразност следните елементи:
i)
дата и час на първоначално сключване на договора;
ii)
първоначалните условия и страни по договора;
iii)
ако е приложимо, идентификация на оперативно съвместимия ЦК, който извършва клиринг на една част от сделката;
iv)
самоличността на клиента, включително на непреките клиенти, когато тя е известна на ЦК, и в случай на отказ, идентификация на страната, която е прехвърлила договора.
Член 14
Съхраняване на данни за позициите
1. ЦК съхранява данни за позициите, държани от всеки клирингов член. За всяка сметка, водена в съответствие с член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се съхраняват отделни данни, като ЦК гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на трансакциите, с които позицията е създадена, както и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. Към края на всеки работен ден ЦК съхранява за всяка позиция следните данни, доколкото те са свързани с въпросната позиция:
а)
идентификация на клиринговия член, на клиента, ако е известен на ЦК, както и по целесъобразност на всеки оперативно съвместим ЦК, поддържащ такава позиция;
б)
знака на позицията;
в)
ежедневно изчисляваната стойност на позицията, включително данни за стойностите, на които договорите се оценяват, както и всяка друга необходима информация.
3. По отношение на всяка отделна сметка на клирингов член и клиент, ако той е известен на ЦК, ЦК съхранява и актуализира данни за стойността на допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и посочените в член 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012 други финансови ресурси, изисквани от ЦК, както и съответната стойност на действително предоставените от клиринговия член средства към края на деня и промените в тази стойност, които могат да възникнат в рамките на деня.
Член 15
Съхраняване на данни за стопанската дейност
1. ЦК съхранява адекватни и точни данни за дейностите, свързани с неговата стопанска дейност и вътрешна организация.
2. Посочените в параграф 1 данни се актуализират при всяка съществена промяна в съответните документи и включват най-малко:
а)
организационната структура на ръководния съвет и съответните комитети, звеното за клиринг, звеното за управление на риска, както и всички други релевантни звена или подразделения;
б)
самоличността на акционерите или съдружниците, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
документите, удостоверяващи политиките, процедурите и процесите, изисквани по глава III и член 29;
г)
протоколите от заседанията на ръководния съвет и, ако е приложимо, от заседанията на подкомитетите към ръководния съвет и от комитетите към висшия ръководен състав;
д)
протоколите от заседанията на комитета за управление на риска;
е)
протоколите от заседанията на консултативните групи с клиринговите членове и клиенти, ако има такива;
ж)
вътрешни и външни одитни доклади, доклади за управлението на риска, доклади за проверка на съответствието, както и доклади на консултантските фирми, включително отговорите от страна на ръководството;
з)
политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, изисквани съгласно член 17;
и)
плана и дневните отчети на ликвидността, изисквани съгласно член 32;
й)
данни за всички активи, пасиви и капиталови сметки, изисквани съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
к)
получени жалби, включително име, адрес и номер на сметката на жалбоподателя; датата, на която е получена жалбата; имената на всички лица, посочени в жалбата; описание на естеството на жалбата; уреждане на жалбата и дата, на която жалбата е била приключена;
л)
данни за всяко прекъсване или неправилно функциониране на услугите, включително подробен доклад относно графика, последствията и корективните действия;
м)
данни за резултатите от проведените стрес тестове и бек тестове;
н)
писмена кореспонденция с компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ;
о)
правни становища, получени в съответствие с глава III;
п)
когато е приложимо, документацията относно споразуменията за оперативна съвместимост с други ЦК;
р)
информацията по член 10, параграф 1, буква б), подточка vii) и буква г);
с)
документите, описващи разработването на нови бизнес инициативи.
Член 16
Съхраняване на данните, отчитани пред регистър на трансакции
ЦК установява и съхранява цялата информация и данни, които трябва да бъдат отчитани в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, заедно с данни за датата и часа на отчитане на трансакцията.
ГЛАВА V
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
(член 34 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 17
Стратегия и политика
1. ЦК разполага с политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие, които са одобрени от ръководния съвет. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие подлежат на независим преглед, резултатите от който се докладват на ръководния съвет.
2. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност са посочени всички ключови стопански функции и съответни системи и са включени стратегията, политиките и целите на ЦК, гарантиращи непрекъснатостта на тези функции и системи.
3. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност е съобразена с външните връзки и взаимозависимости в рамките на финансовата инфраструктура, включително местата за търговия, на които ЦК осъществява клиринг, системите за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и кредитните институции, използвани от ЦК или свързан ЦК. В нея биват отчетени и ключовите функции или услуги, чието изпълнение е било възложено на трети страни.
4. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие съдържат ясно определени и документирани механизми, които се използват при свързани с непрекъснатостта извънредни ситуации, бедствия или кризи и които са предназначени да осигурят минимално ниво на обслужване на ключовите функции.
5. В плана за възстановяване при катастрофично събитие са посочени и включени цели по отношение на етапите и времето за възстановяване на ключовите функции и е определена най-подходящата стратегия за възстановяване на всяка от тези функции. Тези механизми имат за цел да гарантират, че при извънредни ситуации ключовите функции ще бъдат приключени навреме, а договорените нива на обслужване - постигнати.
6. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност на ЦК е определено максимално допустимото време, през което ключовите функции и системи са неизползваеми. Максималното време за възстановяване на ключовите функции на ЦК, което се посочва в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност, не надхвърля 2 часа. Процедурите и плащанията по ежедневното приключване се осъществяват в рамките на изискваното време и при всякакви обстоятелства.
7. Когато определя времето за възстановяване на всяка една функция, ЦК отчита потенциалното цялостно въздействие върху ефективността на пазара.
Член 18
Анализ на въздействието върху стопанската дейност
1. ЦК извършва анализ на въздействието върху стопанската дейност, чиято цел е да установи кои стопански функции са от ключово значение за гарантиране на услугите на ЦК. В анализа се отчита значението на тези функции за други институции и функции във финансовата инфраструктура.
2. ЦК използва сценариен анализ на риска, чиято цел е да установи как различните сценарии влияят на рисковете, свързани с неговите ключови стопански функции.
3. Когато оценява рисковете, ЦК отчита зависимостта от външни доставчици, в т.ч. и на комунални услуги. ЦК предприема действия за управление на тези зависимости чрез подходящи договорни и организационни разпоредби.
4. Анализът на въздействието върху стопанската дейности и сценарийният анализ се актуализират редовно и най-малкото веднъж годишно, както и след инцидент или съществени организационни промени. Анализите отчитат всички съществени промени, включително пазарните и технологичните тенденции.
Член 19
Възстановяване при катастрофично събитие
1. ЦК разполага с механизми за осигуряване на непрекъснатостта на своите ключови функции, основани на сценарии за катастрофични събития. Тези механизми обхващат най-малко наличието на необходимите човешки ресурси, максималната продължителност на прекъсване на ключовите функции, както и преминаването към алтернативен обработвателен център и възстановяване на функциите в рамките на този център.
2. ЦК поддържа алтернативен обработвателен център, който може да гарантира непрекъснатост на всички ключови функции на ЦК, идентична на тази в основния център. Географският рисков профил на алтернативния център е различен от този на основния център.
3. ЦК поддържа или разполага с незабавен достъп до алтернативния стопански център, позволяващ на служителите да гарантират най-малко непрекъснатостта на обслужването, когато основният център не е на разположение.
4. ЦК разглежда необходимостта от изграждане на допълнителни обработвателни центрове, особено когато диверсификацията на рисковите профили на основния и алтернативния център не е достатъчна, за да гарантира изцяло, че целите по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност на ЦК ще бъдат изпълнени при всички сценарии.
Член 20
Изпитване и мониторинг
1. ЦК подлага своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие на изпитване и мониторинг, извършвани редовно и след всяка значителна модификация или изменение в системите или съответните функции, за да гарантира, че с политиката за непрекъснатост на стопанската дейност ще бъдат постигнати поставените цели, включително двучасовия максимален срок за възстановяване на функциите. Тестовете са планирани и документирани.
2. Изпитванията на политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие отговарят на следните условия:
а)
включват сценарии за широкомащабни катастрофични събития и преминаване от основния към алтернативния център;
б)
включват участието на клирингови членове, външни доставчици и съответните институции във финансовата инфраструктура, по отношение на които са установени взаимозависимости в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност.
Член 21
Поддържане
1. ЦК преразглежда редовно и актуализира своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност, за да включи всички ключови функции, както и най-подходящата стратегия за тяхното възстановяване.
2. ЦК преразглежда редовно и актуализира своя план за възстановяване при катастрофично събитие, за да бъдат включени най-подходящите стратегии за възстановяване на всички ключови функции.
3. В актуализираните варианти на политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие се вземат предвид резултатите от тестовете и препоръките от независимите прегледи, другите прегледи и от компетентните органи. След всяко значително смущение ЦК преразглежда своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, за да установи причините и всички необходими подобрения на своите операции, политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие.
Член 22
Управление на кризи
1. ЦК разполага с функция за управление на кризи, която се задейства при извънредни ситуации. Процедурата за управление на кризи е ясна и писмено документирана. Ръководният съвет контролира функцията за управление на кризи и редовно получава и преглежда отчетите за нея.
2. Функцията за управление на кризи включва добре структурирани и ясни процедури за управление на вътрешната и външната комуникация по време на криза.
3. След настъпването на кризисно събитие ЦК извършва преглед на начина, по който е преодолял кризата. Прегледът обхваща, когато е приложимо, участието на клиринговите членове и други външни заинтересовани страни.
Член 23
Комуникация
1. ЦК разполага с комуникационен план, документиращ начина, по който висшият ръководен състав, ръководният съвет и съответните външни заинтересовани страни, в т.ч. компетентни органи, клирингови членове, клиенти, агенти по сетълмента, системи за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и места за търговия, ще бъдат целесъобразно осведомявани по време на криза.
2. Сценарийните анализи, анализите на риска, прегледите и резултатите от мониторинга и изпитванията биват докладвани на ръководния съвет.
ГЛАВА VI
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
(член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 24
Процент
1. ЦК изчислява първоначалното допълнително обезпечение, което покрива произтичащите от промените на пазара експозиции, за всеки обезпечаван на продуктова основа финансов инструмент в рамките на периода, определен в член 25, и при допускане за времеви хоризонт за ликвидация на позицията съгласно посоченото в член 26. За изчисляването на първоначалните допълнителни обезпечения ЦК спазва най-малко следните доверителни интервали:
а)
99,5 % за извънборсови деривати;
б)
99 % за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящите доверителни интервали за всеки клас финансови инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, ЦК взема също така предвид най-малко следните фактори:
а)
сложността и равнището на несигурност при ценообразуването на класа финансови инструменти, които могат да ограничат възможностите за одобряване на изчисленията на първоначалното обезпечение и променливия маржин;
б)
рисковите параметри на класа финансови инструменти, в т.ч. променливост, дюрация, ликвидност, нелинейни ценови характеристики, риск от внезапно неизпълнение и утежняващ риск;
в)
степента, до която другите механизми за контрол на риска не ограничават целесъобразно кредитните експозиции;
г)
присъщия за класа финансови инструменти ливъридж, включително дали класът финансови инструменти се характеризира с високо ниво на променливост, високо ниво на концентрация сред няколко участници на пазара или трудности при закриване.
3. ЦК информира съответния си компетентен орган и своите клирингови членове относно критериите, използвани за определяне на процента, прилаган за изчисляване на допълнителните обезпечения за всеки клас финансови инструменти.
4. Когато ЦК извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може на базата на рисковите фактори, посочени в параграф 2, да използва за тези договори доверителни интервали от най-малко 99 %, ако рисковете по договорите за извънборсови деривати, по отношение на които той извършва клиринг, са подходящо ограничени чрез този доверителен интервал и условията по параграф 2 са спазени.
Член 25
Времеви хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди
1. ЦК гарантира, че съгласно своята методология и процес за одобряване на модела, установени в съответствие с глава XII, първоначалните допълнителни обезпечения покриват най-малко при определения в член 24 доверителен интервал и за определения в член 26 период на ликвидация експозициите, произтичащи от променливостта за минали периоди, изчислена на базата на данни, обхващащи най-малко последните 12 месеца.
ЦК гарантира, че данните, използвани за изчисляване на променливостта за минали периоди, отразяват всички възможни условия на пазара, включително периодите на напрежение.
2. При изчисляването на променливостта за минали периоди ЦК може да използва други времеви хоризонти, при условие че с използването на тези времеви хоризонти се постигат допълнителни обезпечения, които са поне толкова високи, колкото получените при определения в параграф 1 времеви период.
3. Параметрите на допълнителните обезпечения за финансови инструменти, за които липсват данни за минали периоди, се основават на консервативни допускания. ЦК адаптира своевременно изчисленията на необходимите допълнителни обезпечения посредством анализ на ценовите данни за минали периоди на новите финансови инструменти.
Член 26
Времеви хоризонти за периода на ликвидация
1. ЦК определя времевите хоризонти за периода на ликвидация, като взема предвид характеристиките на подлежащия на клиринг финансов инструмент, пазара, на който той се търгува, както и периода за изчисляване и привличане на допълнителните обезпечения. Тези периоди за ликвидация представляват най-малко:
а)
пет работни дни за извънборсови деривати;
б)
два работни дни за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящия период на ликвидация, ЦК оценява и сумира най-малко:
а)
възможно най-дългия период между момента на привличане на последните допълнителни обезпечения и момента, в който ЦК декларира неизпълнението или започва процедурата по управление на неизпълнението;
б)
очаквания период, необходим за разработване и изпълнение на стратегията за управление на неизпълнението на клирингов член според особеностите на всеки клас финансови инструменти, включително равнището на ликвидност, размера и концентрацията на позициите, както и пазарите, които ЦК ще използва, за да приключи или хеджира изцяло позицията на клиринговия член;
в)
когато е приложимо, необходимия период за покриване на риска от контрагента, на който ЦК е изложен.
3. При оценяване на определените в параграф 2 периоди ЦК взема предвид най-малко факторите, посочени в член 24, параграф 2, и времевия хоризонт за изчисляване на променливостта за минали периоди, посочен в член 25.
4. Когато извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може да използва времеви хоризонт за периода на ликвидация, различен от посочения в параграф 1, при условие че той може да удостовери пред съответния си компетентен орган:
а)
че с оглед на специфичните характеристики на съответните извънборсови деривати този времеви хоризонт би бил по-подходящ от посочения в параграф 1;
б)
че този времеви хоризонт е най-малко два работни дни.
Член 27
Допълнително обезпечаване на ниво портфейл
1. ЦК може да допусне необходимите допълнителни обезпечения по финансовите инструменти да бъдат компенсирани или намалени, ако ценовият риск на един финансов инструмент или набор от финансови инструменти се характеризира с високо и постоянно равнище на корелация или се основава на еквивалентни параметри за статистическа зависимост с ценовия риск на други финансови инструменти.
2. ЦК документира своя подход за допълнително обезпечаване на ниво портфейл и гарантира, че корелацията или еквивалентните параметри за статистическа зависимост между два или повече подлежащи на клиринг финансови инструменти са доказали своята надеждност в рамките на изчисления в съответствие с член 25 минал период, както и устойчивостта си при неблагоприятни исторически или хипотетични условия. ЦК удостоверява съществуването на икономическа обосновка за ценовата зависимост.
3. Всички финансови инструменти, по отношение на които се прилага обезпечаване на ниво портфейл, са обхванати от един и същ гаранционен фонд. Чрез дерогация, ако ЦК може предварително да удостовери пред съответния му компетентен орган и своите клирингови членове начина, по който потенциалните загуби ще бъдат разпределени между различните гаранционни фондове, и в своите правила е установил необходимите за целта разпоредби, обезпечаването на ниво портфейл може да се прилага спрямо финансови инструменти, обхванати от различни гаранционни фондове.
4. Когато допълнителното обезпечаване на ниво портфейл обхваща множество инструменти, намаленият размер на допълнителните обезпечения не надхвърля 80 % от разликата между сумата на допълнителните обезпечения, изчислени поотделно за всеки продукт, и допълнителните обезпечения, изчислени въз основа на комбинираната прогнозна оценка на експозицията на комбинирания портфейл. Когато ЦК не е изложен на потенциален риск от намаляване на допълнителното обезпечение, той може да приложи намаление, достигащо до 100 % от тази разлика.
5. Намаляването на допълнителните обезпечения на ниво портфейл е обект на солидна програма от стрес тестове в съответствие с глава XII.
Член 28
Процикличност
1. ЦК гарантира, че с неговата политика за подбор и преразглеждане на доверителния интервал, периода на ликвидация и наблюдавания минал период се постигат далновидни, стабилни и предпазливи изисквания по отношение на допълнителното обезпечение, които ограничават процикличността до ниво, което не застрашава устойчивостта и финансовата сигурност на ЦК. Това изисква, доколкото е възможно, да се избягват резките или съществените промени в изискванията по отношение на допълнителното обезпечение и да се установят прозрачни и предвидими процедури за адаптиране на тези изисквания при промяна на условията на пазара. За целта ЦК използва поне един от следните варианти:
а)
прилага буфер, който възлиза на най-малко 25 % от изчислените допълнителни обезпечения и може да бъде временно изчерпан, ако изчислените изисквания за допълнително обезпечение нараснат значително;
б)
придава най-малко 25-процентово тегло на неблагоприятните данни в рамките на изчисления в съответствие с член 26 минал период;
в)
гарантира, че неговите изисквания за допълнително обезпечение не са по-ниски от тези, които биха били изчислени при променливост, определена въз основа на 10-годишен исторически период.
2. Когато преразглежда параметрите на модела за определяне на допълнителните обезпечения с оглед по-доброто отразяване на текущите пазарни условия, ЦК взема предвид всяко потенциално проциклично въздействие на това преразглеждане.
ГЛАВА VII
ГАРАНЦИОНЕН ФОНД
(член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 29
Рамка и управление
1. Когато определя минималния размер на гаранционния фонд и сумата на другите финансови ресурси, необходими за спазване на изискванията по членове 42 и 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012, ЦК отчита груповите зависимости и прилага вътрешна рамка за определяне на видовете екстремни, но реалистични пазарни условия, които биха могли да го изложат на прекомерен риск.
2. Рамката съдържа декларация, в която се описва как ЦК определя екстремните, но реалистични пазарни условия. Тя е изцяло документирана и се съхранява в съответствие с член 12.
3. Рамката се обсъжда от комитета за управление на риска и се одобрява от ръководния съвет. Надеждността на рамката и способността ѝ да отразява промените на пазара подлежат най-малко веднъж годишно на преглед. Прегледът се обсъжда от комитета за управление на риска и се докладва на ръководния съвет.
Член 30
Установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия
1. Описаната в член 29 рамка отразява рисковия профил на ЦК, като по целесъобразност се отчитат трансграничните и валутните експозиции. В нея са посочени всички пазарни рискове, на които ЦК би бил изложен при неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, включително неблагоприятни промени в пазарните цени на инструментите, на които е извършен клиринг, ограничена пазарна ликвидност на тези инструменти и спад на ликвидационната стойност на обезпечението. Рамката отразява също допълнителните рискове за ЦК, произтичащи от едновременното неспазване на задълженията на дружествата, принадлежащи към групата на намиращия се в неизпълнение клирингов член.
2. В рамката са посочени поотделно всички пазари, на които ЦК би имал експозиция в случай на неизпълнение на клирингов член. За всеки от посочените пазари ЦК определя екстремните, но реалистични условия въз основа на:
а)
набор от исторически сценарии - включително периоди на екстремни промени на пазара, наблюдавани през последните 30 години или от момента на съществуване на надеждни данни - които биха изложили ЦК на прекомерен финансов риск. Ако ЦК реши, че е малко вероятно да се повторят наблюдавани в миналото значителни ценови изменения, той обосновава пред компетентния орган защо те не са включени в рамката;
б)
набор от потенциални бъдещи сценарии, основани на съгласувани допускания по отношение на пазарната променливост и ценовата корелация между пазарите и финансовите инструменти, като се отчитат както количествените, така и качествените оценки на потенциалните пазарни условия.
3. Рамката отчита също така в количествено и качествено изражение до каква степен екстремните ценови промени биха могли да възникнат в няколко от установените пазари едновременно. В рамката е отчетена възможността ценовите корелации за минали периоди да не бъдат приложими при екстремни, но реалистични пазарни условия.
Член 31
Преглед на екстремни, но реалистични сценарии
Описаните в член 30 процедури се преразглеждат редовно от ЦК, като се вземат под внимание всички съответни пазарни промени и мащабът и концентрацията на експозициите на клиринговите членове. Съвкупността от исторически и хипотетични сценарии, използвани от ЦК за установяване на екстремните, но реалистични пазарни условия, се преразглежда от ЦК, след консултации с комитета за управление на риска, поне веднъж годишно и по-често, ако развитието на пазара или настъпването на съществени промени в съвкупността от договори, по отношение на които ЦК е извършил клиринг, влияе върху стоящите в основата на сценариите допускания и следователно изисква промяната на сценариите. Съществените промени в рамката се отчитат пред ръководния съвет.
ГЛАВА VIII
МЕХАНИЗМИ ЗА КОНТРОЛ НА ЛИКВИДНИЯ РИСК
(член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 32
Оценка на ликвидния риск
1. ЦК установяват стабилна рамка за управление на ликвидния риск, която включва ефективни оперативни и аналитични инструменти за текущо и своевременно установяване, измерване и мониторинг на сетълмента и финансовите потоци, включително използваната от него ликвидност в рамките на деня. ЦК редовно оценяват структурата и функционирането на своята рамка за управление на ликвидността, в т.ч. чрез отчитане на резултатите от стрес тестове.
2. Рамката за управление на ликвидността на ЦК е достатъчно устойчива, за да гарантира, че ЦК е в състояние да изпълни дължимите си задължения за плащане и сетълмент във всички съответни валути, включително и в рамките на деня, когато това е целесъобразно. Рамката за управление на ликвидността на ЦК включва също така оценка на неговите потенциални бъдещи нужди от ликвидни средства в рамките на широк спектър от потенциални стресови сценарии. Към стресовите сценарии спада неизпълнение от страна на клиринговите членове съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - от датата на неизпълнението до края на периода на ликвидация, и ликвидният риск, генериран от инвестиционната политика и процедури на ЦК при екстремни, но реалистични пазарни условия.
3. Рамката за управление на ликвидността включва план за ликвидността, който се документира и съхранява в съответствие с член 12. Планът за ликвидността включва най-малко процедури на ЦК за:
а)
поне ежедневно управление и мониторинг на неговите ликвидни нужди съгласно набор от пазарни сценарии;
б)
поддържане на достатъчно ликвидни финансови ресурси за покриване на неговите ликвидни нужди и разграничаване между използваните различни видове ликвидни средства;
в)
ежедневна оценка и измерване на ликвидните активи, с които ЦК разполага, и необходимите му ликвидни средства;
г)
установяване на източниците на ликвиден риск;
д)
оценяване на сроковете, през които ликвидните финансови средства на ЦК трябва да бъдат на разположение;
е)
отчитане на ликвидните средства, които са потенциално необходими с оглед правото на клиринговите членове да разменят парични срещу непарични обезпечения;
ж)
процесите при недостиг на ликвидност;
з)
попълването на всички ликвидни финансови ресурси, които могат да се използват при неблагоприятни събития.
Ръководният съвет на ЦК одобрява плана след консултация с комитета за управление на риска.
4. ЦК оценява ликвидния риск, пред който е изправен, включително невъзможността на ЦК или неговите клирингови членове да покрият дължимите си задължения за плащане в рамките на процедурата по клиринг или сетълмент, като бъде отчетена и инвестиционната дейност на ЦК. Рамката за управление на риска обхваща ликвидните средства, които са необходими с оглед на отношенията между ЦК и всяко лице, към което ЦК има ликвидна експозиция, включително:
а)
банки, извършващи сетълмент;
б)
платежни системи;
в)
системи за сетълмент на ценни книжа;
г)
ностро агенти;
д)
банки попечители;
е)
доставчици на ликвидност;
ж)
оперативно съвместими ЦК;
з)
доставчици на услуги.
5. В своята рамка за управление на ликвидния риск ЦК взема под внимание всички взаимозависимости между лицата, изброени в параграф 4, и различните взаимовръзки, които може да съществуват между ЦК и посочено в параграф 4 лице.
6. ЦК изработва ежедневен доклад за нуждите и ресурсите по параграф 3, букви а) - в), както и тримесечен доклад относно плана за ликвидността по параграф 3, букви г) - з). Докладите се документират и съхраняват в съответствие с глава IV.
Член 33
Достъп до ликвидност
1. ЦК съхранява във всяка от съответните валути ликвидни средства, съответстващи на необходимите му ликвидни средства съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и член 32 от настоящия регламент. Тези ликвидни средства са ограничени до:
а)
парични депозити при емитиращата централна банка;
б)
парични депозити при лицензирани кредитни институции в съответствие с член 47;
в)
предварително договорени кредитни линии или сходни механизми с изправни клирингови членове;
г)
предварително договорени споразумения за обратно изкупуване;
д)
активно търгувани финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45 и член 46 и за които ЦК може да удостовери, че са леснодостъпни и обратими в парични средства в рамките на деня при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия.
2. ЦК следи валутите, в които неговите задължения са деноминирани, и взема предвид потенциалното въздействие на неблагоприятни пазарни условия върху способността му да получи достъп до чуждестранните валутни пазари по начин, който съответства на цикъла за сетълмент на ценни книжа в чуждестранна валута и системите за сетълмент на ценни книжа.
3. Предварително договорените кредитни линии, осигурени срещу предоставено от клиринговите членове обезпечение, не трябва да се отчитат два пъти като ликвидни средства. ЦК предприема действия за мониторинг и контрол на концентрацията на експозиции от ликвиден риск към всеки отделен доставчик на ликвидност.
4. ЦК провежда стриктни надлежни проверки на възможностите на своите доставчици на ликвидност да действат съгласно договореностите за ликвидност.
5. ЦК периодично изпитва своите процедури за достъп до предварително установените механизми за финансиране. Това може да включва тестово изтегляне на суми от банкови кредитни линии, проверка на бързината на достъп до ресурсите и надеждността на процедурите.
6. В рамките на плана си за ликвидността ЦК разполага с подробни процедури за използване на своите ликвидни финансови ресурси с оглед покриване на задълженията си за плащане при недостиг на ликвидност. В процедурите по отношение на ликвидността се посочва ясно кога трябва да се използват отделните ресурси. В процедурите се описват и начините за достъп до парични депозити или овърнайт инвестиции на парични депозити, за изпълнение на пазарни трансакции със сетълмент в рамките на деня или за ползване на предварително установени линии за ликвидност. Тези процедури се подлагат на редовно изпитване. ЦК установява също така подходящ план за подновяване на договорености за финансиране преди изтичането на техния срок.
Член 34
Риск от концентрация
1. ЦК следи отблизо и контролира концентрацията на своята експозиция към ликвиден риск, включително своите експозиции към лицата, изброени в член 32, параграф 4, и към лицата от същата група.
2. Рамката за управление на ликвидния риск на ЦК включва използването на граници на експозиция и на концентрация.
3. ЦК определя процеси и процедури при нарушение на границите на концентрация.
ГЛАВА IX
КАСКАДЕН ПРИНЦИП ПРИ НЕИЗПЪЛНЕНИЕ
(член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 35
Изчисляване на размера на собствените ресурси на ЦК, които да се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК завежда и посочва отделно в баланса си сумата на собствените си ресурси, заделени за посочената в член 45, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 цел.
2. ЦК изчислява минималната сума, посочена в параграф 1, като умножава по 25 % минималния капитал, включително неразпределената печалба и резервите, притежавани в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 152/2013 на Комисията (8).
ЦК преразглежда тази минимална сума най-малко веднъж годишно.
3. Когато ЦК е създал повече от един гаранционен фонд за различните класове финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг, общият размер на целевите собствени ресурси, изчислени съгласно параграф 1, се разпределя между гаранционните фондове пропорционално на размера на всеки гаранционен фонд, посочва се отделно в баланса и се използва за случаи на неизпълнение в отделните пазарни сегменти, за които се отнася гаранционният фонд.
4. За съблюдаване на изискванията по параграф 1 не се използват ресурси, различни от капитал, включително неразпределена печалба и резерви, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 36
Поддържане на сумата на собствените ресурси на ЦК, които се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК информира незабавно компетентния орган, ако сумата на целевите собствени ресурси спадне под изискваната в член 35 стойност, заедно с основанията за нарушението и подробно писмено описание на мерките и графика за възстановяване на тази сума.
2. Когато настъпи последващо неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, преди ЦК да е възстановил целевите собствени ресурси, за целите на член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се използва само остатъчната сума на разпределените целеви собствени ресурси.
3. ЦК възстановява целевите собствени ресурси най-късно в рамките на един месец от получаване на уведомлението по параграф 1.
ГЛАВА X
ОБЕЗПЕЧЕНИЕ
(член 46 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 37
Общи изисквания
ЦК установява и прилага прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, и при необходимост предприема корективни действия.
ЦК преразглежда най-малко веднъж годишно своите политики и процедури по отношение на допустимите активи. Такъв преглед се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
Член 38
Парично обезпечение
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 високоликвидното обезпечение от парични средства е деноминирано в една от следните валути:
а)
валута, по отношение на която ЦК може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
б)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на изискваното обезпечение за покриване на експозициите на ЦК в тази валута.
Член 39
Финансови инструменти
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 за високоликвидно обезпечение може да се считат финансовите инструменти, банковите гаранции и златото, които отговарят на изложените в приложение I условия.
Член 40
Оценяване на обезпеченията
1. С оглед оценяване на високоликвидните обезпечения, посочени в член 37, ЦК установява и прилага политики и процедури за мониторинг в почти реално време на кредитното качество, пазарната ликвидност и променливостта на цената на всеки приет като обезпечение актив. ЦК проверява редовно и най-малко веднъж годишно адекватността на своите политики и процедури за оценяване. Такава проверка се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
2. ЦК оценява по пазарни стойности и в почти реално време своите обезпечения, а когато това не е възможно, ЦК трябва да може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответните рискове.
Член 41
Проценти за намаляване на стойността на обезпечението
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, с които по предпазлив начин да определя процентите за намаляване на стойността на обезпечението.
2. Процентите за намаляване на стойността на обезпечението са съобразени с евентуалната необходимост от ликвидиране на обезпечението при неблагоприятни пазарни условия и отчитат времето, необходимо за неговата ликвидация. ЦК удостоверява пред компетентния орган, че процентите за намаляване на стойността на обезпечението се изчисляват по консервативен начин, за да бъде, доколкото е възможно, ограничено процикличното въздействие. Процентът за намаляване на стойността на всеки служещ като обезпечение актив се определя, като се вземат под внимание приложимите критерии, в т.ч.:
а)
видът на актива и свързаното с финансовия инструмент ниво на кредитен риск според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
б)
падежът на актива;
в)
историческата и хипотетичната бъдеща променливост на цената на актива при неблагоприятни пазарни условия;
г)
ликвидността на основния пазар, включително спредовете между цените „продава“ и „купува“;
д)
валутният риск, ако има такъв;
е)
утежняващият риск.
3. ЦК проверява редовно адекватността на процентите за намаляване на стойността на обезпечението. ЦК преразглежда политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК, като следва, доколкото е възможно, да избягва резките или съществените промени в тези проценти, които могат да доведат до процикличност. Политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението се одобряват от независимо лице най-малко веднъж годишно.
Член 42
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури за поддържане на необходимата диверсифицикация на обезпечението, която позволява неговата ликвидация в рамките на определения период на държане без значителни пазарни последствия. В тези политики и процедури се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на посочените в параграф 2 граници.
2. ЦК определя граници на концентрацията на ниво:
а)
отделни емитенти;
б)
вид емитент;
в)
вид актив;
г)
отделен клирингов член;
д)
всички клирингови членове.
3. Границите на концентрация се определят по консервативен начин, като се вземат предвид всички приложими критерии, в т.ч.:
а)
финансовите инструменти, емитирани от емитенти от един и същ икономически сектор, област на дейност и географски регион;
б)
равнището на кредитен риск на финансовия инструмент или на емитента според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
ликвидността и променливостта на цената на финансовите инструменти.
4. ЦК гарантира, че най-много 10 % от неговите обезпечения са гарантирани от една кредитна институция или еквивалентна финансова институция от трета държава или от предприятие, което е част от групата на кредитната институция или финансовата институция от трета държава. Когато обезпеченията, получени от ЦК под формата на гаранции на търговски банки, надхвърлят 50 % от общия размер на обезпеченията, тази граница може да бъде увеличена до 25 %.
5. При изчисляване на предвидените в параграф 2 граници ЦК включва общата стойност на експозицията на ЦК към емитента, включително сумата на използваните от ЦК кумулативни кредитни линии, депозитни сертификати, срочни депозити, спестовни сметки, депозитни сметки, текущи сметки, инструментите на паричния пазар и механизми за обратни репо сделки. Тези ограничения не се прилагат по отношение на обезпечението, държано от ЦК в превишение на минималните изисквания по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси.
6. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента или от групата на емитента, и към финансовите инструменти, емитирани от предприятия, чиято изключителна цел е да притежават средства за производство, които са от съществено значение за дейността на емитента.
7. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
8. ЦК информира компетентния орган и клиринговите членове относно приложимите граници на концентрация и всяко изменение на тези граници.
9. Ако ЦК наруши в значителна степен границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
ГЛАВА XI
ИНВЕСТИЦИОННА ПОЛИТИКА
(член 47 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 43
Високоликвидни финансови инструменти
За целите на член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 дълговите инструменти се считат за високоликвидни и с минимален кредитен и пазарен риск, когато те са дългови инструменти, отговарящи на всяко едно от посочените в приложение II условия.
Член 44
Споразумения за депозиране на финансови инструменти при висока степен на сигурност
1. Ако ЦК не е в състояние да депозира посочените в член 45 финансови инструменти или тези, предоставени му под формата на допълнителни обезпечения, вноските в гаранционния фонд или вноските към други финансови ресурси, чрез прехвърляне на собственост и право на обезпечение към оператор на система за сетълмент на ценни книжа, която осигурява пълната защита на тези инструменти, то тези финансови инструменти се депозират при:
а)
централна банка, която осигурява пълната защита на тези инструменти и при нужда предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти;
б)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), която осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол, осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато финансовите инструменти са депозирани в съответствие с параграф 1, буква б) или в), те се съхраняват при условия, които предотвратяват всякакви загуби на ЦК вследствие на неизпълнение или неплатежоспособност на лицензираната финансова институция.
3. Споразуменията за депозиране при висока степен на сигурност на финансови инструменти, предоставени под формата на допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд или вноски към други финансови ресурси, позволяват на ЦК повторната употреба на тези финансови инструменти само когато са изпълнени условията по член 39, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и с повторната употреба се цели извършване на плащания, управление на неизпълнение на клирингов член или изпълнение на споразумение за оперативна съвместимост.
Член 45
Споразумения за поддържане на парични средства при висока степен на сигурност
1. За целите на член 47, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато паричните средства не са депозирани при централна банка, този депозит отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
депозитът е в една от следните валути:
i)
валута, по отношение на която ЦК може с високо ниво на увереност да удостовери, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
ii)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на полученото в тази валута обезпечение;
б)
депозитът е открит при една от следните институции:
i)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО, която е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
ii)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато паричните средства се поддържат чрез овърнайт депозит в съответствие с параграф 1, най-малко 95 % от тези парични средства, изчислени като средна стойност за един календарен месец, се депозират посредством механизми, които осигуряват обезпечаването на паричните средства чрез високоликвидни финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45, с изключение на изискването по параграф 1, буква в) от същия член.
Член 45
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, гарантиращи, че финансовите инструменти, в които са инвестирани неговите финансови ресурси, са достатъчно диверсифицирани.
2. ЦК определя граници на концентрация и следи концентрацията на ниво:
а)
отделни финансови инструменти;
б)
видове финансови инструменти;
в)
отделни емитенти;
г)
видове емитенти;
д)
контрагенти, с които са сключени споразумения по член 44, параграф 1, букви б) и в) или по член 45, параграф 2.
3. При определяне на вида емитент ЦК взема предвид следното:
а)
географското разпределение;
б)
взаимозависимостите и множеството взаимовръзки между даденото лице и ЦК;
в)
равнището на кредитен риск;
г)
експозициите на ЦК към емитента във вид на продукти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
4. В политиките и процедурите се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на границите на концентрация.
5. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент или попечител ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента, и към всички финансови ресурси, депозирани при попечителя.
6. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. В допълнение ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковата експозиция на ЦК.
7. Ако ЦК наруши границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
Член 46
Непарични обезпечения
Когато обезпечението е получено под формата на финансови инструменти съгласно разпоредбите на глава X, се прилагат единствено членове 44 и 45.
ГЛАВА XII
ПРЕГЛЕД НА МОДЕЛИ, СТРЕС ТЕСТОВЕ И БЕК ТЕСТОВЕ
(член 49 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
РАЗДЕЛ 1
Модели и програми
Член 47
Одобряване на модели
1. Моделите, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск на ЦК, използвани за количествено определяне, агрегиране и управление на неговите рискове, преминават през широкообхватна процедура за одобряване. Всяко съществено изменение или промяна на неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
2. Прилаганият от ЦК процес за одобряване се документира, като в него се посочват най-малко политиките, използвани за изпитване на методологиите за допълнителните обезпечения, гаранционния фонд и другите финансови ресурси, и рамката за изчисляване на ликвидните финансови ресурси. Всяко съществено изменение или промяна на тези политики е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
3. Широкообхватната процедура за одобряване включва най-малко следното:
а)
оценка на концептуалната обоснованост на моделите и рамката, като се отчитат използваните при разработването доказателства в подкрепа на това;
б)
преглед на текущите процедури за мониторинг, включително проверка на процесите и сравнителните показатели;
в)
преглед на параметрите и допусканията, направени при разработването на неговите модели, техните методологии и рамката;
г)
преглед на адекватността и целесъобразността на моделите, техните методологии и рамката, приета по отношение на видовете договори, към които се прилагат;
д)
преглед на целесъобразността на сценариите на стрес тестовете в съответствие с глава VII и член 52;
е)
анализ на резултатите от тестовете.
4. ЦК определя критериите, по които оценява дали неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск могат да бъдат успешно одобрени. Критериите включват успешните резултати от тестовете.
5. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, ЦК отчита тези ограничения, като използва най-малко консервативни допускания, основаващи се на наблюдаваните корелирани или свързани пазари и текущите тенденции на пазара.
6. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, използваните за целта системи и модели за оценка са обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, одобряване и изпитване. Моделите за оценка на ЦК се одобряват при разнообразни пазарни сценарии от квалифицирано и независимо лице, за да се гарантира целесъобразността на генерираните чрез тези модели цени, като при необходимост ЦК коригира начина на изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение с оглед отразяване на установените рискове, свързани с модела.
7. ЦК редовно извършва оценка на теоретичните и емпиричните характеристики на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения за всички финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг.
Член 48
Програми за изпитване
1. ЦК разполага с политики и процедури, които съдържат подробно описание на програмите за стрес тестове и бек тестове, провеждани за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на моделите и техните методологии, които се използват за изчисляване на неговите механизми за контрол на риска, включително допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и другите финансови ресурси при широк набор от пазарни условия.
2. В политиките и процедурите на ЦК се посочва подробно програмата за стрес тестове, която се използва за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на рамката за управление на ликвидния риск.
3. Политиките и процедурите включват най-малко методологии за инициирането на подбора и разработването на подходящи тестове, в т.ч. подбор на данни за портфейла и пазара, периодичност на изпитването, специфични характеристики на риска на финансовите инструменти, за които е извършен клиринг, анализ на резултатите от тестовете и изключенията, както и съответните необходими корективни мерки.
4. При провеждането на всеки тест ЦК включва всички клиентски позиции.
РАЗДЕЛ 2
Бек тестове
Член 49
Процедура за извършване на бек тестове
1. ЦК оценява степента на покритие на допълнителните обезпечения, като извършва последваща съпоставка на наблюдаваните с очакваните резултати, получени при използване на моделите за определяне на допълнителните обезпечения. Такива основани на бек тестове анализи се извършват ежедневно, за да се прецени дали съществуват изключения при изпитването на степента на покритие на допълнителните обезпечения. Степента на покритие се оценява на базата на текущите позиции във финансови инструменти и на клиринговите членове, като се вземат под внимание възможните последици от допълнително обезпечаване на ниво портфейл и по целесъобразност оперативно съвместимите ЦК.
2. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага подходящи исторически времеви хоризонти, за да гарантира, че използваният период на наблюдение е достатъчен за ограничаване на отрицателното въздействие върху статистическата значимост.
3. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага най-малко ясни статистически тестове и определени от него критерии за оценка на резултатите от бек тестовете.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите бек тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
5. Резултатите и анализите от бек тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават при поискване достъп до резултатите и анализите от бек тестовете от съответните клирингови членове. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от бек тестовете на своите портфейли.
6. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на бек тестовете.
РАЗДЕЛ 3
Изпитване и анализи на чувствителността
Член 50
Процедура за изпитване и анализ на чувствителността
1. ЦК провежда изпитвания и анализи на чувствителността, за да оцени покритието на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения при разнообразни пазарни условия чрез използване на данни от минали периоди за настъпили неблагоприятни пазарни условия и хипотетични данни за ненастъпили неблагоприятни пазарни условия.
2. За да разбере по какъв начин степента на покритие на допълнителните обезпечения може да бъде засегната от много неблагоприятни пазарни условия и промени в основните параметри на модела, ЦК използва широк набор от параметри и допускания, с които обхваща различните исторически и хипотетични условия, включително периодите с най-високо ниво на променливост, които са били наблюдавани на обслужваните от него пазари, и екстремните промени в корелационните зависимости между цените на договорите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
3. Анализ на чувствителността се извършва по отношение на редица действителни и представителни портфейли на клирингови членове. Представителните портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и корелациите, на които е изложен ЦК. Тези изпитвания и анализи на чувствителността са разработени с цел изпитване на ключовите параметри и допускания на модела за определяне на първоначалното допълнително обезпечение при редица доверителни интервали, за да се определи чувствителността на системата към допускане на грешки при калибрирането на тези параметри и допускания. Трябва да се обърне дължимото внимание на срочната структура на рисковите фактори и предполагаемата корелация между тях.
4. ЦК оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член.
5. ЦК отчита по целесъобразност параметрите, отразяващи едновременното неизпълнение от страна на клиринговите членове, които емитират финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. Когато е приложимо, се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите от своите изпитвания и анализи на чувствителността на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
7. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на чувствителността.
РАЗДЕЛ 4
Стрес тестове
Член 51
Процедура за извършване на стрес тестове
1. При извършваните от ЦК стрес тестове на моделите, използвани за оценка на рисковите експозиции, се прилагат неблагоприятни параметри, допускания и сценарии, за да се гарантира, че финансовите ресурси на ЦК са достатъчни, за да покрият тези експозиции при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква от него да провежда редовно редица стрес тестове, обхващащи продуктовата гама на ЦК и всички елементи на неговите модели и техните методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
3. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква извършването на стрес тестове по определени за целта сценарии, включващи както минали, така и хипотетични екстремни, но реалистични пазарни условия в съответствие с глава VII. Използваните минали условия се преглеждат и адаптират, когато това е целесъобразно. ЦК взема предвид и други форми на подходящи сценарии за стрес тестове, сред които техническа или финансова неизправност на извършващите сетълмент банки, ностро агенти, банки попечители, доставчици на ликвидност или оперативно съвместими ЦК.
4. ЦК има възможност бързо да адаптира своите стрес тестове с оглед включване на нови или възникващи рискове.
5. ЦК взема предвид потенциалните загуби, възникнали от неизпълнението на евентуално известен му клиент, извършващ клиринг чрез няколко клирингови членове.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на неговите модели, методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
7. Резултатите и анализите от стрес тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават достъп до резултатите и анализите от стрес тестовете от съответните клирингови членове при поискване. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от стрес тестовете на своите портфейли.
8. ЦК определя процедурите, определящи подробно действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на стрес тестовете.
Член 52
Рискови фактори, подлагани на стрес тестове
1. ЦК установява и разполага с подходящ метод за измерване на съответните рискови фактори, които са специфични за договорите, по отношение на които той осъществява клиринг, и биха могли да повлияят върху неговите загуби. В стрес тестовете на ЦК се отчитат най-малко рисковите фактори, определени за следните видове финансови инструменти:
а)
договори, свързани с лихвен процент: рисковите фактори по отношение на лихвените проценти във всяка валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти. Моделът на кривата на доходността е разделен на различни падежни интервали, за да бъдат обхванати колебанията в променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Броят на съответните рискови фактори зависи от сложността на лихвените договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг. Базисният риск, произтичащ от непълно корелираните движения между лихвените проценти по държавни ценни книжа и други инструменти с фиксирана доходност, се представя самостоятелно;
б)
договори, свързани с обменния курс: рисковите фактори по отношение на всяка една чуждестранна валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти, и на обменния курс между валутата на исканията за допълнително обезпечение и валутата, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти;
в)
договори, свързани с акции: рисковите фактори по отношение на променливостта на отделните емисии от акции за всеки един от пазарите, на които ЦК осъществява клиринг, и на променливостта на различните сектори на съвкупния пазар на акции. Сложността и естеството на техниките за моделиране на даден пазар съответстват на експозицията на ЦК на пазара като цяло, както и на съответната му концентрация в отделни емисии на акции от този пазар;
г)
договори, свързани със стоки: рисковите фактори, които отчитат различните категории и подкатегории договори за стоки и свързаните с тях деривати, по отношение на които ЦК извършва клиринг, включително по целесъобразност колебанията в приемливата печалба между дериватните позиции и паричните позиции в стоката;
д)
договори, свързани с кредит: рисковите фактори по отношение на риска от внезапно неизпълнение, включително кумулативния риск вследствие на неизпълнение на повече от един контрагент, базисния риск и променливост на нормата на възстановяване.
2. В своите стрес тестове ЦК взема предвид най-малко следните фактори:
а)
корелации, включително между установени рискови фактори и сходни договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
б)
фактори, свързани с предполагаемата променливост и променливостта за минали периоди на подлежащия на клиринг договор;
в)
специфични характеристики на всички нови договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
г)
риска от концентрация, в т.ч. към клирингов член и към лице от групата на клиринговите членове;
д)
взаимозависимости и множество взаимовръзки;
е)
съответните рискове, включително валутен риск;
ж)
установените граници на експозициите;
з)
утежняващия риск.
Член 53
Общи финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите съвкупни допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд и други финансови ресурси са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия. Чрез програмата за стрес тестове се проучват също така потенциалните загуби вследствие на неизпълнението на лицата от съответната група на всеки от двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите допълнителни обезпечения и гаранционен фонд са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението от страна на клиринговия член, към който ЦК има най-големите експозиции, или от страна на клиринговите членове, към които ЦК има вторите и третите по големина експозиции, ако тяхната сума е по-голяма, съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК провежда задълбочен анализ на потенциалните загуби, които може да претърпи, и оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член, включително риска, че ликвидацията на тези позиции може да окаже въздействие върху пазара и степента на покритие на допълнителните обезпечения на ЦК.
4. В своите стрес тестове ЦК отчита по целесъобразност последствията от неизпълнението на клирингов член, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. По целесъобразност се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
5. В стрес тестовете на ЦК се отчита предвиденият в член 26 период на ликвидация.
Член 54
Ликвидни финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата на ЦК за извършване на стрес тестове на неговите ликвидни финансови ресурси се гарантира, че те отговарят на изложените в глава VIII изисквания.
2. ЦК разполага с ясни и прозрачни правила и процедури за преодоляване на разкритите в рамките на стрес тестовете проблеми по отношение на недостатъчната ликвидност на финансовите ресурси, за да се осигури сетълментът на задълженията за плащане.
ЦК разполага също с ясни процедури за използване на резултатите и анализите от своите стрес тестове, за да оцени и адаптира адекватността на своята рамка за управление на ликвидния риск и доставчиците на ликвидност.
3. Сценариите, използвани при извършването на стрес тестове по отношение на ликвидните финансови ресурси, отчитат структурата и дейността на ЦК и включват всички лица, които могат да представляват значителен ликвиден риск за него. Тези стрес тестове отчитат още всяка силна обвързаност или сходни експозиции между неговите клирингови членове, включително дружества, които са част от една и съща група, и оценяват вероятността от неизпълнение на повече от един контрагент и верижния ефект, който подобно неизпълнение може да предизвика сред неговите клирингови членове.
РАЗДЕЛ 5
Обхват и използване на резултатите от изпитването
Член 55
Поддържане на достатъчно покритие
1. ЦК установява и поддържа процедури за разкриване на промените в пазарните условия, в т.ч. увеличаване на променливостта или намаляване на ликвидността на финансовите инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, за да може своевременно да адаптира изчисленията си на изискваното допълнително обезпечение и надлежно да отчете новите пазарни условия.
2. ЦК извършва тестове по отношение на своите проценти за намаляване на стойността на обезпечението, за да гарантира, че при екстремни, но реалистични пазарни условия обезпечението може да бъде ликвидирано най-малко по намалената стойност.
3. Ако вместо на ниво продукт ЦК набира обезпеченията на ниво портфейл, той постоянно преразглежда и изпитва компенсациите между продуктите. ЦК основава тези компенсации на предпазлива и икономически обоснована методология, която отразява степента на ценова зависимост между продуктите. По-специално ЦК изпитва как се променят корелациите по време на периоди на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
Член 56
Преглед на модели въз основа на резултатите от тестове
1. ЦК разполага с ясни процедури за определяне на размера на допълнителните обезпечения, които може да се наложи да привлече, включително в рамките на деня, и за пренастройване на модела за определяне на допълнителните обезпечения, когато бек тестовете показват, че моделът не е функционирал според очакванията и поради това не е установил подходящия размер на първоначалните допълнителни обезпечения, необходим за постигане на желаното ниво на увереност. Установената от ЦК необходимост от допълнително обезпечение се отразява в следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
2. ЦК оценява източника на разкритите от бек тестовете изключения. В зависимост от източника на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на модела за определяне на допълнителните обезпечения или на захранващите го модели и дали е нужно пренастройване на текущите параметри.
3. ЦК оценява източниците на разкритите от стрес тестовете изключения. В зависимост от естеството на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на неговите модели, техните методологии или на рамката за управление на ликвидния риск и дали е нужно пренастройване на текущите параметри и допускания.
4. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчно покритие на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси, ЦК увеличава цялостното покритие на своите финансови ресурси до приемливо ниво преди следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчна ликвидност на финансовите ресурси, ЦК увеличава възможно най-бързо своите ликвидни финансови ресурси до приемливо ниво.
5. Когато преразглежда своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск, ЦК следи честотата на поява на тестови изключения, за да може своевременно и целесъобразно да определи и премахне проблемите.
РАЗДЕЛ 6
Обратни стрес тестове
Член 57
Обратни стрес тестове
1. ЦК провежда обратни стрес тестове, предназначени да установят при какви пазарни условия неговите съвкупни допълнителни обезпечения, гаранционен фонд и други финансови ресурси няма да осигурят необходимото покритие на кредитните експозиции и неговите ликвидни финансови ресурси могат да бъдат недостатъчни. При провеждане на тези тестове ЦК моделира екстремни пазарни условия, които не се считат за реалистични, за да може да определи границите на своите модели, рамката за управление на ликвидния риск, финансовите ресурси и ликвидните финансови ресурси.
2. ЦК разработва обратни стрес тестове, съобразени със специфичните рискове на пазарите и на договорите, по отношение на които предоставя клирингови услуги.
3. ЦК използва условията, определени в параграф 1, и резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове, за да може да определи екстремните, но реалистични сценарии в съответствие с глава VII.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с техния преглед.
РАЗДЕЛ 7
Процедури при неизпълнение
Член 58
Изпитване на процедурите при неизпълнение
1. ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение, за да осигури тяхната практичност и ефективност. ЦК извършва симулационни проверки като част от изпитването на своите процедури при неизпълнение.
2. Въз основа на изпитването на своите процедури при неизпълнение ЦК установява всяка несигурност и целесъобразно адаптира своите процедури с оглед нейното ограничаване.
3. Чрез провеждането на симулационни проверки ЦК удостоверява дали всички клирингови членове, евентуално клиенти и други заинтересовани страни, включително оперативно съвместими ЦК и всички свързани доставчици на услуги, са надлежно информирани и запознати с процедурите при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 8
Одобряване и честота на изпитване
Член 59
Честота
1. ЦК подлага своите модели и техните методологии на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
2. ЦК подлага своята рамка за управление на ликвидния риск на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
3. ЦК подлага своите модели за оценка на цялостна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
4. ЦК преглежда целесъобразността на посочените в член 51 политики най-малко веднъж годишно.
5. ЦК анализира и следи резултатите от своя модел и покритието на финансовите ресурси в случай на неизпълнение, като подлага на ежедневни бек тестове покритието на допълнителните обезпечения и провежда ежедневни стрес тестове при използване на стандартни и предварително определени параметри и допускания.
6. ЦК анализира и следи своята рамка за управление на ликвидния риск, като подлага своите ликвидни финансови ресурси на най-малко ежедневни стрес тестове.
7. ЦК провежда най-малко веднъж месечно подробен и задълбочен анализ на резултатите от тестовете, за да гарантира верността на своите сценарии за стрес тестове, модели и рамка за управление на ликвидния риск, основни параметри и допускания. При неблагоприятни пазарни условия този анализ се провежда по-често, включително когато финансови инструменти, за които се извършва клиринг, или обслужваните като цяло пазари се характеризират с високо ниво на променливост, станат по-слабо ликвидни или когато размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове, нарасне значително или се очаква ЦК да действа при неблагоприятни пазарни условия.
8. Най-малко веднъж месечно се извършва анализ на чувствителността, като се използват резултатите от изпитванията на чувствителността. Този анализ се провежда по-често, когато пазарите са необичайно нестабилни или по-слабо ликвидни или когато нарасне значително размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове.
9. ЦК подлага на тест най-малко веднъж годишно компенсациите между финансовите инструменти и промяната на корелациите по време на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
10. Използваните от ЦК проценти за намаляване на стойността на обезпечението се подлагат на тест най-малко веднъж месечно.
11. ЦК провежда обратни стрес тестове най-малко веднъж на три месеца.
12. Най-малко веднъж на три месеца ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение и извършва най-малко веднъж годишно симулационни проверки в съответствие с член 61. ЦК извършва също симулационни проверки след всяка съществена промяна в своите процедури при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 9
Времеви хоризонти при извършването на тестове
Член 60
Времеви хоризонти
1. Използваните при стрес тестове времеви хоризонти се определят в съответствие с глава VII и обхващат в перспектива екстремните, но реалистични пазарни условия.
2. Времевите хоризонти, използвани при бек тестовете за минали периоди, включват най-малко данни от текущата година или от момента, в който ЦК е започнал да извършва клиринг на съответния финансов инструмент, ако този период е по-малък от година.
РАЗДЕЛ 10
Публично оповестяване
Член 61
Информация, която трябва да бъде публично оповестена
1. ЦК оповестява публично общите принципи, които стоят в основата на неговите модели и техните методологии, естеството на провежданите тестове, обобщените на високо равнище резултати от тестовете и всички предприети корективни действия.
2. ЦК оповестява публично ключовите аспекти на своите процедури при неизпълнение, в т.ч.:
а)
обстоятелствата, при които могат да бъдат предприемани действия;
б)
лицата, които могат да предприемат тези действия;
в)
обхвата на действията, които могат да бъдат предприети, включително третиране на собствените и клиентските позиции, фондове и активи;
г)
механизми за покриване на задълженията на ЦК към изправните клирингови членове;
д)
механизми за подпомагане покриването на задълженията на намиращ се в неизпълнение клирингов член към неговите клиенти.
Член 62
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Буква з) от раздел 2 от приложение I се прилага след третата година от влизането в сила на настоящия регламент по отношение на сделките с деривати по смисъла на член 2, параграф 4, букви б) и г) от Регламент (ЕС) № 1227/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 153/2013 DELLA COMMISSIONE
del 19 dicembre 2012
che integra il regolamento (UE) n. 648/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione relative ai requisiti per le controparti centrali
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il parere della Banca centrale europea (1),
visto il regolamento (UE) n. 648/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 luglio 2012, sugli strumenti derivati OTC, le controparti centrali e i repertori di dati sulle negoziazioni (2), in particolare l’articolo 25, paragrafo 8, l’articolo 26, paragrafo 9, l’articolo 29, paragrafo 4, l’articolo 34, paragrafo 3, l’articolo 41, paragrafo 5, l’articolo 42, paragrafo 5, l’articolo 44, paragrafo 2, l’articolo 45, paragrafo 5, l’articolo 46, paragrafo 3, l’articolo 47, paragrafo 8 e l’articolo 49, paragrafo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Le disposizioni del presente regolamento sono strettamente interconnesse dato che riguardano requisiti organizzativi, tra cui la conservazione dei dati e la continuità operativa, e requisiti prudenziali, concernenti tra l’altro i margini, il fondo di garanzia in caso di inadempimento, i controlli del rischio di liquidità, le linee di difesa in caso di inadempimento, le garanzie, la politica degli investimenti, l’esame dei modelli, le prove di stress e le prove a posteriori. Per garantire la coerenza tra tali disposizioni, che devono entrare in vigore contemporaneamente, e per consentire alle persone soggette a tali requisiti di avere una visione globale e un accesso unico a dette disposizioni, è auspicabile riunire in un unico regolamento tutte le norme tecniche di regolamentazione previste dal titolo III e dal titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012.
(2)
Dato il carattere globale dei mercati finanziari, è opportuno che il presente regolamento tenga conto dei principi per le infrastrutture del mercato finanziario emessi dal Comitato sui sistemi di pagamento e regolamento e dall’International Organization of Securities Commissions (Principi CPSS-IOSCO), che servono da riferimento mondiale per la regolamentazione dei requisiti delle controparti centrali (CCP).
(3)
Per essere sicure e solide in qualsiasi condizione di mercato, è importante che le CCP adottino procedure per una gestione prudente del rischio, che coprano adeguatamente tutti i rischi cui sono o possono essere esposte. In questo ambito, le norme di gestione dei rischi effettivamente applicate dalle CCP devono essere più rigorose di quelle previste dal presente regolamento se ciò è ritenuto opportuno ai fini della gestione dei rischi.
(4)
Per specificare chiaramente un numero limitato di concetti derivanti dal regolamento (UE) n. 648/2012 e i termini tecnici necessari per l’elaborazione della presente norma tecnica, occorre definire una serie di termini.
(5)
È importante garantire che le CCP di paesi terzi riconosciute non turbino il funzionamento ordinato dei mercati dell’Unione. Per questa ragione è essenziale assicurare che le CCP riconosciute non possano essere soggette a requisiti in materia di gestione del rischio inferiori agli standard dell’Unione, il che potrebbe dar luogo ad arbitraggio regolamentare. Le informazioni da fornire all’Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (Aesfem) ai fini del riconoscimento di una CCP di un paese terzo devono consentire a tale autorità di valutare se la CCP rispetti appieno i requisiti prudenziali applicabili in tale paese terzo. Inoltre, nel quadro della determinazione dell’equivalenza la Commissione deve assicurarsi che le disposizioni legislative e regolamentari del paese terzo siano equivalenti a ogni disposizione del titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012 e del presente regolamento.
(6)
Al fine di assicurare un adeguato livello di protezione degli investitori, per il riconoscimento delle CCP di paesi terzi l’Aesfem può richiedere informazioni aggiuntive a quelle strettamente necessarie per verificare che le condizioni stabilite dal regolamento (UE) n. 648/2012 siano soddisfatte.
(7)
Spetta all’autorità competente del paese terzo valutare continuamente che la CCP del paese terzo rispetti pienamente i requisiti prudenziali di tale paese. Le informazioni che la CCP del paese terzo richiedente il riconoscimento è tenuta a fornire all’Aesfem devono servire non già a ripetere la valutazione svolta dall’autorità competente del paese terzo, bensì a garantire che la CCP sia effettivamente sottoposta a vigilanza e se del caso a misure di esecuzione della normativa in tale paese terzo, al fine di garantire un grado elevato di protezione degli investitori.
(8)
Per consentire all’Aesfem di svolgere una valutazione completa, occorre che le informazioni fornite dalla CCP del paese terzo richiedente il riconoscimento siano integrate con le informazioni necessarie per valutare l’efficacia della vigilanza continua svolta dall’autorità competente del paese terzo nonché dei poteri di esecuzione della normativa di tale autorità e delle misure di esecuzione da essa intraprese. È necessario che tali informazioni siano fornite nell’ambito dell’accordo di cooperazione stabilito in conformità al regolamento (UE) n. 648/2012. Tale accordo di cooperazione deve garantire che l’Aesfem sia informata tempestivamente in merito a ogni azione di vigilanza o di esecuzione della normativa adottata nei confronti della CCP richiedente il riconoscimento, e a qualsiasi modifica delle condizioni alle quali è stata concessa l’autorizzazione alla pertinente CCP e a qualsiasi aggiornamento delle informazioni inizialmente fornite dalla CCP nell’ambito della procedura di riconoscimento.
(9)
I requisiti del regolamento (UE) n. 648/2012 in materia di linee di responsabilità interne nel settore del rischio devono essere ulteriormente precisati ai fini dell’attuazione di un quadro in materia di gestione dei rischi che comprenda la struttura, i diritti e le responsabilità dei processi interni di gestione del rischio. È indispensabile che i dispositivi di governo societario tengano conto dei diversi regimi di diritto societario esistenti nell’Unione europea, al fine di garantire che le CCP operino nell’ambito di un quadro normativo solido.
(10)
Al fine di garantire che la CCP applichi le procedure appropriate per assicurare l’osservanza del presente regolamento, del regolamento (UE) n. 648/2012 e del regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012 della Commissione (3), occorre specificare il ruolo e le responsabilità della funzione di controllo della conformità della CCP.
(11)
È necessario definire chiaramente le responsabilità del consiglio e dell’alta dirigenza, nonché i requisiti minimi per il funzionamento del consiglio, in modo da assicurare che la struttura organizzativa della CCP le consenta di prestare servizi e svolgere attività in modo continuo e ordinato. È altresì necessario stabilire linee di responsabilità chiare e dirette per garantire l’obbligo di rendere conto.
(12)
Al fine di garantire una gestione sana e prudente della CCP, è importante che la sua politica retributiva disincentivi l’assunzione di rischi eccessivi. Perché la politica retributiva possa produrre gli effetti auspicati, è opportuno che sia adeguatamente controllata ed esaminata dal consiglio, il quale deve istituire un comitato specifico per controllare adeguatamente il rispetto delle politiche retributive.
(13)
Per garantire che la CCP operi con il livello di risorse umane necessario per adempiere tutti i propri obblighi, che essa risponda dell’esecuzione delle sue attività e che le autorità competenti abbiano i punti di contatto pertinenti nella CCP su cui vigilano, occorre che nella CCP vi sia almeno un responsabile della gestione dei rischi, un responsabile del controllo della conformità e un responsabile per le tecnologie.
(14)
La CCP deve valutare e controllare adeguatamente in che misura i membri del consiglio che fanno parte dei consigli di diverse entità siano esposti a conflitti di interessi, tanto all’interno quanto all’esterno del gruppo della CCP. Ai membri del consiglio deve essere impedito di appartenere a diversi consigli solo se ciò dà luogo a conflitti di interessi.
(15)
Al fine di disporre di una funzione di audit efficace, la CCP deve definire le responsabilità e le linee di segnalazione gerarchica dei suoi revisori interni, per garantire che le questioni rilevanti vengano sottoposte al consiglio della CCP e alle autorità competenti in modo tempestivo. Nello stabilire e mantenere una funzione di audit interno, occorre definirne chiaramente la missione, l’indipendenza e l’obiettività, l’ambito di applicazione e la responsabilità, i poteri, l’obbligo di rendere conto e le norme di funzionamento.
(16)
Per svolgere efficacemente i suoi compiti, è necessario che l’autorità competente pertinente abbia accesso a tutte le informazioni necessarie per stabilire se la CCP rispetta le condizioni di autorizzazione. Occorre che tali informazioni siano messe a disposizione dalla CCP senza indebito ritardo.
(17)
I dati conservati dalla CCP devono facilitare una conoscenza approfondita delle sue esposizioni di credito nei confronti dei partecipanti diretti e permettere di controllare il rischio sistemico implicito. Essi devono inoltre consentire alle autorità competenti, all’Aesfem e ai membri pertinenti del Sistema europeo di banche centrali (SEBC) di ricostruire adeguatamente il processo di compensazione, al fine di valutare la conformità con gli obblighi regolamentari, inclusi quelli di segnalazione. Una volta conservati, i dati servono alla CCP anche per rispettare i requisiti e gli obblighi regolamentari nei confronti dei partecipanti diretti e in caso di controversie.
(18)
Occorre che i dati comunicati dalla CCP ai repertori di dati sulle negoziazioni siano registrati per consentire alle autorità competenti di verificare il rispetto da parte della CCP degli obblighi di segnalazione di cui al regolamento (UE) n. 648/2012 e di accedere facilmente alle informazioni nei casi in cui queste non siano reperibili nei repertori di dati sulle negoziazioni.
(19)
Gli obblighi di conservazione dei dati sulle negoziazioni devono basarsi sugli stessi concetti utilizzati per l’obbligo di segnalazione di cui all’articolo 9 del regolamento (UE) n. 648/2012, al fine di garantire segnalazioni appropriate da parte della CCP.
(20)
Per garantire la continuità operativa in caso di interruzioni, il sito di elaborazione dati secondario della CCP deve essere ubicato a distanza sufficiente e in un luogo sufficientemente distinto sotto il profilo geografico da quello del sito primario, in modo da non essere soggetto allo stesso evento disastroso che potrebbe provocare l’indisponibilità del sito primario. Occorre prevedere scenari per poter analizzare l’impatto degli eventi di crisi sui servizi fondamentali, compresa l’indisponibilità dei sistemi a seguito di un disastro naturale. Occorre rivedere tali analisi periodicamente.
(21)
Le CCP sono infrastrutture dei mercati finanziari di importanza sistemica e devono poter ripristinare le funzioni principali entro due ore, con sistemi di back-up che idealmente entrino in funzione subito dopo un incidente. Le CCP devono anche assicurare un grado molto elevato di probabilità che nessun dato vada perso.
(22)
È importante che l’inadempimento di un partecipante diretto della CCP non causi danni significativi ad altri partecipanti al mercato. Pertanto, la CCP è tenuta a coprire attraverso i margini costituiti dal soggetto inadempiente almeno una quota rilevante delle perdite che la CCP potrebbe subire durante il processo di close out. Occorre adottare regole che stabiliscano la percentuale minima coperta dai margini per le diverse categorie di strumenti finanziari. Inoltre, le CCP devono seguire principi per adeguare i loro livelli di margine alle caratteristiche di ciascuno strumento finanziario o portafoglio da loro compensato.
(23)
Le CCP non devono ridurre i loro margini a un livello che compromette la loro sicurezza a causa dell’esistenza di un contesto fortemente concorrenziale. Per questo motivo, è opportuno che i calcoli dei margini rispettino requisiti specifici nelle loro componenti principali. In questo senso, i margini devono tener conto di tutta una serie di condizioni di mercato compresi i periodi di stress.
(24)
Occorre stabilire regole per specificare la percentuale e gli orizzonti temporali appropriati per il periodo di liquidazione e il calcolo della volatilità storica. Tuttavia, per garantire che le CCP gestiscano adeguatamente il rischio cui sono esposte, è opportuno non specificare l’approccio che esse debbono adottare per calcolare i requisiti di margine a partire da tali parametri. Per le stesse ragioni, occorre consentire alle CCP di ricorrere a vari approcci metodologici affidabili per lo sviluppo della marginazione di portafoglio; occorre permettere loro di ricorrere a metodi basati sulle correlazioni tra il rischio di prezzo dello strumento finanziario o del set di strumenti finanziari che compensano, nonché a opportuni metodi basati su parametri statistici di dipendenza equivalenti.
(25)
Per determinare il periodo di tempo durante il quale la CCP è esposta al rischio di mercato connesso alla gestione di una posizione del soggetto inadempiente, la CCP deve prendere in considerazione le caratteristiche rilevanti degli strumenti finanziari o del portafoglio compensato, così come il loro livello di liquidità e l’entità della posizione o la sua concentrazione. Le CCP devono valutare con prudenza il tempo necessario per la chiusura completa della posizione di un soggetto inadempiente dopo l’ultima riscossione dei margini, l’entità della posizione e la sua concentrazione.
(26)
Al fine di evitare di provocare o aggravare l’instabilità finanziaria, le CCP devono, nella misura del possibile, adottare metodologie lungimiranti per il calcolo dei margini, che limitino la probabilità di variazioni procicliche dei requisiti di margine, senza compromettere la resilienza della CCP.
(27)
Un intervallo di confidenza più elevato per i derivati OTC è in genere giustificato dal fatto che per tali prodotti la fissazione del prezzo può essere meno affidabile e le serie di dati storici sui quali basare le stime dell’esposizione possono essere più brevi. Le CCP potrebbero compensare i derivati OTC che non sono interessati da tali fenomeni e hanno le stesse caratteristiche di rischio dei derivati quotati e devono essere in grado di compensare tali prodotti in modo uniforme, indipendentemente dal metodo di esecuzione.
(28)
Una definizione adeguata di condizioni di mercato estreme ma plausibili è una componente centrale della gestione dei rischi della CCP. Al fine di mantenere aggiornato il quadro di gestione dei rischi della CCP, le condizioni di mercato estreme ma plausibili non devono essere intese come un concetto statico, bensì come un concetto che evolve nel tempo e varia tra i mercati. Uno scenario di mercato può essere estremo ma plausibile per una CCP e non avere grande importanza per un’altra. La CCP deve stabilire un quadro di politica interna solido per individuare i mercati ai quali essa è esposta e impiegare una serie di norme minime comuni per la definizione di condizioni estreme ma plausibili in ogni singolo mercato individuato. È opportuno che essa consideri obiettivamente il rischio di pressioni simultanee su più mercati.
(29)
Al fine di garantire l’esistenza di dispositivi di governance adeguati e solidi, il quadro utilizzato dalla CCP per identificare condizioni di mercato estreme ma plausibili deve essere discusso dal comitato dei rischi e approvato dal consiglio. Esso deve essere riesaminato almeno una volta all’anno, con risultati discussi in seno al comitato dei rischi e poi condivisi con il consiglio. Il riesame deve garantire che i cambiamenti dell’entità e della concentrazione delle esposizioni della CCP nonché gli sviluppi dei mercati in cui opera siano inclusi nella definizione di condizioni di mercato estreme ma plausibili. Tale riesame non deve tuttavia sostituirsi alla valutazione continua, da parte della CCP, dell’adeguatezza del suo fondo di garanzia in caso di inadempimento alla luce dell’evoluzione delle condizioni del mercato.
(30)
Per garantire una gestione efficace del rischio di liquidità, occorre che le CCP siano tenute ad istituire un quadro per la gestione di tale rischio. Tale quadro deve dipendere dalla natura degli obblighi stabiliti e trattare degli strumenti di cui la CCP dispone per valutare il rischio di liquidità cui è esposta, determinare le probabili pressioni future sulla liquidità e garantire l’adeguatezza delle sue risorse liquide.
(31)
Nel valutare l’adeguatezza delle loro risorse liquide, le CCP devono essere tenute a prendere in considerazione le dimensioni e la liquidità delle risorse di cui dispongono, nonché l’eventuale rischio di concentrazione di tali attività. È importante che le CCP siano in grado di identificare tutti i principali tipi di concentrazioni del rischio di liquidità nell’ambito delle loro risorse, in modo che tali risorse siano immediatamente disponibili quando necessario. È necessario che le CCP prendano anche in considerazione ulteriori rischi derivanti da molteplici relazioni, interdipendenze e concentrazioni.
(32)
Poiché la liquidità deve essere prontamente disponibile per operazioni con scadenza lo stesso giorno o persino infragiornaliere, la CCP potrebbe impiegare contante depositato presso la banca centrale di emissione, contante depositato presso banche commerciali meritevoli di credito, linee di credito impegnate, pronti contro termine impegnati, garanzie altamente negoziabili detenute in custodia e investimenti che sono prontamente disponibili e convertibili in contante in virtù di accordi di finanziamento prestabiliti altamente affidabili, anche in condizioni di stress dei mercati. Il contante e le garanzie devono essere contati nel quadro delle risorse finanziarie liquide prestabilite solo a determinate condizioni.
(33)
Al fine di incentivare la CCP a stabilire requisiti prudenti e mantenere l’importo di tali requisiti a un livello adeguato evitando nel contempo l’arbitraggio regolamentare, è importante stabilire una metodologia comune per il calcolo e il mantenimento di un quantitativo specifico di risorse proprie dedicate che la CCP deve mantenere per utilizzarle nell’ambito delle linee di difesa in caso di inadempimento. È essenziale mantenere tali risorse a copertura delle perdite da inadempimenti separate e con una funzione distinta dai requisiti patrimoniali minimi della CCP che coprono diversi rischi ai quali le CCP potrebbero essere esposte.
(34)
È importante che le CCP applichino una metodologia coerente per il calcolo delle risorse proprie da utilizzare nelle linee di difesa in caso di inadempimento, per garantire pari condizioni di concorrenza tra le CCP. Lasciare alla CCP la discrezionalità di applicare un metodo che non sia sufficientemente chiaro porterebbe a risultati molto diversi da una CCP all’altra, incentivando così l’arbitraggio regolamentare. È pertanto essenziale che la metodologia non attribuisca margini di discrezionalità alle CCP. A tal fine, è opportuno avere una semplice percentuale basata su una misura chiaramente identificabile e una metodologia chiara per garantire uniformità nel calcolo delle risorse proprie delle CCP da utilizzare nelle linee di difesa in caso di inadempimento.
(35)
Occorre stabilire un insieme minimo di criteri per assicurare che le garanzie accettabili siano altamente liquide e possano essere convertite in contante rapidamente e con un impatto minimo sui prezzi. Tali criteri devono riferirsi all’emittente della garanzia, alla misura in cui essa può essere liquidata sul mercato e alla correlazione o meno del suo valore con il merito di credito del partecipante che costituisce la garanzia, in modo da far fronte al possibile rischio di correlazione sfavorevole. È necessario che le CCP abbiano la possibilità di applicare ulteriori criteri se ciò è necessario per ottenere l’auspicato livello di solidità.
(36)
È opportuno che le CCP accettino unicamente garanzie altamente liquide con un rischio di credito e di mercato minimo. Per assicurare che le garanzie detenute dalla CCP restino in qualsiasi momento altamente liquide, è necessario che la CCP stabilisca politiche e procedure trasparenti e prevedibili per valutare e monitorare continuamente la liquidità delle attività accettate come garanzia e attui metodologie di valutazione adeguate. A tal fine occorre altresì che la CCP preveda limiti di concentrazione volti a mantenere un grado sufficiente di diversificazione delle garanzie per assicurare che possano essere prontamente liquidate senza un rischio di mercato significativo che ne influenzi il valore. Nel determinare le proprie politiche in materia di garanzie ammissibili e limiti di concentrazione, esse devono tenere conto della disponibilità di tali garanzie a livello mondiale, alla luce dei potenziali effetti macroeconomici delle loro politiche.
(37)
Per evitare il rischio di correlazione sfavorevole, i partecipanti diretti non devono, in generale, essere autorizzati ad utilizzare come garanzia i propri titoli o titoli emessi da un’entità del loro stesso gruppo. Tuttavia, la CCP deve essere in grado di consentire ai partecipanti diretti di fornire obbligazioni garantite che siano poste al riparo dall’insolvenza dell’emittente. È necessario tuttavia che le garanzie sottostanti siano adeguatamente separate dall’emittente e soddisfino i criteri minimi per l’accettazione come garanzia. Un partecipante diretto non deve emettere strumenti finanziari con l’obiettivo principale di farli utilizzare come garanzia da un altro partecipante diretto.
(38)
Per garantire la sicurezza delle CCP, è opportuno che esse accettino la garanzia di una banca commerciale solo dopo una valutazione approfondita dell’emittente e del quadro giuridico, contrattuale e operativo di tale garanzia. Occorre evitare che le CCP abbiano esposizioni non garantite verso banche commerciali. Pertanto, le garanzie di banche commerciali possono essere accettate solo a condizioni rigorose, che sono generalmente soddisfatte in mercati caratterizzati da un’elevata concentrazione di banche commerciali disponibili a fornire credito ai partecipanti diretti non finanziari. Per questo motivo occorre consentire un limite di concentrazione più elevato in questi casi.
(39)
Per limitare il suo rischio di mercato, la CCP deve essere tenuta a valutare le sue garanzie almeno quotidianamente. Occorre che la CCP applichi scarti di garanzia prudenti, che rispecchino la potenziale diminuzione di valore della garanzia nell’intervallo di tempo tra la sua ultima rivalutazione e il momento entro il quale si può ragionevolmente ritenere che la garanzia sarà liquidata in condizioni di stress dei mercati. Il livello delle garanzie deve inoltre tener conto delle potenziali esposizioni al rischio di correlazione sfavorevole.
(40)
L’applicazione di scarti di garanzia deve permettere alla CCP di evitare aggiustamenti consistenti e imprevisti dell’importo della garanzia richiesta, in modo da scongiurare, nella misura del possibile, effetti prociclici.
(41)
Le CCP non devono concentrare le garanzie su un numero limitato di emittenti o di attività, in modo da evitare possibili effetti significativi negativi sui prezzi in caso di liquidazione della garanzia in un breve periodo di tempo. Le concentrazioni delle posizioni in garanzie non devono essere considerate altamente liquide per questo motivo.
(42)
Occorre considerare il rischio di liquidità, di credito e di mercato a livello sia di portafoglio che di singolo strumento finanziario. Un portafoglio concentrato può avere un notevole effetto negativo sulla liquidità delle garanzie o degli strumenti finanziari nei quali la CCP può investire le proprie risorse finanziarie, essendo improbabile che la vendita di grandi posizioni in condizioni di stress dei mercati sia fattibile senza deprimere i prezzi del mercato. Per lo stesso motivo, è necessario che le garanzie mantenute dalla CCP siano monitorate e valutate su base continua per garantire che rimangano liquide.
(43)
I mercati dei derivati su prodotti energetici sono fortemente interconnessi con i mercati spot dei prodotti e sono caratterizzati da una proporzione elevata di partecipanti diretti non finanziari. In tali mercati un numero significativo di partecipanti sono anche produttori dei prodotti sottostanti. L’accesso a un numero sufficiente di garanzie a pieno sostegno delle garanzie di banche commerciali potrebbe richiedere un sostanziale disinvestimento delle posizioni attuali da parte dei partecipanti diretti non finanziari o potrebbe impedire loro di continuare a compensare le loro posizioni in qualità di partecipante diretto di una CCP. Tale processo potrebbe causare perturbazioni nei mercati dell’energia, in termini di liquidità e diversificazione dei partecipanti al mercato. Pertanto occorre che la sua applicazione sia posticipata secondo un calendario ben stabilito.
(44)
Al fine di assicurare un’applicazione uniforme del quadro stabilito nel regolamento (UE) n. 648/2012, tutti i settori devono essere soggetti a requisiti simili nella forma finale delle norme loro applicabili. Le imprese che producono energia operano attualmente in un quadro consolidato; occorrerà tempo per adattarlo alle nuove prescrizioni stabilite se si vogliono evitare conseguenze negative per l’economia reale. Si ritiene pertanto opportuno stabilire una data di applicazione per tali tipi di mercati che consenta un’adeguata transizione dall’attuale prassi al fine di non compromettere indebitamente la struttura e la liquidità del mercato.
(45)
Occorre che la politica di investimento della CCP attribuisca la massima priorità ai principi di conservazione del capitale e di massimizzazione della liquidità. La politica di investimento deve inoltre garantire che non sorgano conflitti con gli interessi commerciali della CCP.
(46)
I criteri che gli strumenti finanziari devono soddisfare per essere considerati investimenti ammissibili per la CCP devono tener conto dei principi CPSS-IOSCO, precisamente del principio n. 16, al fine di garantire la coerenza internazionale. In particolare, la CCP deve essere tenuta ad applicare norme restrittive riguardanti l’emittente dello strumento finanziario, la trasferibilità dello strumento finanziario ed il rischio di credito, di mercato, di volatilità e di cambio dello strumento finanziario. Occorre che la CCP garantisca di non compromettere le misure adottate per limitare l’esposizione al rischio dei suoi investimenti a causa di esposizioni eccessive verso un singolo strumento finanziario, tipo di strumento finanziario, singolo emittente, tipo di emittente o singolo depositario.
(47)
L’uso di derivati da parte di una CCP la espone a ulteriori rischi di credito e di mercato ed è pertanto necessario definire un insieme limitato di circostanze in cui le CCP possano investire le proprie risorse finanziarie in prodotti derivati. Dato che l’obiettivo di una CCP dovrebbe essere quello di avere una posizione netta pari a zero (flat position) per quanto riguarda il rischio di mercato, gli unici rischi che la CCP dovrebbe avere la necessità di coprire sono quelli relativi alle garanzia che essa accetta o ai rischi derivanti dall’inadempimento di un partecipante diretto. I rischi riguardanti le garanzie che la CCP accetta possono essere adeguatamente gestiti mediante scarti di garanzia e non si ritiene necessario che la CCP utilizzi i derivati in questo contesto. La CCP deve utilizzare i derivati soltanto per la gestione del rischio di liquidità derivante da esposizioni verso valute diverse e ai fini della copertura del portafoglio di un partecipante diretto inadempiente e solo se le procedure di gestione degli inadempimenti della CCP prevedono tale uso.
(48)
Per garantirne la sua sicurezza, la CCP deve essere autorizzata a mantenere solo quote minime di contante in depositi non garantiti. Nel garantire il suo contante, la CCP deve sempre provvedere ad essere adeguatamente protetta contro il rischio di liquidità.
(49)
Occorre stabilire obblighi rigorosi in materia di prove di stress e prove a posteriori per garantire che i modelli della CCP, i relativi metodi e il quadro per la gestione del rischio di liquidità funzionino correttamente, tenuto conto di tutti i rischi cui la CCP è esposta, in modo che la CCP disponga costantemente di risorse adeguate per coprire tali rischi.
(50)
Per garantire l’applicazione coerente degli obblighi in capo alle CCP, è necessario stabilire norme dettagliate per quanto riguarda i tipi di prove da effettuare, comprese le prove di stress e le prove a posteriori. Al fine di tenere conto dell’ampia gamma di titoli e contratti finanziari derivati che potranno essere compensati in futuro, riflettere le differenze tra gli approcci delle CCP in materia di gestione dell’attività e dei rischi, integrare gli sviluppi futuri e i nuovi rischi e garantire la flessibilità necessaria, è necessario un approccio basato sui rischi.
(51)
Nel convalidare i modelli, le relative metodologie e il quadro per la gestione del rischio di liquidità della CCP è importante ricorrere ad un adeguato soggetto indipendente in modo da poter trovare e applicare le eventuali misure correttive necessarie prima della loro attuazione ed evitare conflitti di interessi rilevanti. Il soggetto indipendente deve essere sufficientemente separato dal comparto della CCP che svilupperà, attuerà e gestirà il modello o le politiche oggetto di riesame e non deve presentare un conflitto di interessi rilevante. Tali condizioni potrebbero essere soddisfatte da un soggetto interno subordinato ad una struttura gerarchica separata o da un soggetto esterno.
(52)
Varie risorse finanziarie della CCP, in particolare i margini, il fondo di garanzia in caso di inadempimento e altre risorse finanziarie, sono intese a coprire diversi scenari e obiettivi. È quindi necessario prevedere requisiti specifici per tenere conto di questi obiettivi e per garantire una coerente applicazione da parte di tutte le CCP. Nel valutare la necessaria copertura la CCP non deve compensare eventuali esposizioni tra partecipanti diretti inadempienti, per evitare di ridurre gli effetti potenziali di tali esposizioni.
(53)
I diversi tipi di strumenti finanziari che la CCP può compensare sono soggetti ad una varietà di rischi specifici. La CCP deve pertanto essere tenuta a considerare nei modelli, nelle relative metodologie e nel quadro per la gestione del rischio di liquidità tutti i rischi pertinenti ai mercati cui fornisce servizi di compensazione, per poter misurare adeguatamente la sua potenziale esposizione futura. Affinché tali rischi siano adeguatamente considerati, occorre che le prove di stress includano i rischi specifici dei diversi tipi di strumenti finanziari.
(54)
Per garantire che il modello per il calcolo dei margini iniziali rifletta adeguatamente le sue esposizioni potenziali, oltre a sottoporre quotidianamente a prove a posteriori la copertura dei margini per valutare l’adeguatezza del margine richiesto, la CCP deve sottoporre a prove a posteriori anche i parametri e le ipotesi chiave del modello. Ciò è essenziale per garantire che i modelli delle CCP calcolino con precisione il margine iniziale.
(55)
Una rigorosa analisi di sensitività dei requisiti di margine può assumere un’importanza maggiore quando i mercati sono illiquidi o volatili e deve essere utilizzata per determinare l’impatto delle variazioni dei parametri importanti del modello. L’analisi di sensitività è uno strumento efficace per individuare le carenze nascoste che non possono essere scoperte attraverso le prove a posteriori.
(56)
In caso di mancata esecuzione di prove di stress e di prove a posteriori a scadenze regolari, le risorse finanziarie e liquide della CCP potrebbero risultare inadeguate a coprire i rischi reali cui essa è esposta. La realizzazione delle prove appropriate permetterà inoltre che i modelli, le relative metodologie e il quadro per la gestione del rischio di liquidità possano far fronte prontamente all’evoluzione dei mercati e ai nuovi rischi. Occorre che i risultati delle prove siano utilizzati prontamente dalla CCP per rivedere i modelli, le relative metodologie e il quadro di gestione del rischio di liquidità.
(57)
La modellizzazione di condizioni di mercato estreme può aiutare la CCP a determinare i limiti dei suoi attuali modelli, del quadro di gestione del rischio di liquidità e delle risorse finanziarie e liquide. È necessario, tuttavia, che la CCP dia prova di giudizio nella modellizzazione dei diversi mercati e prodotti. Le prove di reverse stress devono essere considerate un utile strumento di gestione, per quanto non il principale, per determinare il livello appropriato delle risorse finanziarie.
(58)
La partecipazione dei partecipanti diretti, dei clienti e degli altri soggetti interessati alla verifica delle procedure di gestione degli inadempimenti della CCP, tramite esercizi di simulazione, è essenziale per garantire che abbiano la comprensione e la capacità operativa di partecipare con successo ad una situazione di gestione di inadempimenti. Esercizi di simulazione devono riprodurre uno scenario di inadempimento per dimostrare i ruoli e le responsabilità dei partecipanti diretti, dei clienti e degli altri soggetti interessati. È inoltre importante che la CCP sia dotata di meccanismi adeguati che le consentano di accertare se siano necessari interventi correttivi e di individuare l’eventuale mancanza di chiarezza delle norme e delle procedure o il margine di discrezionalità da loro concesso. La verifica delle procedure di gestione degli inadempimenti della CCP è particolarmente importante quando ci si basa sul fatto che i partecipanti diretti non inadempienti o i terzi aiutino nel processo di compensazione per close out e quando le procedure in caso di inadempimento non sono mai state testate in un’effettiva situazione di inadempimento.
(59)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l’Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (Aesfem) ha presentato alla Commissione.
(60)
L’Aesfem ha consultato, laddove pertinenti, l’Autorità bancaria europea (ABE), il Comitato europeo per il rischio sistemico e i membri del SEBC, prima di presentare i progetti di norme tecniche su cui si basa il presente regolamento. A norma dell’articolo 10 del regolamento (UE) n. 1095/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 24 novembre 2010, che istituisce l’Autorità europea di vigilanza (Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati) (4), l’Aesfem ha condotto consultazioni pubbliche su tali progetti di norme tecniche di regolamentazione, ha analizzato i relativi costi e benefici potenziali e ha chiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore degli strumenti finanziari e dei mercati, istituito dall’articolo 37 del regolamento (UE) n. 1095/2010,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
INFORMAZIONI GENERALI
Articolo 1
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1) «rischio di base»: il rischio derivante da movimenti non perfettamente correlati tra due o più attività o contratti compensati dalla controparte centrale (CCP);
2) «intervallo di confidenza»: la percentuale di movimenti delle esposizioni per ciascuno strumento finanziario compensato in uno specifico periodo di riferimento storico che la CCP è tenuta a coprire lungo un determinato periodo di liquidazione;
3) «rendimento di utilità»: i benefici derivanti dalla proprietà diretta del bene fisico; è influenzato sia dalle condizioni di mercato che da fattori quali i costi per lo stoccaggio fisico;
4) «margini»: margini di cui all’articolo 41 del regolamento (UE) n. 648/2012 che possono includere i margini iniziali e i margini di variazione;
5) «margine iniziale»: margine riscosso dalla CCP per coprire la futura esposizione potenziale nei confronti dei partecipanti diretti che lo forniscono e, se pertinente, delle CCP interoperabili nell’intervallo di tempo tra l’ultima riscossione di margini e la liquidazione delle posizioni a seguito di un inadempimento di un partecipante diretto o di una CCP interoperabile;
6) «margine di variazione»: margine riscosso o pagato per riflettere le attuali esposizioni derivanti da variazioni effettive della quotazione di mercato;
7) «rischio di inadempimento imminente e improvviso (jump-to-default risk)»: il rischio che una controparte o un emittente diventi inadempiente improvvisamente, prima che il mercato abbia avuto il tempo di includere nei propri calcoli un incremento del suo rischio di inadempimento;
8) «periodo di liquidazione»: il periodo utilizzato per il calcolo dei margini che la CCP stima necessari al fine di gestire la sua esposizione nei confronti di un partecipante inadempiente e durante il quale la CCP è esposta al rischio di mercato connesso alla gestione delle posizioni di soggetti inadempienti;
9) «periodo di riferimento storico»: il periodo di riferimento per il calcolo della volatilità storica;
10) «eccezione nel risultato di una prova»: risultato di una prova da cui emerge che il modello o il quadro per la gestione del rischio di liquidità della CCP non ha determinato il livello di copertura previsto;
11) «rischio di correlazione sfavorevole (wrong-way risk)»: il rischio derivante dall’esposizione verso una controparte o un emittente quando le garanzie fornite dalla controparte o emesse dall’emittente sono fortemente correlate con il suo rischio di credito.
CAPO II
RICONOSCIMENTO DELLE CCP DI PAESI TERZI
[Articolo 25 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 2
Informazioni da fornire all’Aesfem per il riconoscimento delle CCP
La domanda di riconoscimento presentata da una CCP stabilita in un paese terzo contiene almeno le seguenti informazioni:
a)
la denominazione completa della persona giuridica;
b)
l’identità degli azionisti o dei soci con partecipazione qualificata;
c)
l’elenco degli Stati membri nei quali la CCP intende prestare i suoi servizi;
d)
le categorie di strumenti finanziari compensati;
e)
informazioni dettagliate da includere nel sito Internet dell’Aesfem a norma dell’articolo 88, paragrafo 1, lettera e), del regolamento (UE) n. 648/2012;
f)
informazioni dettagliate in merito alle risorse finanziarie, alla forma e ai metodi di detenzione di tali risorse e alle disposizioni per preservarle, comprese le procedure di gestione degli inadempimenti;
g)
informazioni dettagliate sulla metodologia per il calcolo dei margini e del fondo di garanzia in caso di inadempimento;
h)
l’elenco delle garanzie reali ammissibili;
i)
una ripartizione dei valori compensati, in forma prospettica se necessario, per ciascuna valuta dell’Unione compensata;
j)
i risultati delle prove di stress e a posteriori effettuate nel corso dell’anno precedente la data della domanda;
k)
le norme e procedure interne, con le prove della loro piena conformità con i requisiti applicabili in tale paese terzo;
l)
informazioni dettagliate in merito ad eventuali accordi di esternalizzazione;
m)
informazioni dettagliate sul rispetto dei requisiti di segregazione e sulla relativa solidità ed esecutività giuridica;
n)
informazioni dettagliate sui requisiti di accesso alla CCP e sui termini per la sospensione e la cancellazione della qualità di partecipante;
o)
informazioni dettagliate in merito a eventuali accordi di interoperabilità, comprese le informazioni fornite all’autorità competente del paese terzo ai fini della valutazione dell’accordo.
CAPO III
REQUISITI ORGANIZZATIVI
[Articolo 26 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 3
Dispositivi di governo societario
1. Le componenti chiave dei dispositivi di governo societario della CCP che ne definiscono la struttura organizzativa, e le politiche, le procedure e i processi chiaramente specificati e ben documentati in base ai quali operano il suo consiglio e la sua alta dirigenza includono quanto segue:
a)
la composizione, il ruolo e le responsabilità del consiglio e di eventuali comitati istituiti dal consiglio;
b)
i ruoli e le responsabilità della dirigenza;
c)
la struttura dell’alta dirigenza;
d)
le linee di responsabilità tra l’alta dirigenza e il consiglio;
e)
le procedure per la nomina dei membri del consiglio e dell’alta dirigenza;
f)
l’assetto delle funzioni di gestione dei rischi, di controllo della conformità e di controllo interno;
g)
i processi per garantire l’obbligo di rendere conto alle parti in causa.
2. La CCP dispone di personale adeguato per rispettare tutti gli obblighi derivanti dal presente regolamento e dal regolamento (UE) n. 648/2012. La CCP non condivide il personale con altre entità del gruppo, salvo nell’ambito di un accordo di esternalizzazione, conformemente all’articolo 35 del regolamento (UE) n. 648/2012.
3. La CCP stabilisce linee di responsabilità chiare, coerenti e ben documentate. Essa assicura che le funzioni di responsabile della gestione dei rischi, responsabile del controllo della conformità e responsabile delle tecnologie siano svolte da persone diverse, che siano dipendenti della CCP aventi la responsabilità esclusiva di esercitare tali funzioni.
4. La CCP appartenente ad un gruppo tiene conto delle implicazioni del gruppo per i propri dispositivi di governo societario, in particolare del fatto di disporre o meno del necessario grado di indipendenza per soddisfare gli obblighi regolamentari in quanto persona giuridica distinta e dell’eventualità che la sua indipendenza possa essere compromessa dalla struttura del gruppo o dal fatto che qualsiasi membro del consiglio sia anche membro del consiglio di altre entità dello stesso gruppo. In particolare, tale CCP considera procedure specifiche per la prevenzione e la gestione dei conflitti di interessi, anche in relazione agli accordi di esternalizzazione.
5. Se la CCP ha un sistema dualistico, il ruolo e le responsabilità del consiglio quali stabiliti nel presente regolamento e nel regolamento (UE) n. 648/2012 sono assegnati al consiglio di sorveglianza e al consiglio di gestione, a seconda del caso.
6. Le politiche, le procedure, i sistemi e i controlli in materia di gestione dei rischi fanno parte di un quadro di governo societario coerente e organico che è rivisto e aggiornato periodicamente.
Articolo 4
Meccanismi di gestione dei rischi e di controllo interno
1. La CCP dispone di un quadro solido per la gestione globale di tutti i rischi concreti ai quali è o può essere esposta. Essa stabilisce politiche, procedure e sistemi documentati per l’identificazione, la misurazione, il monitoraggio e la gestione di tali rischi. La CCP struttura le politiche, le procedure e i sistemi per la gestione dei rischi in modo da assicurarsi che i partecipanti diretti gestiscano correttamente e contengano i rischi cui espongono la CCP.
2. La CCP adotta una visione integrata e globale di tutti i rischi rilevanti. Questi comprendono i rischi cui la espongono i suoi partecipanti diretti e, per quanto possibile, i suoi clienti, e che essa comporta per essi, nonché i rischi cui la espongono altre entità, e che essa comporta per esse, come ad esempio, ma non solo, le CCP interoperabili, i sistemi di pagamento e di regolamento titoli, le banche di regolamento, i fornitori di liquidità, i sistemi di deposito accentrato, le sedi di negoziazione servite dalla CCP e altri fornitori di servizi essenziali.
3. La CCP sviluppa idonei strumenti di gestione dei rischi così da essere in grado di gestire e riferire su tutti i rischi rilevanti. Questi includono l’identificazione e la gestione delle interdipendenze del sistema, del mercato o di altro genere. Se la CCP presta servizi connessi alla compensazione che presentano un profilo di rischio distinto dalle sue funzioni e comportano potenzialmente notevoli rischi aggiuntivi, essa gestisce tali rischi aggiuntivi in modo adeguato. Ciò può comprendere la separazione giuridica dei servizi aggiuntivi, forniti dalla CCP, dalle sue funzioni fondamentali.
4. I dispositivi di governo societario garantiscono che il consiglio della CCP assuma la responsabilità finale per la gestione dei rischi della CCP. Il consiglio definisce, determina e documenta il livello adeguato di tolleranza del rischio e di capacità di assunzione del rischio per la CCP. Il consiglio e l’alta dirigenza assicurano che le politiche, le procedure e i controlli della CCP siano coerenti con i suoi livelli di tolleranza del rischio e di capacità di assunzione del rischio e stabiliscano come la CCP individua, riferisce, monitora e gestisce i rischi.
5. La CCP dispone di solidi sistemi di informazione e di controllo del rischio che consentano alla CCP stessa e, se del caso, ai suoi partecipanti diretti e, nella misura del possibile, ai suoi clienti di ottenere tempestivamente informazioni e applicare politiche e procedure di gestione dei rischi in modo appropriato. Tali sistemi garantiscono almeno che le esposizioni di credito e di liquidità siano oggetto di controllo continuo a livello della CCP, del partecipante diretto e, per quanto possibile, del cliente.
6. La CCP assicura che la funzione di gestione del rischio disponga dell’autorità, delle risorse e delle competenze necessarie e abbia adeguato accesso a tutte le informazioni pertinenti e che essa sia sufficientemente indipendente dalle altre funzioni della CCP. Il responsabile della gestione dei rischi della CCP attua il quadro di gestione dei rischi, comprese le politiche e le procedure istituite dal consiglio.
7. La CCP dispone di adeguati meccanismi di controllo interno per assistere il consiglio nel controllo e nella valutazione dell’adeguatezza e dell’efficacia delle sue politiche, procedure e sistemi di gestione dei rischi. Tali meccanismi comprendono procedure amministrative e contabili solide, una funzione di controllo della conformità robusta e una funzione di audit interno e di convalida o di revisione indipendente.
8. La CCP prepara su base annua un bilancio di esercizio che è oggetto di revisione da parte di revisori legali o imprese di revisione contabile ai sensi della direttiva 2006/43/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (5).
Articolo 5
Politica e procedure per il controllo della conformità
1. La CCP stabilisce, attua e mantiene politiche e procedure adeguate volte a rilevare l’eventuale rischio che la CCP stessa e i suoi dipendenti non rispettino gli obblighi che le sono imposti dal presente regolamento, dal regolamento (UE) n. 648/2012 e dal regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012, nonché i rischi connessi, e mette in atto misure e procedure idonee a minimizzare tale rischio e a consentire alle autorità competenti di esercitare i loro poteri in modo efficace a norma di tali regolamenti.
2. La CCP si assicura che le sue regole, procedure e accordi contrattuali siano chiari ed esaurienti e garantiscano la conformità al presente regolamento, al regolamento (UE) n. 648/2012 e al regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012, nonché a tutti gli altri requisiti in materia di regolamentazione e di vigilanza.
Le regole, le procedure e gli accordi contrattuali della CCP sono registrati per iscritto o su altro supporto durevole. Tali regole, procedure e accordi contrattuali e l’eventuale materiale di accompagnamento sono precisi, aggiornati e prontamente disponibili per l’autorità competente, i partecipanti diretti e, se del caso, i clienti.
La CCP analizza le sue regole, le sue procedure e i suoi accordi contrattuali e ne controlla la solidità. Se necessario, ai fini della presente analisi sono chiesti pareri giuridici indipendenti. La CCP pone in essere una procedura per proporre e attuare modifiche alle sue regole e procedure e, prima dell’attuazione di modifiche sostanziali, consultare tutti i partecipanti diretti interessati e sottoporre le modifiche proposte all’autorità competente.
3. Nell’elaborare le regole, le procedure e gli accordi contrattuali la CCP tiene conto dei principi di regolamentazione, delle norme di settore e dei protocolli di mercato pertinenti e indica chiaramente se tali pratiche siano state incorporate nella documentazione che disciplina i diritti e gli obblighi della CCP, dei suoi partecipanti diretti e di altri terzi interessati.
4. La CCP individua e analizza i potenziali conflitti di leggi ed elabora regole e procedure volte ad attenuare il rischio giuridico derivante da tali potenziali conflitti. Se necessario, la CCP chiede pareri giuridici indipendenti ai fini di tale analisi.
Le regole e le procedure della CCP indicano chiaramente la legge che si applica a ciascun aspetto delle attività e delle operazioni della CCP.
Articolo 6
Funzione di controllo della conformità
1. La CCP stabilisce e mantiene una funzione permanente ed effettiva di controllo della conformità che operi in modo indipendente dalle altre funzioni della CCP. Essa assicura che la funzione di controllo della conformità disponga dell’autorità, delle risorse e delle competenze necessarie e abbia accesso a tutte le informazioni pertinenti.
Nello stabilire la funzione di verifica della conformità, la CCP tiene conto della natura, della portata e della complessità della sua attività commerciale nonché della natura e della gamma dei servizi prestati e delle attività esercitate nel quadro di tale attività commerciale.
2. Il responsabile del controllo della conformità svolge quanto meno i seguenti compiti:
a)
controlla e valuta periodicamente l’adeguatezza e l’efficacia delle misure messe in atto conformemente all’articolo 5, paragrafo 4, e delle misure adottate per rimediare a eventuali carenze nell’adempimento degli obblighi da parte della CCP;
b)
amministra le politiche e procedure di controllo della conformità stabilite dall’alta dirigenza e dal consiglio;
c)
fornisce consulenza e assistenza alle persone responsabili per lo svolgimento dei servizi e delle attività della CCP ai fini dell’osservanza degli obblighi imposti alla CCP dal presente regolamento, dal regolamento (UE) n. 648/2012 e dal regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012 e di altri requisiti regolamentari, se del caso;
d)
riferisce periodicamente al consiglio in merito alla conformità della CCP e dei suoi dipendenti al presente regolamento, al regolamento (UE) n. 648/2012 e al regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012;
e)
stabilisce procedure per porre efficacemente rimedio ai casi di mancata conformità;
f)
assicura che i soggetti pertinenti che partecipano alla funzione di controllo della conformità non partecipino alla prestazione dei servizi e all’esercizio delle attività che essi sono chiamati a controllare e che eventuali conflitti d’interesse di tali persone siano opportunamente individuati ed eliminati.
Articolo 7
Struttura organizzativa e separazione delle linee di responsabilità
1. La CCP definisce la composizione, il ruolo e le responsabilità del consiglio, dell’alta dirigenza e di eventuali comitati istituiti dal consiglio. Tali disposizioni sono specificate in modo chiaro e ben documentate. Il consiglio istituisce quanto meno un comitato per il controllo interno e per la revisione contabile e un comitato per le remunerazioni. Il comitato dei rischi istituito a norma dell’articolo 28 del regolamento (UE) n. 648/2012 è un comitato consultivo del consiglio.
2. Il consiglio assume almeno le seguenti responsabilità:
a)
definisce obiettivi e strategie chiari per la CCP;
b)
controlla effettivamente l’alta dirigenza;
c)
definisce adeguate politiche retributive;
d)
istituisce e sorveglia la funzione di gestione del rischio;
e)
sorveglia la funzione di controllo della conformità e la funzione di controllo interno;
f)
sorveglia gli accordi di esternalizzazione;
g)
verifica la conformità con tutte le disposizioni del presente regolamento, del regolamento (UE) n. 648/2012, del regolamento di esecuzione (UE) n. 1249/2012 e con tutti gli altri requisiti regolamentari e di vigilanza;
h)
risponde della sua condotta agli azionisti o ai titolari e ai dipendenti, ai partecipanti diretti e ai loro clienti e agli altri soggetti interessati.
3. L’alta dirigenza assume almeno le seguenti responsabilità:
a)
assicura la coerenza delle attività della CCP con gli obiettivi e le strategie stabiliti dal consiglio;
b)
concepisce e stabilisce procedure di controllo della conformità e di controllo interno che promuovono gli obiettivi della CCP;
c)
sottopone periodicamente le procedure di controllo interno a riesame e verifica;
d)
garantisce che siano destinate risorse sufficienti alla gestione dei rischi e al controllo della conformità;
e)
partecipa attivamente al processo di controllo dei rischi;
f)
garantisce che si tenga debitamente conto dei rischi cui è esposta la CCP a causa della sua attività di compensazione e delle attività ad essa connesse.
4. Qualora il consiglio deleghi compiti ai comitati o ai sottocomitati, conserva il compito di approvare le decisioni che potrebbero avere un impatto significativo sul profilo di rischio della CCP.
5. Le disposizioni in base alle quali operano il consiglio e l’alta dirigenza comprendono procedure per individuare, affrontare e gestire i potenziali conflitti di interessi dei membri del consiglio e dell’alta dirigenza.
6. La CCP dispone di linee di responsabilità chiare e dirette tra il consiglio e l’alta dirigenza al fine di assicurare che l’alta dirigenza sia responsabile per le sue prestazioni. Le linee di responsabilità per la gestione dei rischi, il controllo della conformità e l’audit interno sono chiare e distinte da quelle per le altre attività della CCP. Il responsabile della gestione dei rischi riferisce al consiglio, direttamente o tramite il presidente del comitato dei rischi. Il responsabile del controllo della conformità e la funzione di audit interno riferiscono direttamente al consiglio.
Articolo 8
Politica retributiva
1. Il comitato per le remunerazioni elabora e sviluppa ulteriormente la politica retributiva, ne controlla l’attuazione da parte dell’alta dirigenza e ne rivede periodicamente il funzionamento concreto. La politica stessa è documentata e rivista almeno una volta all’anno.
2. La politica retributiva è concepita in modo da conciliare il livello e la struttura delle retribuzioni con una prudente gestione dei rischi. Essa tiene conto dei potenziali rischi futuri, nonché dei rischi esistenti e di quelli verificatisi in passato. Le scadenze dei pagamenti tengono conto dell’orizzonte temporale dei rischi. In particolare in caso di retribuzioni variabili, la politica tiene in debito conto gli eventuali disallineamenti tra i tempi delle prestazioni e i tempi dei rischi e garantisce che i pagamenti siano differiti se necessario. Le componenti fisse e variabili della retribuzione complessiva sono equilibrate e compatibili con l’allineamento ai rischi.
3. La politica retributiva prevede che il personale addetto alle funzioni di gestione dei rischi, di controllo della conformità e di audit interno sia retribuito in modo indipendente dai risultati economici della CCP. Il livello della retribuzione è adeguato sia in termini di responsabilità che in confronto al livello della retribuzione nei settori operativi.
4. La politica retributiva è soggetta a audit indipendente, su base annuale. I risultati degli audit sono messi a disposizione dell’autorità competente.
Articolo 9
Sistemi informatici
1. La CCP concepisce i suoi sistemi informatici in modo affidabile e sicuro e garantisce che siano in grado di trattare le informazioni di cui la CCP necessita per svolgere le proprie attività ed eseguire le operazioni in modo sicuro ed efficace.
L’architettura informatica è ben documentata. I sistemi sono concepiti per gestire le esigenze operative della CCP e i rischi cui la CCP è esposta, sono solidi, anche in condizioni di stress dei mercati, e sono scalabili, se necessario, per il trattamento di informazioni supplementari. La CCP dispone procedure e la programmazione di capacità, comprese capacità ridondanti sufficienti, per consentire al sistema di trattare tutte le restanti operazioni prima della fine della giornata in caso si verifichino interruzioni di grave entità. La CCP prevede procedure per l’introduzione di nuove tecnologie, ivi compresi chiari piani di ripristino.
2. Al fine di garantire un elevato livello di sicurezza nel processo di trattamento delle informazioni e per consentire la connettività con i suoi partecipanti diretti, i suoi clienti e i suoi fornitori di servizi, la CCP basa i propri sistemi informatici sulle norme tecniche riconosciute a livello internazionale e sulle migliori pratiche del settore. La CCP sottopone i suoi sistemi a prove rigorose, simulando condizioni di stress, prima di avviarne l’utilizzazione, dopo aver apportato cambiamenti significativi e dopo un’interruzione di grave entità. I partecipanti diretti e i clienti, le CCP interoperabili e le altre parti interessate partecipano, secondo le opportune modalità, nella progettazione e nell’esecuzione di tali prove.
3. La CCP mantiene un solido quadro di sicurezza informatica che gestisca adeguatamente il rischio cui essa è esposta in questo ambito. Il quadro prevede anche meccanismi, politiche e procedure appropriati per proteggere le informazioni dalla divulgazione non autorizzata, per garantire l’accuratezza e l’integrità dei dati e per assicurare la disponibilità dei servizi della CCP.
4. Il quadro di sicurezza informatica comprende almeno i seguenti elementi:
a)
controlli sull’accesso al sistema;
b)
adeguate salvaguardie contro le intrusioni e l’uso illecito dei dati;
c)
dispositivi specifici per preservare l’autenticità e l’integrità dei dati, incluse tecniche crittografiche;
d)
reti e procedure affidabili per la trasmissione accurata e tempestiva dei dati senza interruzioni di grave entità;
e)
tracce di audit.
5. I sistemi informatici e il quadro di sicurezza informatica sono riesaminati almeno una volta all’anno. Essi sono oggetto di audit indipendenti. I risultati degli audit sono comunicati al consiglio e messi a disposizione dell’autorità competente.
Articolo 10
Informativa
1. La CCP rende pubbliche le seguenti informazioni a titolo gratuito:
a)
informazioni riguardanti i suoi dispositivi di governo societario, in particolare
i)
la sua struttura organizzativa, nonché gli obiettivi e le strategie principali;
ii)
gli elementi chiave della politica retributiva;
iii)
le informazioni finanziarie fondamentali, compreso il suo bilancio più recente sottoposto a revisione contabile;
b)
informazioni riguardanti le proprie regole, in particolare:
i)
le procedure di gestione degli inadempimenti, le procedure in generale e i testi supplementari;
ii)
le informazioni pertinenti sulla continuità operativa;
iii)
le informazioni sui sistemi, sulle tecniche e sulle prestazioni in materia di gestione dei rischi della CCP in conformità al capo XII;
iv)
tutte le informazioni pertinenti sul suo assetto e le sue operazioni, nonché sui diritti e gli obblighi dei partecipanti diretti e dei clienti, necessarie a consentire loro di identificare chiaramente e comprendere pienamente i rischi e i costi connessi all’utilizzo dei servizi della CCP;
v)
gli attuali servizi di compensazione della CCP, comprese informazioni dettagliate su quanto essa fornisce nell’ambito di ciascun servizio;
vi)
i sistemi, le tecniche e le prestazioni in materia di gestione dei rischi della CCP, in particolare informazioni sulle risorse finanziarie, sulla politica di investimento, sulle fonti dei dati sui prezzi e sui modelli utilizzati nei calcoli dei margini;
vii)
la legge e le regole che disciplinano:
1)
l’accesso alla CCP;
2)
i contratti stipulati dalla CCP con i partecipanti diretti e, ove possibile, i clienti;
3)
i contratti che la CCP accetta di compensare;
4)
gli accordi di interoperabilità;
5)
l’uso delle garanzie e dei contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento, ivi compresa la liquidazione delle posizioni e delle garanzie e la misura in cui la garanzia è tutelata contro la rivalsa di terzi;
c)
le informazioni sulle garanzie ammissibili e sugli scarti di garanzia applicabili;
d)
l’elenco di tutti gli attuali partecipanti diretti, nonché i criteri relativi alla loro ammissione, sospensione e uscita.
Qualora l’autorità competente concordi con la CCP che le informazioni di cui alle lettere b) o c), del presente paragrafo possono mettere a rischio segreti aziendali o la sicurezza e la solidità della CCP, quest’ultima può decidere di divulgare tali informazioni con modalità tali da prevenire o ridurre tali rischi o di non divulgarle.
2. La CCP rende pubbliche, a titolo gratuito, le informazioni concernenti eventuali modifiche rilevanti dei suoi dispositivi di governo societario, dei suoi obiettivi, delle sue strategie e delle sue politiche fondamentali nonché delle sue regole e procedure applicabili.
3. Le informazioni da comunicare al pubblico sono accessibili sul sito web della CCP. Le informazioni sono disponibili almeno in una lingua di uso corrente nel settore della finanza internazionale.
Articolo 11
Audit interno
1. La CCP istituisce e mantiene una funzione di audit interno che è distinta e indipendente dalle altre funzioni e attività della CCP e ha i seguenti compiti:
a)
istituisce, attua e mantiene un piano di audit per l’esame e la valutazione dell’adeguatezza e dell’efficacia dei sistemi, dei meccanismi di controllo interno e dei dispositivi di governo societario della CCP;
b)
formula raccomandazioni basate sui risultati dei lavori realizzati conformemente alla lettera a);
c)
verifica l’osservanza di tali raccomandazioni;
d)
riferisce le questioni di audit interno al consiglio.
2. La funzione di audit interno dispone dell’autorità, delle risorse e delle competenze necessarie e ha accesso a tutti i documenti pertinenti per l’esercizio della sua attività. È sufficientemente indipendente dalla dirigenza e riferisce direttamente al consiglio.
3. L’audit interno valuta l’efficacia dei processi di gestione dei rischi e dei meccanismi di controllo della CCP in modo proporzionato ai rischi che devono affrontare le diverse aree di attività e indipendente dalle aree valutate. La funzione di audit interno dispone dell’accesso alle informazioni necessario per esaminare tutte le attività e le operazioni, i processi e i sistemi della CCP, comprese le attività esternalizzate.
4. Gli audit interni si basano su un piano di audit globale che è riesaminato e presentato all’autorità competente almeno una volta all’anno. La CCP assicura che audit speciali possano essere effettuati a breve termine a seguito del verificarsi di eventi. La programmazione e revisione degli audit è approvata dal consiglio.
5. Le operazioni di compensazione, i processi di gestione dei rischi, i meccanismi di controllo interno e i conti della CCP sono soggetti a audit indipendenti. Tali audit hanno luogo, quanto meno, su base annuale.
CAPO IV
CONSERVAZIONE DEI DATI
[Articolo 29 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 12
Requisiti generali
1. La CCP conserva i dati su un supporto durevole che consenta di fornire le informazioni alle autorità competenti, all’Aesfem e ai membri pertinenti del Sistema europeo di banche centrali (SEBC), in una forma e secondo modalità che soddisfino le condizioni seguenti:
a)
ciascuna fase fondamentale dell’elaborazione dati da parte della CCP può essere ricostituita;
b)
il contenuto originario di una registrazione di dati prima di correzioni o altre modifiche può essere registrato, rintracciato e recuperato;
c)
sono state adottate misure per prevenire un’alterazione non autorizzata dei dati;
d)
la sicurezza e la confidenzialità dei dati registrati sono garantite tramite misure appropriate;
e)
nel sistema di conservazione dei dati è integrato un meccanismo per l’identificazione e la correzione degli errori;
f)
nel sistema di conservazione dei dati è garantito il recupero tempestivo dei dati in caso di disfunzione del sistema.
2. Quando i dati o le informazioni risalgono a meno di sei mesi prima, sono forniti alle autorità di cui al paragrafo 1 non appena possibile e al più tardi entro la fine della giornata lavorativa successiva alla richiesta dell’autorità pertinente.
3. Quando i dati o le informazioni risalgono ad oltre sei mesi prima, sono forniti alle autorità di cui al paragrafo 1 non appena possibile ed entro un termine massimo di cinque giorni lavorativi a decorrere dalla richiesta dell’autorità pertinente.
4. Quando i dati elaborati dalla CCP contengono dati personali, essa tiene conto degli obblighi cui è soggetta a norma della direttiva 95/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (6) e del regolamento (CE) n. 45/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio (7).
5. Qualora la CCP conservi dati al di fuori dell’Unione, essa garantisce che le autorità competenti, l’Aesfem e i membri pertinenti del SEBC siano in grado di accedere a tali dati nella stessa misura ed entro gli stessi termini come se fossero conservati all’interno dell’Unione.
6. Ogni CCP indica il nome delle persone pertinenti che possono, entro i termini previsti per la fornitura dei dati di cui ai paragrafi 2 e 3, spiegare il contenuto dei suoi dati alle autorità competenti.
7. Tutti i dati che la CCP deve conservare a norma del presente regolamento possono essere oggetto di ispezione da parte delle autorità competenti. La CCP fornisce alle autorità competenti l’accesso diretto ai dati richiesti a norma degli articoli 13 e 14, quando richiesto.
Articolo 13
Dati sulle operazioni
1. La CCP conserva i dati di tutte le operazioni relative a tutti i contratti che compensa e garantisce che tali dati comprendano tutte le informazioni necessarie per una ricostruzione accurata e completa del processo di compensazione per ciascun contratto e che ogni registrazione di dati su ciascuna operazione sia identificabile in modo univoco e ritrovabile effettuando una ricerca su tutti i campi concernenti la CCP, la CCP interoperabile, il partecipante diretto, il cliente, se noto alla CCP, e lo strumento finanziario.
2. In relazione a ogni operazione ricevuta a fini di compensazione, la CCP, subito dopo aver ricevuto le informazioni pertinenti, registra e tiene aggiornati i seguenti dati:
a)
il prezzo, il tasso o il differenziale e la quantità;
b)
la capacità di compensazione, che indica se l’operazione è consistita in un acquisto o in una vendita dal punto di vista della CCP che registra l’operazione;
c)
l’identificativo dello strumento;
d)
l’identificativo del partecipante diretto;
e)
l’identificativo della sede in cui è stato concluso il contratto;
f)
la data e l’ora di interposizione della CCP;
g)
la data e l’ora di scadenza del contratto;
h)
le condizioni e modalità di regolamento;
i)
la data e l’ora del regolamento o del buy-in dell’operazione e, nella misura in cui sono applicabili, le seguenti informazioni:
i)
il giorno e l’ora in cui è stato originariamente stipulato il contratto;
ii)
le condizioni iniziali e le parti del contratto;
iii)
l’identificativo della CCP interoperabile che compensa una gamba dell’operazione, se del caso;
iv)
l’identità del cliente, compresi eventuali clienti indiretti, se noti alla CCP, e, in caso di cessione del contratto per la compensazione (give-up), l’identificativo della parte che ha trasferito il contratto.
Articolo 14
Dati sulle posizioni
1. La CCP conserva i dati relativi alle posizioni detenute da ogni partecipante diretto. Sono conservati dati separati per ciascun conto tenuto a norma dell’articolo 39 del regolamento (UE) n. 648/2012 e la CCP assicura che i suoi dati contengano tutte le informazioni necessarie per una ricostruzione accurata e completa delle operazioni che hanno creato la posizione e che ogni registrazione di dati sia identificabile e ritrovabile effettuando una ricerca almeno su tutti i campi concernenti la CCP, la CCP interoperabile, il partecipante diretto, il cliente, se noto alla CCP, e lo strumento finanziario.
2. Alla fine di ogni giorno lavorativo, la CCP registra i dati relativi a ciascuna posizione includendovi le seguenti informazioni, nella misura in cui collegate alla posizione in questione:
a)
l’identificativo del partecipante diretto, del cliente, se noto alla CCP, e della CCP interoperabile che detiene tale posizione, se del caso;
b)
il segno della posizione;
c)
il calcolo giornaliero del valore della posizione con le registrazioni dei prezzi ai quali i contratti sono valutati, e di qualsiasi altra informazione pertinente.
3. La CCP registra e aggiorna gli importi dei margini, dei contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento e delle altre risorse finanziarie di cui all’articolo 43 del regolamento (UE) n. 648/2012 richiesti dalla CCP e il corrispondente importo effettivamente costituito dal partecipante diretto alla fine della giornata e le modifiche a tale importo che possono verificarsi nel corso della giornata, in relazione al conto di ogni singolo partecipante diretto o cliente, se noto alla CCP.
Articolo 15
Documenti aziendali
1. La CCP conserva dati adeguati e ordinati in merito alle attività connesse alla sua attività d’impresa e alla sua organizzazione interna.
2. Ogni volta che si verifichi un cambiamento rilevante nei documenti pertinenti, si procede alla registrazione dei dati di cui al paragrafo 1 che comprende quanto meno:
a)
i grafici organizzativi relativi al consiglio e ai comitati pertinenti, all’unità di compensazione, all’unità di gestione dei rischi, e a tutte le altre unità o divisioni pertinenti;
b)
l’identità degli azionisti o dei soci, diretti o indiretti, persone fisiche o giuridiche, che detengono partecipazioni qualificate, nonché gli importi di tali partecipazioni;
c)
i documenti che attestano le politiche, le procedure e i processi di cui al capo III e all’articolo 29;
d)
i verbali delle riunioni del consiglio e, se del caso, delle riunioni dei sottocomitati del consiglio e dei comitati dell’alta dirigenza;
e)
i verbali delle riunioni del comitato dei rischi;
f)
i verbali dei gruppi di consultazione con i partecipanti diretti e i clienti, se esistenti;
g)
le relazioni degli audit interni ed esterni, le relazioni sulla gestione dei rischi, le relazioni sul controllo di conformità, e le relazioni delle imprese consulenti, comprese le reazioni della dirigenza;
h)
la politica di continuità operativa e il piano di ripristino in caso di disastro di cui all’articolo 17;
i)
il piano di liquidità e le relazioni giornaliere sulla liquidità di cui all’articolo 32;
j)
i dati che riflettono tutte le attività e le passività e i conti di capitale come previsto dall’articolo 16 del regolamento (UE) n. 648/2012;
k)
i reclami ricevuti, con l’indicazione del nome, dell’indirizzo e del numero di conto dell’autore; la data in cui il reclamo è stato ricevuto; il nome di tutte le persone identificate nel reclamo; la descrizione della natura del reclamo; il trattamento del reclamo e la data in cui il reclamo è stato risolto;
l)
i dati sulle eventuali interruzioni dei servizi o disfunzioni, compresa una relazione dettagliata sui tempi, sugli effetti e sulle azioni correttive;
m)
i dati sui risultati delle prove di stress e a posteriori eseguite;
n)
le comunicazioni scritte con le autorità competenti, l’Aesfem e i membri pertinenti del SEBC;
o)
i pareri giuridici ricevuti in conformità del capo III;
p)
se del caso, la documentazione riguardante gli accordi di interoperabilità con altre CCP;
q)
le informazioni di cui all’articolo 10, paragrafo 1, lettera b), punto vii), e lettera d);
r)
i documenti pertinenti che descrivono lo sviluppo di nuove iniziative imprenditoriali.
Articolo 16
Registrazioni dei dati segnalati ai repertori di dati sulle negoziazioni
La CCP identifica e conserva tutte le informazioni e i dati da segnalare in conformità dell’articolo 9 del regolamento (UE) n. 648/2012, insieme alla data e all’ora in cui l’operazione è segnalata.
CAPO V
CONTINUITÀ OPERATIVA
[Articolo 34 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 17
Aspetti strategici e politici
1. La CCP dispone di una politica di continuità operativa e di un piano di ripristino in caso di disastro che sono approvati dal consiglio. La politica di continuità operativa e il piano di ripristino in caso di disastro sono soggetti a revisioni indipendenti che sono comunicate al consiglio.
2. La politica di continuità operativa identifica tutte le principali funzioni aziendali e i relativi sistemi e comprende la strategia, la politica e gli obiettivi della CCP intesi a garantire la continuità di tali funzioni e sistemi.
3. La politica di continuità operativa tiene conto dei collegamenti esterni e delle interdipendenze all’interno dell’infrastruttura finanziaria, comprese le sedi di negoziazione compensate dalla CCP, i sistemi di pagamento e regolamento titoli e gli enti creditizi utilizzati dalla CCP o una CCP collegata. Essa tiene conto altresì delle funzioni o dei servizi principali che sono stati esternalizzati a fornitori terzi.
4. La politica di continuità operativa e il piano di ripristino in caso di disastro contengono disposizioni chiaramente definite e documentate per la condotta in caso di emergenza, disastro o crisi, che sono concepite in modo da garantire un livello di servizio minimo per quanto riguarda le funzioni principali.
5. Il piano di ripristino in caso di disastro include obiettivi in materia di punti e tempi massimi per il ripristino delle funzioni principali e determina la strategia di ripristino più adatta per ciascuna di tali funzioni. Tali disposizioni sono concepite in modo da garantire che in scenari estremi le funzioni principali siano completate in tempo e siano garantiti i livelli di servizio concordati.
6. Il piano di continuità operativa della CCP stabilisce il tempo massimo accettabile di inutilizzabilità delle funzioni e dei sistemi principali. Il tempo massimo per il ripristino delle funzioni principali della CCP da includere nella politica di continuità operativa non è superiore a due ore. Le procedure e i pagamenti di fine giornata sono completati all’ora e nel giorno richiesti in tutte le circostanze.
7. Nel determinare i tempi per il ripristino di ciascuna funzione, la CCP tiene conto del potenziale impatto globale sull’efficienza del mercato.
Articolo 18
Analisi di impatto sulle attività aziendali
1. La CCP procede a un’analisi di impatto sulle attività aziendali intesa a individuare le funzioni aziendali che sono fondamentali per garantire i servizi della CCP. L’importanza di tali funzioni per altri istituti e funzioni dell’infrastruttura finanziaria è parte dell’analisi.
2. La CCP utilizza un’analisi del rischio basata su scenari, che è intesa a identificare in che modo i vari scenari influenzano i rischi per le sue funzioni aziendali fondamentali.
3. Nella valutazione dei rischi, la CCP tiene conto della dipendenza dai fornitori esterni, compresi i servizi di pubblica utilità. La CCP adotta misure per gestire tale dipendenza attraverso appositi accordi contrattuali e disposizioni organizzative.
4. L’analisi dell’impatto sulle attività aziendali e l’analisi degli scenari sono tenute aggiornate; esse sono riviste quanto meno annualmente e a seguito di un incidente o di modifiche organizzative significative. L’analisi tiene conto di tutti gli sviluppi pertinenti, compreso l’andamento del mercato e l’evoluzione tecnologica.
Articolo 19
Ripristino in caso di disastro
1. La CCP adotta disposizioni per garantire la continuità delle proprie funzioni principali sulla base di scenari catastrofici. Tali disposizioni riguardano quanto meno la disponibilità di risorse umane adeguate, il periodo massimo di inutilizzabilità delle funzioni principali, e il passaggio e ripristino in un sito secondario.
2. La CCP mantiene un sito secondario per il trattamento dei dati in grado di garantire la continuità di tutte le sue funzioni principali, identico al sito primario. Il sito secondario ha un profilo di rischio geografico distinto da quello del sito primario.
3. La CCP mantiene o ha un accesso immediato quanto meno ad un sito secondario di attività, per consentire al personale di garantire la continuità del servizio in caso di indisponibilità del sito primario.
4. LA CCP considera la necessità di altri siti di trattamento dei dati, in particolare se la diversità dei profili di rischio dei siti primari e secondari non garantisce sufficientemente che gli obiettivi di continuità operativa della CCP saranno raggiunti in tutti gli scenari.
Articolo 20
Verifica e controllo
1. La CCP verifica e controlla la sua politica di continuità operativa e il suo piano di ripristino in caso di disastro a intervalli regolari e dopo modifiche o cambiamenti significativi dei sistemi o delle funzioni correlate per garantire che la politica di continuità operativa raggiunga gli obiettivi previsti, compreso il tempo massimo di due ore per il ripristino. Le verifiche sono pianificate e documentate.
2. Le verifiche della politica di continuità operativa e del piano di ripristino in caso di disastro soddisfano le seguenti condizioni:
a)
riguardano scenari di disastri su vasta scala e passaggi tra siti primari e secondari;
b)
prevedono la partecipazione dei partecipanti diretti, dei fornitori esterni e degli istituti rilevanti dell’infrastruttura finanziaria rispetto ai quali sono state individuate interdipendenze nella politica di continuità operativa.
Articolo 21
Aggiornamento
1. La CCP riesamina e aggiorna periodicamente la politica di continuità operativa al fine di includervi tutte le funzioni principali e la strategia di ripristino più adeguata.
2. La CCP riesamina e aggiorna periodicamente il suo piano di ripristino in caso di disastro al fine di includervi la strategia di ripristino più adeguata per tutte le funzioni principali.
3. Gli aggiornamenti della politica di continuità operativa e del piano di ripristino in caso di disastro tengono conto dei risultati delle verifiche e delle raccomandazioni delle revisioni indipendenti e di altre revisioni e delle autorità competenti. La CCP riesamina la sua politica di continuità operativa e il suo piano di ripristino in caso di disastro dopo ogni interruzione rilevante, al fine di identificare le cause e i miglioramenti da apportare all’attività operativa, alla politica di continuità operativa e al piano di ripristino in caso di disastro.
Articolo 22
Gestione delle crisi
1. La CCP dispone di una funzione di gestione delle crisi da attivare in caso di emergenza. La procedura di gestione delle crisi è chiara e documentata per iscritto. Il consiglio controlla la funzione di gestione delle crisi, riceve periodicamente relazioni in materia e le esamina.
2. La funzione di gestione delle crisi prevede procedure ben strutturate e chiare per gestire le comunicazioni interne ed esterne in caso di crisi.
3. Dopo una crisi, la CCP procede ad un riesame della sua gestione della crisi. Il riesame tiene conto, se del caso, dei contributi dei partecipanti diretti e di altre parti esterne interessate.
Articolo 23
Comunicazione
1. La CCP ha un piano di comunicazione che documenta il modo in cui l’alta dirigenza, il consiglio e le parti esterne interessate, comprese le autorità competenti, i partecipanti diretti, i clienti, gli agenti di regolamento, i sistemi di pagamento e regolamento titoli e le sedi di negoziazione, saranno tenuti adeguatamente informati nel corso di una crisi.
2. Le analisi di scenari, le analisi dei rischi, le revisioni e i risultati del controllo e delle verifiche sono comunicati al consiglio.
CAPO VI
MARGINI
[Articolo 41 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 24
Percentuale
1. La CCP calcola i margini iniziali per coprire le esposizioni risultanti dai movimenti del mercato per ciascuno strumento finanziario garantito per prodotto nel periodo di tempo definito all’articolo 25, tenendo inoltre conto di un orizzonte temporale per la liquidazione della posizione quale definito all’articolo 26. Per il calcolo dei margini iniziali la CCP rispetta quanto meno i seguenti intervalli di confidenza:
a)
per i derivati OTC, 99,5 %;
b)
per gli strumenti finanziari diversi dai derivati OTC, il 99 %.
2. Per la determinazione dell’intervallo di confidenza adeguato per ciascuna categoria di strumenti finanziari, la CCP prende inoltre in considerazione almeno i seguenti fattori:
a)
le complessità e il livello delle incertezze dei prezzi della categoria degli strumenti finanziari che possono limitare la convalida del calcolo del margine iniziale e del margine di variazione;
b)
le caratteristiche di rischio della categoria di strumenti finanziari, che possono comprendere tra l’altro la volatilità, la durata, la liquidità, le caratteristiche di non linearità dei prezzi, il rischio di inadempimento imminente e improvviso e il rischio di correlazione sfavorevole;
c)
in che misura gli altri controlli dei rischi non limitano adeguatamente le esposizioni creditizie;
d)
la leva finanziaria intrinseca della categoria di strumenti finanziari, considerando in particolare se essa è significativamente volatile, altamente concentrata tra un numero ridotto di operatori o di difficile close out.
3. La CCP informa la sua autorità competente e i suoi partecipanti diretti sui criteri presi in considerazione per determinare la percentuale applicata per il calcolo dei margini di ogni categoria di strumenti finanziari.
4. Se la CCP compensa derivati OTC che presentano le stesse caratteristiche di rischio dei derivati negoziati nei mercati regolamentati o in un mercato equivalente di un paese terzo, sulla base di una valutazione dei fattori di rischio indicati al paragrafo 2, la CCP può utilizzare un intervallo di confidenza alternativo di almeno il 99 % per tali contratti se i rischi dei contratti derivati OTC compensati sono adeguatamente attenuati usando tale intervallo di confidenza e se sono rispettate le condizioni di cui al paragrafo 2.
Articolo 25
Orizzonte temporale per il calcolo della volatilità storica
1. La CCP assicura che, in base alla metodologia del suo modello e al suo processo di convalida di cui al capo XII, i margini iniziali coprono, almeno con l’intervallo di confidenza di cui all’articolo 24 e per il periodo di liquidazione definito all’articolo 26, le esposizioni derivanti dalla volatilità storica calcolata sulla base dei dati riguardanti almeno gli ultimi 12 mesi.
La CCP assicura che i dati utilizzati per il calcolo della volatilità storica ricomprendano la gamma completa delle condizioni di mercato, compresi i periodi di stress.
2. La CCP può usare qualsiasi altro orizzonte temporale per il calcolo della volatilità storica, purché l’uso di tale orizzonte dia luogo a requisiti di margine almeno pari a quelli ottenuti con il periodo di tempo definito al paragrafo 1.
3. I parametri di margine per gli strumenti finanziari privi di un periodo storico di osservazione si basano su ipotesi prudenti. La CCP adegua rapidamente il calcolo dei margini richiesti in base all’analisi dell’andamento storico dei prezzi dei nuovi strumenti finanziari.
Articolo 26
Orizzonti temporali per il periodo di liquidazione
1. La CCP definisce gli orizzonti temporali per il periodo di liquidazione tenendo conto delle caratteristiche dello strumento finanziario compensato, del mercato in cui è negoziato e del periodo per il calcolo e la riscossione dei margini. Tali periodi di liquidazione sono pari ad almeno:
a)
cinque giorni lavorativi per i derivati OTC;
b)
due giorni lavorativi per gli strumenti finanziari diversi dai derivati OTC.
2. In ogni caso, ai fini della determinazione di un adeguato periodo di liquidazione, la CCP valuta e somma almeno i seguenti elementi:
a)
il periodo più lungo possibile che può intercorrere tra l’ultima riscossione di margini fino alla dichiarazione di inadempimento o l’attivazione del processo di gestione degli inadempimenti da parte della CCP;
b)
il periodo stimato necessario per concepire ed eseguire la strategia per la gestione dell’inadempimento di un partecipante diretto in base alle specificità di ogni categoria di strumenti finanziari, compreso il suo livello di liquidità e le dimensioni e la concentrazione delle posizioni, e dei mercati che la CCP utilizzerà per chiudere o coprire completamente la posizione di un partecipante diretto;
c)
se del caso, il periodo di tempo necessario per coprire il rischio di controparte cui è esposta la CCP.
3. Nel valutare i periodi di cui al paragrafo 2, la CCP prende in considerazione almeno i fattori di cui all’articolo 24, paragrafo 2, e il periodo di tempo per il calcolo della volatilità storica definito all’articolo 25.
4. Se la CCP compensa derivati OTC che presentano le stesse caratteristiche di rischio dei derivati negoziati nei mercati regolamentati o in un mercato equivalente di un paese terzo, può utilizzare un orizzonte temporale per il periodo di liquidazione diverso da quello di cui al paragrafo 1, a condizione che sia in grado di dimostrare all’autorità competente che:
a)
tale orizzonte temporale è più appropriato di quello specificato al paragrafo 1 alla luce delle caratteristiche specifiche dei pertinenti derivati OTC;
b)
tale orizzonte temporale è pari ad almeno due giorni lavorativi.
Articolo 27
Marginazione di portafoglio
1. La CCP può consentire compensazioni o riduzioni del margine richiesto per gli strumenti finanziari che compensa se il rischio di prezzo di uno strumento finanziario o di un insieme di strumenti finanziari è significativamente e attendibilmente correlato con il rischio di prezzo di altri strumenti finanziari, o basato su un parametro statistico di dipendenza equivalente.
2. La CCP documenta il suo metodo in materia di marginazione di portafoglio e provvede quanto meno affinché la correlazione, o un parametro statistico di dipendenza equivalente, fra due o più strumenti finanziari compensati sia dimostrata attendibile nel periodo di riferimento storico calcolato in conformità dell’articolo 25 e dimostri resilienza durante scenari storici o ipotetici di stress. La CCP dimostra l’esistenza di una motivazione economica per la relazione tra i prezzi.
3. Tutti gli strumenti finanziari ai quali è applicata la marginazione di portafoglio sono coperti dallo stesso fondo di garanzia in caso di inadempimento. A titolo di deroga, se la CCP può dimostrare previamente alla sua autorità competente e ai suoi partecipanti diretti come le perdite potenziali sarebbero ripartite tra diversi fondi di garanzia in caso di inadempimento e ha stabilito le disposizioni necessarie nel suo regolamento, la marginazione di portafoglio può essere applicata agli strumenti finanziari coperti da diversi fondi di garanzia in caso di inadempimento.
4. Se la marginazione di portafoglio riguarda strumenti multipli, l’importo delle riduzioni di margine non è superiore all’80 % della differenza fra la somma dei margini per ogni prodotto calcolata su base individuale e il margine calcolato sulla base di una stima combinata dell’esposizione per il portafoglio combinato. Se la CCP non è esposta ad alcun rischio potenziale a causa della riduzione del margine, può applicare una riduzione fino al 100 % di tale differenza.
5. Le riduzioni di margine relative alla marginazione di portafoglio sono soggette ad un solido programma di prove di stress conformemente al capo XII.
Articolo 28
Prociclicità
1. La CCP assicura che la sua politica di selezione e di revisione dell’intervallo di confidenza, del periodo di liquidazione e del periodo di riferimento storico forniscano requisiti di margine lungimiranti, stabili e prudenti che limitino la prociclicità in misura tale che la solidità e la sicurezza finanziaria della CCP non ne risentano negativamente. Si evitano tra l’altro, quando possibile, sbalzi dannosi dei requisiti di margine e si stabiliscono procedure trasparenti e prevedibili per il loro adeguamento in seguito al mutare delle condizioni del mercato. A tal fine, la CCP ricorre ad almeno una delle seguenti opzioni:
a)
applica una riserva di margine pari ad almeno il 25 % dei margini calcolati, che può essere temporaneamente esaurita in periodi in cui i requisiti di margine calcolati sono in notevole aumento;
b)
assegna una ponderazione di almeno il 25 % alle osservazioni in condizioni di stress nel periodo di riferimento storico calcolato in conformità dell’articolo 26;
c)
garantisce che i requisiti di margine non siano inferiori a quelli che sarebbero calcolati utilizzando la volatilità stimata su un periodo di riferimento storico di 10 anni.
2. Quando una CCP rivede i parametri del modello dei margini per meglio tener conto delle attuali condizioni di mercato, essa tiene conto dei potenziali effetti prociclici di tale revisione.
CAPO VII
FONDO DI GARANZIA IN CASO DI INADEMPIMENTO
[Articolo 42 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 29
Quadro e governance
1. Per determinare il volume minimo del fondo di garanzia in caso di inadempimento e delle altre risorse finanziarie necessarie per soddisfare i requisiti degli articoli 42 e 43 del regolamento (UE) n. 648/2012, tenendo conto delle interdipendenze di gruppo, la CCP attua un quadro di riferimento interno per definire i tipi di condizioni di mercato estreme ma plausibili che potrebbero esporla al rischio più elevato.
2. Il quadro comprende una dichiarazione indicante in che modo la CCP definisce le condizioni di mercato estreme ma plausibili. Esso è pienamente documentato e conservato in conformità dell’articolo 12.
3. Il quadro è discusso in seno al comitato dei rischi e approvato dal consiglio. La solidità del quadro e la sua capacità di riflettere i movimenti del mercato sono oggetto di revisione quanto meno annuale. La revisione è discussa dal comitato dei rischi e comunicata al consiglio.
Articolo 30
Definizione delle condizioni di mercato estreme ma plausibili
1. Il quadro di cui all’articolo 29 riflette il profilo di rischio della CCP, tenendo conto delle esposizioni transfrontaliere e tra due o più valute se pertinenti. Esso individua tutti i rischi di mercato ai quali la CCP sarebbe esposta a seguito dell’inadempimento di uno o più partecipanti diretti, ivi compresi i movimenti sfavorevoli dei prezzi di mercato degli strumenti compensati, la ridotta liquidità del mercato per questi strumenti e le riduzioni del valore di liquidazione della garanzia. Il quadro riflette anche i rischi aggiuntivi ai quali la CCP è esposta a seguito del fallimento concomitante di entità del gruppo del partecipante diretto inadempiente.
2. Il quadro individua singolarmente tutti i mercati ai quali la CCP è esposta nell’ipotesi di inadempimento di un partecipante diretto. Per ogni mercato individuato la CCP specifica le condizioni estreme ma plausibili basate quanto meno sui seguenti elementi:
a)
una serie di scenari storici che avrebbero esposto la CCP al massimo rischio finanziario, inclusi periodi di movimenti di mercato estremi osservati negli ultimi 30 anni, o da quando sono disponibili dati affidabili. Se la CCP decide che la ricorrenza di un esempio storico di grandi movimenti di prezzo non è plausibile, giustifica tale omissione dal quadro all’autorità competente;
b)
una serie di possibili scenari futuri, fondati su ipotesi coerenti in materia di volatilità del mercato e correlazione dei prezzi dei vari mercati e strumenti finanziari, sulla base di valutazioni di tipo sia qualitativo che quantitativo delle potenziali condizioni di mercato.
3. Il quadro considera inoltre, a livello qualitativo e quantitativo, in che misura potrebbero verificarsi contemporaneamente movimenti estremi dei prezzi in più mercati identificati. Il quadro riconosce che le correlazioni storiche dei prezzi possono saltare in condizioni di mercato estreme ma plausibili.
Articolo 31
Revisione degli scenari estremi ma plausibili
Le procedure di cui all’articolo 30 sono riesaminate periodicamente dalla CCP, tenendo conto di tutti i pertinenti sviluppi del mercato e della scala e concentrazione delle esposizioni dei partecipanti diretti. La serie di scenari storici e ipotetici utilizzata dalla CCP per individuare condizioni di mercato estreme ma plausibili è rivista dalla CCP, in consultazione con il comitato dei rischi, almeno una volta l’anno e più spesso quando gli sviluppi del mercato o modifiche sostanziali della serie di contratti compensati dalla CCP influiscono sulle ipotesi sottese agli scenari e impongono il loro adeguamento. Modifiche sostanziali del quadro sono comunicate al consiglio.
CAPO VIII
CONTROLLI RELATIVI AL RISCHIO DI LIQUIDITÀ
[Articolo 44 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 32
Valutazione del rischio di liquidità
1. La CCP stabilisce un solido quadro per la gestione del rischio di liquidità, che comprende strumenti operativi ed analitici efficaci per identificare, misurare e controllare continuativamente e tempestivamente i flussi di regolamento e finanziamento, compreso l’uso di liquidità infragiornaliera. La CCP valuta periodicamente la concezione e il funzionamento del suo quadro per la gestione della liquidità, considerando anche i risultati delle prove di stress.
2. Il quadro per la gestione del rischio di liquidità della CCP è sufficientemente solido per garantire che la CCP sia in grado di adempiere alle obbligazioni di pagamento e di regolamento in tutte le valute pertinenti via via che giungono a scadenza, anche infragiornalmente se necessario. Il quadro per la gestione del rischio di liquidità della CCP comprende anche la valutazione delle sue possibili esigenze future di liquidità in una vasta gamma di potenziali scenari di stress. Gli scenari di stress includono l’inadempimento di partecipanti diretti a norma dell’articolo 44 del regolamento (UE) n. 648/2012 dalla data di un inadempimento fino al termine di un periodo di liquidazione e il rischio di liquidità generato dalla politica e dalle procedure di investimento della CCP in condizioni di mercato estreme ma plausibili.
3. Il quadro per la gestione del rischio di liquidità contiene un piano di liquidità che è documentato e conservato in conformità dell’articolo 12. Il contenuto minimo del piano di liquidità comprende le procedure della CCP per:
a)
gestire e monitorare, almeno su base giornaliera, il suo fabbisogno di liquidità in tutta una serie di scenari di mercato;
b)
mantenere risorse finanziarie liquide sufficienti al fine di coprire il suo fabbisogno di liquidità e distinguere tra l’uso dei diversi tipi di risorse liquide;
c)
valutare giornalmente le attività liquide a disposizione della CCP e il suo fabbisogno di liquidità;
d)
individuare le fonti del rischio di liquidità;
e)
valutare i periodi nel corso dei quali dovrebbero essere disponibili le risorse finanziarie liquide;
f)
considerare le potenziali esigenze di liquidità derivanti dalla capacità dei partecipanti diretti di scambiare contante per garanzie non in contanti;
g)
i processi in caso di carenze di liquidità;
h)
la ricostituzione delle risorse finanziarie liquide che potrebbe utilizzare durante un evento di stress.
Il consiglio della CCP approva il piano previa consultazione del comitato dei rischi.
4. La CCP valuta il rischio di liquidità cui è esposta anche nel caso in cui essa o i suoi partecipanti diretti non possano adempiere alle loro obbligazioni di pagamento in scadenza nel quadro del processo di compensazione o regolamento, tenendo conto altresì delle attività di investimento della CCP. Il quadro di gestione dei rischi affronta le esigenze di liquidità derivanti dalle relazioni della CCP con qualsiasi entità verso la quale essa ha un’esposizione di liquidità, tra cui:
a)
le banche di regolamento;
b)
i sistemi di pagamento;
c)
i sistemi di regolamento titoli;
d)
gli agenti «nostro»;
e)
le banche depositarie;
f)
i fornitori di liquidità;
g)
le CCP interoperabili;
h)
i fornitori di servizi.
5. Nel suo quadro per la gestione del rischio di liquidità la CCP tiene conto delle interdipendenze tra le entità elencate al paragrafo 4 e delle molteplici relazioni che un’entità di cui al paragrafo 4 può avere con una CCP.
6. La CCP elabora una relazione quotidiana sulle esigenze e sulle risorse di cui al paragrafo 3, lettere a), b) e c) e una relazione trimestrale sul suo piano di liquidità di cui al paragrafo 3, lettere da d) a h). Le relazioni sono documentate e conservate conformemente alle disposizioni del capo IV.
Articolo 33
Accesso alla liquidità
1. La CCP mantiene, in ciascuna valuta rilevante, risorse liquide commisurate alle sue esigenze di liquidità, definite in conformità all’articolo 44 del regolamento (UE) n. 648/2012 e all’articolo 32 del presente regolamento. Tali risorse liquide sono limitate a:
a)
contante depositato presso una banca centrale di emissione;
b)
contante depositato presso enti creditizi autorizzati a norma dell’articolo 47;
c)
linee di credito impegnate o dispositivi equivalenti con partecipanti diretti non inadempienti;
d)
accordi di riacquisto impegnati;
e)
strumenti finanziari altamente negoziabili che soddisfano i requisiti degli articoli 45 e 46, e per i quali la CCP può dimostrare che sono prontamente disponibili e convertibili in contante lo stesso giorno in virtù di accordi di finanziamento prestabiliti e altamente affidabili, anche in condizioni di stress dei mercati.
2. La CCP tiene conto delle valute in cui sono denominate le sue passività e dei potenziali effetti delle condizioni di stress sulla sua capacità di accedere ai mercati dei cambi in maniera coerente con i cicli di regolamento titoli dei sistemi di regolamento in valuta estera e titoli.
3. Le linee di credito impegnate in cambio di garanzie reali fornite da partecipanti diretti non sono conteggiate due volte come risorse liquide. La CCP adotta misure per monitorare e controllare la concentrazione delle esposizioni al rischio di liquidità nei confronti di singoli fornitori di liquidità.
4. Attraverso una diligenza dovuta rigorosa la CCP si accerta che i suoi fornitori di liquidità dispongano di capacità sufficiente per dar seguito agli accordi di liquidità.
5. La CCP verifica periodicamente le sue procedure di accesso agli accordi di finanziamento prestabiliti. Ciò può includere il prelievo di importi esemplificativi delle linee di credito commerciali, la verifica della velocità di accesso alle risorse e dell’affidabilità delle procedure.
6. Nel suo piano di liquidità la CCP dispone di procedure dettagliate per l’utilizzo delle sue risorse finanziarie liquide per l’adempimento delle sue obbligazioni di pagamento nel corso di una fase di carenza di liquidità. Le procedure di liquidità indicano chiaramente quando talune risorse dovrebbero essere utilizzate. Le procedure descrivono inoltre come accedere ai depositi in contanti o agli investimenti overnight dei depositi in contanti, come eseguire le operazioni di mercato con scadenza nello stesso giorno o come attingere alle linee di liquidità prestabilite. Tali procedure sono testate periodicamente. La CCP stabilisce inoltre un adeguato piano per il rinnovo degli accordi di finanziamento prima della loro scadenza.
Articolo 34
Rischio di concentrazione
1. La CCP segue da vicino e controlla la concentrazione delle sue esposizioni al rischio di liquidità, includendo le esposizioni verso i soggetti di cui all’articolo 32, paragrafo 4 e verso entità appartenenti allo stesso gruppo.
2. Il quadro di gestione del rischio di liquidità della CCP include l’applicazione di limiti di esposizione e concentrazione.
3. La CCP definisce le procedure e i processi da attivare in caso di superamento dei limiti di concentrazione.
CAPO IX
LINEE DI DIFESA IN CASO DI INADEMPIMENTO
[Articolo 45 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 35
Calcolo dell’importo delle risorse proprie della CCP da utilizzare nelle linee di difesa in caso di inadempimento
1. La CCP detiene, e indica separatamente nel suo stato patrimoniale, un importo di risorse proprie ad hoc per i fini di cui all’articolo 45, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 648/2012.
2. La CCP calcola l’importo minimo delle risorse di cui al paragrafo 1 moltiplicando il capitale minimo, compresi gli utili non distribuiti e le riserve, detenuto in conformità dell’articolo 16 del regolamento (UE) n. 648/2012 e del regolamento delegato (UE) n. 152/2013 della Commissione (8) per il 25 %.
La CCP rivede tale importo minimo su base annuale.
3. Qualora la CCP abbia istituito più di un fondo di garanzia in caso di inadempimento per le varie categorie di strumenti finanziari compensati, le risorse proprie ad hoc complessive calcolate a norma del paragrafo 1 sono assegnate a ciascuno dei fondi, in proporzione alle sue dimensioni, per essere distintamente indicate nel suo stato patrimoniale e utilizzate per gli inadempimenti che si verificano nei vari segmenti di mercato ai quali esso si riferisce.
4. Per rispettare l’obbligo di cui al paragrafo 1, non sono utilizzate risorse diverse dal capitale, compresi gli utili non distribuiti e le riserve, come indicato all’articolo 16 del regolamento (UE) n. 648/2012.
Articolo 36
Mantenimento dell’importo delle risorse proprie della CCP da utilizzare nelle linee di difesa in caso di inadempimento
1. La CCP informa immediatamente l’autorità competente se l’importo delle risorse proprie ad hoc detenute scende al di sotto dell’importo minimo obbligatorio di cui all’articolo 35, fornendo i motivi per la violazione e un’ampia descrizione scritta delle misure adottate per la ricostituzione di detto importo e del relativo calendario.
2. In caso di inadempimento di uno o più partecipanti diretti prima che la CCP abbia ricostituito le risorse proprie ad hoc, solo l’importo residuo di tali risorse assegnate è utilizzato ai fini dell’articolo 45 del regolamento (UE) n. 648/2012.
3. La CCP ricostituisce le risorse proprie ad hoc entro un mese dalla notifica di cui al paragrafo 1.
CAPO X
GARANZIE
[Articolo 46 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 37
Requisiti generali
La CCP stabilisce e attua politiche e procedure trasparenti e prevedibili, al fine di valutare e monitorare in modo continuo la liquidità delle attività riconosciute come garanzie e adottare misure correttive se del caso.
La CCP riesamina le sue politiche e procedure in materia di attività ammissibili almeno una volta l’anno. Tale riesame viene anche fatto ogni volta che si verifica una modifica sostanziale che influisce sull’esposizione al rischio della CCP.
Articolo 38
Garanzie in contanti
Ai fini dell’articolo 46, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 648/2012, le garanzie altamente liquide in forma di contanti sono denominate in una delle seguenti valute:
a)
una valuta per la quale la CCP può dimostrare alle autorità competenti di essere in grado di gestire adeguatamente il rischio;
b)
una valuta nella quale la CCP compensa operazioni, nel limite della garanzia richiesta per coprire le esposizioni della CCP in tale valuta.
Articolo 39
Strumenti finanziari
Ai fini dell’articolo 46, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 648/2012, gli strumenti finanziari, le garanzie bancarie e l’oro che soddisfano le condizioni di cui all’allegato I sono considerati garanzie altamente liquide.
Articolo 40
Valutazione della garanzia
1. Ai fini della valutazione delle garanzie altamente liquide ai sensi dell’articolo 37, la CCP istituisce e attua politiche e procedure per controllare in tempo quasi-reale la qualità creditizia, la liquidità del mercato e la volatilità dei prezzi di ciascuna attività accettata come garanzia. La CCP verifica periodicamente, e almeno una volta all’anno, l’adeguatezza delle sue politiche e procedure di valutazione. Tale riesame viene anche fatto ogni volta che si verifica una modifica sostanziale che influisce sull’esposizione al rischio della CCP.
2. La CCP valuta le sue garanzie al prezzo corrente di mercato in tempo quasi-reale; qualora ciò non sia possibile, la CCP è in grado di dimostrare alle autorità competenti di poter gestire i rischi.
Articolo 41
Scarti di garanzia
1. La CCP stabilisce e applica politiche e procedure che consentano di stabilire gli scarti prudenti da applicare al valore della garanzia.
2. Gli scarti di garanzia tengono conto del fatto che la garanzia può dover essere liquidata in condizioni di stress dei mercati e del tempo necessario per la liquidazione. La CCP dimostra all’autorità competente che gli scarti di garanzia sono calcolati in modo prudente per limitare il più possibile gli effetti prociclici. Per ogni attività impiegata come garanzia, lo scarto di garanzia è determinato tenendo in considerazione i criteri pertinenti, tra cui:
a)
il tipo di attività e il livello di rischio di credito connesso allo strumento finanziario sulla base di una valutazione interna della CCP. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese;
b)
la scadenza dell’attività;
c)
la volatilità storica e l’ipotetica volatilità futura dei prezzi dell’attività in condizioni di stress dei mercati;
d)
la liquidità del mercato sottostante, compresi i differenziali bid/ask;
e)
il rischio di cambio, se esistente;
f)
il rischio di correlazione sfavorevole.
3. La CCP verifica periodicamente l’adeguatezza degli scarti di garanzia. Essa riesamina le politiche e procedure in materia di scarti di garanzia almeno una volta l’anno e ogniqualvolta si verifica una modifica rilevante che influisce sull’esposizione al rischio della CCP, ma dovrebbe evitare, per quanto possibile, sbalzi dannosi degli scarti che potrebbero indurre prociclicità. Le politiche e procedure in materia di scarti di garanzia sono soggette a convalida indipendente almeno una volta l’anno.
Articolo 42
Limiti di concentrazione
1. La CCP stabilisce e attua politiche e procedure per assicurare che le garanzie rimangano sufficientemente diversificate in modo da poter essere liquidate entro un determinato periodo di detenzione senza un impatto significativo sul mercato. Le politiche e le procedure stabiliscono le misure di attenuazione del rischio da applicare quando i limiti di concentrazione di cui al paragrafo 2 sono superati.
2. La CCP stabilisce limiti di concentrazione a livello di:
a)
singoli emittenti;
b)
tipo di emittente;
c)
tipo di attività;
d)
ogni partecipante diretto;
e)
tutti i partecipanti diretti.
3. I limiti di concentrazione sono determinati in modo prudente tenendo conto di tutti i criteri pertinenti, tra cui:
a)
gli strumenti finanziari emessi da emittenti dello stesso tipo in termini di settore economico, attività, regione geografica;
b)
il livello di rischio di credito dello strumento finanziario o dell’emittente sulla base di una valutazione interna della CCP. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese;
c)
la liquidità e la volatilità dei prezzi degli strumenti finanziari.
4. La CCP garantisce che non più del 10 % delle sue garanzie sia costituita da garanzie di un unico ente creditizio o ente finanziario equivalente di un paese terzo, o di un’entità che fa parte dello stesso gruppo dell’ente creditizio o dell’ente finanziario del paese terzo. Se le garanzie ricevute dalla CCP sotto forma di garanzie di banche commerciali sono superiori al 50 % del totale delle garanzie, tale limite può essere elevato al 25 %.
5. Nel calcolo dei limiti di cui al paragrafo 2, la CCP include la sua esposizione complessiva verso un emittente, ivi compresi l’importo complessivo delle linee di credito, i certificati di deposito, i depositi a termine, i conti di risparmio, i conti di deposito, i conti correnti, gli strumenti del mercato monetario e le operazioni di acquisto con patto di rivendita utilizzati dalla CCP. Tali limiti non si applicano alle garanzie detenute dalla CCP al di là dei requisiti minimi per i margini, il fondo di garanzia in caso di inadempimento o altre risorse finanziarie.
6. Nel determinare il limite di concentrazione per l’esposizione della CCP verso un singolo emittente, la CCP aggrega e considera come un unico rischio la sua esposizione verso tutti gli strumenti finanziari emessi dall’emittente o da un’entità del gruppo, espressamente garantiti dall’emittente o da un’entità del gruppo, e verso gli strumenti finanziari emessi da imprese il cui unico scopo è la proprietà di mezzi di produzione essenziali per l’attività dell’emittente.
7. La CCP verifica periodicamente l’adeguatezza delle sue politiche e procedure in materia di limiti di concentrazione. Essa riesamina la sua politica e procedura in materia di limiti di concentrazione almeno una volta l’anno e ogniqualvolta si verifica una modifica rilevante che influisce sull’esposizione al rischio della CCP.
8. La CCP informa l’autorità competente e i partecipanti diretti in merito ai limiti di concentrazione applicabili e a qualsiasi loro modifica.
9. Se la CCP supera in modo significativo un limite di concentrazione fissato nelle sue politiche e procedure, ne informa immediatamente l’autorità competente. Essa pone fine alla violazione nel più breve tempo possibile.
CAPO XI
POLITICA DI INVESTIMENTO
[Articolo 47 del regolamento (UE) n. 648/2012]
Articolo 43
Strumenti finanziari altamente liquidi
1. Ai fini dell’articolo 47, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 648/2012, gli strumenti di debito possono essere considerati altamente liquidi e con un rischio di credito e di mercato minimi se soddisfano ciascuna delle condizioni di cui all’allegato II.
Articolo 44
Meccanismi altamente sicuri per il deposito di strumenti finanziari
1. Se la CCP non è in grado di depositare gli strumenti finanziari di cui all’articolo 45 o quelli costituiti come margini, contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento o contributi ad altre risorse finanziarie, sia tramite trasferimento del titolo di proprietà sia tramite costituzione del diritto reale di garanzia, presso l’operatore di un sistema di regolamento di titoli che ne garantisca la protezione totale, tali strumenti finanziari sono depositati presso una delle seguenti entità:
a)
una banca centrale che garantisce la protezione totale di tali strumenti e che consente alla CCP il rapido accesso ad essi, se necessario;
b)
un ente creditizio autorizzato ai sensi della direttiva 2006/48/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (9) che garantisce la completa segregazione e protezione di tali strumenti, consente alla CCP il rapido accesso ad essi se necessario e per il quale la CCP può dimostrare che ha un basso rischio di credito sulla base di una sua valutazione interna. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese;
c)
un ente finanziario di un paese terzo che è soggetto e si conforma a norme prudenziali considerate dalle autorità competenti pertinenti almeno altrettanto rigorose quanto quelle stabilite nella direttiva 2006/48/CE, che si è dotato di prassi di contabilità, procedure di custodia e controlli interni robusti e che garantisce la completa segregazione e protezione di tali strumenti, che consente alla CCP il rapido accesso ad essi, se necessario, e per il quale la CCP può dimostrare che ha un basso rischio di credito sulla base di una sua valutazione interna. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese.
2. Quando gli strumenti finanziari sono depositati conformemente al paragrafo 1, lettera b) o c), sono detenuti nel quadro di meccanismi che impediscono che la CCP subisca perdite a causa dell’inadempimento o dell’insolvenza dell’ente finanziario autorizzato.
3. I meccanismi altamente sicuri per il deposito degli strumenti finanziari costituiti a titolo di margini, contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento o contributi ad altre risorse finanziarie consentono alla CCP di riutilizzare tali strumenti solo nei casi in cui le condizioni di cui all’articolo 39, paragrafo 8, del regolamento (UE) n. 648/2012 sono soddisfatte e se la finalità del reimpiego è l’esecuzione di pagamenti, la gestione dell’inadempimento di un partecipante diretto o l’esecuzione di un accordo di interoperabilità.
Articolo 45
Meccanismi altamente sicuri per la detenzione del contante
1. Ai fini dell’articolo 47, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 648/2012, il deposito di contante presso un’entità diversa dalla banca centrale soddisfa ciascuna delle seguenti condizioni:
a)
è in una delle seguenti valute:
i)
una valuta i cui rischi la CCP può dimostrare, con un livello elevato di affidabilità, di essere in grado di gestire;
ii)
una valuta nella quale la CCP compensa transazioni, nel limite delle garanzie ricevute in tale valuta;
b)
è situato presso una delle seguenti entità:
i)
un ente creditizio autorizzato ai sensi della direttiva 2006/48/CE per il quale la CCP può dimostrare che ha un basso rischio di credito sulla base di una sua valutazione interna. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese.
ii)
un ente finanziario di un paese terzo che è soggetto e si conforma a norme prudenziali considerate dalle autorità competenti almeno altrettanto rigorose quanto quelle stabilite nella direttiva 2006/48/CE, che si è dotato di prassi di contabilità, procedure di custodia e controlli interni robusti e per il quale la CCP può dimostrare che ha un basso rischio di credito sulla base di una sua valutazione interna. Nell’eseguire tale valutazione, la CCP utilizza una metodologia definita e obiettiva che non si basa completamente su pareri esterni e che prende in considerazione i rischi derivanti dallo stabilimento dell’emittente in un determinato paese.
2. Quando il contante è depositato overnight conformemente al paragrafo 1, non meno del 95 % di tale contante, calcolato su un periodo medio di un mese di calendario, è depositato tramite meccanismi che assicurano che sia garantito da strumenti finanziari altamente liquidi che soddisfano i requisiti di cui all’articolo 45, tranne quello di cui al paragrafo 1, lettera c), dello stesso articolo.
Articolo 45
Limiti di concentrazione
1. La CCP stabilisce e attua politiche e procedure per garantire che gli strumenti finanziari in cui sono investite le sue risorse finanziarie restino sufficientemente diversificati.
2. La CCP stabilisce i limiti di concentrazione e controlla la concentrazione delle sue risorse finanziarie a livello di:
a)
singoli strumenti finanziari;
b)
tipi di strumenti finanziari;
c)
singoli emittenti;
d)
tipi di emittenti;
e)
controparti con le quali sono stabiliti i meccanismi di cui all’articolo 44, paragrafo 1, lettere b) e c) o all’articolo 45, paragrafo 2.
3. Se si considerano i tipi di emittenti, la CCP tiene conto di quanto segue:
a)
la distribuzione geografica;
b)
le interdipendenze e le relazioni multiple che un’entità può avere con una CCP;
c)
il livello del rischio di credito;
d)
le esposizioni della CCP verso l’emittente mediante i prodotti da essa compensati.
4. Le politiche e le procedure stabiliscono le misure di attenuazione dei rischi da applicare in caso di superamento dei limiti di concentrazione.
5. Nel determinare il limite di concentrazione per l’esposizione verso un singolo emittente o depositario, la CCP aggrega e tratta come un rischio unico l’esposizione verso tutti gli strumenti finanziari emessi o esplicitamente garantiti dall’emittente e tutte le risorse finanziarie depositate presso il depositario.
6. La CCP verifica periodicamente l’adeguatezza delle sue politiche e procedure in materia di limiti di concentrazione. Inoltre, essa riesamina tali politiche e procedure almeno una volta l’anno e ogniqualvolta si verifica una modifica rilevante che influisce sulla sua esposizione al rischio.
7. Se la CCP supera un limite di concentrazione fissato nelle sue politiche e procedure, ne informa immediatamente l’autorità competente. Essa pone fine al superamento nel più breve tempo possibile.
Articolo 46
Garanzie non in contanti
Laddove la garanzia sia costituita da strumenti finanziari in conformità delle disposizioni del capo X, si applicano solo gli articoli 44 e 45.
CAPO XII
ESAME DEI MODELLI, PROVE DI STRESS E PROVE A POSTERIORI
[Articolo 49 del regolamento (UE) n. 648/2012]
SEZIONE 1
Modelli e programmi
Articolo 47
Convalida dei modelli
1. La CCP effettua una convalida completa dei suoi modelli, delle relative metodologie e del quadro di gestione del rischio di liquidità utilizzato per quantificare, aggregare e gestire i rischi. Qualsiasi revisione o aggiustamento sostanziale dei modelli, delle relative metodologie e del quadro per la gestione del rischio di liquidità sono sottoposti ad una governance appropriata, compresa la richiesta di consulenza al comitato dei rischi, e convalidati da un terzo qualificato e indipendente prima della loro applicazione.
2. Il processo di convalida della CCP è documentato e specifica almeno le politiche utilizzate per testare i metodi relativi ai margini, al fondo di garanzia in caso di inadempimento e alle altre risorse finanziarie e il quadro per il calcolo delle risorse finanziarie liquide. Qualsiasi revisione o aggiustamento sostanziale di tali politiche sono sottoposti ad una governance appropriata, compresa la richiesta di consulenza al comitato dei rischi, e convalidati da un terzo qualificato e indipendente prima della loro applicazione.
3. Una convalida completa include almeno i seguenti elementi:
a)
una valutazione della solidità concettuale dei modelli e del quadro, comprese le evidenze risultanti dalla fase di sviluppo;
b)
un riesame delle procedure di monitoraggio continuativo, compresa la verifica dei processi e dei parametri di riferimento;
c)
una revisione dei parametri e delle ipotesi formulate nello sviluppo dei modelli, delle relative metodologie e del quadro;
d)
un riesame dell’adeguatezza e dell’appropriatezza dei modelli, delle relative metodologie e del quadro adottato rispetto al tipo di contratti cui si applicano;
e)
un riesame dell’adeguatezza degli scenari delle prove di stress in conformità del capo VII e dell’articolo 52;
f)
un’analisi dei risultati delle prove.
4. La CCP stabilisce i criteri rispetto ai quali valuta se i modelli, le relative metodologie e il quadro per la gestione del rischio di liquidità possano essere convalidati. Tra tali criteri rientrano i risultati positivi delle prove.
5. Quando i dati sui prezzi non sono prontamente disponibili o affidabili, la CCP fa fronte a tali limitazioni e, quanto meno, adotta ipotesi conservatrici basate su osservazioni in mercati correlati o collegati e sui comportamenti attuali del mercato.
6. Quando i dati sui prezzi non sono prontamente disponibili o affidabili, i sistemi e i modelli di valutazione utilizzati per questo scopo sono sottoposti ad una governance appropriata, compresa la richiesta di consulenza al comitato dei rischi, e a convalida e prove. La CCP fa convalidare i suoi modelli di valutazione in una serie di scenari di mercato da un terzo qualificato e indipendente per garantire che essi producano accuratamente prezzi adeguati e, se del caso, aggiusta il calcolo dei margini iniziali per riflettere il rischio del modello eventualmente identificato.
7. La CCP effettua periodicamente una valutazione delle proprietà teoriche ed empiriche del modello dei margini per tutti gli strumenti finanziari che compensa.
Articolo 48
Programmi di prove
1. La CCP dispone di politiche e procedure che specificano nel dettaglio i programmi di prove di stress e di prove a posteriori adottati per valutare, in una vasta gamma di condizioni di mercato, l’adeguatezza, l’accuratezza, l’attendibilità e la resilienza dei modelli, e delle relative metodologie, utilizzati per calcolare i meccanismi di controllo del rischio, compresi i margini, i contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento e altre risorse finanziarie.
2. Le politiche e procedure della CCP specificano nel dettaglio anche il programma di prove di stress adottato per valutare l’adeguatezza, l’accuratezza, l’attendibilità e la resilienza del quadro per la gestione del rischio di liquidità.
3. Le politiche e procedure includono almeno le metodologie per la selezione e lo sviluppo di adeguate prove, comprese la selezione dei dati di portafoglio e di mercato, la periodicità delle prove, le specifiche caratteristiche di rischio degli strumenti finanziari compensati, l’analisi dei risultati delle prove e delle eccezioni e le relative misure correttive necessarie.
4. La CCP include le posizioni dei clienti quando esegue tutte le prove.
SEZIONE 2
Prove a posteriori
Articolo 49
Procedura per le prove a posteriori
1. La CCP valuta la copertura dei margini mediante un raffronto ex post dei risultati osservati con i risultati previsti in base all’utilizzo dei modelli dei margini. Tali prove a posteriori sono effettuate ogni giorno al fine di valutare se vi siano eccezioni nel risultato di una prova relativa alla copertura dei margini. La copertura è valutata sulle posizioni attuali per gli strumenti finanziari e i partecipanti diretti e tiene conto degli eventuali effetti della marginazione di portafoglio e, se del caso, delle CCP interoperabili.
2. La CCP valuta gli orizzonti temporali storici appropriati per il suo programma di prove a posteriori per garantire che la finestra di osservazione utilizzata sia sufficiente per attenuare eventuali effetti negativi sulla significatività statistica.
3. La CCP considera nel suo programma di prove a posteriori quanto meno chiare prove statistiche e vi definisce criteri di prestazione per la valutazione dei risultati.
4. La CCP riferisce periodicamente i risultati delle sue prove a posteriori e la loro analisi al comitato dei rischi in una forma che non violi la riservatezza, al fine di ottenere il suo parere nella revisione del modello dei margini.
5. I risultati delle prove a posteriori e la loro analisi sono messi a disposizione di tutti i partecipanti diretti e, se noti alla CCP, dei clienti. Per tutti gli altri clienti i risultati delle prove a posteriori e la loro analisi sono messi a disposizione su richiesta dai partecipanti diretti pertinenti. Tali informazioni sono aggregate in un formato che non violi la riservatezza e i partecipanti diretti e i clienti hanno accesso nel dettaglio ai risultati delle prove a posteriori e alla loro analisi solo per i loro portafogli.
6. La CCP definisce le procedure per dettagliare le azioni che potrebbe adottare alla luce dei risultati dell’analisi delle prove a posteriori.
SEZIONE 3
Prove e analisi di sensitività
Articolo 50
Procedura per le prove e analisi di sensitività
1. La CCP effettua prove e analisi di sensitività volte a valutare la copertura del suo modello dei margini in varie condizioni di mercato, utilizzando i dati storici relativi a condizioni di stress dei mercati verificatesi e i dati ipotetici relativi a condizioni di stress dei mercati non verificatesi.
2. La CCP utilizza un’ampia gamma di parametri e ipotesi per riflettere una serie di condizioni storiche e ipotetiche, includendo i periodi più volatili registrati sui mercati da essa serviti e variazioni estreme delle correlazioni tra i prezzi dei contratti da essa compensati, al fine di comprendere come il livello di copertura dei margini potrebbe essere influenzato da condizioni di forte stress del mercato e da modifiche di parametri importanti del modello.
3. L’analisi di sensitività è effettuata su diversi portafogli effettivi e rappresentativi dei partecipanti diretti. I portafogli rappresentativi sono scelti in base alla loro sensitività ai fattori di rischio e alle correlazioni significativi cui è esposta la CCP. Tali prove e analisi di sensitività sono intese a testare i parametri e le ipotesi principali del modello iniziale dei margini in una serie di intervalli di confidenza, per determinare la sensitività del sistema agli errori nella calibrazione di tali parametri e ipotesi. È prestata adeguata attenzione alla struttura per scadenza dei fattori di rischio e alla correlazione presunta tra di essi.
4. La CCP valuta le perdite potenziali nelle posizioni dei partecipanti diretti.
5. La CCP prende in considerazione, se del caso, parametri che rispecchiano l’inadempimento simultaneo dei partecipanti diretti che emettono strumenti finanziari da essa compensati o il sottostante dei derivati da essa compensati. Se del caso, sono considerati anche gli effetti dell’inadempimento di un cliente che emette strumenti finanziari compensati dalla CCP o il sottostante dei derivati da essa compensati.
6. La CCP riferisce periodicamente i risultati delle sue prove di sensitività e la loro analisi al comitato dei rischi in una forma che non violi la riservatezza, al fine di ottenere il suo parere nella revisione del modello dei margini.
7. La CCP definisce le procedure per dettagliare le azioni che potrebbe adottare alla luce dei risultati dell’analisi delle prove di sensitività.
SEZIONE 4
Prove di stress
Articolo 51
Procedura per le prove di stress
1. Nelle prove di stress la CCP applica i parametri, le ipotesi e gli scenari di stress ai modelli utilizzati per la stima delle esposizioni al rischio, per assicurarsi che le sue risorse finanziarie siano sufficienti a coprire tali esposizioni in condizioni di mercato estreme ma plausibili.
2. Il programma di prove di stress della CCP le impone di effettuare periodicamente una serie di prove di stress che tengono conto del suo mix di prodotti e di tutti gli elementi dei suoi modelli e delle relative metodologie e del suo quadro per la gestione del rischio di liquidità.
3. Il programma di prove di stress della CCP prescrive l’esecuzione di prove di stress, utilizzando scenari definiti, in merito a condizioni di mercato estreme ma plausibili, sia verificatesi in passato che ipotetiche, a norma del capo VII. Le condizioni passate da utilizzare sono riesaminate e aggiustate, se del caso. La CCP prende in considerazione anche altre forme di scenari adeguati di prove di stress, compreso tra l’altro il fallimento tecnico o finanziario di sue banche di regolamento, agenti «nostro», banche depositarie, agenti, fornitori di liquidità o CCP interoperabili.
4. La CCP ha la capacità di adeguare le sue prove di stress rapidamente per incorporarvi rischi nuovi o emergenti.
5. La CCP prende in considerazione le perdite potenziali derivanti dall’inadempimento di un cliente che compensa tramite più partecipanti diretti, se noto.
6. La CCP riferisce periodicamente i risultati delle sue prove di stress e la loro analisi al comitato dei rischi in una forma che non violi la riservatezza, al fine di ottenere il suo parere nella revisione dei modelli, delle relative metodologie e del quadro per la gestione del rischio di liquidità.
7. I risultati delle prove di stress e la loro analisi sono messi a disposizione di tutti i partecipanti diretti e, se noti alla CCP, dei clienti. Per tutti gli altri clienti i risultati delle prove a posteriori e la loro analisi sono messi a disposizione su richiesta dai partecipanti diretti pertinenti. Tali informazioni sono aggregate in un formato che non violi la riservatezza e i partecipanti diretti e i clienti hanno accesso nel dettaglio ai risultati delle prove di stress e alla loro analisi solo per i loro portafogli.
8. La CCP definisce le procedure per dettagliare le azioni che potrebbe adottare alla luce dei risultati dell’analisi delle prove di stress.
Articolo 52
Fattori di rischio da sottoporre a prove di stress
1. La CCP individua i fattori di rischio pertinenti specifici per i contratti da essa compensati che potrebbero influenzare le sue perdite e si dota di un metodo adeguato per la loro misurazione. Nelle prove di stress la CCP prende in considerazione almeno i fattori di rischio specificati per i seguenti tipi di strumenti finanziari, se del caso:
a)
contratti su tassi di interesse: i fattori di rischio relativi ai tassi di interesse di ciascuna valuta nella quale la CCP compensa strumenti finanziari. La modellizzazione della curva di rendimento va suddivisa in vari segmenti di scadenza al fine di cogliere variazioni della volatilità dei tassi lungo la curva di rendimento. Il numero dei relativi fattori di rischio dipende dalla complessità dei contratti su tassi di interesse compensati dalla CCP. Il rischio di base derivante da movimenti non perfettamente correlati tra i tassi d’interesse di titoli di Stato e quelli di altri titoli a reddito fisso è rilevato separatamente;
b)
contratti su tassi di cambio: i fattori di rischio relativi a ciascuna valuta estera in cui la CCP compensa strumenti finanziari e al tasso di cambio tra la valuta in cui sono richiesti i margini e la valuta nella quale la CCP compensa gli strumenti finanziari;
c)
contratti su azioni: i fattori di rischio relativi alla volatilità delle singole emissioni azionarie per ciascuno dei mercati compensati dalla CCP e alla volatilità dei vari settori del mercato azionario globale. La complessità e la natura delle tecniche di modellizzazione per un determinato mercato corrispondono all’esposizione della CCP al mercato complessivo, nonché alla sua concentrazione rispetto alle singole emissioni azionarie in tale mercato;
d)
contratti su materie prime: i fattori di rischio che tengono conto delle diverse categorie e sottocategorie dei contratti su materie prime e dei relativi derivati compensati dalla CCP, comprese, se del caso, le variazioni del rendimento di utilità tra le posizioni in derivati e a pronti sulla materia prima;
e)
contratti su crediti: i fattori di rischio che tengono conto del rischio di inadempimento imminente e improvviso, compresi il rischio cumulativo derivante da molteplici inadempimenti, il rischio di base e la volatilità del tasso di recupero.
2. Nelle sue prove di stress la CCP tiene anche in debito conto quanto meno i seguenti elementi:
a)
le correlazioni, comprese quelle tra i fattori di rischio individuati e i contratti analoghi da essa compensati;
b)
i fattori corrispondenti alla volatilità implicita e storica del contratto in corso di compensazione;
c)
le caratteristiche specifiche dei nuovi contratti che la CCP deve compensare;
d)
il rischio di concentrazione, anche nei confronti di un partecipante diretto e delle entità del gruppo di un partecipante diretto;
e)
le interdipendenze e relazioni multiple;
f)
i rischi pertinenti, compreso il rischio di cambio;
g)
i limiti di esposizione fissati;
h)
il rischio di correlazione sfavorevole.
Articolo 53
Prove di stress riguardanti le risorse finanziarie totali
1. Il programma di prove di stress della CCP garantisce che la combinazione di margini, contributi al fondo di garanzia in caso di inadempimento e altre risorse finanziarie sia sufficiente per coprire l’inadempimento di almeno due partecipanti diretti verso i quali essa ha la maggiore esposizione in condizioni di mercato estreme ma plausibili. Il programma di prove di stress esamina inoltre le perdite potenziali derivanti dall’inadempimento di entità dello stesso gruppo dei due partecipanti diretti verso i quali la CCP ha la maggiore esposizione in condizioni di mercato estreme ma plausibili.
2. Il programma di prove di stress della CCP assicura che i margini e il fondo di garanzia in caso di inadempimento siano sufficienti per coprire almeno l’inadempimento del partecipante diretto verso il quale la CCP ha la maggiore esposizione o del secondo e terzo partecipante diretto verso cui la CCP ha la maggiore esposizione se la somma delle loro esposizioni è superiore, come previsto all’articolo 42 del regolamento (UE) n. 648/2012.
3. La CCP effettua un’analisi approfondita delle potenziali perdite che potrebbe subire e valuta le perdite potenziali nelle posizioni dei partecipanti diretti, incluso il rischio che la liquidazione di tali posizioni possa avere un impatto sul mercato e sul livello di copertura dei margini della CCP.
4. Nelle sue prove di stress la CCP prende in considerazione, se del caso, gli effetti dell’inadempimento di un partecipante diretto che emette strumenti finanziari da essa compensati o il sottostante dei derivati da essa compensati. Se del caso, sono considerati anche gli effetti dell’inadempimento di un cliente che emette strumenti finanziari compensati dalla CCP o il sottostante dei derivati da essa compensati.
5. Nelle prove di stress la CCP considera il periodo di liquidazione di cui all’articolo 26.
Articolo 54
Prove di stress riguardanti le risorse finanziarie liquide
1. Il programma di prove di stress della CCP relativo alle sue risorse finanziarie liquide garantisce che tali risorse siano sufficienti in conformità delle disposizioni di cui al capo VIII.
2. La CCP dispone di norme e procedure chiare e trasparenti per far fronte alla carenza di risorse finanziarie liquide eventualmente evidenziata dalle prove di stress, al fine di garantire il regolamento degli obblighi di pagamento.
La CCP dispone anche di procedure chiare per l’utilizzo dei risultati e dell’analisi delle prove di stress per valutare e aggiustare l’adeguatezza del suo quadro per la gestione del rischio di liquidità e dei suoi fornitori di liquidità.
3. Gli scenari utilizzati nelle prove di stress relative alle risorse finanziarie liquide tengono conto dell’assetto e del funzionamento della CCP, e includono tutte le entità che potrebbero esporla ad un rischio di liquidità. Tali prove di stress prendono inoltre in considerazione forti legami o esposizioni analoghe tra i suoi partecipanti diretti, ivi comprese altre entità che fanno parte dello stesso gruppo, e valutano la probabilità di molteplici inadempimenti e l’effetto di contagio tra i suoi partecipanti diretti che tali inadempimenti possono provocare.
SEZIONE 5
Copertura e utilizzo dei risultati delle prove
Articolo 55
Mantenimento di una copertura sufficiente
1. La CCP stabilisce e mantiene procedure atte a rilevare le variazioni delle condizioni di mercato, compresi gli aumenti della volatilità o le riduzioni della liquidità degli strumenti finanziari compensati, in modo da adeguare prontamente il calcolo del suo requisito di margine per tenere conto adeguatamente delle nuove condizioni di mercato.
2. La CCP effettua prove sui suoi scarti di garanzia al fine di assicurare che le garanzie possano essere liquidate almeno al valore risultante dall’applicazione dello scarto di garanzia in condizioni di mercato estreme ma plausibili osservate.
3. Se la CCP riscuote margini a livello di portafoglio, anziché a livello di prodotto, riesamina e testa costantemente le compensazioni tra prodotti. La CCP basa tali compensazioni su una metodologia prudente ed economicamente significativa che riflette il grado di dipendenza di prezzo tra i prodotti. In particolare, la CCP testa l’andamento delle correlazioni durante periodi di condizioni di mercato difficili reali e ipotetiche.
Articolo 56
Riesame dei modelli sulla base dei risultati delle prove
1. La CCP dispone di procedure chiare per determinare l’importo del margine aggiuntivo che potrebbe dover riscuotere, anche su base infragiornaliera, e per ricalibrare il suo modello dei margini qualora le prove a posteriori indichino che tale modello non fornisce le prestazioni previste al punto che non identifica l’importo appropriato di margine iniziale necessario per raggiungere il livello previsto di affidabilità. Qualora la CCP abbia stabilito che è necessario richiedere margini aggiuntivi, lo fa prima della successiva richiesta di margini.
2. La CCP valuta la fonte delle eccezioni risultanti dalle sue prove a posteriori. A seconda di tale fonte, la CCP stabilisce se sia necessaria una modifica radicale del modello dei margini o dei modelli che vi contribuiscono e se sia necessaria la ricalibratura degli attuali parametri.
3. La CCP valuta le fonti delle eccezioni risultanti dalle sue prove di stress. La CCP stabilisce se sia necessaria una modifica radicale dei suoi modelli, delle relative metodologie o del quadro per la gestione del rischio di liquidità o se sia necessaria la ricalibratura dei parametri o delle ipotesi attuali, in base alle fonti delle eccezioni.
4. Se i risultati delle prove indicano una copertura insufficiente dei margini, del fondo di garanzia in caso di inadempimento o di altre risorse finanziarie, la CCP aumenta la copertura globale delle sue risorse finanziarie a un livello accettabile prima della successiva richiesta di margini. Se i risultati delle prove dimostrano l’insufficienza delle risorse finanziarie liquide, la CCP aumenta le sue risorse finanziarie liquide ad un livello accettabile non appena possibile.
5. Nell’ambito del riesame dei suoi modelli, delle relative metodologie e del quadro per la gestione del rischio di liquidità, la CCP monitora la frequenza delle eccezioni ricorrenti nelle prove per individuare e risolvere i problemi in modo appropriato e senza indebito ritardo.
SEZIONE 6
Prove di reverse stress
Articolo 57
Prove di reverse stress
1. La CCP effettua prove di reverse stress destinate a individuare in che condizioni di mercato la combinazione dei margini, del fondo di garanzia in caso di inadempimento e delle altre risorse finanziarie potrebbe non bastare a garantire una copertura sufficiente delle esposizioni creditizie, per cui le sue risorse finanziarie liquide potrebbero rivelarsi insufficienti. Nell’effettuare tali prove, la CCP modellizza condizioni di mercato estreme che vanno al di là di quelle che sono considerate condizioni di mercato plausibili, al fine di contribuire a stabilire i limiti dei suoi modelli, del suo quadro di gestione del rischio di liquidità, delle sue risorse finanziarie e delle sue risorse finanziarie liquide.
2. La CCP elabora prove di reverse stress adeguate ai rischi specifici dei mercati e dei contratti per i quali fornisce servizi di compensazione.
3. La CCP utilizza le condizioni di cui al paragrafo 1 e i risultati e l’analisi delle prove di reverse stress per contribuire ad individuare gli scenari estremi ma plausibili conformemente al capo VII.
4. La CCP riferisce periodicamente i risultati delle sue prove di reverse stress e la loro analisi al comitato dei rischi in una forma che non violi la riservatezza, al fine di ottenere il parere di tale comitato nella sua revisione.
SEZIONE 7
Procedure in caso di inadempimento
Articolo 58
Verifica delle procedure in caso di inadempimento
1. La CCP verifica e rivede le sue procedure in caso di inadempimento per accertarsi che siano pratiche ed efficaci. La CCP svolge esercizi di simulazione nel quadro della verifica delle sue procedure in caso di inadempimento.
2. In seguito alla verifica delle sue procedure in caso di inadempimento, la CCP individua eventuali incertezze e adegua opportunamente dette procedure per attenuare tali incertezze.
3. La CCP, procedendo ad esercizi di simulazione, verifica che tutti i partecipanti diretti, se del caso, i clienti e altri soggetti pertinenti, comprese le CCP interoperabili e i fornitori di servizi collegati, siano debitamente informati e conoscano le procedure in caso di inadempimento.
SEZIONE 8
Frequenza delle convalide e delle prove
Articolo 59
Frequenza
1. La CCP effettua un’ampia convalida dei suoi modelli e delle relative metodologie almeno una volta l’anno.
2. La CCP effettua un’ampia convalida del suo quadro di gestione del rischio di liquidità almeno una volta l’anno.
3. La CCP effettua una convalida completa dei suoi modelli di valutazione almeno una volta l’anno.
4. La CCP riesamina l’adeguatezza delle politiche di cui all’articolo 51 almeno una volta l’anno.
5. La CCP analizza e monitora la prestazione del modello e la copertura delle risorse finanziarie in caso di inadempimento sottoponendo a prove a posteriori almeno quotidiane la copertura dei margini ed effettuando prove di stress almeno giornaliere sulla base di parametri e ipotesi standard e predeterminati.
6. La CCP analizza e monitora il suo quadro di gestione del rischio di liquidità sottoponendo a prove di stress almeno giornaliere le sue risorse finanziarie liquide.
7. La CCP effettua un’analisi approfondita dettagliata dei risultati delle prove almeno su base mensile, al fine di assicurare che gli scenari delle sue prove di stress, i suoi modelli e il suo quadro di gestione del rischio di liquidità nonché i parametri e le ipotesi sottostanti siano esatti. Tale analisi è condotta con maggiore frequenza in condizioni di stress dei mercati, anche quando gli strumenti finanziari compensati o i mercati serviti presentano in generale un’elevata volatilità, diventano meno liquidi, o quando la dimensione o le concentrazioni di posizioni detenute dai partecipanti diretti aumentano in misura significativa o quando si prevede che la CCP farà fronte a mercati in condizioni di stress.
8. L’analisi di sensitività è effettuata almeno una volta al mese, utilizzando i risultati delle prove di sensitività. Tale analisi è eseguita più frequentemente quando i mercati sono eccezionalmente volatili o meno liquidi o quando le dimensioni o le concentrazioni di posizioni detenute dai partecipanti diretti aumentano in misura notevole.
9. La CCP verifica le compensazioni tra gli strumenti finanziari e l’andamento delle correlazioni durante periodi di condizioni di mercato difficili reali e ipotetiche, almeno una volta l’anno.
10. Gli scarti di garanzia della CCP sono sottoposti a verifica almeno una volta al mese.
11. La CCP effettua prove di reverse stress almeno trimestralmente.
12. La CCP verifica e rivede le sue procedure in caso di inadempimento almeno ogni tre mesi e svolge esercizi di simulazione almeno una volta all’anno conformemente all’articolo 61. La CCP effettua anche esercizi di simulazione dopo qualsiasi modifica rilevante delle sue procedure in caso di inadempimento.
SEZIONE 9
Orizzonti temporali utilizzati nello svolgimento delle prove
Articolo 60
Orizzonti temporali
1. Gli orizzonti temporali utilizzati per le prove di stress sono definiti in conformità del capo VII e comprendono condizioni di mercato ipotetiche estreme ma plausibili.
2. Gli orizzonti temporali storici utilizzati per le prove a posteriori comprendono dati riguardanti almeno l’anno più recente o il periodo di tempo in cui la CCP ha compensato lo strumento finanziario pertinente se tale periodo è inferiore a un anno.
SEZIONE 10
Informativa al pubblico
Articolo 61
Informazioni da rendere pubbliche
1. La CCP rende pubblici i principi generali su cui si basano i modelli e le relative metodologie e la natura delle prove effettuate, con una sintesi di alto livello dei risultati di tali prove e delle eventuali azioni correttive intraprese.
2. La CCP rende accessibili al pubblico gli aspetti essenziali delle sue procedure in caso di inadempimento, tra cui:
a)
le circostanze in cui possono essere adottate misure;
b)
chi può adottare tali misure;
c)
la portata delle misure che possono essere adottate, compreso il trattamento delle posizioni, dei fondi e delle attività sia proprietarie che dei clienti;
d)
i meccanismi per far fronte agli obblighi della CCP nei confronti dei partecipanti diretti non inadempienti;
e)
i meccanismi per contribuire a far rispettare gli obblighi del partecipante diretto inadempiente nei confronti dei suoi clienti.
Articolo 62
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
La sezione 2, punto 1, lettera h), dell’allegato I si applica a decorrere da tre anni dopo l’entrata in vigore del presente regolamento per quanto riguarda le transazioni in derivati di cui all’articolo 2, paragrafo 4, lettere b), e d), del regolamento (UE) n. 1227/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio (10).
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 19 dicembre 2012