ДИРЕКТИВА 2013/43/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за обратно начисляване във връзка с доставки на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета се определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. В случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами обаче се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката (механизъм за обратно начисляване).
(2)
Предвид сериозния характер на измамите с ДДС на държавите членки следва да се позволи да прилагат временно механизъм, при който задължението за плащане на ДДС по отношение на доставки на определени категории стоки и услуги се прехвърля към лицето, което получава облагаеми доставки на стоки или услуги, включително когато тези категории не са посочени в член 199 от Директива 2006/112/ЕО, нито са предмет на специални дерогации, предоставени на държави членки.
(3)
За тази цел през 2009 г. Комисията представи предложение, в което се съдържаше списък на стоките и услугите, във връзка с които за ограничен срок може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Съветът избра да раздели предложението и прие Директива 2010/23/ЕС на Съвета (4), която обаче се ограничаваше само до квотите за емисии на парникови газове предвид факта, че положението с измамите в този сектор изискваше незабавна реакция. В същото време Съветът пое политически ангажимент да продължи преговорите по оставащата част от предложението на Комисията.
(4)
Оттогава насам измами възникнаха и в други сектори и следователно към оставащата част от предложението на Комисията следва да бъдат добавени нови стоки и услуги, що се отнася до предварително определения списък на стоки и услуги, за които може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Измами са възникнали по-специално във връзка с доставки на газ и електроенергия, далекосъобщителните услуги, конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи, зърнени храни, индустриални култури, включително маслодайни семена и захарно цвекло, както и необработени и полуобработени метали, включително благородни метали.
(5)
Въвеждането на механизъм за обратно начисляване, насочен към посочените стоки и услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(6)
Предварително определеният списък, от който държавите членки могат да избират, следва да се ограничава до доставките на стоки и услуги, за които, по най-нови данни, съществува особено висок риск от измами.
(7)
При прилагането на механизма за обратно начисляване държавите членки разполагат със свободата да определят условията за прилагане на механизма, включително да определят праговете, категориите на доставчици или получатели, спрямо които може да се прилага механизмът, и частичното прилагане на механизма за отделните категории.
(8)
Тъй като механизмът за обратно начисляване е временна мярка, която следва да се прилага до въвеждането на по-трайни законодателни решения с оглед системата на ДДС да стане по-устойчива на измами с ДДС, механизмът за обратно начисляване, предвиден по член 199а от Директива 2006/112/ЕО, трябва да се прилага само за ограничен срок.
(9)
С цел да се осигури възможност механизмът за обратно начисляване да се прилага достатъчно дълго, за да бъде ефективен и да позволи последваща оценка, е необходимо установеният понастоящем срок -30 юни 2015 г. - да бъде продължен. По същия начин следва да бъдат определени по-късни дати по отношение на датата на срока за оценка и крайната дата на срока, през който трябва да се докладва за промяна в тенденциите при дейностите с цел измама.
(10)
За да се осигури за всички държави членки възможността да прилагат механизма за обратно начисляване, съгласно посоченото по-горе, са необходими определени изменения в Директива 2006/112/ЕО.
(11)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно борба с измамите с ДДС посредством временни мерки, които представляват дерогация от съществуващите правила на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(12)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 193 позоваването на „членове 194-199“ се заменят с позоваване на „членове 194-199б“;
2)
Член 199а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първото изречение се заменя със следното:
„Държавите членки могат да предвидят, до 31 декември 2018 г. и за минимален срок от две години, лицето - платец на ДДС, да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:“;
б)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„в)
доставки на мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо от това дали се използват за други цели;
г)
доставки на устройства с интегрални схеми като микропроцесори и централни процесори преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
д)
доставки на газ и електроенергия за данъчнозадължен дилър съгласно член 38, параграф 2;
е)
доставки на сертификати за газ и електроенергия;
ж)
доставки на далекосъобщителни услуги съгласно член 24, параграф 2;
з)
доставки на конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи;
и)
доставки на зърнени храни и индустриални култури, в т.ч. маслодайни семена и захарно цвекло, които обикновено не се използват в непреработен вид за крайно потребление;
й)
доставки на необработени или полуобработени метали, в т.ч. благородни метали, ако не са обхванати от член 199, параграф 1, буква г), специалните договорености относно стоките втора употреба, произведенията на изкуството, колекционерските и антикварните предмети в съответствие с членове 311-343 или специалната схема за инвестиционно злато в съответствие с членове 344-356.“;
в)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Държавите членки могат да определят условията за прилагането на механизма, предвиден параграф 1.
1б. Прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, спрямо доставките на стоки и услуги, изброени в букви в)-й) от същия параграф, е обвързано с налагането на целесъобразни и ефективни задължения за отчитане на данъчнозадължените лица, доставящи стоките или услугите, спрямо които се прилага предвиденият в параграф 1 механизъм.“;
г)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите членки уведомяват Комитета по ДДС за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комитета по ДДС следната информация:
а)
обхвата на мярката за прилагане на механизма, наред с вида и характеристиките на измамата, и подробно описание на придружаващите мерки, включително задълженията за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и мерките за контрол;
б)
действията, предприети за информиране на данъчнозадължените лица относно началото на прилагане на механизма;
в)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на стоките и услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други стоки и услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
г)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.“;
д)
в параграф 3, първа алинея, първото изречение се заменя със следното:
„Не по-късно от 30 юни 2017 г. държавите членки, прилагащи предвидения в параграф 1 механизъм, представят на Комисията доклад въз основа на критериите за оценка, предвидени в параграф 2, буква в).“;
е)
в параграф 3, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на стоки или услуги, обхванати от мярката;“;
ж)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Всяка държава членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка със стоките или услугите, изброени в параграф 1, от датата на влизането в сила на настоящия член във връзка с такива стоки и услуги, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2017 г.
5. Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за цялостната оценка на въздействието на предвидения в параграф 1 механизъм за борба с измамите.“.
Член 2
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
DIRETTIVA 2013/43/UE DEL CONSIGLIO
del 22 luglio 2013
che modifica la direttiva 2006/112/CE relativa al sistema comune d’imposta sul valore aggiunto con riguardo all'applicazione facoltativa e temporanea del meccanismo dell'inversione contabile alla cessione di determinati beni e alla prestazione di determinati servizi a rischio di frodi
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 113,
vista la proposta della Commissione europea,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (2),
deliberando secondo una procedura legislativa speciale,
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2006/112/CE del Consiglio (3) stabilisce che l’imposta sul valore aggiunto (IVA) è dovuta da qualsiasi soggetto passivo che effettua operazioni comportanti cessioni di beni o prestazioni di servizi imponibili. Tuttavia, per operazioni transfrontaliere e per alcuni settori nazionali ad alto rischio essa prevede il trasferimento dell'obbligo di versare l'IVA al destinatario della cessione di beni o della prestazione di servizi (meccanismo dell'inversione contabile).
(2)
Data la gravità delle frodi in materia di IVA, gli Stati membri dovrebbero essere autorizzati ad applicare, a titolo temporaneo, un meccanismo in base al quale l'obbligo di versare l'IVA, con riguardo a talune categorie di beni e servizi, è trasferito al soggetto passivo destinatario della cessione di beni o della prestazione di servizi imponibile, compreso il caso in cui tali categorie non siano elencate all'articolo 199 della direttiva 2006/112/CE né oggetto di deroghe specifiche concesse agli Stati membri.
(3)
A tal fine, la Commissione ha presentato nel 2009 una proposta contenente un elenco di beni e servizi ai quali può essere applicato, per un periodo limitato, il meccanismo dell'inversione contabile. Il Consiglio ha scelto di scindere la proposta e ha adottato la direttiva 2010/23/UE del Consiglio (4), limitata tuttavia alle sole quote di emissioni dei gas a effetto serra, dal momento che la situazione delle frodi in tale settore esigeva una risposta immediata. Il Consiglio ha assunto, nel contempo, l'impegno politico di proseguire i negoziati sulla parte restante della proposta della Commissione.
(4)
Da allora, altri settori hanno registrato casi di frode e pertanto nuovi beni e servizi dovrebbero essere aggiunti alla parte restante della proposta della Commissione con riguardo all'elenco prestabilito di beni e servizi ai quali potrebbe essere applicata l'inversione contabile. In particolare, le frodi hanno interessato le cessioni di gas e di energia elettrica, i servizi di telecomunicazione, le console di gioco, tablet PC e laptop, i cereali, le colture industriali, fra cui semi oleosi e barbabietole, e i metalli grezzi e semilavorati, fra cui metalli preziosi.
(5)
Contrariamente a un meccanismo di applicazione generale, l'introduzione del meccanismo dell'inversione contabile mirato a tali beni e servizi che, secondo l'esperienza più recente, sono particolarmente esposti alle frodi, non dovrebbe influire negativamente sui principi fondamentali del sistema IVA, quali i pagamenti frazionati.
(6)
È opportuno che l'elenco prestabilito da cui gli Stati membri possono scegliere sia limitato ai beni e ai servizi che, secondo l'esperienza recente, sono particolarmente a rischio di frode.
(7)
Nell'applicare il meccanismo dell'inversione contabile, gli Stati membri determinano a loro discrezione le condizioni per l'applicazione del meccanismo, fra cui la fissazione delle soglie, le categorie di prestatori, cedenti, acquirenti o destinatari cui tale meccanismo può applicarsi e l'applicazione parziale del meccanismo all'interno delle categorie.
(8)
Poiché un meccanismo dell'inversione contabile è una misura temporanea da applicarsi in attesa di soluzioni legislative a più lungo termine intese a rendere il sistema IVA più resiliente di fronte a casi di frode in materia di IVA, il meccanismo dell'inversione contabile previsto dall'articolo 199 bis della direttiva 2006/112/CE dovrebbe applicarsi soltanto per un periodo di tempo limitato.
(9)
Al fine di garantire che il meccanismo dell'inversione contabile possa essere applicato per un periodo sufficientemente lungo da renderlo efficace e da consentirne la successiva valutazione, è necessario prorogare l'attuale termine del 30 giugno 2015. Analogamente, è opportuno posticipare la data prevista per il periodo di valutazione e la data entro la quale devono essere segnalati trasferimenti di attività fraudolente.
(10)
Per offrire a tutti gli Stati membri la possibilità di applicare il meccanismo dell'inversione contabile sinora descritto è necessario apportare una modifica specifica alla direttiva 2006/112/CE.
(11)
Poiché l'obiettivo dell'azione proposta, segnatamente di combattere le frodi ai danni dell'IVA mediante misure temporanee che derogano alle norme vigenti dell'Unione, non può essere conseguito in misura sufficiente dagli Stati membri e può dunque essere conseguito meglio a livello di Unione, quest'ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato sull'Unione europea. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale obiettivo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(12)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza la direttiva 2006/112/CE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La direttiva 2006/112/CE è così modificata:
1)
all'articolo 193 il riferimento agli "articoli da 194 a 199" è sostituito dal riferimento agli "articoli da 194 a 199 ter";
2)
l'articolo 199 bis è così modificato:
a)
al paragrafo 1, la prima frase è sostituita dalla seguente:
"Fino al 31 dicembre 2018 e per un periodo minimo di due anni, gli Stati membri possono stabilire che il soggetto tenuto al pagamento dell'IVA sia il soggetto passivo nei cui confronti sono effettuate le seguenti operazioni:";
b)
al paragrafo 1 sono aggiunte le seguenti lettere:
"c)
cessioni di telefoni cellulari, concepiti come dispositivi fabbricati o adattati per essere connessi a una rete munita di licenza e funzionanti a frequenze specifiche, con o senza altro utilizzo;
d)
cessioni di dispositivi a circuito integrato quali microprocessori e unità centrali di elaborazione prima della loro installazione in prodotti destinati al consumatore finale;
e)
cessioni di gas e di energia elettrica a un soggetto passivo-rivenditore ai sensi dell'articolo 38, paragrafo 2;
f)
cessioni di certificati relativi a gas ed energia elettrica;
g)
prestazioni di servizi di telecomunicazione ai sensi dell'articolo 24, paragrafo 2;
h)
cessioni di console di gioco, tablet PC e laptop;
i)
cessioni di cereali e colture industriali, fra cui semi oleosi e barbabietole, che non sono di norma destinati al consumo finale senza aver subito una trasformazione;
j)
cessioni di metalli grezzi e semilavorati, fra cui metalli preziosi, quando non sono altrimenti contemplati dall'articolo 199, paragrafo 1, lettera d), dai regimi speciali applicabili ai beni d'occasione e agli oggetti d'arte, d'antiquariato o da collezione a norma degli articoli da 311 a 343 o dal regime speciale per l'oro da investimento a norma degli articoli da 344 a 356.";
c)
sono inseriti i seguenti paragrafi:
"1 bis. Gli Stati membri possono determinare le condizioni per l'applicazione del meccanismo previsto al paragrafo 1.
1 ter. L'applicazione del meccanismo previsto al paragrafo 1 alle cessioni di beni o alle prestazioni di servizi elencati in tale paragrafo, lettere da c) a j), è soggetta all'introduzione di obblighi adeguati ed efficaci in materia di comunicazione applicabili ai soggetti passivi che effettuano le cessioni di beni o le prestazioni di servizi a cui si applica il meccanismo previsto al paragrafo 1.";
d)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
"2. Gli Stati membri informano il comitato IVA dell'applicazione del meccanismo previsto al paragrafo 1 in occasione della sua introduzione e gli forniscono le seguenti informazioni:
a)
l'ambito di applicazione della misura che applica il meccanismo, unitamente al tipo e alle caratteristiche della frode, nonché una descrizione dettagliata delle misure di accompagnamento, inclusi gli obblighi in materia di comunicazione applicabili ai soggetti passivi e qualsiasi misura di controllo;
b)
le azioni adottate per informare i pertinenti soggetti passivi dell'introduzione dell'applicazione del meccanismo;
c)
i criteri di valutazione che consentano il confronto fra le attività fraudolente che interessano i beni e i servizi elencati al paragrafo 1 prima e dopo l'applicazione del meccanismo, le attività fraudolente che interessano altri beni e servizi prima e dopo l'applicazione del meccanismo ed eventuali aumenti di altri tipi di attività fraudolente prima e dopo l'applicazione del meccanismo;
d)
la data di inizio e il periodo di validità della misura che attua il meccanismo.";
e)
al paragrafo 3, primo comma, la prima frase è sostituita dalla seguente:
"Gli Stati membri che applicano il meccanismo previsto al paragrafo 1 presentano alla Commissione una relazione, basata sui criteri di valutazione di cui al paragrafo 2, lettera c), entro il 30 giugno 2017.";
f)
al paragrafo 3, secondo comma, la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
l'impatto sulle attività fraudolente inerenti alle cessioni di beni o alle prestazioni di servizi contemplate nella misura;";
g)
il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
"4. Ogni Stato membro che ha individuato un trasferimento di attività fraudolente nel proprio territorio in relazione ai beni o ai servizi elencati al paragrafo 1, dalla data di entrata in vigore del presente articolo con riguardo a tali beni e servizi, presenta alla Commissione una relazione al riguardo entro il 30 giugno 2017.
5. Anteriormente al 1o gennaio 2018 la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione di valutazione generale sugli effetti del meccanismo previsto al paragrafo 1 sulla lotta alle frodi.".
Articolo 2
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Articolo 3
La presente direttiva si applica fino al 31 dicembre 2018.
Articolo 4
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, il 22 luglio 2013