РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1068/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2013 година
за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на употребата на дифосфати (E 450), трифосфати (E 451) и полифосфати (E 452) в мокро осолени риби
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (1), и по-специално член 10, параграф 3 и член 30, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се установява списък на Съюза на добавките в храните, одобрени за употреба в храни, и условията за тяхната употреба.
(2)
Списъкът може да бъде изменен в съответствие с процедурата по Регламент (ЕО) № 1331/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година за установяване на обща разрешителна процедура за добавките в храните, ензимите в храните и ароматизантите в храните (2).
(3)
Съгласно член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1331/2008 списъкът на Съюза на добавките в храните може да бъде актуализиран по инициатива на Комисията или при постъпване на заявление.
(4)
На 19 юни 2009 г. бе подадено заявление за разрешаване на употребата на дифосфати (E 450), трифосфати (E 451) и полифосфати (E 452) в мокро осолени риби, което бе предоставено на държавите членки.
(5)
Рибата може да бъде изсушена и консервирана чрез добавяне на големи количества сол към суровината. Първоначално в един етап, процесът на осоляване е доразработен в няколко етапа, от които етапът на предварително осоляване позволява по-кратък период на осоляване и относително хомогенна концентрация на сол в мускулната тъкан на рибата. Поради тази причина рибата първо се осолява предварително чрез инжектиране и/или осоляване в саламура на смес с контролирана концентрация на сол. След това рибата се подлага на сухо осоляване (т.е. сушене), за да се постигне точната концентрация на сол в крайния продукт.
(6)
През този дълъг период на консервиране все още е възможно да възникне оксидиране, особено ако в мускулната тъкан на рибата има липиди. Това ще доведе до промяна на цвета и аромата. Окисляването се ускорява от металните йони в мускулната тъкан на рибата и използваната сол. Поради факта, че образуват химически комплекси с метални йони, за дифосфатите (E 450), трифосфатите (E 451) и полифосфатите (E 452) е доказано, че дават най-добри резултати в предпазването на рибата от окисляване. Повечето от добавените фосфати и солта се отстраняват чрез съответното накисване във вода преди употреба. Съдържанието на вода в окончателния мокро осолен продукт не се увеличава от тази употреба на фосфати. Осолената риба, чийто първоначален цвят и вкус са се запазили, е особено търсена на пазара в Испания, Италия и Гърция.
(7)
Съгласно член 3 във връзка с член 6, параграф 4 от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (3) употребата на фосфати при мокро осолени риби трябва да е обозначена в списъка на съставките. Стопанските субекти в хранителната промишленост могат също да обозначат на своите продукти, че не са били използвани полифосфати.
(8)
Тъй като по-голямата част от добавените фосфати са отстранени по време на накисването във вода, излагането на потребителя на въздействието на фосфатите ще бъде минимално и поради тази причина не е възможно да има въздействие върху човешкото здраве. Поради това е целесъобразно да се разреши употребата на дифосфати (E 450), трифосфати (E 451) и полифосфати (E 452) в мокро осолени риби за консервиране/съхраняване на мокро осолени риби.
(9)
Съгласно член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1331/2008 Комисията трябва да изиска становището на Европейския орган за безопасност на храните, за да актуализира списъка на Съюза на добавките в храните, установен в приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008, освен в случаите, когато не е възможно въпросната актуализация да въздейства върху човешкото здраве. Тъй като разрешаването на употребата на дифосфати (E 450), трифосфати (E 451) и полифосфати (E 452) за консервирането на мокро осолени риби представлява актуализация на списъка, която не е възможно да въздейства върху човешкото здраве, то не е необходимо да се изисква становището на Европейския орган за безопасност на храните.
(10)
Bacalhau или португалска треска се произвежда чрез допълнително сушене на мокро осолена риба. Използването на полифосфати може да повлияе на този процес на сушене. Освен това тази употреба би могла да възпрепятства постигането на типичния цвят и вкус на bacalhau. Поради тази причина няма да има търсене на осолена риба, обработена с фосфати, от страна на производителите на традиционната bacalhau. С цел да се даде възможност на производителите на традиционната bacalhau да се приспособят за пускането на пазара на риба, третирана с фосфати, следва да се предложи преходен период. По време на този период, производителите на традиционната bacalhau могат да сключат споразумения с доставчици и да се запознаят с аналитични методи, които могат да бъдат използвани с цел контрол на съдържанието на добавените фосфати в рибата.
(11)
С цел по-нататъшна оценка на въздействието върху наличността на мокро осолени риби за производството на bacalhau в рамките на три години Комисията ще наблюдава употребата на полифосфати в основните страни - производителки на осолена треска.
(12)
В резултат на това приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 следва да бъде съответно изменено.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2013 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 1068/2013 DELLA COMMISSIONE
del 30 ottobre 2013
che modifica l’allegato II del regolamento (CE) n. 1333/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda l’impiego di difosfati (E 450), trifosfati (E 451) e polifosfati (E 452) nel pesce salato
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1333/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2008, relativo agli additivi alimentari (1), in particolare l’articolo 10, paragrafo 3, e l’articolo 30, paragrafo 5,
considerando quanto segue:
(1)
L’allegato II del regolamento (CE) n. 1333/2008 contiene un elenco UE degli additivi alimentari autorizzati negli alimenti e ne specifica le condizioni d’impiego.
(2)
Tale elenco può essere modificato conformemente alla procedura di cui al regolamento (CE) n. 1331/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2008, che istituisce una procedura uniforme di autorizzazione per gli additivi, gli enzimi e gli aromi alimentari (2).
(3)
A norma dell’articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1331/2008, l’elenco UE degli additivi alimentari può essere aggiornato o su iniziativa della Commissione o a seguito di una domanda.
(4)
Una domanda di autorizzazione per l’impiego di difosfati (E 450), trifosfati (E 451) e polifosfati (E 452) nel pesce salato è stata presentata il 19 giugno 2009 ed è stata resa accessibile agli Stati membri.
(5)
Il pesce può essere essiccato e conservato aggiungendo un tasso elevato di sale alla materia prima. La salagione si è evoluta da una singola fase a un processo di varie fasi, comprendente una fase di presalatura che consente di ridurre i tempi della salagione e di ottenere una concentrazione di sale relativamente omogenea nel muscolo di pesce. A tal fine, il pesce viene dapprima presalato mediante iniezione e/o in salamoia, preparata con una concentrazione controllata di sale. Poi il pesce è sottoposto a una salatura a secco (essicazione) per ottenere la giusta concentrazione di sale nel prodotto finito.
(6)
Durante il lungo processo di conservazione può ancora verificarsi un’ossidazione, in particolare dei lipidi presenti nel muscolo di pesce, che causa un’alterazione del colore e del sapore. L’ossidazione è accelerata da ioni metallici presenti nel muscolo di pesce e nel sale utilizzato. Dato che i difosfati (E 450), i trifosfati (E 451) e i polifosfati (E 452) formano complessi chimici con gli ioni metallici, si sono dimostrati più efficaci per proteggere il pesce salato dall’ossidazione. La maggior parte dei fosfati aggiunti e del sale vengono rimossi immergendo il pesce in acqua prima del consumo. Il tenore di acqua nel prodotto finito salato non aumenta con l’utilizzo dei fosfati. Il pesce salato il cui colore e sapore originali sono stati conservati è particolarmente richiesto sui mercati della Spagna, dell’Italia e della Grecia.
(7)
A norma dell’articolo 3, in combinato disposto con l’articolo 6, paragrafo 4, della direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 marzo 2000, relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri concernenti l’etichettatura e la presentazione dei prodotti alimentari, nonché la relativa pubblicità (3) l’impiego dei fosfati nel pesce salato deve essere indicato nell’elenco degli ingredienti. Gli operatori del settore alimentare possono anche indicare sui loro prodotti che non sono stati utilizzati polifosfati.
(8)
Dato che la maggior parte dei fosfati viene rimossa con l’immersione in acqua, l’esposizione del consumatore ai fosfati è minima e per questo motivo non può avere un effetto sulla salute umana. È quindi opportuno consentire l’utilizzo di difosfati (E 450), trifosfati (E 451) e polifosfati (E 452) per la conservazione del pesce salato.
(9)
A norma dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1331/2008, per aggiornare l’elenco UE degli additivi alimentari di cui all’allegato II del regolamento (CE) n. 1333/2008, la Commissione non è tenuta a chiedere il parere dell’Autorità europea per la sicurezza alimentare se l’aggiornamento in questione non può avere un effetto sulla salute umana. Dato che l’autorizzazione all’impiego di difosfati (E 450), trifosfati (E 451) e polifosfati (E 452) per la conservazione del pesce salato costituisce un aggiornamento di tale elenco che non può avere un effetto sulla salute umana, non è necessario chiedere il parere dell’Autorità europea per la sicurezza alimentare.
(10)
Il baccalà o merluzzo portoghese viene prodotto essiccando ulteriormente il pesce salato. L’impiego di polifosfati potrebbe influenzare questo processo di essiccazione e potrebbe anche ostacolare lo sviluppo del tipico colore e sapore del baccalà. I produttori del baccalà tradizionale non accetterebbero perciò il pesce salato trattato con fosfati. Occorre quindi prevedere un periodo transitorio per consentire ai produttori del baccalà tradizionale di adattarsi alla possibilità di un’immissione sul mercato di pesce trattato con fosfati. Durante tale periodo i produttori del baccalà tradizionale possono concludere accordi con i rifornitori e familiarizzarsi con i metodi analitici che possono essere utilizzati per controllare la presenza di fosfati aggiunti nel pesce.
(11)
Per valutare ulteriormente l’impatto sulla disponibilità di pesce salato per la produzione del baccalà, la Commissione provvederà a monitorare per tre anni l’impiego di polifosfati nei principali paesi produttori di merluzzo salato.
(12)
In considerazione di quanto precede, occorre modificare di conseguenza l’allegato II del regolamento (CE) n. 1333/2008.
(13)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del Comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’allegato II del regolamento (CE) n. 1333/2008 è modificato conformemente all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 30 ottobre 2013