ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1222/2014 НА КОМИСИЯТА
от 8 октомври 2014 година
за допълване на Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за уточняване на методиката за определяне на глобалните системно значими институции и за определяне на подкатегориите глобални институции със системно значение
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (1), и по-специално член 131, параграф 18 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2013/36/ЕС компетентните или оправомощени органи на държавите членки се упълномощават да налагат по-високи капиталови изисквания по отношение на глобалните системно значими институции (Г-СЗИ), за да компенсират по-високия риск, който Г-СЗИ представляват за финансовата система и възможните последици за данъкоплатците от тяхната несъстоятелност. С тази директива се очертават някои основни принципи на методиката за идентифициране на Г-СЗИ и за разпределението на Г-СЗИ по подкатегории в съответствие с тяхното системно значение. В съответствие с това разпределение към тях ще се прилага допълнително изискване за базов собствен капитал от първи ред - буфер за Г-СЗИ. Тази методика за идентификация и разпределение на Г-СЗИ се основава на пет категории, които измерват системното значение на дадена банка за глобалния финансов пазар, и се уточнява допълнително с настоящия регламент.
(2)
С цел да се спази подходът на Директива 2013/36/ЕС, настоящият регламент следва да вземе предвид стандартите за методиката на оценката на банки със системно значение в глобален мащаб и за изискването на Базелския комитет за банков надзор за по-висок капацитет за поемане на загуби, които се основават на рамката за глобалните финансови институции със системно значение, установена от Съвета за финансова стабилност, след доклада „Намаляване на моралния риск, свързан с финансови институции от системно значение - препоръки на СФС и срокове“ („Reducing the moral hazard posed by systemically important financial institutions - FSB Recommendations and Time Lines“).
(3)
В Директива 2013/36/ЕС се посочва ясно, че идентификацията и методиката за разпределение са хармонизирани във всички държави членки чрез използването на единни и прозрачни параметри за определяне на общ рейтинг (оценка) на системното значение на даден субект. За да гарантира, че извадката от банки и банкови групи - както от Съюза, така и от трети държави, служещи като еталон за отразяване на световната финансова система, е еднаква в целия Съюз, Европейският банков орган (ЕБО) следва да определи тази извадка. Към изключения и допълнения на тази извадка въз основа на надзорните правомощия следва да се прибягва само за да се осигури функцията ѝ на еталон, като не следва да се отчитат други съображения.
(4)
Процесът на определяне на буфер за Г-СЗИ следва да се базира на сравними данни и следва да взема под внимание нуждата на институциите от яснота по въпроса дали и в какъв размер изискването за буфер ще се прилага спрямо тях. Ето защо в методиката следва да бъдат включени сроковете и процедурите за този процес. Тъй като обаче идентификацията на Г-СЗИ следва да се основава на актуални данни, свързани с извадката от големи световни банкови групи, някои от които са лицензирани в трети държави, необходимите данни няма да бъдат на разположение по-рано от втората половина на всяка година. За да се даде възможност на институциите да спазват изискванията, произтичащи от статута им на Г-СЗИ, изискването за буфер следва да влиза в сила приблизително една година след тяхното определяне като Г-СЗИ.
(5)
В Директива 2013/36/ЕС се определят пет категории за оценка на системната значимост, които са съставени от количествени показатели. С цел да се сведе до минимум административната тежест за институциите и органите, тези категории са идентични на прилаганите от Базелския комитет за банков надзор. При последващото определяне на количествени показатели настоящият регламент следва да възприеме същия подход. Показателите следва да бъдат избирани така, че да отразяват различните аспекти на потенциалните отрицателни външни последици от изпадането в несъстоятелност на даден субект, както и критичността на неговото значение за стабилността на финансовата система. Референтната система за оценка на системното значение следва да бъдат световните финансови пазари и световната икономика.
(6)
За определянето на точна методика за установяване и класифициране на Г-СЗИ в съответствие с основните правила, посочени в Директива 2013/36/ЕС, е важно да бъдат изяснени понятията „разглеждан субект“, „стойност на показателя“, „деноминатор“, и „граничен рейтинг“ („гранична оценка“) чрез изрични определения за целите на настоящия регламент.
(7)
Системното значение на всяка банкова група, измерено посредством показателите на консолидирана основа, следва да бъде изразено като отделна обща оценка за дадена година, определяща позицията на банковата група спрямо други субекти, включени в извадката. Банките следва да бъдат определени като глобални системно значими институции (Г-СЗИ) и да бъдат разпределени в подкатегории, към които въз основа на тази оценка се прилагат различни изисквания за капиталов буфер. При изчисляване на рейтинга като средна стойност от рейтингите по отделните категории всяка от петте категории следва да бъде с тегло 20 %. Към категорията „заменяемост“ за целите на изчисляване на общата оценка следва да се прилага горна граница, като се има предвид, че въз основа на анализ на данните, до и включително 2013 година, тази категория оказва непропорционално високо въздействие върху оценката на банките, които са с господстващо положение при предоставянето на платежни услуги, на услуги по поемане на емисии и доверително пазене.
(8)
Компетентните органи следва да имат възможността да упражняват разумно надзорните си правомощия за преразпределяне на Г-СЗИ от по-ниска в по-висока подкатегория или подкатегории или за определяне на даден субект като Г-СЗИ при обща оценка, която е по-ниска от граничната стойност за най-ниската подкатегория. Тъй като тази идентификация чрез надзорно решение има същата цел, както редовния процес на оценяване, критерият, върху който решението следва да се основава, също следва да бъде системното значение на банката за глобалния финансов пазар и в световната икономика, в съответствие с методологията, използвана от Базелския комитет за банков надзор. Рискът от фалит на банката не следва да бъде критерий, тъй като той вече е отразен в други пруденциални изисквания, наред с другото - в общия размер на рисковите експозиции и, когато е приложимо - в допълнителните капиталови изисквания, като например за буфер за системен риск.
(9)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, представени на Комисията от ЕБО.
(10)
ЕБО проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2).
(11)
Настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2015 г., тъй като изискването за поддържане на буфер за Г-СЗИ, определено в член 131, параграф 4 от Директива 2013/36/ЕС, ще се прилага и въвежда постепенно от 1 януари 2016 г. Поради тази причина, а също и с оглед на своевременното информиране на институциите за приложимия за тях буфер за Г-СЗИ, както и за да им бъде предоставено достатъчно време за набиране на необходимия капитал, Г-СЗИ следва да бъдат идентифицирани най-късно в началото на 2015 г.
(12)
Изискването за буфер за Г-СЗИ следва бъде въведено постепенно в рамките на тригодишен период в съответствие с член 162, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕС: първата стъпка на изискването по член 162, параграф 5, буква а) от Директива 2013/36/ЕС следва да се прилага от 1 януари 2016 г. за онези Г-СЗИ, които са били идентифицирани от съответните власти в началото на 2015 г. въз основа на данните за края на финансовите години преди юли 2014 г. Втората стъпка, посочена в член 162, параграф 5, буква б) от Директива 2013/36/ЕС относно изискването за буфер за Г-СЗИ, следва да се прилага от 1 януари 2017 г. за тези Г-СЗИ, които са били идентифицирани от компетентните органи до края на 2015 г., или най-късно от началото на 2016 г. въз основа на данните за края на финансовите години преди юли 2015 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
Настоящият регламент определя методиката, в съответствие с която органът на държава членка, посочен в член 131, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС (наричан по-долу „компетентният орган“), идентифицира на консолидирана основа разглеждания субект като глобална системно значима институция (Г-СЗИ), както и методиката за определянето на подкатегориите Г-СЗИ и разпределението на Г-СЗИ по тези подкатегории въз основа на системната им значимост, както и - като част от методиката - графиците и данните, използвани за идентификация.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
(1)
„разглеждан субект“ означава институция майка от ЕС или финансов холдинг майка от ЕС, или смесен финансов холдинг майка от ЕС или институция, която не е дъщерно предприятие на институция майка от ЕС или на финансов холдинг майка от ЕС или смесен финансов холдинг майка от ЕС;
(2)
„стойност на показателя“ означава индивидуалната стойност на показателя за всеки от показателите по член 6 и за всеки разглеждан субект от извадката и съпоставима индивидуална стойност, оповестявана публично в съответствие с международно договорените стандарти - за всяка банка, получила разрешение в трета държава.
(3)
„деноминатор“ означава за всеки показател общата агрегирана стойност на стойностите на показателите на разглежданите субекти и банки, лицензирани в трети държави, обхванати от извадката;
(4)
„гранична оценка“ означава количествена оценка за определяне на стойността на най-долната граница и границите между петте подкатегории, както са определени в член 131, параграф 9 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 3
Общи параметри на методиката
1. ЕБО определя извадка от институции или групи, чиито стойности на показателите се използват за референтни стойности, представителни за световния банков сектор за целите на изчисляването на оценките при отчитане на международно приетите стандарти, по-специално - извадката, използвана от Базелския комитет по банков надзор за идентифициране на банки със системно значение в глобален мащаб. До 31 юли всяка година ЕБО уведомява компетентните органи за включените в извадката разглеждани субекти.
Извадката се състои от разглеждани субекти и банки, лицензирани в трети държави, и включва 75-те най-големи сред тях въз основа на общата експозиция, както е определено в член 6, параграф 1, както и разглеждани субекти, определени като Г-СЗИ, и банки в трети държави, определени като глобални системно значими институции през предходната година.
ЕБО изключва или добавя разглеждани субекти или банки, лицензирани в трети държави, ако и доколкото е необходимо да се гарантира подходяща референтна система за оценяване на системната значимост като отражение на световните финансови пазари и световната икономика, като взема предвид международно приетите стандарти, включително използваната извадка от Базелския комитет за банков надзор.
2. Не по-късно от 31 юли всяка година компетентният орган докладва на ЕБО стойността на показателя на всеки разглеждан субект с мярка за експозиция над 200 млрд. евро, лицензирана в рамките на юрисдикцията. Компетентният орган гарантира, че стойностите на показателите са идентични с представените на Базелския комитет за банков надзор и с оповестяваните от разглеждания субект в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1030/2014 на Комисията (3). Компетентният орган използва включените в него образци.
3. ЕБО изчислява деноминаторите въз основа на стойностите на показателите, докладвани от компетентния орган съгласно параграф 2, като взема предвид международно приетите стандарти, по-специално на деноминаторите, публикувани от Базелския комитет по банков надзор за съответната година, и ги съобщава на компетентните органи. Деноминаторът на даден показател представлява общата сума на стойностите на показателите за всички разглеждани субекти и банки, лицензирани в трети държави и включени в извадката, както е докладвано за разглежданите субекти съгласно параграф 2 и оповестено от банките, лицензирани в трети държави на 31 юли от съответната година.
Член 4
Идентификационна процедура
1. Не по-късно от 15 декември на всяка година компетентният орган изчислява оценките на разглежданите субекти, включени в нотифицираната от Европейския банков орган извадка, които са лицензирани в неговата юрисдикция. В случаите, когато компетентният орган, разумно упражняващ надзорните си правомощия, определи разглеждан субект като Г-СЗИ в съответствие с член 131, параграф 10, буква б) от Директива 2013/36/ЕС, компетентният орган предоставя на ЕБО не по-късно от 15 декември на всяка година подробно писмено изложение на аргументацията за своята оценка.
2. Идентифицирането на разглеждания субект като Г-СЗИ и причисляването му към подкатегория влиза в сила от 1 януари на втората година, следваща календарната година на определяне на деноминаторите в съответствие с член 3.
Член 5
Идентификация на Г-СЗИ, определяне на оценки и разпределяне по подкатегории
1. Стойностите на показателите се основават на докладваните данни за разглеждания субект за предходната финансова година на консолидирана основа, а за банките, лицензирани в трети държави - на данните, оповестени в съответствие с международно приетите стандарти. Компетентните органи могат да използват стойността на показателя на разглежданите субекти, чиято финансова година завършва на 30 юни, въз основа на тяхната позиция към 31 декември.
2. Компетентният орган определя оценката на всеки разглеждан субект от извадката като средна аритметична стойност на оценките от категорията, при максимална оценка от 500 базисни пункта за категорията, измерваща заменяемостта. Категорийната оценка се изчислява като средно аритметична стойност на стойностите, получени от разделянето на всяка от стойностите на показателите от тази категория на деноминатора на показателя, нотифициран от ЕБО. Оценките се изразяват в базисни пунктове и се закръгляват към най-близката цял базисен пункт.
3. Най-ниската гранична оценка е 130 базисни пункта. Подкатегориите се разпределят, както следва:
а)
подкатегория 1 включва оценки от 130 до 229 базисни пункта;
б)
подкатегория 2 включва оценки от 230 до 329 базисни пункта;
в)
подкатегория 3 включва оценки от 330 до 429 базисни пункта;
г)
подкатегория 4 включва оценки от 430 до 529 базисни пункта;
д)
подкатегория 5 включва оценки от 530 до 629 базисни пункта.
4. Компетентният орган определя разглеждания субект като Г-СЗИ, когато оценката на този субект е равна на или по-висока от най-ниската гранична оценка. Решението за определяне на разглеждания субект като Г-СЗИ при разумно упражняване на надзорните правомощия в съответствие с член 131, параграф 10, буква б) от Директива 2013/36/ЕС се основава на преценката дали неговата несъстоятелност би оказала значително отрицателно въздействие върху глобалния финансов пазар и световната икономика.
5. Компетентният орган разпределя Г-СЗИ към дадена подкатегория в съответствие с нейната оценка. Решението за преразпределяне на Г-СЗИ от по-ниска към по-висока подкатегория при разумно упражняване на надзорните правомощия в съответствие с член 131, параграф 10, буква а) от Директива 2013/36/ЕС се основава на преценката дали нейната несъстоятелност би оказала значително отрицателно въздействие върху глобалния финансов пазар и световната икономика.
6. Решенията, посочени в параграфи 4 и 5, могат да бъдат подкрепени с допълнителни показатели, които не са показатели за вероятността разглежданият субект да изпадне в несъстоятелност. Тези решения обхващат добре документирана и проверима количествена и качествена информация.
Член 6
Показатели
1. Категорията, измерваща размера на групата, се състои от един показател, равен на общата експозиция на групата, както е пояснено допълнително в приложението.
2. Категорията, която измерва обвързаността на групата с финансовата система, се състои от следните показатели, както е уточнено в приложението:
а)
активи в рамките на финансовата система;
б)
пасиви в рамките на финансовата система;
в)
ценни книжа, задълженията по които още не са погасени.
3. Категорията, която измерва заменяемостта на услугите или на финансовата инфраструктура, предоставяна от групата, се състои от следните показатели, както е уточнено в приложението:
а)
активи под попечителство;
б)
разплащателна дейност;
в)
поемане на емисии на дългови и капиталови пазари.
4. Категорията, която измерва сложността на групата, се състои от следните показатели, както е уточнено в приложението:
а)
условна сума на извънборсовите деривати;
б)
активи, включени в ниво 3 от йерархията на справедливата стойност съобразно Регламент (ЕС) № 1255/2012 на Комисията (4);
в)
ценни книжа за търговия и на разположение за продажба.
5. Категорията, измерваща трансграничната дейност на групата, се състои от следните показатели, както е уточнено в приложението:
а)
вземания от субекти в други юрисдикции;
б)
задължения към субекти в други юрисдикции.
6. За данни, отчитани във валути, различни от еврото, компетентният орган използва подходящ обменен курс, като взема предвид референтния обменен курс, публикуван от Европейската централна банка и приложим на 31 декември, и международните стандарти. За показателя за разплащателната дейност, както е посочено в параграф 3, буква б), компетентният орган използва средната стойност на обменните курсове за съответната година.
Член 7
Преходни разпоредби
Чрез дерогация от член 3, параграф 1, първа алинея ЕБО определя извадка за идентифициране на разглеждания субект като Г-СЗИ за 2014 г. до 14 януари 2015 г. Компетентните органи докладват на ЕБО до 21 януари 2015 г. стойностите на показателите по отношение на разглежданите субекти в тази извадка въз основа на данните за финансовите резултати в края на годините преди юли 2014 г. Въз основа на тези стойности на показателите ЕБО изчислява до 30 януари 2015 г. деноминаторите за 2014 г. Въз основа на тези деноминатори компетентните органи определят резултатите за съответните структури за 2014 година. Те установяват Г-СЗИ и ги разпределят по подкатегории. Същевременно компетентният орган уведомява Комисията, ЕССР и ЕБО за Г-СЗИ и публикува имената им заедно с техните оценки за 2014 г. до 28 февруари 2015 г.
Чрез дерогация от член 4, параграф 2 идентификацията на разглеждания субект като Г-СЗИ и подкатегорията, към която той спада въз основа на резултатите за 2014 г., се прилага от 1 януари 2016 г.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 8 октомври 2014 година.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 1222/2014 DELLA COMMISSIONE
dell'8 ottobre 2014
che integra la direttiva 2013/36/UE del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione per precisare la metodologia per l'individuazione degli enti a rilevanza sistemica a livello globale e per la definizione delle sottocategorie di enti a rilevanza sistemica a livello globale
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
vista la direttiva 2013/36/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 giugno 2013, sull'accesso all'attività degli enti creditizi e sulla vigilanza prudenziale sugli enti creditizi e sulle imprese di investimento, che modifica la direttiva 2002/87/CE e abroga le direttive 2006/48/CE e 2006/49/CE (1), in particolare l'articolo 131, paragrafo 18,
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2013/36/UE autorizza le autorità competenti o le autorità designate degli Stati membri a imporre agli enti a rilevanza sistemica a livello globale (G-SII) requisiti di fondi propri più elevati, al fine di compensare il rischio maggiore che i G-SII rappresentano per il sistema finanziario e il potenziale impatto del loro fallimento sui contribuenti. La direttiva definisce alcuni principi di base della metodologia per l'individuazione dei G-SII e per la loro assegnazione alle sottocategorie in base alla rilevanza sistemica. Secondo la sottocategoria cui sono assegnati verrà loro imposto un requisito di capitale primario di classe 1 aggiuntivo, ossia la riserva per i G-SII. La metodologia di individuazione e di assegnazione dei G-SII, che si basa su cinque categorie che misurano la rilevanza sistemica di una banca per i mercati finanziari mondiali, è specificata in dettaglio nel presente regolamento.
(2)
Per attenersi all'impostazione seguita dalla direttiva 2013/36/UE il presente regolamento dovrebbe tener conto delle norme elaborate dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria sulla metodologia di valutazione delle banche di rilevanza sistemica globale e sul requisito addizionale di assorbimento delle perdite, che si basano sul quadro per gli enti finanziari di rilevanza sistemica a livello globale definito dal Consiglio per la stabilità finanziaria (FSB) in seguito alla relazione «Reducing the moral hazard posed by systemically important financial institutions - FSB Recommendations and Time Lines» (Ridurre l'azzardo morale degli enti di rilevanza sistemica a livello globale - raccomandazioni dell'FSB e calendario).
(3)
La direttiva 2013/36/UE indica chiaramente che la metodologia di individuazione e di assegnazione è armonizzata in tutti gli Stati membri mediante l'uso di parametri uniformi e trasparenti per determinare il punteggio complessivo del soggetto che ne misura la rilevanza sistemica. Per assicurare che il campione di banche e di gruppi bancari, sia dell'Unione che autorizzati in paesi terzi, che serve da riferimento per riflettere il sistema finanziario mondiale sia uniforme in tutta l'Unione, il compito di stabilire il campione dovrebbe essere affidato all'Autorità bancaria europea (ABE). Esclusioni e integrazioni del campione basate sul giudizio di vigilanza dovrebbero essere decise esclusivamente per assicurarne la funzione di termine di riferimento e non dovrebbero essere basate su altri motivi.
(4)
La procedura di individuazione dei G-SII dovrebbe basarsi su dati equiparabili e tenere conto del fatto che gli enti hanno bisogno di sapere con certezza se verranno assoggettati al requisito della riserva e per quale importo, pertanto il calendario e le procedure dovrebbero essere incluse nella metodologia. Tuttavia, poiché l'individuazione dei G-SII dovrebbe basarsi su dati aggiornati relativi al campione di grandi gruppi bancari a dimensione mondiale, alcuni dei quali sono autorizzati in paesi terzi, i dati richiesti saranno disponibili solo nel secondo semestre dell'anno. Per permettere agli enti di rispettare i requisiti derivanti dal loro status di G-SII, il requisito della riserva dovrebbe applicarsi a decorrere da un anno circa dopo la loro individuazione come G-SII.
(5)
La direttiva 2013/36/UE stabilisce cinque categorie di misurazione della rilevanza sistemica basate su indicatori quantificabili. Per ridurre al minimo gli oneri amministrativi per gli enti e per le autorità, le categorie sono le stesse applicate dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria. Nel definire in dettaglio gli indicatori quantificabili, il presente regolamento dovrebbe seguire lo stesso approccio. Gli indicatori dovrebbero essere scelti in modo da riflettere i diversi aspetti delle esternalità negative potenziali per la stabilità del sistema finanziario del fallimento del soggetto e delle sue funzioni essenziali. Il sistema di riferimento per la valutazione della rilevanza sistemica dovrebbe essere costituito dai mercati finanziari e dall'economia mondiali.
(6)
Per definire una metodologia precisa per l'individuazione e la classificazione dei G-SII conformemente alle regole di base fissate dalla direttiva 2013/36/UE, è importante delimitare chiaramente le nozioni di «soggetto interessato», «valore dell'indicatore», «denominatore» e «punteggio limite», definendoli ai fini del presente regolamento.
(7)
La rilevanza sistemica di ciascun gruppo bancario misurata dagli indicatori su base consolidata dovrebbe essere espressa in un unico punteggio complessivo specifico per l'anno che ne misura la posizione rispetto agli altri soggetti del campione. Le banche dovrebbero essere individuate in quanto G-SII e assegnate alle sottocategorie, alle quali si applicheranno requisiti di riserva diversi, sulla base del punteggio complessivo. Per il calcolo del punteggio come la media dei punteggi delle categorie, ciascuna delle cinque categorie dovrebbe ricevere una ponderazione del 20 %. Per il calcolo del punteggio complessivo, alla categoria della sostituibilità dovrebbe essere applicato un massimale, dato che dall'analisi dei dati fino al 2013 incluso è emerso che questa categoria ha un effetto sproporzionatamente elevato sul punteggio delle banche dominanti nella fornitura di servizi di pagamento, sottoscrizione e custodia delle attività.
(8)
Le autorità incaricate dovrebbero avere la facoltà di riassegnare, sulla base di un solido giudizio di vigilanza, un G-SII ad una sottocategoria più elevata o di designare in quanto G-SII un soggetto avente un punteggio complessivo inferiore al punteggio limite della sottocategoria più bassa. Poiché l'individuazione sulla base del giudizio di vigilanza mira a conseguire lo stesso obiettivo cui tende la normale procedura di attribuzione del punteggio, anche il giudizio di vigilanza dovrebbe basarsi sulla rilevanza sistemica della banca per i mercati finanziari mondiali e per l'economia mondiale, in linea con la metodologia utilizzata dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria. Il rischio di fallimento della banca non dovrebbe costituire un criterio, dato che è già preso in considerazione in altri requisiti prudenziali, tra l'altro nell'importo complessivo dell'esposizione al rischio e, se applicabili, in ulteriori requisiti di fondi propri, quali la riserva di capitale a fronte del rischio sistemico.
(9)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l'ABE ha presentato alla Commissione.
(10)
L'ABE ha condotto consultazioni pubbliche aperte sui progetti di norme tecniche di regolamentazione sui quali è basato il presente regolamento, ha analizzato i potenziali costi e benefici collegati e ha chiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore bancario istituito ai sensi dell'articolo 37 del regolamento (UE) n. 1093/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (2).
(11)
Il presente regolamento dovrebbe applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2015, dato che l'obbligo di mantenere una riserva per i G-SII di cui all'articolo 131, paragrafo 4, della direttiva 2013/36/UE si applicherà a decorrere dal 1o gennaio 2016 secondo modalità graduali. Per questi motivi e per assicurare la tempestiva comunicazione agli enti della riserva per i G-SII ad essi applicabile e dare loro il tempo di raccogliere il capitale necessario, si dovrebbe procedere all'individuazione dei G-SII entro i primi mesi del 2015.
(12)
Ai sensi dell'articolo 162, paragrafo 5, della direttiva 2013/36/UE, il requisito della riserva per i G-SII dovrebbe essere applicato secondo modalità graduali nell'arco di tre anni: la prima fase, specificata all'articolo 162, paragrafo 5, lettera a), della direttiva 2013/36/UE, dovrebbe applicarsi dal 1o gennaio 2016 e riguardare i G-SII individuati dalle autorità incaricate nei primi mesi del 2015 sulla base di dati di fine esercizio anteriori al luglio 2014; la seconda fase, specificata all'articolo 162, paragrafo 5, lettera b), della direttiva 2013/36/UE, dovrebbe applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2017 e riguardare i G-SII individuati dalle autorità incaricate entro la fine del 2015 o al più tardi entro l'inizio del 2016, sulla base di dati di fine esercizio anteriori al luglio 2015,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
Il presente regolamento precisa la metodologia secondo la quale l'autorità di cui all'articolo 131, paragrafo 1, della direttiva 2013/36/UE (di seguito l'«autorità incaricata») di uno Stato membro individua, su base consolidata, un soggetto interessato in quanto ente a rilevanza sistemica a livello globale (G-SII) e precisa la metodologia per la definizione delle sottocategorie di G-SII e l'assegnazione dei G-SII alle sottocategorie sulla base della loro rilevanza sistemica e, nel quadro della metodologia, il calendario e i dati che devono essere utilizzati per l'individuazione.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1) «soggetto interessato»: l'ente impresa madre nell'UE o la società di partecipazione finanziaria madre nell'UE o la società di partecipazione finanziaria mista madre nell'UE o l'ente che non è una filiazione di un ente impresa madre nell'UE o di una società di partecipazione finanziaria madre nell'UE o di una società di partecipazione finanziaria mista madre nell'UE;
2) «valore dell'indicatore»: per ogni indicatore di cui all'articolo 6 e per ogni soggetto interessato del campione, il valore individuale dell'indicatore e per ogni banca autorizzata in un paese terzo, un valore individuale equiparabile reso pubblico conformemente a norme concordate a livello internazionale;
3) «denominatore»: per ciascun indicatore, il valore complessivo pari alla somma dei valori degli indicatori dei soggetti interessati e delle banche autorizzate in paesi terzi inclusi nel campione;
4) «punteggio limite»: valore del punteggio che determina il limite più basso e i limiti tra le cinque sottocategorie definite all'articolo 131, paragrafo 9, della direttiva 2013/36/UE.
Articolo 3
Parametri comuni della metodologia
1. L'ABE individua un campione di enti o gruppi i cui valori degli indicatori sono utilizzati come valori di riferimento che rappresentano il settore bancario mondiale per il calcolo dei punteggi, tenendo conto delle norme concordate a livello internazionale, in particolare il campione utilizzato dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria per l'individuazione delle banche di rilevanza sistemica globale, e ne informa le autorità incaricate dei soggetti interessati inclusi nel campione entro il 31 luglio di ogni anno.
Il campione comprende soggetti interessati e banche autorizzate in paesi terzi, includendo i 75 più grandi sulla base dell'esposizione complessiva ai sensi dell'articolo 6, paragrafo 1, nonché soggetti interessati designati in quanto G-SII e banche di paesi terzi designate in quanto di rilevanza sistemica a livello globale nell'anno precedente.
L'ABE aggiunge o esclude soggetti interessati o banche autorizzate in paesi terzi se e nella misura necessaria ad assicurare un sistema di riferimento adeguato per la valutazione della rilevanza sistemica che rifletta i mercati finanziari mondiali e l'economia mondiale, tenendo conto delle norme concordate a livello internazionale, compreso il campione utilizzato dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria.
2. Entro il 31 luglio di ogni anno l'autorità incaricata segnala all'ABE i valori degli indicatori di ogni soggetto interessato autorizzato nella propria giurisdizione avente una misura dell'esposizione superiore a 200 miliardi di EUR. L'autorità incaricata assicura che i valori degli indicatori siano identici a quelli trasmessi al Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria e a quelli oggetto di informativa da parte del soggetto interessato ai sensi del regolamento di esecuzione (UE) n. 1030/2014 della Commissione (3). L'autorità incaricata utilizza i modelli figuranti nello stesso atto.
3. L'ABE calcola i denominatori sulla base dei valori degli indicatori segnalati dall'autorità incaricata ai sensi del paragrafo 2, tenendo conto delle norme concordate a livello internazionale, in particolare i denominatori per l'anno pubblicati dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria, e li comunica alle autorità incaricate. Il denominatore di un indicatore è pari alla somma dei valori degli indicatori di tutti i soggetti interessati e delle banche autorizzate in paesi terzi inclusi nel campione, segnalati per i soggetti interessati ai sensi del paragrafo 2 e resi pubblici dalle banche autorizzate in paesi terzi il 31 luglio dell'anno in questione.
Articolo 4
Procedura di individuazione
1. L'autorità incaricata calcola il punteggio dei soggetti interessati inclusi nel campione comunicato dall'ABE autorizzati nella propria giurisdizione entro il 15 dicembre di ogni anno. L'autorità incaricata che, nell'esercizio di un solido giudizio di vigilanza, designa un soggetto interessato in quanto G-SII, ai sensi dell'articolo 131, paragrafo 10, lettera b), della direttiva 2013/36/UE, trasmette per iscritto all'ABE una dichiarazione dettagliata sui motivi della sua valutazione entro il 15 dicembre di ogni anno.
2. L'individuazione di un soggetto interessato in quanto G-SII e la relativa assegnazione ad una sottocategoria acquista efficacia il 1o gennaio del secondo anno successivo all'anno di calendario in cui sono stati determinati i denominatori ai sensi dell'articolo 3.
Articolo 5
Individuazione in quanto G-SII, determinazione del punteggio e assegnazione alle sottocategorie
1. I valori degli indicatori si basano sui dati di fine esercizio dell'anno precedente su base consolidata segnalati dal soggetto interessato e, per le banche autorizzate nei paesi terzi, sui dati resi pubblici in conformità alle norme concordate a livello internazionale. Per i soggetti interessati il cui esercizio termina il 30 giugno le autorità incaricate possono utilizzare i valori degli indicatori basati sulla posizione di detti soggetti al 31 dicembre.
2. L'autorità incaricata determina il punteggio di ogni soggetto interessato incluso nel campione come la media semplice dei punteggi delle categorie, fatto salvo un punteggio massimo pari a 500 punti per la categoria che misura la sostituibilità. Il punteggio di ogni categoria è calcolato come la media semplice dei valori ottenuti dividendo ciascun valore dell'indicatore della categoria per il denominatore dell'indicatore comunicato dall'ABE. I punteggi sono espressi in punti base e sono arrotondati al punto base più vicino.
3. Il punteggio limite più basso è pari a 130 punti base. Le sottocategorie sono ripartite come segue:
a)
la sottocategoria 1 comprende i punteggi da 130 a 229 punti base;
b)
la sottocategoria 2 comprende i punteggi da 230 a 329 punti base;
c)
la sottocategoria 3 comprende i punteggi da 330 a 429 punti base;
d)
la sottocategoria 4 comprende i punteggi da 430 a 529 punti base;
e)
la sottocategoria 5 comprende i punteggi da 530 a 629 punti base.
4. L'autorità incaricata individua un soggetto interessato in quanto G-SII se il punteggio del soggetto è pari o superiore al punteggio limite più basso. La decisione di designare un soggetto interessato in quanto G-SII, adottata nell'esercizio di un solido giudizio di vigilanza ai sensi dell'articolo 131, paragrafo 10, lettera b), della direttiva 2013/36/UE, si basa sulla valutazione della possibilità che il suo fallimento abbia un significativo impatto negativo sui mercati finanziari mondiali e sull'economia mondiale.
5. L'autorità incaricata assegna il G-SII ad una sottocategoria in base al punteggio. La decisione di riassegnare un G-SII ad una sottocategoria superiore, adottata nell'esercizio di un solido giudizio di vigilanza ai sensi dell'articolo 131, paragrafo 10, lettera a), della direttiva 2013/36/UE, si basa sulla valutazione della possibilità che il suo fallimento abbia un maggiore impatto negativo sui mercati finanziari mondiali e sull'economia mondiale.
6. Per le decisioni di cui ai paragrafi 4 e 5 possono essere utilizzati indicatori accessori, che non sono indicatori della probabilità che il soggetto interessato fallisca. Le decisioni comprendono informazioni quantitative e qualitative ben documentate e verificabili.
Articolo 6
Indicatori
1. La categoria che misura le dimensioni del gruppo comprende un unico indicatore, ossia l'esposizione complessiva del gruppo, come precisato nell'allegato.
2. La categoria che misura l'interconnessione del gruppo con il sistema finanziario comprende tutti gli indicatori seguenti come precisato nell'allegato:
a)
attività verso altri enti finanziari;
b)
passività verso altri enti finanziari;
c)
titoli in circolazione.
3. La categoria che misura la sostituibilità dei servizi o delle infrastrutture finanziarie forniti dal gruppo comprende tutti gli indicatori seguenti come precisato nell'allegato:
a)
attività in custodia;
b)
attività di pagamento;
c)
operazioni di sottoscrizione sui mercati obbligazionari e azionari.
4. La categoria che misura la complessità del gruppo comprende tutti gli indicatori seguenti come precisato nell'allegato:
a)
importo nozionale dei derivati OTC;
b)
attività incluse nel livello 3 del valore equo, misurate conformemente al regolamento (UE) n. 1255/2012 della Commissione (4);
c)
titoli detenuti per la negoziazione e disponibili per la vendita.
5. La categoria che misura l'attività transfrontaliera del gruppo comprende gli indicatori seguenti come precisato nell'allegato:
a)
attività transgiurisdizionali;
b)
passività transgiurisdizionali.
6. Per i dati segnalati in valute diverse dall'euro, l'autorità incaricata utilizza un tasso di cambio appropriato che tiene conto del tasso di cambio di riferimento pubblicato dalla Banca centrale europea applicabile al 31 dicembre e delle norme internazionali. Per l'indicatore delle attività di pagamento di cui al paragrafo 3, lettera b), l'autorità incaricata utilizza i tassi di cambio medi per l'anno in questione.
Articolo 7
Disposizioni transitorie
In deroga all'articolo 3, paragrafo 1, primo comma, per l'anno 2014 l'ABE determina il campione da utilizzare per individuare un soggetto interessato in quanto G-SII entro il 14 gennaio 2015. Le autorità incaricate segnalano all'ABE entro il 21 gennaio 2015 i valori degli indicatori dei soggetti interessati inclusi nel campione basandosi sui dati di fine esercizio anteriori al luglio 2014. Sulla base di tali valori degli indicatori, l'ABE calcola entro il 30 gennaio 2015 i denominatori per l'anno 2014. Le autorità incaricate determinano, sulla base dei denominatori, il punteggio per l'anno 2014 dei soggetti interessati. Esse individuano i G-SII e li assegnano alle sottocategorie. Contestualmente l'autorità incaricata comunica entro il 28 febbraio 2015 i G-SII individuati alla Commissione, al Comitato europeo per il rischio sistemico (CERS) e all'ABE e ne pubblica le denominazioni e i punteggi per l'anno 2014.
In deroga all'articolo 4, paragrafo 2, l'individuazione di un soggetto interessato in quanto G-SII e la sottocategoria a cui è assegnato sulla base dei punteggi attribuiti per l'anno 2014 si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2016.
Articolo 8
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, l'8 ottobre 2014