ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/585 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 304, параграф 5, четвърта алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Рамката за изчисляване на рисковите маржин периоди (РМП), използвани за изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти, следва да бъде подходяща както за институциите, използващи метода на вътрешните модели (МВМ) така и за институциите, използващи стандартните методи. Тя следва също да отразява промените в пазарните условия, за да представлява ясен пруденциален подход, без обаче да създава прекомерна оперативна тежест за институциите.
(2)
При все че определението за периоди на ликвидация, използвано от централните контрагенти (ЦК), не е еднакво с определението за РМП, използвано от клиринговите членове за целите на изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към техните клиенти, двете понятия са много сходни от гледна точка на тяхното съдържание. Всъщност периодите за ликвидация отразяват промените в пазарните условия и отчитат периодите за приключване на договори и сделки. Следователно оценката на ЦК за периодите на ликвидация следва да служи като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клирингови членове към техните клиенти.
(3)
Чрез използването на периодите на ликвидация ще бъдат обхванати всички видове продукти и сделки, посочени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за които се извършва клиринг от ЦК, и като допълнителна полза ще отпадне необходимостта от актуализирането на настоящия делегиран регламент всеки път, когато ЦК започне да извършва клиринг на нов вид продукт или сделка.
(4)
За разлика от РМП, оповестените от ЦК периоди на ликвидация понякога включват допълнителни периоди от време за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение. Тъй като тези допълнителни периоди са специфични за периодите на ликвидация и не отразяват разликите в поеманите от клиринговите членове рискове, не е необходимо те да бъдат добавени към РМП, които институциите могат да използват за изчисляването на капиталовото изискване във връзка с експозициите им към клиент, когато действат като клирингови членове.
(5)
За да се гарантира, че тези оценки са предмет на одобрение от надзорните органи, само периодите на ликвидация, прогнозирани от квалифицирани централни контрагенти съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да могат да бъдат използвани като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти.
(6)
Тъй като целта на РМП е да отразява промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност от сделки за времето от последната размяна на обезпечение по тази нетираща съвкупност с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който сделките са ликвидирани и остатъчният пазарен риск се хеджира отново, и тъй като пазарите може да бъдат затворени на определени календарни дни, РМП следва да бъдат изразени в работни дни. Това ще гарантира, че изискването за собствен капитал във връзка с тези сделки отразява напълно рисковете, на които е изложена институцията по време на РМП. Затова е уместно да се предвиди, че минималната продължителност на РМП за целите на член 304, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е 5 работни дни, т.е. по-дълга от минималния срок от пет дни, предвиден в същия член. По този начин минималната продължителност на РМП ще бъде приведена в съответствие с разпоредбите, предвидени в част три, дял II, глава 6, раздел 6 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които обхващат изискванията за използване на МВМ.
(7)
В съответствие с член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по-кратките РМП, които институциите могат да прилагат при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с техните експозиции към клиент, се прилагат само когато институциите действат като клирингови членове. Ето защо правилата относно РМП, които институциите могат да използват съгласно тези разпоредби, не се прилагат в случаите, когато институциите изчисляват изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към клиенти, но не действат като клирингови членове за тези експозиции; независимо от това дали институцията прилага МВМ или не, и независимо от това дали на съответните експозиции към клиенти е извършен централизиран клиринг.
(8)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(9)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета Група на участниците от банковия сектор (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Рисковите маржин периоди (РМП) за дадена нетираща съвкупност, които институциите могат да използват за целите на член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се определят в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Когато съответната нетиращата съвкупност включва сделки, чийто клиринг е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които могат да използват институциите, са периодите с по-голяма продължителност от следните:
а)
пет работни дни;
б)
най-дългия период на ликвидация на договорите или сделките, включени в нетиращата съвкупност, оповестен в съответствие с член 10, параграф 1, буква б), подточка vi) от Делегиран регламент (ЕС) № 153/2013 на Комисията (3) от квалифицирания централен контрагент, който е извършил клиринга на тези договори или сделки.
За целите на буква б) от първа алинея, когато оповестеният период на ликвидация включва допълнителен период за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение, периодът, който институции трябва да използва като РМП, изключва този допълнителен период.
3. Когато съответната нетираща съвкупност включва сделки, чийто клиринг не е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които институциите могат да използват, са равни на поне десет работни дни.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) 2015/585 DELLA COMMISSIONE
del 18 dicembre 2014
che integra il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione per la specificazione dei periodi con rischio di margine
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 giugno 2013, relativo ai requisiti prudenziali per gli enti creditizi e le imprese di investimento e che modifica il regolamento (UE) n. 648/2012 (1), in particolare l'articolo 304, paragrafo 5, quarto comma,
considerando quanto segue:
(1)
Il quadro per il calcolo dei periodi con rischio di margine utilizzato per determinare i requisiti di fondi propri dei partecipanti diretti per le esposizioni verso i loro clienti dovrebbe essere adatto sia per gli enti che usano il metodo dei modelli interni, sia per gli enti che si avvalgono dei metodi standardizzati. Esso inoltre dovrebbe rispecchiare i cambiamenti delle condizioni di mercato per poter costituire un approccio solido sotto il profilo prudenziale, pur senza imporre, nel contempo, un onere operativo eccessivo su detti enti.
(2)
Sebbene la definizione di periodi di liquidazione usata dalle CCP non coincida con quella dei periodi con rischio di margine impiegata dai partecipanti diretti per il calcolo dei requisiti di fondi propri per le esposizioni verso i loro clienti, i primi sono nondimeno molto simili ai secondi in termini sostanziali. In effetti, i periodi di liquidazione rispecchiano i cambiamenti delle condizioni di mercato e tengono conto dei periodi di chiusura dei contratti e delle operazioni. Le stime dei periodi di liquidazione effettuate dalle CCP dovrebbero pertanto fungere da variabile proxy per i periodi con rischio di margine ai fini del calcolo dei requisiti di fondi propri dei partecipanti diretti per le esposizioni verso i loro clienti.
(3)
Inoltre, l'utilizzo dei periodi di liquidazione garantirebbe una copertura completa di tutti i tipi di prodotti e operazioni indicati all'articolo 301, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013 che sono compensati dalle CCP e avrebbe il vantaggio aggiuntivo di non richiedere aggiornamenti del presente regolamento delegato ogni volta che una CCP inizia a compensare un nuovo tipo di prodotto od operazione.
(4)
A differenza dei periodi con rischio di margine, talvolta i periodi di liquidazione resi pubblici dalle CCP comprendono ulteriori periodi per consentire la novazione di posizioni verso un partecipante diretto non in default. Poiché tali ulteriori periodi sono specifici dei periodi di liquidazione e non rispecchiano alcuna differenza dei rischi sostenuti dai partecipanti diretti, non è necessario aggiungerli al periodo con rischio di margine che gli enti possono utilizzare per il calcolo dei requisiti di fondi propri per le loro esposizioni nei confronti di un cliente quando operano come partecipanti diretti.
(5)
Per garantire che tali stime siano sottoposte all'approvazione delle autorità di vigilanza, soltanto i periodi di liquidazione stimati dalle controparti centrali qualificate (in appresso «QCCP») ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 1, punto 88, del regolamento (UE) n. 575/2013 dovrebbero poter essere utilizzati come variabili proxy per i periodi con rischio di margine ai fini del calcolo dei requisiti di fondi propri dei partecipanti diretti per le esposizioni verso i loro clienti.
(6)
Considerato che il periodo con rischio di margine è inteso a individuare le variazioni del valore di mercato di un insieme di attività soggette a compensazione nel periodo che intercorre tra l'ultimo scambio di garanzie reali che coprono detto insieme con una controparte in default e la chiusura delle operazioni e conseguente ricopertura del rischio di mercato, e poiché i mercati possono essere chiusi in determinati giorni di calendario, i periodi con rischio di margine dovrebbero essere espressi in giorni lavorativi. Si garantisce così che il requisito di fondi propri per dette operazioni rispecchi completamente i rischi cui è esposto l'ente durante il periodo con rischio di margine. È opportuno pertanto prevedere una durata minima del periodo con rischio di margine da utilizzare ai fini dell'articolo 304, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 575/2013 pari a cinque giorni lavorativi, ossia più lunga della durata minima di cinque giorni prevista all'articolo citato. Inoltre, in questo modo la durata minima del periodo con rischio di margine sarebbe armonizzata con le disposizioni della parte tre, titolo II, capo 6, sezione 6, del regolamento (UE) n. 575/2013, che riguardano i requisiti per l'utilizzo del metodo dei modelli interni.
(7)
Conformemente all'articolo 304, paragrafi 3 e 4, del regolamento (UE) n. 575/2013, i periodi con rischio di margine più brevi che gli enti possono utilizzare per il calcolo dei requisiti di fondi propri per le loro esposizioni nei confronti di un cliente sono applicabili soltanto se tali enti operano come partecipanti diretti. Pertanto, le norme sui periodi con rischio di margine che gli enti possono usare ai sensi di tali disposizioni non si applicano nei casi in cui gli enti calcolano i requisiti di fondi propri per le esposizioni nei confronti di un cliente ma non operano come partecipanti diretti per tali esposizioni. Ciò vale a prescindere dal fatto che questi enti applichino o meno il metodo dei modelli interni, nonché dal fatto che le esposizioni pertinenti verso i clienti siano o meno compensate a livello centrale.
(8)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l'Autorità bancaria europea ha presentato alla Commissione.
(9)
L'Autorità bancaria europea ha condotto consultazioni pubbliche aperte sui progetti di norme tecniche di regolamentazione sui quali è basato il presente regolamento, ha analizzato i potenziali costi e benefici collegati e ha chiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore bancario istituito in conformità dell'articolo 37 del regolamento (UE) n. 1093/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (2),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. I periodi con rischio di margine di un insieme di attività soggette a compensazione che gli enti possono utilizzare ai fini dell'articolo 304, paragrafi 3 e 4, del regolamento (UE) n. 575/2013 sono stabiliti conformemente ai paragrafi 2 e 3 del presente articolo.
2. Se gli insiemi rilevanti di attività soggette a compensazione comprendono operazioni compensate con una controparte centrale qualificata ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 1, punto 88, del regolamento (UE) n. 575/2013, il periodo con rischio di margine che gli enti possono utilizzare è il più lungo tra i due periodi seguenti:
a)
cinque giorni lavorativi;
b)
il periodo di liquidazione più lungo dei contratti o delle operazioni compresi nell'insieme considerato, reso pubblico ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 1, lettera b), punto vi), del regolamento delegato (UE) n. 153/2013 della Commissione (3) dalla controparte centrale qualificata con la quale detti contratti od operazioni sono compensati.
Ai fini del primo comma, lettera b), se il periodo di liquidazione reso pubblico comprende un ulteriore periodo per consentire la novazione delle posizioni verso un partecipante diretto non in default, il periodo che gli enti devono utilizzare come periodo con rischio di margine non comprende detto ulteriore periodo.
3. Se gli insiemi rilevanti di attività soggette a compensazione comprendono operazioni non compensate con una controparte centrale qualificata ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 1, punto 88, del regolamento (UE) n. 575/2013, il periodo con rischio di margine che gli enti possono utilizzare è pari ad almeno dieci giorni lavorativi.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 18 dicembre 2014