ДИРЕКТИВА 2013/53/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно плавателните съдове за отдих и плавателните съдове за лично ползване и за отмяна на Директива 94/25/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 94/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 1994 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел (3) бе приета в контекста на създаването на вътрешния пазар с цел хармонизиране във всички държави членки на свързаните с безопасността характеристики на плавателните съдове за отдих и премахване на пречките пред търговията с плавателни съдове за отдих между държавите членки.
(2)
Първоначално Директива 94/25/ЕО обхващаше само плавателните съдове за отдих с минимална дължина на корпуса 2,5 m и максимална дължина 24 m. Директива 2003/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. за изменение на Директива 94/25/ЕО (4) разшири приложното поле на Директива 94/25/ЕО, като включи в изменената директива плавателните съдове за лично ползване и включи изисквания за опазване на околната среда, като прие пределно допустими стойности на емисиите от отработени газове (CO, HC, NOx и твърди частици) и пределно допустими стойности за нивата на шума за двигателите за задвижване както със самозапалване (дизелови двигатели), така и с искрово запалване (бензинови двигатели).
(3)
Директива 94/25/ЕО се основава на принципите на Новия подход, заложени в Резолюцията на Съвета от 7 май 1985 г. относно нов подход в техническата хармонизация и стандартизация (5). Поради това тя определя само съществените изисквания, приложими по отношение на плавателните съдове за отдих, докато техническите подробности се приемат от Европейския комитет за стандартизация (CEN) и Европейския комитет за стандартизация в електротехниката (Cenelec) в съответствие с Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество (6). Съответствието с така установените хармонизирани стандарти, чиито референтни номера се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз, осигурява презумпция за съответствие с изискванията по Директива 94/25/ЕО. Опитът показва, че тези основни принципи работят добре в сектора и следва да бъдат запазени и допълнително развити.
(4)
Технологичното развитие на пазара обаче постави нови въпроси по отношение на свързаните с опазването на околната среда изисквания на Директива 94/25/ЕО. С цел да бъде отчетено това развитие и да се внесе яснота по отношение на рамката, в която продуктите, обхванати от настоящата директива, могат да бъдат предлагани на пазара, определени аспекти на Директива 94/25/ЕО следва да бъдат преразгледани и доразвити, а с оглед постигане на по-голяма яснота посочената директива следва да бъде отменена и заменена с настоящата директива.
(5)
В Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (7) са определени хоризонтални разпоредби за акредитацията на органите за оценяване на съответствието, за маркировката „СЕ“ и за рамката на Съюза за надзор на пазара и контрол на продуктите, въвеждани на пазара на Съюза, като тези разпоредби са приложими и за продуктите, обхванати от настоящата директива.
(6)
В Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти (8) се установяват общи принципи и референтни разпоредби за целите на законодателството, основано на принципите на Новия подход. С цел да се осигури последователност със законодателството относно продуктите в други сектори, е целесъобразно определени разпоредби от настоящата директива да бъдат приведени в съответствие с посоченото решение, доколкото секторните особености не налагат различен избор. Поради това някои определения, общите задължения на икономическите оператори, презумпцията за съответствие, правилата по отношение на маркировката „CE“, изискванията за органите за оценяване на съответствието и за процедурите по нотифициране, както и разпоредбите относно процедурите, приложими спрямо продукти, представляващи риск, следва да бъдат приведени в съответствие с посоченото решение. Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно европейската стандартизация (9) предвижда процедура за възражения срещу хармонизираните стандарти, когато тези стандарти не отговарят напълно на изискванията на настоящата директива.
(7)
За улесняване на икономическите оператори и националните органи при разбирането и еднаквото прилагане на настоящата директива следва да бъдат изяснени приложното поле на Директива 94/25/ЕО и използваните в нея определения. Следва да бъде пояснено по-специално, че превозните средства амфибии са изключени от приложното поле на настоящата директива. Необходимо е също така да се уточни кои видове канута и каяци са изключени от приложното поле на настоящата директива и да бъде изяснено, че тя обхваща само плавателните съдове за лично ползване, предназначени за спорт и развлечение.
(8)
Целесъобразно е също така специално за сектора да бъдат предвидени определения на „плавателни съдове, построени за собствена употреба“, „дължина на корпуса“ и „частен вносител“, за да се улесни разбирането и уеднаквеното прилагане на настоящата директива. Необходимо е да се разшири съществуващото определение за „двигател за задвижване“, с цел да се обхванат също и иновативни решения, свързани с начините на задвижване.
(9)
Обхванатите от настоящата директива продукти, които са пуснати на пазара на Съюза или са пуснати в действие, следва да съответстват на приложимото законодателство на Съюза, а икономическите оператори следва да отговарят за съответствието на продуктите в зависимост от тяхната съответна роля във веригата на доставка, за да се гарантира висока степен на защита на обществени интереси като здравето, безопасността, защитата на потребителите и опазването на околната среда, както и да се гарантира лоялна конкуренция на пазара на Съюза.
(10)
Всички икономически оператори, които вземат участие във веригата на доставка и дистрибуция, следва да предприемат подходящи мерки, за да гарантират, че когато са правилно конструирани и поддържани, продуктите, обхванати от настоящата директива, не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда, и че те предлагат на пазара само продукти, които съответстват на приложимото законодателство на Съюза. Настоящата директива следва да въведе ясно и пропорционално разпределение на задълженията, което отговаря на ролята на всеки оператор във веригата на доставка и дистрибуция.
(11)
Тъй като някои задачи могат да бъдат изпълнени само от производителя, е необходимо да се направи ясно разграничение между производителя и последващите оператори по веригата на дистрибуция. Освен това е необходимо да се направи ясно разграничение между вносителя и дистрибутора, тъй като вносителят въвежда продукти от трети държави на пазара на Съюза. Ето защо вносителят следва да се увери, че тези продукти са в съответствие с приложимите изисквания на Съюза.
(12)
Производителят, който разполага със задълбочени познания за процеса на проектиране и производство, е най-добре подготвен да проведе цялата процедура за оценяване на съответствието. Поради това оценяването на съответствието следва да остане задължение единствено и само на производителя.
(13)
Необходимо е да се гарантира, че продуктите от трети държави, въвеждани на пазара на Съюза и обхванати от настоящата директива, отговарят на всички приложими изисквания на Съюза, и по-специално, че производителите са извършили подходящите процедури за оценяване на съответствието по отношение на тези продукти. Поради това следва да се предвиди, че вносителите се уверяват, че продуктите, които пускат на пазара, отговарят на приложимите изисквания, и че не пускат на пазара продукти, които не отговарят на тези изисквания или представляват риск. По същата причина следва също така да се предвиди, че вносителите се уверяват, че процедурите за оценяване на съответствието са били проведени и че маркировката „СЕ“ и документацията, изготвена от производителите, са на разположение на компетентните национални органи за проверка.
(14)
Когато дистрибутор предоставя на пазара продукт, обхванат от настоящата директива, след като продуктът е бил пуснат на пазара от производителя или от вносителя, той следва да действа с дължимата грижа, така че да гарантира, че неговите действия спрямо продукта не се отразяват неблагоприятно на съответствието на продукта. Очаква се както вносителите, така и дистрибуторите да действат с дължимата грижа по отношение на приложимите изисквания, когато пускат или предоставят продукти на пазара.
(15)
Когато пускат на пазара продукт, обхванат от настоящата директива, вносителите следва да посочват върху продукта своето име и адрес за връзка. Следва да се предвидят изключения за случаи, в които размерът или естеството на компонента не позволяват да се посочи тази информация.
(16)
Всеки икономически оператор, който пуска на пазара продукт под своето име или търговска марка или променя продукт по начин, който може да засегне съответствието му с приложимите изисквания, следва да бъде считан за производител на съответния продукт и следва да поеме задълженията на производителя.
(17)
Тъй като дистрибуторите и вносителите са близо до пазара, те следва да бъдат включени в задачите по надзор на пазара, изпълнявани от компетентните национални органи, и следва да бъдат готови да участват активно, като предоставят на компетентните органи цялата необходима информация, свързана със съответния продукт.
(18)
Вносът на плавателни съдове за отдих и на плавателни съдове за лично ползване от трети държави в Съюза от страна на физически или юридически лица, установени в рамките на Съюза, е характерна особеност на този сектор. Директива 94/25/ЕО обаче съдържа малко на брой разпоредби, които се прилагат или за които може да се приеме, че се прилагат за частните вносители във връзка с извършването на оценяване на съответствието (оценяване на етапа след построяването). Поради това е необходимо да бъдат изяснени останалите задължения на частните вносители, които по принцип следва да бъдат хармонизирани с тези на производителите, като се допуснат някои изключения, свързани с нетърговския характер на тяхната дейност.
(19)
Осигуряването на проследимостта на продукта по цялата верига на доставка спомага за опростяване на провеждането и повишаването на ефективността на надзора на пазара. Ефективната система за проследимост улеснява задачата на органите за надзор на пазара да проследят икономическите оператори, които са предоставили несъответстващ продукт на пазара.
(20)
Поради съображения за яснота и съгласуваност с други директиви от Нов подход, е необходимо изрично да се посочи, че продуктите, обхванати от настоящата директива, могат да бъдат пускани на пазара или пускани в действие само ако отговарят на основното изискване да не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда и само ако отговарят на съществените изисквания, установени в настоящата директива.
(21)
За двигатели, приспособени като двигатели за задвижване, използвани за морски плавателни съдове, при които оригиналният двигател е получил одобрение на типа в съответствие с Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1997 г. за сближаване законодателствата на държавите членки във връзка с мерките за ограничаване емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника (10) или Регламент (ЕО) № 595/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. за одобрението на типа на моторни превозни средства и двигатели по отношение на емисиите от тежки превозни средства (Евро VI) и за достъпа до информация за ремонта и техническото обслужване на превозните средства (11), лицата, които приспособяват двигателите, следва да могат да разчитат на доказателството за одобрението, издадено от производителя на оригиналния двигател, при условие че това приспособяване не е променило характеристики, свързани с емисиите на отработени газове.
(22)
Възможностите за допълнително ограничаване на емисиите на отработени газове от двигатели на плавателни съдове за отдих са оценени в доклада относно възможностите за по-нататъшно подобряване на екологичните характеристики на двигателите за плавателни съдове за отдих, представен съгласно член 2 от Директива 2003/44/ЕО. Заключението на доклада е, че е целесъобразно да бъдат определени пределно допустими стойности, които да са по-строги от предвидените в Директива 2003/44/ЕО. Пределно допустимите стойности следва да бъдат определени на ниво, което да отразява техническото развитие на по-чистите технологии за двигатели, използвани за морски плавателни съдове, и да позволява напредък към хармонизирането на тези стойности за емисиите на отработени газове в световен план. Пределно допустимите стойности за CO, обаче, следва да бъдат увеличени, за да се позволи значително понижаване на нивата на другите замърсители на въздуха с цел отразяване на технологичната осъществимост и постигане на възможно най-бързо прилагане, като същевременно се гарантира, че социално-икономическото въздействие върху този икономически сектор е приемливо.
(23)
В зависимост от горивото и категорията мощност следва да бъдат прилагани циклите на изпитване за двигатели, използвани за морски плавателни съдове, описани в съответния хармонизиран стандарт, и докато няма приети такива хармонизирани стандарти - циклите, описани в съответния стандарт на ISO, като се вземат предвид стойностите, определени в приложение I, част Б, точка 2.3. Следва да бъдат разработени цикли на изпитване за всички двигатели с вътрешно горене, които са част от системата за задвижване, включително за инсталации с хибридно задвижване.
(24)
Горивата за изпитване, използвани при оценяване на съответствието на плавателен съд с пределно допустимите стойности на емисиите на отработени газове, следва да отразяват състава на горивата, използвани на съответните пазари, поради което при одобряването на типа в Съюза следва да се използват европейски горива за изпитване. Същевременно, тъй като производителите от трети държави може да нямат достъп до европейски еталонни горива, е необходимо да се разреши на органите по одобряването на типа да приемат изпитване на двигателите, извършено с други еталонни горива. Изборът на еталонни горива обаче следва да бъде ограничен до спецификациите, посочени в съответния стандарт на ISO, за да се гарантират качеството и съпоставимостта на резултатите от изпитванията.
(25)
С цел да се допринесе към опазването на морската среда, е целесъобразно да бъде прието изискване, налагащо задължителното монтиране на събирателни резервоари на плавателните съдове, оборудвани с тоалетни.
(26)
Статистическите данни за произшествията показват ниска степен на риск от преобръщане на обитаемите многокорпусни плавателни съдове за отдих. Въпреки ниската степен на риска, е целесъобразно да се приеме, че риск от преобръщане на обитаеми многокорпусни плавателни съдове за отдих съществува и че, ако подобно преобръщане е възможно, то тези съдове следва да се задържат плаващи на повърхността в преобърнато положение, като евакуацията следва да е практически възможна.
(27)
В съответствие с принципа на субсидиарност разпоредбите на настоящата директива следва да не засягат правото на държавите членки да определят такива разпоредби относно навигацията в определени води, каквито считат за необходими с цел опазване на околната среда, включително от шумово замърсяване, структурата на водните пътища и гарантиране на безопасността на водните пътища, при условие че тези разпоредби не налагат изменение на плавателните съдове, които са в съответствие с настоящата директива, както и че тези разпоредби са обосновани и пропорционални на целите, които трябва да бъдат постигнати.
(28)
Маркировката „СЕ“, указваща съответствието на продукта, е видимата последица от цял един процес, включващ оценяване на съответствието в широк смисъл. Общите принципи, уреждащи маркировката „СЕ“, са установени в Регламент (ЕО) № 765/2008. Правилата за нанасяне на маркировката „СЕ“ върху плавателни съдове, компоненти и двигатели за задвижване следва да бъдат установени в настоящата директива. Целесъобразно е задължението за нанасяне на маркировката „СЕ“ да бъде разширено и до всички бордови и кърмови двигатели без вградена изпускателна система, за които се счита, че отговарят на съществените изисквания, установени в настоящата директива.
(29)
От съществено значение е да бъде изяснено за производителите, частните вносители и потребителите, че с нанасянето на маркировката „CE“ върху продукта производителят декларира, че продуктът съответства на всички приложими изисквания и че той носи пълната отговорност за това.
(30)
Маркировката „СЕ“ следва да бъде единствената маркировка за съответствие, указваща, че продуктът, обхванат от настоящата директива, е в съответствие със законодателството на Съюза за хармонизация. Все пак, използването на други маркировки следва да бъде разрешено, ако те допринасят за подобряване на защитата на потребителите и не са обхванати от законодателството на Съюза за хармонизация.
(31)
За да се осигури съответствие със съществените изисквания, е необходимо да бъдат предвидени подходящи процедури за оценяване на съответствието, които да бъдат прилагани от производителите. Тези процедури следва да бъдат определени чрез препратка към модулите за оценяване на съответствието, предвидени в Решение № 768/2008/ЕО. Процедурите следва да бъдат определени с оглед равнището на риска, който може да е присъщ за плавателните съдове, двигателите и компонентите. Следователно, всяка категория, която подлежи на оценяване на съответствието, следва да бъде допълнена с подходяща процедура или избор между няколко равностойни процедури.
(32)
Опитът показва, че е целесъобразно да се позволи използването на по-голям избор от модули за оценяване на съответствието по отношение на компоненти. Във връзка с оценяването на съответствието с изискванията по отношение на емисиите на отработени газове и излъчването на шум, следва да се разграничат случаите, при които се прилагат хармонизираните стандарти, и случаите, при които не се прилагат, тъй като във втория случай е основателно изискването за по-строга процедура за оценяване на съответствието. Освен това, възможността за използване на референтни данни при изпитване на плавателен съд за излъчване на шум следва да отпадне като ненужна, тъй като не се използва на практика.
(33)
С цел да се осигури ясна информация за приемливата среда на плавателните съдове по отношение на тяхното движение, наименованията на проектните категории плавателни съдове следва да се основават само на определящите условия за навигация, свързани с околната среда, а именно силата на вятъра и значимата височина на вълните. За целите на проектирането, по отношение на четири проектни категории - A, B, C и D -в обяснителни бележки се посочват граничните стойности на силата на вятъра и на значимата височина на вълните.
(34)
В Директива 94/25/ЕО се съдържат правила относно оценяването на плавателните съдове за отдих на етапа след построяването, което се извършва от всяко установено в Съюза физическо или юридическо лице, което пуска продукта на пазара или го пуска в действие в случаите, когато производителят не е изпълнил задълженията си във връзка със съответствието на продукта с посочената директива. От съображения за последователност е целесъобразно обхватът на оценяването след етапа на построяването да бъде разширен, така че в него да попадат не само плавателните съдове за отдих, а и плавателните съдове за лично ползване. С цел постигане на яснота следва да се уточни в кои случаи може да се използва оценяване след етапа на построяването. Освен това, по отношение на вноса използването на процедурата следва да бъде ограничено до случаи на нетърговски внос от частни вносители, за да се предотврати злоупотребата с оценяване след етапа на построяването за търговски цели. Необходимо е също така да бъде разширено задължението на лицето, което заявява оценяване на етапа след построяването, като от него се изисква да представи документи на нотифицирания орган, за да се гарантира надеждно оценяване на съответствието на продукта от страна на нотифицирания орган.
(35)
Тъй като е необходимо да се осигурят навсякъде в Съюза еднакво високи резултати от работата на органите, извършващи оценяване на съответствието на продуктите, обхванати от настоящата директива, и тъй като всички такива органи следва да изпълняват функциите си на еднакво ниво и в условията на лоялна конкуренция, следва да бъдат установени задължителни изисквания за органите за оценяване на съответствието, желаещи да бъдат нотифицирани, с оглед извършване на услуги по оценяване на съответствието съгласно настоящата директива.
(36)
С цел осигуряване на сходно ниво на качеството при извършването на оценяване на съответствието на продуктите, обхванати от настоящата директива, е необходимо не само утвърждаване на общи изисквания, които трябва да изпълняват органите за оценяване на съответствието, желаещи да бъдат нотифицирани, но и паралелно с това да се определят изискванията, които трябва да изпълняват нотифициращите органи и другите органи, участващи в оценяването, нотификацията и наблюдението на нотифицираните органи.
(37)
Регламент (ЕО) № 765/2008 допълва и подсилва съществуващата рамка за надзор на пазара за продуктите, обхванати от законодателството на Съюза за хармонизация, включително продуктите, обхванати от настоящата директива. Поради това държавите членки следва да организират и провеждат надзор на пазара за тези продукти в съответствие с посочения регламент и, когато е приложимо - в съответствие с Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите (12).
(38)
С цел повишаване на прозрачността и намаляване на времето за провеждане е необходимо да бъде усъвършенствана съществуващата предпазна процедура, която позволява на Комисията да прецени доколко е обоснована мярка, предприета от държава членка срещу продукти, които счита за несъответстващи, за да може процедурата да бъде по-ефикасна и да се ползва експертният опит, с който разполагат държавите членки.
(39)
Съществуващата система следва да бъде допълнена от процедура, позволяваща на заинтересованите страни да бъдат информирани относно мерките, взети по отношение на продуктите, обхванати от настоящата директива, които представляват риск за здравето и безопасността на хората или за други аспекти на защитата на обществения интерес. Тя следва също така да позволява на органите за надзор на пазара да предприемат действия на по-ранен етап по отношение на такива продукти в сътрудничество със съответните икономически оператори.
(40)
Когато държавите членки и Комисията постигнат съгласие по въпроса дали е обоснована дадена мярка, предприета от държава членка, следва да не се изисква допълнителна намеса на Комисията.
(41)
С цел отчитане на напредъка в техническите познания и новите научни данни на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с които да изменя част Б, точки 2.3, 2.4 и 2.5 и раздел 3, както и част В, раздел 3 от приложение I, както и приложения V, VII и IX. В бъдеще това ще позволи на Комисията да включи циклите на изпитване за хибридни двигатели и да въведе смесени биогорива за изпитване в таблицата на горивата за изпитване, след като тези горива бъдат международно признати. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(42)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (13).
(43)
Процедурата по консултиране следва да бъде използвана за приемането на актове за изпълнение, изискващи от нотифициращите държави членки да предприемат необходимите коригиращи мерки спрямо нотифицираните органи, които не изпълняват или са престанали да изпълняват изискванията за тяхната нотификация.
(44)
Процедурата по разглеждане следва да бъде използвана за приемането на актове за изпълнение, които гарантират еднаквото прилагане на настоящата директива, по-специално що се отнася до допълнителните разпоредби, предвидени в член 24 относно процедурите за оценяване на съответствието, и що се отнася до изискванията относно проектните категории на плавателните съдове, идентификацията на плавателните съдове, табелата на производителя, ръководството за собственика, газовата система, предотвратяването на изтичането на замърсители, въпросника за докладване и навигационните светлини.
(45)
Комисията следва чрез актове за изпълнение и - предвид специалния им характер - без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011, да установи дали мерките, предприети от държавите членки по отношение на продукт, представляващ риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, са обосновани.
(46)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато наложителни причини за спешност изискват това в надлежно обосновани случаи, свързани с оценяването на съответствието, проектните категории на плавателните съдове, навигационните светлини, предотвратяването на изтичането на замърсители и газовите уреди, които представляват риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда.
(47)
В съответствие с установената практика комитетът, създаден с настоящата директива може да бъде полезен при разглеждането на въпроси, свързани с прилагането на директивата, които са повдигнати от неговия председател или от представител на държава членка в съответствие с неговия процедурен правилник.
(48)
С цел засилване на мониторинга и повишаване на ефикасността на настоящата директива държавите членки следва да попълват въпросник относно нейното прилагане. Впоследствие Комисията следва да изготви и публикува доклад за прилагането на настоящата директива.
(49)
Държавите членки следва да установят система от санкции, приложими за нарушения на настоящата директива, и да гарантират тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(50)
За да се даде достатъчно време на производителите и на другите икономически оператори за приспособяване към изискванията, установени в настоящата директива, е необходимо да се предвиди достатъчно дълъг преходен период след влизането ѝ в сила, през който продуктите, които са в съответствие с Директива 94/25/ЕО, все още да могат да бъдат пускани на пазара.
(51)
За да се улесни прилагането на директивата от малки и средни производители на извънбордови двигатели за задвижване с искрово запалване с мощност, по-малка или равна на 15 kW, и за да им се даде възможност да се приспособят към новите изисквания, е целесъобразно за тези производители да се предвиди специален преходен период.
(52)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се гарантира високо ниво на защита на здравето и безопасността на хората и опазване на околната среда, като същевременно се осигурява функционирането на вътрешния пазар посредством определяне на хармонизирани изисквания за продуктите, обхванати от настоящата директива, и минимални изисквания за надзор на пазара, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради нейните мащаб и последици може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, той може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(53)
Поради това Директива 94/25/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящата директива се определят изисквания относно проектирането и производството на продуктите, посочени в член 2, параграф 1, и правила за тяхното свободно движение в Съюза.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за следните продукти:
а)
плавателни съдове за отдих и частично комплектовани плавателни съдове за отдих;
б)
плавателни съдове за лично ползване и частично комплектовани плавателни съдове за лично ползване;
в)
компонентите, изброени в приложение II, когато същите се пускат на пазара на Съюза отделно, наричани по-долу „компоненти“;
г)
двигатели за задвижване, които са монтирани или специално предназначени да бъдат монтирани на или в плавателни съдове;
д)
двигатели за задвижване, които са монтирани на плавателни съдове или в такива съдове, и които претърпяват съществени изменения;
е)
плавателни съдове, които претърпяват съществено преустройство.
2. Настоящата директива не се прилага за следните продукти:
а)
по отношение на изискванията относно проектирането и конструирането, посочени в част А от приложение I:
i)
плавателни съдове, предназначени единствено за състезания, включително гребни състезателни съдове и гребни плавателни съдове за обучение, обозначени като такива от производителя;
ii)
канута и каяци, проектирани да бъдат задвижвани само от човешка тяга, гондоли и водни колела;
iii)
сърфове, проектирани да бъдат задвижвани само от вятъра или да бъдат управлявани от лице или лица, които стоят прави;
iv)
сърфове;
v)
оригинали на плавателни съдове с историческа стойност и единични копия на същите, проектирани преди 1950 г., построени предимно с оригинални материали и обозначени като такива от производителя;
vi)
експериментални плавателни съдове, при условие че не се пускат на пазара на Съюза;
vii)
плавателни съдове, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза в продължение на пет години от пускането в действие на плавателния съд;
viii)
плавателни съдове, специално предназначени да имат екипаж и да превозват пътници с търговска цел, без да се засяга параграф 3, независимо от броя на пътниците;
ix)
съдове, плаващи под вода;
x)
плавателни съдове на въздушна възглавница;
xi)
плавателни съдове с подводни криле;
xii)
плавателни съдове с парен двигател, използващи като гориво въглища, кокс, дървесина, нефт или газ;
xiii)
превозни средства амфибии, т.е. колесни или верижни моторни превозни средства, които може да се придвижват както във вода, така и на суша;
б)
по отношение на изискванията относно емисиите на отработени газове, посочени в част Б от приложение I:
i)
двигатели за задвижване, монтирани или специално предназначени да бъдат монтирани на следните продукти:
-
плавателни съдове, предназначени единствено за състезания и обозначени като такива от производителя,
-
експериментални плавателни съдове, при условие че не се пускат на пазара на Съюза,
-
плавателни съдове, специално предназначени да имат екипаж и да превозват пътници с търговска цел, без да се засяга параграф 3 независимо от броя на пътниците,
-
съдове, плаващи под вода,
-
плавателни съдове на въздушна възглавница,
-
плавателни съдове с подводни криле,
-
превозни средства амфибия, т.е. колесни или верижни моторни превозни средства, които може да се придвижват както във вода, така и на суша;
ii)
оригинали и единични копия на двигатели за задвижване с историческа стойност, основани на проекти, датиращи отпреди 1950 г., които не са обект на серийно производство и се монтират на плавателните съдове, посочени в буква а), подточка v) или vii);
iii)
двигатели за задвижване, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза за период от пет години от пускането в действие на плавателния съд;
в)
по отношение на изискванията относно излъчването на шум, посочени в приложение I, част В:
i)
всички плавателни съдове, посочени в буква б);
ii)
плавателни съдове, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза за период от пет години от пускането в действие на плавателния съд.
3. Фактът, че един и същи плавателен съд може да бъде използван както за отдаване под наем, така и за обучение за управление на съдове с цел спорт и развлечение, не е пречка този съд да попадне в приложното поле на настоящата директива, когато се предлага на пазара на Съюза с цел използване за отдих.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„плавателен съд“ означава всеки плавателен съд за отдих или плавателен съд за лично ползване;
2)
„плавателен съд за отдих“ означава плавателен съд от всеки вид, с изключение на плавателните съдове за лично ползване, който е предназначен за спортни и развлекателни цели, с дължина на корпуса от 2,5 m до 24 m, без значение какъв е начинът му на задвижване;
3)
„плавателен съд за лично ползване“ означава плавателен съд, предназначен за спортни и развлекателни цели, с дължина на корпуса, по-малка от 4 m, оборудван с двигател за задвижване, притежаващ водометен движител, в качеството на основно средство за задвижване и проектиран да бъде управляван от лице или лица в седнало положение, стоящи прави или на колене върху корпуса на съда, а не вътре в него;
4)
„плавателен съд, построен за собствена употреба“ означава плавателен съд, построен основно от своя бъдещ ползвател за негова собствена употреба;
5)
„двигател за задвижване“ означава всеки двигател с вътрешно горене със самозапалване или с искрово запалване, който пряко или непряко се използва с цел задвижване;
6)
„съществено изменение на двигател“ означава изменение на двигател за задвижване, което може да стане причина двигателят да надхвърли пределно допустимите стойности за емисиите, определени в част Б от приложение I, или което увеличава номиналната мощност на двигателя с повече от 15 %;
7)
„съществено преустройство на плавателния съд“ означава преустройство на плавателен съд, което променя начина на задвижване на плавателния съд, включва съществено изменение на двигателя или изменя плавателния съд до такава степен, че е възможно той да не отговаря на приложимите съществени изисквания за безопасност и изисквания по отношение на опазване на околната среда, установени в настоящата директива;
8)
„начин на задвижване“ означава способът, чрез който се задвижва плавателният съд;
9)
„фамилия двигатели“ означава посочена от производителя група двигатели, които поради своята конструкция притежават сходни характеристики на емисиите на отработени газове или излъчването на шум;
10)
„дължина на корпуса“ означава дължината на корпуса, измерена в съответствие с хармонизираните стандарти;
11)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукт за дистрибуция, потребление или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност, срещу заплащане или безплатно;
12)
„пускане на пазара“ означава предоставянето на продукт на пазара на Съюза за първи път;
13)
„пускане в действие“ означава първото използване на продукт, обхванат от настоящата директива, в Съюза от неговия краен ползвател;
14)
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което произвежда продукт или което възлага проектирането или производството на продукт и предлага този продукт на пазара със своето име или търговска марка;
15)
„упълномощен представител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е упълномощено писмено от производител да действа от негово име във връзка с определени задачи;
16)
„вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което пуска на пазара на Съюза продукт от трета държава;
17)
„частен вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което в процеса на нетърговска дейност внася в Съюза продукт от трета държава с намерение да го пусне в действие за своя собствена употреба;
18)
„дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производителя или вносителя, което предоставя определен продукт на пазара;
19)
„икономически оператори“ означава производителят, упълномощеният представител, вносителят и дистрибуторът;
20)
„хармонизиран стандарт“ означава хармонизиран стандарт по смисъла на член 2, точка 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1025/2012;
21)
„акредитация“ означава акредитация по смисъла на член 2, точка10 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
22)
„национален орган по акредитация“ означава националният орган по акредитация по смисъла на член 2, точка 11 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
23)
„оценяване на съответствието“ означава процес, който доказва дали са изпълнени изискванията на настоящата директива, свързани с даден продукт;
24)
„орган за оценяване на съответствието“ означава орган, осъществяващ дейности по оценяване на съответствието, включително калибриране, изпитване, сертификация и контрол;
25)
„изземване“ означава всяка мярка, целяща да постигне връщане на продукт, който вече е бил предоставен на крайния ползвател;
26)
„изтегляне“ означава всяка мярка, целяща предотвратяване на предоставянето на пазара на продукт, който е във веригата на доставка;
27)
„надзор на пазара“ означава извършени дейности и предприети мерки от органите на публична власт с цел да се гарантира, че продуктите съответстват на приложимите изисквания, установени от законодателството на Съюза за хармонизация, и че не представляват опасност за здравето, безопасността или другите аспекти на защитата на обществения интерес;
28)
„маркировка „CE“ означава маркировка, чрез която производителят указва, че продуктът е в съответствие с приложимите изисквания, установени в законодателството на Съюза за хармонизация, предвиждащо нейното нанасяне;
29)
„законодателство на Съюза за хармонизация“ означава законодателството на Съюза, което хармонизира условията за предлагане на продукти на пазара.
Член 4
Съществени изисквания
1. Продуктите, посочени в член 2, параграф 1, могат да бъдат предоставяни на пазара или пускани в действие само ако не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда, когато са правилно поддържани и използвани в съответствие с тяхното предназначение, и само при условие че отговарят на приложимите съществени изисквания, установени в приложение I.
2. Държавите членки гарантират, че продуктите, посочени в член 2, параграф 1, не се предоставят на пазара или не се пускат в действие, освен ако не отговарят на изискванията, посочени в параграф 1.
Член 5
Национални разпоредби относно навигацията
Настоящата директива не е пречка държавите членки да приемат разпоредби относно навигацията в определени води с цел опазване на околната среда, структурата на водните пътища и гарантиране на тяхната безопасност, при условие че тези разпоредби не налагат изменение на плавателни съдове, които съответстват на настоящата директива, и че са обосновани и пропорционални.
Член 6
Свободно движение
1. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или, без да се засягат разпоредбите на член 5, пускането в действие на тяхна територия на плавателни съдове, които съответстват на настоящата директива.
2. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара на частично комплектовани плавателни съдове, ако производителят или вносителят декларира в съответствие с приложение III, че те са предназначени да бъдат доокомплектовани от други лица.
3. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на компоненти, съответстващи на настоящата директива, които са предназначени да бъдат включени в плавателни съдове, в съответствие с декларацията на производителя или вносителя, посочена в член 15.
4. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на следните двигатели за задвижване:
а)
двигатели, които съответстват на настоящата директива, независимо дали са монтирани на плавателни съдове или не;
б)
двигатели, монтирани на плавателни съдове и получили одобрение на типа в съответствие с Директива 97/68/ЕО, които съответстват на пределно допустимите стойности за емисиите за етап IIIA, етап IIIB или етап IV за двигатели със самозапалване, които се използват в приложения, различни от задвижване на кораби за плаване по вътрешни водни пътища, локомотиви и мотриси, в съответствие с предвиденото в точка 4.1.2. от приложение I към посочената директива, и които съответстват на изискванията на настоящата директива, с изключение на изискванията за емисиите на отработени газове, установени в част Б от приложение I;
в)
двигатели, монтирани на плавателни съдове и получили одобрение на типа в съответствие с Регламент (ЕО) № 595/2009, и които съответстват на изискванията на настоящата директива, с изключение на изискванията за емисиите на отработени газове, установени в част Б от приложение I.
Първа алинея, букви б) и в) се прилага, при условие че когато даден двигател се приспособява за монтиране на плавателен съд, лицето, което извършва приспособяването, гарантира, че приспособяването се извършва при отчитане в пълна степен на данните и другата информация, предоставена от производителя на двигателя, за да се осигури, че когато двигателят се монтира в съответствие с инструкциите за монтаж, изготвени от лицето, което приспособява двигателя, този двигател ще продължи да отговаря на изискванията по отношение на емисиите на отработени газове по Директива 97/68/ЕО или по Регламент (ЕО) № 595/2009, както е определено от производителя на двигателя. Лицето, което приспособява двигателя, декларира, както е посочено в член 15, че когато двигателят се монтира в съответствие с инструкциите за монтаж, изготвени от лицето, което приспособява двигателя, този двигател ще продължи да отговаря на изискванията по отношение на емисиите на отработени газове по Директива 97/68/ЕО или по Регламент (ЕО) № 595/2009, както е определено от производителя на двигателя.
5. На търговски панаири, изложения, демонстрации и други подобни прояви държавите членки не възпрепятстват представянето на продуктите, посочени в член 2, параграф 1, които не съответстват на настоящата директива, при условие че е поставен видим знак, указващ, тяхното несъответствие с настоящата директива и че те не се предоставят на пазара или пускат в действие в Съюза, докато не бъдат приведени в съответствие.
ГЛАВА II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ ОПЕРАТОРИ И ЧАСТНИТЕ ВНОСИТЕЛИ
Член 7
Задължения на производителите
1. Когато пускат своите продукти на пазара, производителите гарантират, че те са проектирани и произведени в съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
2. Производителите изготвят техническата документация в съответствие с член 25 и провеждат приложимата процедура за оценяване на съответствието съгласно членове 19-22 и член 24 или организират нейното провеждане.
Когато съответствието на даден продукт с приложимите изисквания е доказано от такава процедура, производителите изготвят декларацията, посочена в член 15, и отбелязват и нанасят маркировката „CE“, както е установено в членове 17 и 18.
3. Производителите съхраняват техническата документация и копие от декларацията, посочена в член 15, в продължение на 10 години, след като продуктът е бил пуснат на пазара.
4. Производителите гарантират, че съществуват процедури, чрез които се осигурява съответствие на серийното производство. Промените в проекта или характеристиките на продукта и промените в хармонизираните стандарти, чрез позоваване на които е декларирано съответствие на продукта, трябва да бъдат взети предвид по подходящ начин.
Когато се счита за целесъобразно предвид рисковете, които представлява даден продукт, за да осигурят защитата на здравето и безопасността на потребителите, производителите провеждат изпитвания на образци от предоставяните на пазара продукти, провеждат разследвания и, ако е необходимо - поддържат регистър за оплаквания, несъответстващи на изискванията продукти и изземвания на продукти, както и информират дистрибуторите за такова наблюдение.
5. Производителите гарантират, че върху техните продукти има нанесен тип, партиден или сериен номер, или някакъв друг елемент, който позволява тяхната идентификация, или когато размерът или естеството на компонентите не позволяват това, че необходимата информация е представена върху опаковката или в документ, който придружава продукта.
6. Производителите посочват своето име, регистрирано търговско наименование или регистрирана търговска марка и пощенския адрес, на който може да се осъществи връзка с тях, върху продукта или когато това не е възможно, върху неговата опаковка или в документ, който придружава продукта. Адресът трябва да посочва едно-единствено място, където производителят може да бъде намерен.
7. Производителите гарантират, че продуктът се придружава от инструкции и информация за безопасност в ръководството за собственика на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и други крайни ползватели, определен(и) от съответната държава членка.
8. Производителите, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако това е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, производителите незабавно информират за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
9. При обосновано искане от компетентен национален орган производителите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на продукта, на език, който е лесно разбираем за този орган. По искане на органа те си сътрудничат с него при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са пуснали на пазара.
Член 8
Упълномощени представители
1. Производителят може да упълномощи писмено упълномощен представител.
2. Задълженията, предвидени в член 7, параграф 1, и изготвянето на техническата документация не са част от пълномощието на упълномощения представител.
3. Упълномощеният представител изпълнява задачите, определени в пълномощието от страна на производителя. Пълномощието позволява на упълномощения представител да извършва най-малко следното:
а)
да съхранява копие от декларацията, посочена в член 15, и от техническата документация на разположение на националните органи за надзор на пазара в продължение на 10 години след пускането на продукта на пазара;
б)
при обосновано искане от страна на компетентен национален орган да предостави на този орган цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на даден продукт;
в)
да сътрудничи на компетентните национални органи, по тяхно искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, попадащи в рамките на пълномощието на упълномощения представител.
Член 9
Задължения на вносителите
1. Вносителите пускат на пазара на Съюза само продукти, съответстващи на изискванията.
2. Преди да пуснат даден продукт на пазара, вносителите гарантират, че съответната процедура за оценяване на съответствието е била проведена от производителя. Те гарантират също, че производителят е изготвил техническата документация, че на продукта е нанесена маркировката „СЕ“, както е посочено в член 17, и че е придружен от изискваните документи в съответствие с член 15, и част А, точка 2.5 от приложение I, част Б, точка 4 от приложение I и част В, точка 2 от приложение I, както и че производителят е спазил изискванията, установени в член 7, параграфи 5 и 6.
Когато вносител счита или има основание да счита, че даден продукт не съответства на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, той не пуска продукта на пазара, докато не бъде приведен в съответствие. Освен това, когато продуктът представлява риск, вносителят информира за това производителя и органите за надзор на пазара.
3. Вносителите посочват своето име, регистрирано търговско наименование или регистрирана търговска марка и пощенския адрес, на който може да се осъществи връзка с тях, върху продукта или в случай на компоненти, при които това не е възможно, върху опаковката или в документ, който придружава продукта.
4. Вносителите гарантират, че продуктът се придружава от инструкции и информация за безопасност в ръководството за собственика, предоставени на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и другите крайни ползватели, определен(и) от съответната държава членка.
5. Вносителите гарантират, че докато отговарят за даден продукт, условията на съхранение или транспортиране не застрашават неговото съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
6. Вносителите, когато това се счита за уместно предвид свързаните с продукта рискове, с оглед на защитата на здравето и безопасността на потребителите, провеждат изпитвания на образци от предоставяните на пазара продукти, провеждат разследвания и, ако е необходимо - поддържат регистър за оплаквания, несъответстващи на изискванията продукти и изземвания на продукти, както и информират дистрибуторите за такова наблюдение.
7. Вносители, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако това е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, вносителите информират незабавно за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
8. В продължение на 10 години след пускането на продукта на пазара вносителите съхраняват копие от декларацията, посочена в член 15, на разположение на органите за надзор на пазара и гарантират, че при поискване техническата документация може да бъде предоставена на тези органи.
9. При обосновано искане от компетентен национален орган вносителите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на даден продукт, на език, лесно разбираем за този орган. Те си сътрудничат с този орган, по негово искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са пуснали на пазара.
Член 10
Задължения на дистрибуторите
1. Когато предоставят продукт на пазара, дистрибуторите действат с дължимата грижа по отношение на изискванията на настоящата директива.
2. Преди да предоставят даден продукт на пазара, дистрибуторите проверяват дали на него е нанесена маркировката „CE“, както е посочено в член 17, дали той е придружен от изискваните документи съгласно член 7, параграф 7, член 15, и част A, точка 2.5 от приложение I, част Б, точка 4 от приложение I и част В, точка 2 от приложение I, както и от инструкции и информация за безопасност на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и другите крайни ползватели в държавата членка, в която продуктът ще бъде предоставен на пазара, както и дали производителят и вносителят са спазили изискванията, посочени в член 7, параграфи 5 и 6 и в член 9, параграф 3.
Когато дистрибутор счита или има основание да счита, че даден продукт не съответства на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, той не предоставя продукта на пазара, докато продуктът не бъде приведен в съответствие. Освен това, когато продуктът представлява риск, дистрибуторът информира за това производителя или вносителя, както и органите за надзор на пазара.
3. Дистрибуторите гарантират, че докато отговарят за даден продукт, условията на съхранение или транспортиране не застрашават неговото съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
4. Дистрибуторите, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са предоставили на пазара, не съответства на настоящата директива, се уверяват, че са предприети необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, дистрибуторите незабавно информират за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
5. При обосновано искане от компетентен национален орган дистрибуторите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на продукта. Те си сътрудничат с този орган, по негово искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са предоставили на пазара.
Член 11
Случаи, при които задълженията на производителите се прилагат и към вносителите и дистрибуторите
Вносител или дистрибутор се счита за производител за целите на настоящата директива и е носител на задълженията на производителя по член 7, когато пуска продукт на пазара със своето име или търговска марка или променя продукт, който е вече пуснат на пазара, по такъв начин, че съответствието с изискванията на настоящата директива може да бъде засегнато.
Член 12
Задължения на частните вносители
1. Ако производителят не изпълни задълженията за съответствие на продукта с настоящата директива, частният вносител, преди пускането на продукта в действие, гарантира, че той е бил проектиран и произведен в съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, и изпълнява или възлага изпълнението на задълженията на производителя, посочени в член 7, параграфи 2, 3, 7 и 9.
2. Ако изискваната техническа документация не е предоставена от производителя, частният вносител възлага нейното изготвяне, като за целта се използват необходими експертни познания.
3. Частният вносител гарантира, че наименованието и адресът на нотифицирания орган, извършил оценяването на съответствието на продукта, са отбелязани върху продукта.
Член 13
Идентификация на икономическите оператори
1. По искане на органите за надзор на пазара икономическите оператори идентифицират:
а)
всеки икономически оператор, който им е доставил даден продукт;
б)
всеки икономически оператор, на когото са доставили даден продукт.
Икономическите оператори трябва да могат да предоставят информацията, посочена в първа алинея, в продължение на 10 години, след като продуктът им е бил доставен, и в продължение на 10 години, след като те са доставили продукта.
2. По искане на органите за надзор на пазара частните вносители посочват икономическия оператор, който им е доставил продукта.
Частните вносители трябва да са в състояние да представят информацията, посочена в първа алинея, в продължение на 10 години, след като продуктът им е бил доставен.
ГЛАВА III
СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОДУКТА
Член 14
Презумпция за съответствие
Счита се, че продуктите, които съответстват на хармонизираните стандарти или части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, съответстват на изискванията, обхванати от тези стандарти или части от тях, установени в член 4, параграф 1 и приложение I.
Член 15
ЕС декларация за съответствие и декларация в съответствие с приложение III
1. ЕС декларацията за съответствие потвърждава, че е доказано изпълнението на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, или на изискванията, посочени в член 6, параграф 4, буква б) или в).
2. ЕС декларацията за съответствие се съставя по образеца, установен в приложение IV към настоящата директива, съдържа елементите, определени в съответните модули, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, както и в приложение V към настоящата директива, и се актуализира редовно. Тя се превежда на езика(ците), изискван(и) от държавата членка, в която продуктът се предоставя на пазара или пуска в действие.
3. Като изготвя ЕС декларация за съответствие, производителят, частният вносител или лицето, което извършва приспособяването на двигателя, посочено в член 6, параграф 4, букви б) и в), поема отговорността за съответствието на продукта.
4. ЕС декларацията за съответствие, посочена в параграф 3, придружава следните продукти, когато те се предоставят на пазара или се пускат в действие:
а)
плавателни съдове;
б)
компоненти, когато същите се пускат на пазара отделно;
в)
двигатели за задвижване.
5. Декларацията на производителя или вносителя, установена в приложение III, за частично комплектовани плавателни съдове съдържа елементите, посочени в това приложение, и придружава частично комплектованите плавателни съдове. Тя се превежда на езика(ците), изискван(и) от държавата членка, в която продуктът се предоставя на пазара.
Член 16
Основни принципи на маркировката „СЕ“
За маркировката „СЕ“ се прилагат основните принципи, установени в член 30 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 17
Продукти, за които се изисква маркировката „СЕ“
1. За следните продукти се изисква нанасяне на маркировката „СЕ“, когато те се предоставят на пазара или се пускат в действие:
а)
плавателни съдове;
б)
компоненти;
в)
двигатели за задвижване.
2. Държавите членки приемат, че продуктите по параграф 1, върху които е нанесена маркировката „СЕ“, са в съответствие с настоящата директива.
Член 18
Правила и условия за нанасянето на маркировката „СЕ“
1. Маркировката „CE“ се нанася върху продуктите, посочени в член 17, параграф 1, така че да бъде видима, четлива и незаличима. В случай на компоненти, когато това не е възможно или не може да бъде гарантирано предвид размера или естеството на продукта, маркировката се нанася върху опаковката и в придружващите документи. В случай на плавателни съдове, маркировката „СЕ“ се нанася върху табелата на производителя на плавателния съд, монтирана отделно от идентификационния номер на съда. В случай на двигатели за задвижване, маркировката „СЕ“ се нанася върху двигателя.
2. Маркировката „CE“ се нанася преди продуктът да бъде пуснат на пазара или пуснат в действие. Маркировката „CE“ и идентификационният номер, посочен в параграф 3, могат да бъдат следвани от пиктограма или друг знак, указващ специален риск или употреба.
3. Маркировката „CE“ е следвана от идентификационния номер на нотифицирания орган, когато този орган участва в етапа на производствения контрол или в оценяването на етапа след построяване.
Идентификационният номер на нотифицирания орган се нанася от самия орган или, по негови указания, от производителя или неговия упълномощен представител, или от лицето, посочено в член 19, параграфи 2, 3 или 4.
ГЛАВА IV
ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
Член 19
Приложими процедури за оценяване на съответствието
1. Производителят прилага процедурите, установени в модулите, посочени в членове 20, 21 и 22, преди пускането на пазара на продуктите, посочени в член 2, параграф 1.
2. Частният вносител прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането в действие на даден продукт, посочен в член 2, параграф 1, ако производителят не е извършил оценяване на съответствието за съответния продукт.
3. Всяко лице, което пуска на пазара или пуска в действие двигател за задвижване или плавателен съд след съответно съществено изменение или съществено преустройство, или всяко лице, което променя предназначението на плавателен съд, който не е обхванат от настоящата директива, така че след това съдът да попада в обхвата ѝ, прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането на продукта на пазара или пускането му в действие.
4. Всяко лице, което пуска на пазара плавателен съд, построен за собствена употреба, преди изтичането на петгодишния период, посочен в член 2, параграф 2, буква а), подточка vii), прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането на продукта на пазара.
Член 20
Проектиране и конструиране
1. По отношение на проектирането и конструирането на плавателните съдове за отдих се прилагат следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
за проектни категории А и B, посочени в част А, точка 1 от приложение I:
i)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до по-малко от 12 m - някой от следните модули:
-
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта),
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
ii)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 12 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
за проектна категория C, посочена в част А, точка 1 от приложение I:
i)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до по-малко от 12 m - някой от следните модули:
-
когато е налице съответствие с хармонизираните стандарти, отнасящи се до част А, точки 3.2 и 3.3 от приложение I: модул А (вътрешен производствен контрол), модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта), модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F, модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт) или модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството),
-
когато не е налице съответствие с хармонизираните стандарти, отнасящи се до част А, точки 3.2 и 3.3 от приложение I: модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта), модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F, модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт) или модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
ii)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 12 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
в)
за проектна категория D, посочена в част А, точка 1 от приложение I:
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул А (вътрешен производствен контрол),
-
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта),
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
2. По отношение на проектирането и конструирането на плавателни съдове за лично ползване се прилага някоя от следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
модул А (вътрешен производствен контрол);
б)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
в)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
г)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
д)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
3. По отношение на проектирането и конструирането на компоненти се прилага някоя от следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
б)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
в)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
Член 21
Емисии на отработени газове
По отношение на емисиите на отработени газове за продуктите, посочени в член 2, параграф 1, букви г) и д), производителят на двигатели прилага следните процедури, изложени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти - някой от следните модули:
i)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти - някой от следните модули:
i)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C 1;
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт).
Член 22
Излъчване на шум
1. По отношение на излъчването на шум за плавателните съдове за отдих с кърмови двигатели за задвижване без вградена изпускателна система или с бордови двигатели за задвижване, както и за плавателните съдове за отдих с кърмови двигатели за задвижване без вградена изпускателна система или с бордови двигатели за задвижване, които претърпяват съществено преустройство и впоследствие се пускат на пазара в рамките на пет години след преустройството, производителят прилага следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум -някой от следните модули:
i)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
в)
когато за оценяването се използва методът с числото на Фруд и съотношението между мощността и водоизместването - някой от следните модули:
i)
модул А (вътрешен производствен контрол);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
2. По отношение на излъчването на шум за плавателните съдове за лично ползване и за извънбордовите двигатели за задвижване и кърмовите двигатели за задвижване с вградена изпускателна система, предназначени за монтиране на плавателни съдове за отдих, производителят на плавателния съд за лично ползване или на двигателя прилага следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - някой от следните модули:
i)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт).
Член 23
Оценяване на етапа след построяването
Оценяването на етапа след построяването, посочено в член 19, параграфи 2, 3 и 4, се провежда съгласно посоченото в приложение V.
Член 24
Допълнителни изисквания
1. Когато се използва модул B от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, ЕС изследването на типа се извършва по начина, указан във второ тире на точка 2 от посочения модул.
Изследването на типа произведен продукт, посочено в модул B, може да обхваща няколко версии на продукта, при условие че:
а)
различията между отделните версии не засягат нивото на безопасност и останалите изисквания, отнасящи се до работата на продукта; и
б)
версиите на продукта се посочват в съответния сертификат за ЕС изследване на типа, ако е необходимо чрез изменения на оригиналния сертификат.
2. Когато се използва модул A1 от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, проверките на продукта се извършват на един или няколко плавателни съда, които са представителни за производството на производителя, и се прилагат допълнителните изисквания, установени в приложение VI към настоящата директива.
3. Възможността за използване на акредитирани собствени органи на производителя, посочена в модул A1 и модул C1 от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, не се прилага.
4. Когато се използва модул F от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, за оценяване на съответствието с изискванията за емисиите на отработени газове се прилага процедурата, описана в приложение VII към настоящата директива.
5. Когато се използва модул C от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, за оценяване на съответствието с изискванията за емисиите на отработени газове на настоящата директива, и ако производителят не работи съгласно съответната система за качество, описана в модул H от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, то тогава избран от производителя нотифициран орган провежда проверките на продукта или организира тяхното провеждане на случайни интервали, определени от органа, с цел проверка на качеството на вътрешните проверки на продукта. Ако нивото на качество изглежда незадоволително или ако се счита за необходимо да бъде проверена точността на представените от производителя данни, се прилага процедурата, установена в приложение VIII към настоящата директива.
Член 25
Техническа документация
1. Техническата документация, посочена в член 7, параграф 2, съдържа всички данни и подробности, отнасящи се до средствата, използвани от производителя за осигуряване на съответствието на продукта с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I. По-специално тя съдържа съответните документи, изброени в приложение IХ.
2. С техническата документация се гарантира, че проектирането, конструирането и действието на продукта, както и оценяването на съответствието, могат да бъдат ясно разбрани.
ГЛАВА V
НОТИФИЦИРАНЕ НА ОРГАНИТЕ ЗА ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
Член 26
Нотификация
Държавите членки нотифицират Комисията и другите държави членки за органите, оправомощени да изпълняват задачи по оценяване на съответствието като трета страна съгласно настоящата директива.
Член 27
Нотифициращи органи
1. Държавите членки определят нотифициращ орган, отговорен за установяването и провеждането на необходимите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието за целите на настоящата директива, както и за наблюдението на тези нотифицирани органи, включително за съответствие с разпоредбите на член 32.
2. Държавите членки могат да решат, че оценката и наблюдението, посочени в параграф 1, се провеждат от национален орган по акредитация по смисъла на и в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008.
3. Когато нотифициращият орган делегира или възлага по друг начин провеждането на оценката, нотификацията или наблюдението, посочени в параграф 1, на орган, който не е правителствена структура, този орган трябва да е правен субект и да отговаря mutatis mutandis на изискванията, установени в член 28. Освен това този орган трябва да разполага с механизми за покриване на отговорността, произтичаща от неговата дейност.
4. Нотифициращият орган поема пълната отговорност за задачите, изпълнявани от органа, посочен в параграф 3.
Член 28
Изисквания, свързани с нотифициращите органи
1. Нотифициращият орган се създава по такъв начин, че да няма конфликт на интереси с органите за оценяване на съответствието.
2. Нотифициращият орган е организиран и работи по такъв начин, че да бъдат запазени обективността и безпристрастността на неговата дейност.
3. Нотифициращият орган е организиран по такъв начин, че всяко решение, свързано с нотифицирането на органа за оценяване на съответствието, да бъде взето от компетентни лица, различни от тези, които са извършили оценката.
4. Нотифициращият орган не предлага и не извършва дейности, осъществявани от органите за оценяване на съответствието, или консултантски услуги с търговска цел или на конкурентна основа.
5. Нотифициращият орган запазва поверителността на получената от него информация.
6. Нотифициращият орган разполага с достатъчен на брой компетентен персонал за правилното изпълнение на своите задачи.
Член 29
Задължение за предоставяне на информация относно нотифициращите органи
Държавите членки информират Комисията за своите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието и за наблюдение на нотифицираните органи, както и за всякакви промени в тази връзка.
Комисията прави тази информация обществено достояние.
Член 30
Изисквания, свързани с нотифицираните органи
1. За целите на нотификацията съгласно настоящата директива органът за оценяване на съответствието отговаря на изискванията, установени в параграфи 2-11.
2. Органът за оценяване на съответствието се създава съгласно националното право и притежава юридическа правосубектност.
3. Органът за оценяване на съответствието е трета страна, независима от организацията или от продукта, които оценява.
Орган, който принадлежи към стопанска асоциация или професионална федерация, представляващи предприятия, участващи в проектирането, производството, доставката, сглобяването, използването или поддръжката на продуктите, които този орган оценява, може да се счита за такъв орган, при условие че са доказани неговата независимост и липсата на конфликт на интереси.
4. Органът за оценяване на съответствието, неговото висше ръководство и персоналът, отговорен за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието, не могат да бъдат проектант, производител, снабдител, лице, което монтира, купувач, собственик, ползвател или структура по поддръжка на продуктите, които се оценяват, нито представители на някое от тези лица. Това не изключва употребата на оценявани продукти, които са необходими за дейностите на органа за оценяване на съответствието, или употребата на такива продукти за лични цели.
Органът за оценяване на съответствието, неговото висше ръководство и персоналът, отговорен за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието, не вземат пряко участие в проектирането, производството, предлагането на пазара, монтирането, използването или поддръжката на тези продукти, нито представляват лицата, ангажирани в тези дейности. Те не се включват в никаква дейност, която може да е в противоречие с тяхната независима преценка или почтено поведение по отношение на дейностите по оценяване на съответствието, за които са нотифицирани. Това се прилага по-конкретно към консултантските услуги.
Органите за оценяване на съответствието гарантират, че дейността на свързаните с тях подизпълнители и поделения не влияе върху поверителността, обективността и безпристрастността на тяхната дейност по оценяване на съответствието.
5. Органите за оценяване на съответствието и техният персонал осъществяват дейностите по оценяване на съответствието с най-висока степен на почтено професионално поведение и необходимата техническа компетентност в определената област и са напълно освободени от всякакъв натиск и облаги, най-вече финансови, които могат да повлияят на тяхната преценка или на резултатите от техните дейности по оценяване на съответствието, особено по отношение на лица или групи лица с интереси от резултатите от тези дейности.
6. Органът за оценяване на съответствието трябва да бъде в състояние да осъществява всички задачи по оценяване на съответствието, предвидени за него от разпоредбите на членове 19-24 и по отношение на които органът е бил нотифициран, независимо дали тези задачи се изпълняват от самия орган за оценяване на съответствието или от негово име и на негова отговорност.
По всяко време и за всяка процедура за оценяване на съответствието, и за всеки вид или категория продукти, за които органът за оценяване на съответствието е нотифициран, той трябва да разполага с необходимите:
а)
персонал с технически знания и достатъчен и подходящ опит за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието;
б)
описания на процедурите, в съответствие с които се извършва оценяването на съответствието, гарантиращи прозрачността и възможността за повтаряне на тези процедури.
Той прилага подходящи политики и процедури, които да позволяват разграничение между задачите, които изпълнява като нотифициран орган, и всички други дейности;
в)
процедури за изпълнение на своите дейности, които надлежно отчитат размера на дадено предприятие, сектора, в който осъществява дейност и неговата структура, степента на сложност на съответната технология на продукта и масовия или сериен характер на производството.
Той трябва да разполага със средствата, необходими за изпълнение на технически и административни задачи, свързани с дейностите по оценяване на съответствието, по подходящ начин, както и с достъп до нужното оборудване или съоръжения.
7. Персоналът, отговорен за провеждането на дейностите по оценяване на съответствието, трябва да разполага със следното:
а)
добро техническо и професионално обучение, обхващащо цялата дейност по оценяване на съответствието, във връзка с която е нотифициран органът за оценяване на съответствието;
б)
задоволително познаване на изискванията за оценките, които извършва, и подходящи правомощия за осъществяване на такива оценки;
в)
подходящи знания и разбиране на съществените изисквания, на приложимите хармонизирани стандарти и на съответните разпоредби на законодателството на Съюза за хармонизация, както и на съответното национално законодателство;
г)
способност да изготвя сертификати, записи и доклади, доказващи, че оценките са били направени.
8. Осигурява се безпристрастността на органите за оценяване на съответствието, на тяхното висше ръководство и на персонала, отговорен за оценяването.
Възнаграждението на висшето ръководство и на персонала, отговорен за оценяването, на органа за оценяване на съответствието, не зависи от броя на извършените оценки или от резултатите от тях.
9. Органите за оценяване на съответствието сключват застраховка за покриване на отговорността им, освен ако отговорността се поема от държавата членка съгласно националното законодателство или ако държавата членка е пряко отговорна за оценяване на съответствието.
10. Персоналът на органа за оценяване на съответствието спазва задължение за служебна тайна по отношение на информацията, получена при изпълнение на своите задачи съгласно членове 19-24 или съгласно разпоредба от националното законодателство по прилагането му, освен по отношение на компетентните органи на държавата членка, в която осъществява дейността си. Осигурява се защита на правата на собственост.
11. Органите за оценяване на съответствието участват във или гарантират, че персоналът, отговорен за оценките, е информиран за съответните дейности по стандартизация и дейностите на координационната група на нотифицираните органи, създадена съгласно член 42, и прилагат като общи насоки административните решения и документи, приети в резултат от работата на тази група.
Член 31
Презумпция за съответствие
Когато органът за оценяване на съответствието докаже своето съответствие с критериите, определени в съответните хармонизирани стандарти или части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, се счита, че той отговаря на изискванията, установени в член 30, доколкото приложимите хармонизирани стандарти обхващат тези изисквания.
Член 32
Поделения и възлагане на подизпълнители от нотифицираните органи
1. В случаите, в които нотифициран орган възлага конкретни задачи, свързани с оценяване на съответствието, на подизпълнители или използва поделенията си, той гарантира, че подизпълнителят или поделението отговаря на изискванията, установени в член 30, и информира нотифициращия орган за това.
2. Нотифицираните органи поемат пълната отговорност за задачите, изпълнявани от подизпълнители или поделения, без значение къде са установени те.
3. Дейностите могат да бъдат възлагани на подизпълнители или на поделения само със съгласието на клиента.
4. Нотифицираните органи съхраняват на разположение на нотифициращия орган съответните документи относно оценката на квалификацията на подизпълнителя или на поделението и работата, извършена от тях съгласно членове 19-24.
Член 33
Заявление за нотифициране
1. Органът за оценяване на съответствието подава заявление за нотифициране до нотифициращия орган на държавата членка, в която е установен.
2. Заявлението, посочено в параграф 1, се придружава от описание на дейностите по оценяване на съответствието, на модула или модулите за оценяване на съответствието и продукта или продуктите, за които този орган твърди, че е компетентен, както и от сертификат за акредитация, когато има такъв, издаден от национален орган по акредитация, който удостоверява, че органът за оценяване на съответствието отговаря на изискванията, установени в член 30.
3. Когато органът за оценяване на съответствието не може да предостави сертификат за акредитация, той представя пред нотифициращия орган всички документи, необходими за проверката, признаването и редовното наблюдение на неговото съответствие с изискванията, установени в член 30.
Член 34
Процедура по нотифициране
1. Нотифициращите органи могат да нотифицират само органи за оценяване на съответствието, които отговарят на изискванията, установени в член 30.
2. Нотифициращите органи нотифицират Комисията и другите държави членки, като използват средство за електронно нотифициране, създадено и поддържано от Комисията.
3. Нотифицирането включва всички подробности за дейностите по оценяване на съответствието, модула или модулите за оценяване на съответствието и продукта или продуктите, за които се отнася, както и съответното удостоверение за компетентност.
4. Когато нотифицирането не се основава на сертификат за акредитация, посочен в член 33, параграф 2, нотифициращият орган предоставя на Комисията и на другите държави членки документите, които удостоверяват компетентността на органа за оценяване на съответствието и съществуващите правила, гарантиращи, че органът ще бъде редовно наблюдаван и ще продължи да отговаря на изискванията, установени в член 30.
5. Съответният орган може да изпълнява дейностите на нотифициран орган само ако от Комисията или от другите държави членки не са повдигнати възражения в срок от две седмици след нотифицирането - в случай че е използван сертификат за акредитация, или в срок от два месеца след нотифицирането - в случай че не е използвана акредитация.
Само такъв орган се счита за нотифициран орган за целите на настоящата директива.
6. Комисията и другите държави членки се нотифицират за всякакви последващи промени, свързани с нотификацията.
Член 35
Идентификационен номер и списък на нотифицираните органи
1. Комисията определя идентификационен номер на нотифицирания орган.
Тя определя само един такъв номер, дори когато органът е нотифициран съгласно няколко акта на Съюза.
Освен това държавите членки определят идентификационен код на нотифицираните органи, получили разрешение от нотифициращ орган да извършват оценяване на съответствието на етапа след построяването.
2. Комисията прави обществено достояние списъка с органите, нотифицирани съгласно настоящата директива, включително идентификационните номера, които са им били определени и, ако е приложимо, кодове, както и дейностите, за които те са били нотифицирани.
Комисията осигурява актуализирането на този списък.
Член 36
Промени в нотификацията
1. Когато нотифициращият орган е констатирал или е бил информиран, че даден нотифициран орган вече не отговаря на изискванията, установени в член 30, или че не изпълнява задълженията си, нотифициращият орган ограничава, спира действието или оттегля нотификацията, според случая, в зависимост от сериозността на неспазването на изискванията или на неизпълнението на задълженията. Той незабавно информира Комисията и другите държави членки за това.
2. В случай на ограничаване, спиране на действието или оттегляне на нотификацията, или в случай, че нотифицираният орган преустанови дейността си, нотифициращата държава членка предприема подходящите стъпки, за да гарантира, че досиетата на този орган се обработват от друг нотифициран орган или се съхраняват на разположение на отговорните нотифициращи органи и на органите за надзор на пазара, при искане от тяхна страна.
Член 37
Оспорване на компетентността на нотифицираните органи
1. Комисията проучва всички случаи, в които има съмнения или пред нея са изразени съмнения в компетентността на даден нотифициращ орган или в непрекъснатото изпълнение от страна на нотифицирания орган на изискванията и възложените му отговорности.
2. Нотифициращата държава членка представя пред Комисията, при поискване, цялата информация, свързана с основанията за нотифицикацията или за поддържане на компетентността на съответния орган.
3. Комисията следи за това цялата чувствителна информация, получена по време на разследванията, да бъде третирана като поверителна.
4. Когато Комисията констатира, че нотифициран орган не отговаря или престане да отговаря на изискванията за нотифицирането му, тя приема акт за изпълнение, с който отправя искане към нотифициращата държава членка да предприеме необходимите коригиращи мерки, включително, ако е необходимо, оттегляне на нотификацията.
Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 50, параграф 2.
Член 38
Задължения на нотифицираните органи при осъществяване на дейността им
1. Нотифицираните органи осъществяват оценяване на съответствието съгласно процедурите за оценяване на съответствието, предвидени в членове 19-24.
2. Оценяването на съответствието се осъществява по пропорционален начин, като се избягва ненужната тежест за икономическите оператори и частните вносители. Органите за оценяване на съответствието осъществяват своите дейности, като надлежно отчитат размера на дадено предприятие, сектора, в който осъществява дейност, неговата структура, степента на сложност на съответната технология на продукта и масовия или серийния характер на производството.
Като правят това, те все пак спазват степента на взискателност и нивото на защита, изисквани за съответствието на продукта с разпоредбите на настоящата директива.
3. Когато нотифициран орган прецени, че определен производител или частен вносител не е изпълнил изискванията, установени в член 4, параграф 1 и в приложение I, или в съответстващите хармонизирани стандарти, той изисква от този производител или частен вносител да предприеме подходящи коригиращи мерки и не издава сертификат за съответствие.
4. Когато в процеса на наблюдение за съответствие след издаването на сертификата, нотифициран орган установи, че даден продукт вече не отговаря на изискванията, той изисква от производителя да предприеме подходящи коригиращи мерки и спира действието или отнема сертификата, ако това се налага.
5. Когато не са предприети коригиращи мерки или те не дадат необходимия резултат, нотифицираният орган ограничава, спира действието или отнема сертификати, в зависимост от случая.
Член 39
Процедура за обжалване
Държавите членки гарантират, че съществува процедура за обжалване на решенията на нотифицираните органи.
Член 40
Задължения на нотифицираните органи за предоставяне на информация
1. Нотифицираните органи информират нотифициращия орган за следното:
а)
всеки отказ, ограничаване, спиране на действието или отнемане на сертификати;
б)
всякакви обстоятелства, които влияят върху обхвата и условията за нотифициране;
в)
всички искания за получаване на информация, получени от органите за надзор на пазара относно дейности по оценяване на съответствието;
г)
при поискване - дейностите по оценяване на съответствието, извършени в обхвата на тяхната нотификация, и всякакви други извършени дейности, включително презгранични, или възлагане на подизпълнители.
2. Нотифицираните органи предоставят на другите органи, нотифицирани съгласно настоящата директива и осъществяващи подобни дейности по оценяване на съответствието, чийто предмет са същите продукти, съответната информация по проблеми, свързани с отрицателни и, при поискване, положителни резултати от оценяване на съответствието.
Член 41
Обмен на опит
Комисията създава организация за обмен на опит между националните органи на държавите членки, отговорни за политиката по нотификация.
Член 42
Координация на нотифицираните органи
Комисията осигурява установяването и правилното функциониране на подходяща координация и сътрудничество между органите, нотифицирани съгласно настоящата директива, под формата на секторна група или групи на нотифицираните органи.
Държавите членки осигуряват участието на нотифицираните от тях органи в работата на такава(ива) група(и), пряко или чрез определени представители.
ГЛАВА VI
НАДЗОР НА ПАЗАРА НА СЪЮЗА, КОНТРОЛ ВЪРХУ ПРОДУКТИТЕ, КОИТО СЕ ВЪВЕЖДАТ НА ПАЗАРА НА СЪЮЗА, И ПРЕДПАЗНИ ПРОЦЕДУРИ
Член 43
Надзор на пазара на Съюза и контрол върху продуктите, които се въвеждат на пазара на Съюза
Член 15, параграф 3 и членове 16-29 от Регламент (ЕО) № 765/2008 се прилагат по отношение на продуктите, обхванати от настоящата директива.
Член 44
Процедура при продукти, представляващи риск на национално равнище
1. Когато органите за надзор на пазара на дадена държава членка имат основателна причина да считат, че даден продукт, който попада в приложното поле на настоящата директива, представлява риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, те извършат оценка по отношение на въпросния продукт, която обхваща съответните изисквания, установени в настоящата директива. При необходимост, съответните икономически оператори или частният вносител сътрудничат с органите за надзор на пазара.
В случая на икономически оператор, когато в процеса на тази оценка органите за надзор на пазара установят, че за продукта не са спазени изискванията, установени в настоящата директива, те без забавяне изискват от съответния икономически оператор да предприеме необходимите коригиращи действия, за да приведе продукта в съответствие с тези изисквания, да го изтегли от пазара или да го изземе в определен от тях разумен срок, съобразен с естеството на риска.
В случая на частен вносител, когато в процеса на тази оценка органите за надзор на пазара установят, че за продукта не са спазени изискванията, установени в настоящата директива, частният вносител без забавяне трябва да бъде информиран за необходимите коригиращи действия, които следва да предприеме, за да приведе продукта в съответствие с тези изисквания, временно да спре пускането в действие на продукта или временно да спре употребата му, съобразно естеството на риска.
Органите за надзор на пазара информират съответния нотифициран орган за това.
Член 21 от Регламент (ЕО) № 765/2008 се прилага спрямо мерките, посочени във втора и трета алинея от настоящия параграф.
2. В случаите, в които органите за надзор на пазара считат, че несъответствието не е ограничено само до националната територия, те информират Комисията и другите държави членки за резултатите от оценката и действията, които те са изискали от съответния икономическия оператор да предприеме.
3. Икономическият оператор гарантира, че са предприети необходимите коригиращи действия по отношение на всички съответни продукти, които той предоставя на пазара в целия Съюз.
Частният вносител гарантира, че са предприети необходимите коригиращи действия по отношение на продукта, който той е внесъл в Съюза за своя собствена употреба.
4. Когато съответният икономически оператор не предприеме подходящи коригиращи действия в посочения в параграф 1, втора алинея срок, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят или ограничат предоставянето на продукта на националния им пазар, за изтеглянето на продукта от този пазар или за неговото изземване.
Когато частният вносител не предприеме подходящи коригиращи действия, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят пускането в действие на продукта или за да забранят или ограничат използването на продукта на тяхна територия.
Органите за надзор на пазара незабавно информират Комисията и другите държави членки за тези мерки.
5. Информацията, посочена в параграф 4, включва всички налични подробни данни, по-специално данните, необходими за идентифицирането на несъответстващия продукт, произхода на продукта, естеството на предполагаемото несъответствие и съпътстващия риск, естеството и продължителността на предприетите на национално равнище мерки, както и аргументите, изтъкнати от съответния икономически оператор или частен вносител. По-специално, органите за надзор на пазара посочват дали несъответствието се дължи на:
а)
невъзможност продуктът да спази изискванията, свързани със здравето или безопасността на хората, защитата на имуществото или опазването на околната среда, предвидени в настоящата директива; или
б)
недостатъци на хармонизираните стандарти, посочени в член 14, на които се основава презумпцията за съответствие.
6. Държавите членки, различни от държавата членка, започнала процедурата по настоящия член, информират без забавяне Комисията и другите държави членки за всички приети мерки и за всяка допълнителна информация, с която разполагат и която е свързана с несъответствието на съответния продукт, и - в случай на несъгласие с приетата национална мярка - за своите възражения.
7. Когато в срок от три месеца от получаването на информацията, посочена в параграф 4, не е повдигнато възражение нито от държава членка, нито от Комисията във връзка с временна мярка, предприета от държава членка, тази мярка се счита за обоснована.
8. Държавите членки гарантират, че по отношение на съответния продукт са предприети без забавяне подходящи ограничителни мерки като изтегляне на продукта от техния пазар.
Член 45
Предпазна процедура на Съюза
1. Когато при приключването на процедурата, предвидена в член 44, параграфи 3 и 4, срещу дадена мярка, предприета от държава членка, са повдигнати възражения или когато Комисията прецени, че национална мярка противоречи на законодателството на Съюза, Комисията без забавяне започва консултации с държавите членки и със съответния(те) икономически оператор(и) или с частния вносител и оценява националната мярка. На основата на резултатите от тази оценка Комисията приема акт за изпълнение, с който определя дали националната мярка е обоснована или не.
Адресати на решението на Комисията са всички държави членки, като Комисията го съобщава незабавно на тях и на съответния(те) икономически оператор(и) или на частния вносител.
2. Ако се прецени, че националната мярка е обоснована, всички държави членки предприемат необходимите мерки, за да осигурят изтеглянето от своя пазар на несъответстващия продукт и информират Комисията за това. Ако се прецени, че националната мярка не е обоснована, съответната държава членка оттегля мярката.
3. Когато се прецени, че националната мярка е обоснована и несъответствието на продукта се дължи на недостатъци в хармонизираните стандарти, посочени в член 44, параграф 5, буква б) от настоящата директива, Комисията прилага процедурата, предвидена в член 11 от Регламент (ЕС) № 1025/2012.
Член 46
Формално несъответствие
1. Без да се засяга член 44, когато държава членка направи една от следните констатации, тя изисква от съответния икономически оператор или частен вносител да прекрати съответното несъответствие:
а)
маркировката „CE“ е нанесена в нарушение на член 16, член 17 или член 18;
б)
маркировката „СЕ“, посочена в член 17, не е нанесена;
в)
ЕС декларацията за съответствие или декларацията, посочена в приложение III, не е съставена;
г)
ЕС декларацията за съответствие или декларацията, посочена в приложение III, е неправилно съставена;
д)
техническата документация не е налице или не е пълна;
е)
информацията, посочена в член 7, параграф 6 или в член 9, параграф 3, липсва, не е вярна или е непълна;
ж)
не е изпълнено някое друго административно изискване, предвидено в член 7 или член 9.
2. Когато несъответствието, посочено в параграф 1, продължи, съответната държава членка предприема всички подходящи мерки, за да ограничи или забрани предоставянето на продукта на пазара или да осигури неговото изземване или изтегляне от пазара, или - при продукт, внесен от частен вносител за негова собствена употреба - да забрани или ограничи употребата му.
ГЛАВА VII
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 47
Делегирани правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 48, за да изменя следното:
а)
с цел да бъде отчетен напредъкът в техническите познания и новите научни данни:
i)
част Б, точки 2.3, 2.4 и 2.5 и раздел 3, както част В, раздел 3 от приложение I;
ii)
приложения VII и IX; както и
б)
приложение V, с цел да се отчете напредъкът в техническите познания, възможността за подходящо осигуряване на равностойно съответствие и новите научни данни.
Член 48
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 47, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 17 януари 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 47, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. Решението за оттегляне влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 47, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 49
Актове за изпълнение
1. За да се отчете напредъкът в техническите познания и да се гарантира еднаквото прилагане на настоящата директива, Комисията може да приема актове за изпълнение относно следното:
а)
подробни процедури за прилагането на член 24, като се отчитат конкретните потребности за оценяване на съответствието за продуктите, обхванати от настоящата директива;
б)
подробното приложение на проектните категории плавателни съдове, предвидени в част А, точка 1 от приложение I, включително по отношение на използването на терминология във връзка с атмосферните условия и използваните в нея измервателни скали;
в)
подробни процедури за идентификацията на плавателни съдове, предвидена в част А, точка 2.1 от приложение I, включително поясняване на терминологията и определяне и администриране на кодовете на производители, издадени на производители, установени извън Съюза;
г)
информацията върху табелата на производителя, предвидена в част А, точка 2.2 от приложение I;
д)
прилагането на правилата за навигационните светлини, предвидени в част А, точка 5.7 от приложение I;
е)
правила за предотвратяване изтичането на замърсители, особено във връзка с работата на събирателните резервоари, предвидени в част А, точка 5.8 от приложение I;
ж)
монтирането и изпитването на газови уреди и постоянно инсталирани газови системи на плавателни съдове;
з)
формата и съдържанието на ръководството за собственика;
и)
формата и съдържанието на въпросника за докладване, който трябва да се попълва от държавите членки, съгласно член 51.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 50, параграф 3.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, когато даден продукт представлява сериозен риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, по отношение на параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 50, параграф 4.
Член 50
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
5. Комисията се консултира с комитета по всеки въпрос, за който се изисква консултация със секторни експерти съгласно Регламент (ЕС) № 1025/2012 или съгласно друг законодателен акт на Съюза.
6. Освен това комитетът може да разглежда всякакви други въпроси, свързани с прилагането на настоящата директива, които са повдигнати от председателя на комитета или от представител на държава членка в съответствие с процедурния правилник на комитета.
ГЛАВА VIII
СПЕЦИАЛНИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 51
Докладване
В срок до 18 януари 2021 г. и на всеки пет години след това държавите членки попълват въпросник относно прилагането на настоящата директива, изготвен от Комисията.
В срок до 18 януари 2022 г. и на всеки пет години след това Комисията, въз основа на отговорите на държавите членки на въпросника по първа алинея, изготвя доклад относно прилагането на настоящата директива и го представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 52
Преглед
В срок до 18 януари 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно:
а)
техническата осъществимост на допълнително намаляване на емисиите на двигателите за задвижване на морски плавателни съдове и въвеждане на изисквания за емисии от изпарение и за горивните уредби, приложими за двигатели и системи за задвижване, като се взема предвид разходната ефективност на технологиите и необходимостта от приемането на хармонизирани в световен план стойности за сектора при отчитане на всички по-важни пазарни инициативи; както и
б)
въздействието върху информираността на потребителите и върху производителите, и по-специално малките и средни предприятия, на проектните категории плавателни съдове, изброени в приложение I, които се основават на устойчивост на силата на вятъра и значимата височина на вълните, като се взема предвид развитието на международната стандартизация. Докладът трябва да включва оценка на това дали за проектните категории плавателни съдове са необходими допълнителни спецификации или подразделения и, когато е целесъобразно, в него се предлагат допълнителни подкатегории.
Докладите, посочени в първа алинея, букви а) и б), се придружават от законодателни предложения, когато е целесъобразно.
Член 53
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, като за тежки нарушения тя може да включва и наказателноправни санкции, приложими при нарушение на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане.
Предвидените санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи и могат да бъдат увеличавани, в случай че съответният икономически оператор или частен вносител преди това е извършил подобно нарушение на настоящата директива.
ГЛАВА IХ
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват до 18 януари 2016 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Те прилагат тези мерки от 18 януари 2016 г. Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване и формулировката на уточнението се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 55
Преходен период
1. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на продукти, обхванати от Директива 94/25/ЕО, които са в съответствие с посочената директива и които са пуснати на пазара или пуснати в действие преди 18 януари 2017 г.
2. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на извънбордови двигатели за задвижване с искрово запалване с мощност, по-малка от или равна на 15 kW, които са в съответствие с пределно допустимите стойности за емисиите на отработени газове за етап I, определени в част Б, точка 2.1 от приложение I, и които са произведени от малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (14) и са пуснати на пазара преди 18 януари 2020 г.
Член 56
Отмяна
Директива 94/25/ЕО се отменя, считано от 18 януари 2016 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 57
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
DIRETTIVA 2013/53/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 20 novembre 2013
relativa alle imbarcazioni da diporto e alle moto d’acqua e che abroga la direttiva 94/25/CE
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 114,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 94/25/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 giugno 1994, sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative degli Stati membri riguardanti le imbarcazioni da diporto (3), è stata adottata nel quadro della realizzazione del mercato interno al fine di armonizzare le caratteristiche di sicurezza delle imbarcazioni da diporto in tutti gli Stati membri e di rimuovere gli ostacoli al commercio delle imbarcazioni da diporto tra Stati membri.
(2)
In origine, la direttiva 94/25/CE si applicava unicamente alle imbarcazioni da diporto aventi una lunghezza minima dello scafo di 2,5 metri e una lunghezza massima di 24 metri. La direttiva 2003/44/CE del Consiglio e del Parlamento europeo, del 16 giugno 2003, che modifica la direttiva 94/25/CE (4), ha esteso l’ambito di applicazione della direttiva 94/25/CE, includendovi le moto d’acqua, e ha integrato i requisiti di protezione ambientale nella direttiva modificata, adottando limiti di emissione di gas di scarico (CO, HC, NOx e particolato) e limiti di rumorosità per i motori di propulsione, sia ad accensione spontanea che ad accensione comandata.
(3)
La direttiva 94/25/CE è basata sui principi del nuovo approccio, stabiliti nella risoluzione del Consiglio, del 7 maggio 1985, relativa ad una nuova strategia in materia di armonizzazione tecnica e di normalizzazione (5). Essa stabilisce dunque unicamente i requisiti essenziali applicabili alle imbarcazioni da diporto, mentre i dettagli tecnici sono adottati dal Comitato europeo di normalizzazione (CEN) e del Comitato europeo di normalizzazione elettrotecnica (Cenelec), conformemente alla direttiva 98/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 giugno 1998, che prevede una procedura d’informazione nel settore delle norme e delle regolamentazioni tecniche e delle regole relative ai servizi della società dell’informazione (6). La conformità alle norme armonizzate così adottate, i cui numeri di riferimento sono pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, pone in essere una presunzione di conformità alle prescrizioni della direttiva 94/25/CE. L’esperienza dimostra che tali principi di base hanno dato buoni risultati in questo settore e che dovrebbero essere mantenuti e anche ulteriormente promossi.
(4)
Gli sviluppi tecnologici del mercato, tuttavia, hanno sollevato nuovi problemi riguardo ai requisiti ambientali della direttiva 94/25/CE. Per tenere conto di tali sviluppi e chiarire il quadro nell’ambito del quale i prodotti oggetto della presente direttiva possono essere commercializzati, è opportuno rivedere e migliorare alcuni aspetti della direttiva 94/25/CE e, per chiarezza, abrogare tale direttiva e sostituirla con la presente direttiva.
(5)
Il regolamento (CE) n. 765/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 luglio 2008, che pone norme in materia di accreditamento e vigilanza del mercato per quanto riguarda la commercializzazione dei prodotti (7), stabilisce disposizioni orizzontali sull’accreditamento degli organismi di valutazione della conformità, sulla marcatura CE e sul quadro dell’Unione in materia di vigilanza del mercato nonché sui controlli dei prodotti che entrano nel mercato dell’Unione, che si applicano anche ai prodotti oggetto della presente direttiva.
(6)
La decisione n. 768/2008/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 luglio 2008, relativa a un quadro comune per la commercializzazione dei prodotti (8), prevede principi comuni e disposizioni di riferimento ai fini della normativa basata sui principi del nuovo approccio. Per assicurare la coerenza con la normativa di settore relativa ad altri prodotti, è opportuno allineare alcune disposizioni della presente direttiva a tale decisione, a meno che aspetti settoriali specifici non richiedano soluzioni differenti. È opportuno pertanto allineare a detta decisione alcune definizioni, gli obblighi generali degli operatori economici, la presunzione di conformità, le norme sulla marcatura CE, le prescrizioni relative agli organismi di valutazione della conformità e alle procedure di notifica, nonché le disposizioni riguardanti le procedure relative a prodotti che comportano rischi. Il regolamento (UE) n. 1025/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 ottobre 2012, sulla normazione europea (9), prevede una procedura per le obiezioni alle norme armonizzate laddove tali norme non soddisfino completamente le prescrizioni della presente direttiva.
(7)
Al fine di facilitare la comprensione e l’applicazione uniforme della presente direttiva da parte degli operatori economici e delle autorità nazionali, è opportuno chiarire l’ambito di applicazione e le definizioni della direttiva 94/25/CE. In particolare, è opportuno chiarire che i mezzi anfibi sono esclusi dall’ambito di applicazione della presente direttiva. È inoltre necessario specificare che tipi di canoe e kayak sono esclusi dall’ambito di applicazione della presente direttiva e chiarire che quest’ultima riguarda solo le moto d’acqua destinate ad attività sportive e ricreative.
(8)
È inoltre opportuno fornire le definizioni di «unità da diporto costruita per uso personale», di «lunghezza dello scafo» e di «importatore privato» specifiche a questo settore al fine di facilitare la comprensione e l’applicazione uniforme della presente direttiva. È necessario estendere l’attuale definizione di «motore di propulsione» anche alle soluzioni di propulsione innovative.
(9)
I prodotti oggetto della presente direttiva che sono immessi sul mercato dell’Unione o messi in servizio dovrebbero soddisfare la pertinente normativa dell’Unione e gli operatori economici dovrebbero essere responsabili della conformità dei prodotti, in funzione del loro ruolo rispettivo nella catena di fornitura, in modo da garantire un elevato livello di protezione degli interessi pubblici, quali la salute e la sicurezza e la protezione dei consumatori e dell’ambiente, e da garantire una concorrenza leale sul mercato dell’Unione.
(10)
Tutti gli operatori economici che intervengono nella catena di fornitura e di distribuzione dovrebbero adottare opportune misure per garantire che i prodotti oggetto della presente direttiva non mettano in pericolo la salute e la sicurezza delle persone, le cose o l’ambiente quando siano fabbricati in modo corretto e sottoposti ad una corretta manutenzione e che siano messi a disposizione sul mercato solo i prodotti che soddisfano la pertinente normativa dell’Unione. La presente direttiva dovrebbe prevedere una ripartizione chiara e proporzionata degli obblighi corrispondenti al ruolo di ogni operatore nella catena di fornitura e di distribuzione.
(11)
Poiché taluni compiti possono essere assolti solo dal fabbricante, è necessario distinguere chiaramente tra fabbricante e operatori successivi nella catena di distribuzione. Occorre anche distinguere chiaramente tra importatore e distributore, in quanto l’importatore introduce nel mercato dell’Unione prodotti originari di paesi terzi. L’importatore dovrebbe dunque assicurarsi che tali prodotti siano conformi alle pertinenti prescrizioni dell’Unione.
(12)
Il fabbricante, che possiede conoscenze dettagliate del processo di progettazione e di produzione, è nella posizione migliore per eseguire la procedura completa di valutazione della conformità. La valutazione della conformità dovrebbe quindi rimanere obbligo del solo fabbricante.
(13)
È necessario garantire che i prodotti oggetto della presente direttiva che entrano nel mercato dell’Unione da paesi terzi siano conformi a tutte le prescrizioni dell’Unione applicabili e, in particolare, che i fabbricanti abbiano eseguito adeguate procedure di valutazione in relazione a tali prodotti. È pertanto opportuno prevedere che gli importatori si assicurino che i prodotti che immettono sul mercato siano conformi alle prescrizioni applicabili e che non immettano sul mercato prodotti che non sono conformi a tali prescrizioni o sono pericolosi. Per lo stesso motivo è anche opportuno prevedere che gli importatori si assicurino che siano state eseguite procedure di valutazione della conformità e che la marcatura CE e la documentazione predisposta dai fabbricanti siano disponibili per controlli da parte delle autorità di vigilanza.
(14)
Se il distributore mette a disposizione sul mercato un prodotto oggetto della presente direttiva dopo che questo sia stato immesso sul mercato dal fabbricante o dall’importatore, esso dovrebbe agire con la dovuta diligenza per garantire che la manipolazione del prodotto da parte sua non incida negativamente sulla conformità. Sia gli importatori che i distributori sono tenuti ad agire con la dovuta diligenza in relazione alle prescrizioni applicabili ogniqualvolta immettono o mettono a disposizione prodotti sul mercato.
(15)
All’atto dell’immissione sul mercato di un prodotto oggetto della presente direttiva, gli importatori dovrebbero indicare sul prodotto il proprio nome e l’indirizzo al quale possono essere contattati. Dovrebbero essere previste eccezioni qualora le dimensioni o la natura di un componente non consentano tale indicazione.
(16)
Qualsiasi operatore economico che immetta sul mercato un prodotto con il proprio nome o marchio commerciale oppure modifichi un prodotto in modo tale da incidere sulla conformità alle prescrizioni applicabili dovrebbe essere considerato il fabbricante e dovrebbe pertanto assumersi i relativi obblighi.
(17)
I distributori e gli importatori, vista la loro vicinanza al mercato, dovrebbero essere coinvolti nei compiti di vigilanza del mercato eseguiti dalle competenti autorità nazionali e dovrebbero essere disposti a parteciparvi attivamente, fornendo a tali autorità tutte le informazioni necessarie sul prodotto in questione.
(18)
L’importazione nell’Unione di imbarcazioni da diporto e di moto d’acqua originari di paesi terzi da parte di persone fisiche o giuridiche stabilite nell’Unione è una caratteristica specifica di questo settore. Tuttavia, la direttiva 94/25/CE contiene un numero limitato di disposizioni che si applicano o che si potrebbe considerare si applichino agli importatori privati per quanto riguarda l’esecuzione della valutazione della conformità (valutazione post-costruzione). Pertanto, è necessario chiarire gli altri obblighi degli importatori privati che in linea di principio dovrebbero essere armonizzati con quelli dei fabbricanti, con alcune eccezioni relative al carattere non commerciale delle loro attività.
(19)
Garantire la rintracciabilità di un prodotto in tutta la catena di fornitura contribuisce a semplificare la vigilanza del mercato e a migliorarne l’efficienza. Un sistema efficiente di rintracciabilità facilita il compito delle autorità di vigilanza del mercato di rintracciare gli operatori economici che hanno messo a disposizione sul mercato prodotti non conformi.
(20)
Per ragioni di chiarezza e di coerenza con altre direttive fondate sul nuovo approccio, è necessario specificare in modo esplicito che i prodotti oggetto della presente direttiva possono essere immessi sul mercato o messi in servizio unicamente se soddisfano la prescrizione generale di non mettere in pericolo la salute e la sicurezza delle persone, le cose o l’ambiente, e solo a condizione che soddisfino i requisiti essenziali stabiliti nella presente direttiva.
(21)
Per quanto riguarda i motori adattati per uso marino come motori di propulsione, nel caso in cui il motore di origine sia già omologato conformemente alla direttiva 97/68/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 1997, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative ai provvedimenti da adottare contro l’emissione di inquinanti gassosi e particolato inquinante prodotti dai motori a combustione interna destinati all’installazione su macchine mobili non stradali (10), o al regolamento (CE) n. 595/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 giugno 2009, relativo all’omologazione dei veicoli a motore e dei motori riguardo alle emissioni dei veicoli pesanti (euro VI) e all’accesso alle informazioni relative alla riparazione e alla manutenzione del veicolo (11), le persone che adattano i motori dovrebbero poter fare affidamento sulla prova di conformità rilasciata dal fabbricante del motore originale qualora tali adattamenti non abbiano alterato le caratteristiche di emissione di gas di scarico.
(22)
Nella relazione sulle possibilità di ulteriori miglioramenti delle caratteristiche ambientali dei motori delle imbarcazioni da diporto, presentata a norma dell’articolo 2 della direttiva 2003/44/CE, sono state valutate opzioni per ridurre ulteriormente i limiti di emissione di gas di scarico dei motori delle imbarcazioni da diporto. Tale relazione ha concluso che è opportuno fissare limiti più severi di quelli previsti nella direttiva 2003/44/CE. Tali limiti dovrebbero essere fissati ad un livello che rifletta l’evoluzione tecnica delle tecnologie più pulite per i motori marini e che permetta di progredire verso l’armonizzazione dei limiti di emissione di gas di scarico a livello mondiale. I limiti di CO dovrebbero invece essere innalzati per consentire una significativa riduzione di altri inquinanti atmosferici al fine di riflettere la fattibilità tecnologica e di ottenere l’applicazione più rapida possibile, garantendo nel contempo che l’impatto socioeconomico su questo settore economico sia accettabile.
(23)
A seconda della categoria di carburante e potenza, per i motori per applicazioni marine si dovrebbero utilizzare i cicli di prova descritti nella pertinente norma armonizzata e, finché sono disponibili, quelli descritti nella pertinente norma ISO, tenendo conto dei valori fissati all’allegato I, parte B, punto 2.3. È opportuno sviluppare cicli di prova per tutti i motori a combustione che fanno parte del sistema di propulsione, compresi gli impianti ibridi.
(24)
I carburanti di prova utilizzati per valutare la conformità delle imbarcazioni ai limiti di emissione di gas di scarico dovrebbero rispecchiare la composizione dei carburanti utilizzati nel mercato in questione e pertanto si dovrebbero usare carburanti di prova europei per l’omologazione nell’Unione. Tuttavia, poiché i fabbricanti di paesi terzi possono non avere accesso ai carburanti di riferimento europei, occorre permettere alle autorità di omologazione di accettare che i motori siano testati con altri carburanti di riferimento. La scelta dei carburanti di riferimento, tuttavia, dovrebbe limitarsi alle specifiche previste dalla pertinente norma ISO al fine di garantire la qualità e la comparabilità dei risultati delle prove.
(25)
Al fine di contribuire alla protezione dell’ambiente marino, è opportuno adottare una prescrizione che imponga l’installazione obbligatoria di serbatoi sulle unità da diporto fornite di servizi igienici.
(26)
Le statistiche sugli incidenti mostrano che il rischio di rovesciamento delle imbarcazioni da diporto multiscafo abitabili è basso. Nonostante il rischio ridotto, è opportuno considerare che esiste un rischio di rovesciamento delle imbarcazioni da diporto multiscafo abitabili e, se suscettibili di rovesciamento, tali imbarcazioni dovrebbero restare a galla in posizione rovesciata e offrire la possibilità di evacuazione.
(27)
Conformemente al principio di sussidiarietà, le disposizioni della presente direttiva non dovrebbero pregiudicare la facoltà degli Stati membri di adottare le prescrizioni che reputino necessarie in materia di navigazione in determinate acque ai fini della tutela dell’ambiente, anche dall’inquinamento acustico, e della configurazione delle vie navigabili, nonché per garantire la sicurezza sulle vie navigabili, purché tali disposizioni non obblighino ad apportare modifiche alle unità da diporto conformi alla presente direttiva e siano giustificate e proporzionate agli obiettivi da raggiungere.
(28)
La marcatura CE, che indica la conformità di un prodotto, è la conseguenza visibile di un intero processo che comprende la valutazione della conformità in senso lato. I principi generali che disciplinano la marcatura CE sono enunciati nel regolamento (CE) n. 765/2008. Nella presente direttiva dovrebbero essere fissate norme relative all’apposizione della marcatura CE sulle unità da diporto, sui componenti e sui motori di propulsione. È opportuno estendere l’obbligo di apporre la marcatura CE anche a tutti i motori entrobordo ed entrobordo con comando a poppa senza scarico integrato considerati conformi alle prescrizioni essenziali stabilite nella presente direttiva.
(29)
È indispensabile chiarire per i fabbricanti, gli importatori privati e gli utenti che, apponendo la marcatura CE sul prodotto, il fabbricante ne dichiara la conformità a tutte le prescrizioni applicabili e se ne assume la piena responsabilità.
(30)
La marcatura CE dovrebbe essere l’unica marcatura di conformità da cui risulti che il prodotto oggetto della presente direttiva è conforme alla normativa di armonizzazione dell’Unione. È tuttavia opportuno permettere l’uso di altre marcature, purché contribuiscano a migliorare la protezione dei consumatori e non siano disciplinate dalla normativa di armonizzazione dell’Unione.
(31)
Per garantire il rispetto delle prescrizioni essenziali, è necessario stabilire adeguate procedure di valutazione della conformità cui i fabbricanti devono attenersi. Tali procedure dovrebbero essere stabilite facendo riferimento ai moduli di valutazione della conformità di cui alla decisione n. 768/2008/CE. Tali procedure dovrebbero essere concepite in funzione del grado di rischio che possono comportare le unità da diporto, i motori e i componenti. Pertanto, per ogni categoria di conformità dovrebbe essere prevista una procedura adeguata o la possibilità di scegliere tra varie procedure equivalenti.
(32)
L’esperienza ha dimostrato che è opportuno consentire una più ampia gamma di moduli di valutazione della conformità per i componenti. Riguardo alla valutazione della conformità alle prescrizioni sulle emissioni di gas di scarico e sulle emissioni acustiche, si dovrebbe distinguere tra i casi in cui le norme armonizzate sono state utilizzate e i casi in cui non lo sono state, dato che in questi ultimi casi è giustificato esigere una procedura di valutazione della conformità più rigorosa. Inoltre è opportuno eliminare, perché superflua, la possibilità di usare i dati sull’imbarcazione di riferimento ai fini delle prove per le emissioni acustiche, dal momento che non è stata utilizzata nella pratica.
(33)
Al fine di fornire informazioni chiare circa l’ambiente operativo accettabile delle unità da diporto, i titoli delle categorie di progettazione delle unità da diporto dovrebbero essere basati unicamente sulle condizioni ambientali essenziali per la navigazione, ossia la forza del vento e l’altezza d’onda significativa. Quattro categorie di progettazione, A, B, C e D, precisano le scale di forza del vento e di altezza d’onda significativa ai fini della progettazione e sono corredate di note esplicative.
(34)
La direttiva 94/25/CE contiene norme sulla valutazione post-costruzione delle imbarcazioni da diporto condotta da qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita nell’Unione che immette il prodotto sul mercato o lo mette in servizio nel caso in cui il fabbricante non ottemperi alle responsabilità relative alla conformità del prodotto alla direttiva. Per ragioni di coerenza, è opportuno estendere l’ambito di applicazione della valutazione post-costruzione per coprire non solo le imbarcazioni da diporto, ma anche le moto d’acqua. Ai fini di chiarezza, è opportuno specificare in quali situazioni si può utilizzare la valutazione post-costruzione. Inoltre, con riguardo all’importazione, è opportuno limitare il suo uso ai casi di importazione non commerciale da parte di importatori privati per evitare abusi della valutazione post-costruzione a scopi commerciali. È altresì necessario ampliare l’obbligo della persona che chiede la valutazione post-costruzione di fornire documenti all’organismo notificato al fine di garantire un’attendibile valutazione della conformità del prodotto da parte dell’organismo notificato.
(35)
Poiché è necessario garantire un livello uniformemente elevato delle prestazioni degli organismi che effettuano la valutazione della conformità dei prodotti oggetto della presente direttiva in tutta l’Unione e dal momento che tutti questi organismi dovrebbero svolgere le loro funzioni allo stesso livello e in condizioni di concorrenza leale, è opportuno stabilire prescrizioni obbligatorie per gli organismi di valutazione della conformità che desiderano essere notificati al fine di fornire servizi di valutazione della conformità a norma della presente direttiva.
(36)
Per garantire un livello coerente di qualità nella prestazione della valutazione della conformità dei prodotti oggetto della presente direttiva, è necessario non solo consolidare le prescrizioni cui si devono attenere gli organismi di valutazione della conformità che desiderano essere notificati, ma anche, parallelamente, stabilire le prescrizioni cui si devono attenere le autorità di notifica e gli altri organismi coinvolti nella valutazione, nella notifica e nel monitoraggio degli organismi notificati.
(37)
Il regolamento (CE) n. 765/2008 completa e rafforza l’attuale quadro in materia di vigilanza del mercato dei prodotti oggetto della normativa di armonizzazione dell’Unione, compresi i prodotti oggetto della presente direttiva. Pertanto, gli Stati membri dovrebbero organizzare ed effettuare la vigilanza del mercato per tali prodotti conformemente a tale regolamento e, se del caso, alla direttiva 2001/95/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 3 dicembre 2001, relativa alla sicurezza generale dei prodotti (12).
(38)
Per aumentare la trasparenza e ridurre i tempi procedurali è necessario migliorare l’attuale procedura di salvaguardia che consente alla Commissione di esaminare la giustificazione di una misura adottata da uno Stato membro nei confronti di prodotti che ritiene non conformi, con l’obiettivo di renderla più efficiente e di valorizzare le competenze disponibili negli Stati membri.
(39)
Il sistema attuale dovrebbe essere completato da una procedura che consenta alle parti interessate di essere informate delle misure adottate nei confronti dei prodotti oggetto della presente direttiva che comportano un rischio per la salute e la sicurezza delle persone o per altri aspetti legati alla tutela dell’interesse pubblico. Esso dovrebbe consentire inoltre alle autorità di vigilanza del mercato, in cooperazione con gli operatori economici interessati, di intervenire in una fase precoce per quanto riguarda tali prodotti.
(40)
Nei casi in cui gli Stati membri e la Commissione concordino sul fatto che una misura adottata da uno Stato membro sia giustificata, non dovrebbero essere previsti ulteriori interventi da parte della Commissione.
(41)
Al fine di tener conto dei progressi delle conoscenze tecniche e dei nuovi dati scientifici, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea per modificare l’allegato I, punti 2.3, 2.4 e 2.5 nonché la parte B, sezione 3, e la parte C, sezione 3, nonché gli allegati V, VII e IX. In futuro, ciò consentirà alla Commissione di includere cicli di prova per motori ibridi e di introdurre carburanti di prova miscelati con biocarburanti nella tabella dei carburanti di prova una volta che tali carburanti di prova siano stati accettati a livello internazionale. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(42)
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione della presente direttiva, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 febbraio 2011, che stabilisce le regole e i principi generali relativi alle modalità di controllo da parte degli Stati membri dell’esercizio delle competenze di esecuzione attribuite alla Commissione (13).
(43)
Per l’adozione di atti di esecuzione con cui si chiede allo Stato membro notificante di adottare le necessarie misure correttive nei confronti degli organismi notificati che non soddisfano o non soddisfano più le prescrizioni relative alla loro notifica, si dovrebbe far ricorso alla procedura consultiva.
(44)
Per l’adozione di atti di esecuzione intesi a garantire l’applicazione uniforme della presente direttiva, in particolare per quanto riguarda le disposizioni aggiuntive di cui all’articolo 24 sulle procedure di valutazione della conformità e le prescrizioni relative alle categorie di progettazione delle unità da diporto, all’identificazione delle unità da diporto, alla targhetta del costruttore, al manuale del proprietario, all’impianto del gas, alla prevenzione degli scarichi, al questionario informativo e ai fanali di navigazione, si dovrebbe far ricorso alla procedura d’esame.
(45)
La Commissione dovrebbe determinare, mediante atti di esecuzione e, in virtù della loro natura speciale, senza applicare il regolamento (UE) n. 182/2011, se le misure adottate dagli Stati membri in relazione ad un prodotto che comporti un rischio per la salute o la sicurezza delle persone, per le cose o per l’ambiente siano giustificate.
(46)
Ove sussistano, in casi debitamente giustificati connessi alla valutazione della conformità, alle categorie di progettazione delle unità da diporto, ai fanali di navigazione, alla prevenzione degli scarichi e agli apparecchi a gas che comportano un rischio per la salute o la sicurezza delle persone, per le cose o per l’ambiente, imperativi motivi di urgenza, la Commissione dovrebbe adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili.
(47)
In linea con la prassi in uso, il comitato istituito dalla presente direttiva può svolgere un ruolo utile esaminando le questioni concernenti l’applicazione della presente direttiva che possono essere sollevate dal suo presidente o dal rappresentante di uno Stato membro conformemente al suo regolamento interno.
(48)
Per garantire il monitoraggio e l’efficacia della presente direttiva, gli Stati membri dovrebbero compilare un questionario sull’applicazione della presente direttiva. La Commissione dovrebbe in seguito redigere e pubblicare una relazione sull’applicazione della presente direttiva.
(49)
Gli Stati membri dovrebbero stabilire le norme sulle sanzioni applicabili in caso di violazione della presente direttiva e garantirne l’applicazione. Tali sanzioni dovrebbero essere effettive, proporzionate e dissuasive.
(50)
Per concedere ai fabbricanti e ad altri operatori economici il tempo sufficiente per adeguarsi alle prescrizioni stabilite dalla presente direttiva, è necessario prevedere un congruo periodo transitorio dopo l’entrata in vigore della presente direttiva, durante il quale i prodotti conformi alla direttiva 94/25/CE possano ancora essere immessi sul mercato.
(51)
Per facilitare l’applicazione della presente direttiva da parte di piccoli e medi fabbricanti di motori di propulsione fuoribordo ad accensione comandata con una potenza pari o inferiore a 15 kW e per consentire loro di adeguarsi alle nuove prescrizioni, è opportuno prevedere un periodo transitorio specifico per tali fabbricanti.
(52)
Poiché l’obiettivo della presente direttiva, segnatamente garantire un livello elevato di protezione della salute e della sicurezza umana e di tutela dell’ambiente, al contempo garantendo il funzionamento del mercato interno mediante l’introduzione di prescrizioni armonizzate per i prodotti oggetto della presente direttiva e di requisiti minimi in materia di vigilanza del mercato, non può essere conseguito in misura sufficiente dagli Stati membri ma, a motivo della sua portata e dei suoi effetti, può essere conseguito meglio a livello di Unione, quest’ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato sull’Unione europea. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale obiettivo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(53)
È opportuno pertanto abrogare la direttiva 94/25/CE,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto
La presente direttiva stabilisce i requisiti per la progettazione e la fabbricazione dei prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, e le norme sulla loro libera circolazione nell’Unione.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. La presente direttiva si applica ai seguenti prodotti:
a)
imbarcazioni da diporto e imbarcazioni da diporto parzialmente completate;
b)
moto d’acqua e moto d’acqua parzialmente completate;
c)
componenti elencati all’allegato II se immessi sul mercato dell’Unione separatamente, in prosieguo denominati «componenti»;
d)
motori di propulsione installati o specificamente destinati a essere installati su o in unità da diporto;
e)
motori di propulsione installati su o in unità da diporto oggetto di una modifica rilevante del motore;
f)
unità da diporto oggetto di una trasformazione rilevante.
2. La presente direttiva non si applica ai seguenti prodotti:
a)
per quanto riguarda i requisiti di progettazione e di costruzione di cui all’allegato I, parte A:
i)
unità da diporto destinate unicamente alle regate, comprese le imbarcazioni a remi e le imbarcazioni per l’addestramento al canottaggio, e identificate in tal senso dal fabbricante;
ii)
canoe e kayak progettati unicamente per la propulsione umana, gondole e pedalò;
iii)
tavole da surf progettate unicamente per la propulsione eolica e per essere manovrate da una o più persone in piedi;
iv)
tavole da surf;
v)
riproduzioni storiche originali e singole di unità da diporto storiche, progettate prima del 1950, ricostruite principalmente con i materiali originali e identificate in tal senso dal fabbricante;
vi)
unità da diporto sperimentali, a condizione che non siano immesse sul mercato dell’Unione;
vii)
unità da diporto costruite per uso personale, a condizione che non siano successivamente immesse sul mercato dell’Unione durante un periodo di cinque anni a decorrere dalla messa in servizio dell’unità da diporto;
viii)
unità da diporto specificamente destinate a essere dotate di equipaggio e a trasportare passeggeri a fini commerciali, fatto salvo il paragrafo 3, indipendentemente dal numero di passeggeri;
ix)
sommergibili;
x)
veicoli a cuscino d’aria;
xi)
aliscafi;
xii)
unità da diporto a vapore a combustione esterna, alimentate a carbone, coke, legna, petrolio o gas;
xiii)
mezzi anfibi, ossia veicoli a motore, su ruote o cingoli, in grado di operare sia sull’acqua sia sulla terraferma;
b)
per quanto riguarda i requisiti relativi alle emissioni di scarico di cui all’allegato I, parte B:
i)
motori di propulsione installati o specificamente destinati a essere installati sui seguenti prodotti:
-
unità da diporto destinate unicamente alle regate e identificate in tal senso dal fabbricante,
-
unità da diporto sperimentali, a condizione che non siano immesse sul mercato dell’Unione,
-
unità da diporto specificamente destinate a essere dotate di equipaggio e a trasportare passeggeri a fini commerciali, fatto salvo il paragrafo 3, indipendentemente dal numero di passeggeri,
-
sommergibili,
-
veicoli a cuscino d’aria,
-
aliscafi,
-
mezzi anfibi, ossia veicoli a motore, su ruote o cingoli, in grado di operare sia sull’acqua sia sulla terraferma;
ii)
riproduzioni originali e singole di motori di propulsione storici, basati su un progetto anteriore al 1950, non prodotti in serie e montati sulle unità da diporto di cui alla lettera a), punti v) o vii);
iii)
motori di propulsione costruiti per uso personale, a condizione che non siano successivamente immessi sul mercato dell’Unione durante un periodo di cinque anni a decorrere dalla messa in servizio dell’unità da diporto;
c)
per quanto riguarda i requisiti per le emissioni acustiche di cui all’allegato I, parte C:
i)
tutte le unità da diporto di cui alla lettera b);
ii)
unità da diporto costruite per uso personale, a condizione che non siano successivamente immesse sul mercato dell’Unione durante un periodo di cinque anni a decorrere dalla messa in servizio dell’unità da diporto.
3. Il fatto che la stessa unità da diporto possa essere utilizzata anche per noleggio o per l’addestramento per attività sportive e ricreative non la esclude dall’ambito d’applicazione della presente direttiva quando è immessa sul mercato dell’Unione a fini di diporto.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
1)
«unità da diporto», un’imbarcazione da diporto o una moto d’acqua;
2)
«imbarcazione da diporto», un’unità da diporto di qualsiasi tipo, escluse le moto d’acqua, destinata ad attività sportive e ricreative con lunghezza dello scafo compresa tra 2,5 e 24 metri, indipendentemente dal mezzo di propulsione;
3)
«moto d’acqua», un’unità da diporto destinata ad attività sportive e ricreative con lunghezza dello scafo inferiore a 4 metri che utilizza un motore di propulsione con una pompa a getto d’acqua come fonte primaria di propulsione e destinata a essere azionata da una o più persone sedute, in piedi, o inginocchiate sullo scafo, anziché al suo interno;
4)
«unità da diporto costruita per uso personale», un’unità da diporto costruita prevalentemente dal suo utente futuro per il proprio uso personale;
5)
«motore di propulsione», qualsiasi motore a combustione interna, ad accensione comandata o spontanea, utilizzato direttamente o indirettamente a fini di propulsione;
6)
«modifica rilevante del motore», la modifica di un motore di propulsione che potrebbe avere per effetto il superamento dei valori limite di emissione stabiliti all’allegato I, parte B, o che determina un aumento superiore al 15 % della potenza nominale del motore;
7)
«trasformazione rilevante dell’imbarcazione», una trasformazione di un’unità da diporto che ne modifica il mezzo di propulsione, che comporta una modifica rilevante del motore o che altera l’unità da diporto in misura tale che potrebbe non soddisfare i requisiti essenziali applicabili in materia di sicurezza e ambiente previsti dalla presente direttiva;
8)
«mezzo di propulsione», il metodo con cui è assicurata la propulsione dell’unità da diporto;
9)
«famiglia di motori», il raggruppamento, effettuato dal fabbricante, di motori che, per la loro progettazione, presentano caratteristiche di emissione di gas di scarico o acustiche simili;
10)
«lunghezza dello scafo», la lunghezza dello scafo misurata conformemente alla norma armonizzata;
11)
«messa a disposizione sul mercato», la fornitura di un prodotto per la distribuzione, il consumo o l’uso sul mercato dell’Unione nel quadro di un’attività commerciale, a titolo oneroso o gratuito;
12)
«immissione sul mercato», la prima messa a disposizione di un prodotto sul mercato dell’Unione;
13)
«messa in servizio», il primo impiego nell’Unione di un prodotto oggetto della presente direttiva da parte del suo utilizzatore finale;
14)
«fabbricante», qualsiasi persona fisica o giuridica che fabbrica un prodotto o lo fa progettare o fabbricare e lo commercializza sotto il proprio nome o marchio;
15)
«rappresentante autorizzato», qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita nell’Unione che ha ricevuto dal fabbricante un mandato scritto che la autorizza ad agire per suo conto in relazione a determinati compiti;
16)
«importatore», qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita nell’Unione che immette sul mercato dell’Unione un prodotto originario di un paese terzo;
17)
«importatore privato», qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita nell’Unione che importa nell’Unione, nel quadro di un’attività non commerciale, un prodotto originario di un paese terzo al fine della sua messa in servizio per uso proprio;
18)
«distributore», qualsiasi persona fisica o giuridica nella catena di fornitura, diversa dal fabbricante o dall’importatore, che mette a disposizione sul mercato un prodotto;
19)
«operatori economici», il fabbricante, il rappresentante autorizzato, l’importatore e il distributore;
20)
«norma armonizzata», una norma armonizzata quale definita all’articolo 2, punto 1, lettera c), del regolamento (UE) n. 1025/2012;
21)
«accreditamento», l’accreditamento quale definito all’articolo 2, punto 10, del regolamento (CE) n. 765/2008;
22)
«organismo nazionale di accreditamento», un organismo nazionale di accreditamento quale definito all’articolo 2, punto 11, del regolamento (CE) n. 765/2008;
23)
«valutazione della conformità», la procedura atta a dimostrare se le prescrizioni della presente direttiva relative ad un prodotto siano state rispettate;
24)
«organismo di valutazione della conformità», un organismo che svolge attività di valutazione della conformità, fra cui tarature, prove, certificazioni e ispezioni;
25)
«richiamo», qualsiasi provvedimento volto a ottenere la restituzione di un prodotto che è già stato messo a disposizione dell’utilizzatore finale;
26)
«ritiro», qualsiasi provvedimento volto a impedire la messa a disposizione sul mercato di un prodotto nella catena di fornitura;
27)
«vigilanza del mercato», le attività svolte e i provvedimenti adottati dalle pubbliche autorità per garantire che i prodotti siano conformi ai requisiti applicabili stabiliti nella normativa di armonizzazione dell’Unione e non pregiudichino la salute, la sicurezza o qualsiasi altro aspetto legato alla tutela dell’interesse pubblico;
28)
«marcatura CE», una marcatura mediante cui il fabbricante indica che il prodotto è conforme ai requisiti applicabili stabiliti nella normativa di armonizzazione dell’Unione che ne prevede l’apposizione;
29)
«normativa di armonizzazione dell’Unione», la normativa dell’Unione che armonizza le condizioni di commercializzazione dei prodotti.
Articolo 4
Requisiti essenziali
1. I prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, possono essere messi a disposizione o messi in servizio solo se non mettono in pericolo la salute e la sicurezza delle persone, le cose o l’ambiente quando siano sottoposti a manutenzione in modo corretto e utilizzati conformemente alla loro destinazione, e solo a condizione che soddisfino i requisiti essenziali di cui all’allegato I.
2. Gli Stati membri garantiscono che i prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, non siano messi a disposizione sul mercato o messi in servizio salvo che essi soddisfino i requisiti di cui al paragrafo 1.
Articolo 5
Disposizioni nazionali in materia di navigazione
La presente direttiva non osta a che gli Stati membri adottino disposizioni sulla navigazione in determinate acque per proteggere l’ambiente e la configurazione delle vie navigabili e per garantire la sicurezza sulle vie navigabili, purché tali disposizioni non comportino l’obbligo di modificare unità da diporto conformi alla presente direttiva e siano giustificate e proporzionate.
Articolo 6
Libera circolazione
1. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato o, fatto salvo l’articolo 5, la messa in servizio nel loro territorio di unità da diporto conformi alla presente direttiva.
2. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato di unità da diporto parzialmente completate nel caso in cui il fabbricante o l’importatore dichiari, conformemente all’allegato III, che sono destinate a essere completate da altri.
3. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato o la messa in servizio di componenti conformi alla presente direttiva destinati a essere incorporati in unità da diporto conformemente alla dichiarazione del fabbricante o dell’importatore di cui all’articolo 15.
4. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato o la messa in servizio dei seguenti motori di propulsione:
a)
motori, anche se non installati in unità da diporto, conformi alla presente direttiva;
b)
motori installati in unità da diporto e omologati conformemente alla direttiva 97/68/CE che sono conformi ai limiti di emissione della fase III A, della fase III B o della fase IV per i motori ad accensione spontanea (AS) utilizzati in applicazioni diverse dalla propulsione di navi della navigazione interna, di locomotive e di automotrici ferroviarie, come previsto all’allegato I, punto 4.1.2, di tale direttiva, conformi alla presente direttiva, ad esclusione dei requisiti relativi alle emissioni di scarico di cui all’allegato I, parte B;
c)
motori installati in unità da diporto e omologati conformemente al regolamento (CE) n. 595/2009, conformi alla presente direttiva, ad esclusione dei requisiti relativi alle emissioni di scarico di cui all’allegato I, parte B.
Il primo comma, lettere b) e c), si applica a condizione che, in caso di adattamento di un motore ai fini dell’installazione in un’unità da diporto, la persona che procede all’adattamento assicuri che quest’ultimo tenga pienamente conto dei dati e delle altre informazioni resi disponibili dal fabbricante del motore per garantire che, se installato secondo le istruzioni d’installazione fornite dalla persona che adatta il motore, quest’ultimo continuerà a soddisfare i requisiti relativi alle emissioni di scarico di cui alla direttiva 97/68/CE o al regolamento (CE) n. 595/2009, come dichiarato dal fabbricante del motore. La persona che adatta il motore dichiara, ai sensi dell’articolo 15, che il motore continuerà a soddisfare i requisiti relativi alle emissioni di scarico di cui alla direttiva 97/68/CE o al regolamento (CE) n. 595/2009, come dichiarato dal fabbricante del motore, se installato secondo le istruzioni di installazione da essa fornite.
5. In occasione di fiere, mostre, dimostrazioni e altri eventi analoghi, gli Stati membri non impediscono la presentazione dei prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, che non sono conformi alla presente direttiva, purché un’indicazione visibile indichi chiaramente che detti prodotti non sono conformi alla presente direttiva e non saranno messi a disposizione o messi in servizio nell’Unione fino a che non saranno resi conformi.
CAPO II
OBBLIGHI DEGLI OPERATORI ECONOMICI E DEGLI IMPORTATORI PRIVATI
Articolo 7
Obblighi dei fabbricanti
1. All’atto dell’immissione dei loro prodotti sul mercato, i fabbricanti garantiscono che siano stati progettati e fabbricati conformemente ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I.
2. I fabbricanti preparano la documentazione tecnica conformemente all’articolo 25 ed eseguono, o fanno eseguire, la procedura di valutazione della conformità applicabile conformemente agli articoli da 19 a 22 e all’articolo 24.
Qualora la conformità di un prodotto ai requisiti applicabili sia stata dimostrata da tale procedura, i fabbricanti redigono una dichiarazione ai sensi dell’articolo 15 e attribuiscono e appongono la marcatura CE secondo quanto previsto agli articoli 17 e 18.
3. I fabbricanti conservano la documentazione tecnica e una copia della dichiarazione di cui all’articolo 15 per un periodo di dieci anni dalla data in cui il prodotto è stato immesso sul mercato.
4. I fabbricanti garantiscono che siano predisposte le procedure necessarie affinché la produzione in serie continui a essere conforme. Si tiene debitamente conto delle modifiche della progettazione o delle caratteristiche del prodotto nonché delle modifiche delle norme armonizzate in riferimento a cui è dichiarata la conformità di un prodotto.
Ove ritenuto opportuno alla luce dei rischi presentati da un prodotto, i fabbricanti, per proteggere la salute e la sicurezza dei consumatori, eseguono prove a campione dei prodotti messi a disposizione sul mercato, esaminano i reclami e, se necessario, tengono un registro dei reclami, dei prodotti non conformi e dei richiami di prodotti e informano i distributori di tale monitoraggio.
5. I fabbricanti garantiscono che i loro prodotti rechino un numero di tipo, di lotto o di serie o qualsiasi altro elemento che ne consenta l’identificazione, oppure, qualora le dimensioni o la natura dei componenti non lo consentano, a che le informazioni prescritte siano fornite sull’imballaggio o in un documento di accompagnamento del prodotto.
6. I fabbricanti indicano il loro nome, la loro denominazione commerciale registrata o il loro marchio registrato e l’indirizzo al quale possono essere contattati sul prodotto oppure, ove ciò non sia possibile, sull’imballaggio o in un documento di accompagnamento del prodotto. L’indirizzo indica un unico punto in cui il fabbricante può essere contattato.
7. I fabbricanti provvedono a che il prodotto sia accompagnato da istruzioni e informazioni sulla sicurezza nel manuale del proprietario in una o più lingue che possono essere facilmente comprese dai consumatori e dagli altri utilizzatori finali, secondo quanto determinato dallo Stato membro interessato.
8. I fabbricanti che ritengono o hanno motivo di credere che un prodotto che hanno immesso sul mercato non sia conforme alla presente direttiva adottano immediatamente le misure correttive necessarie per rendere conforme tale prodotto o, se del caso, per ritirarlo o richiamarlo. Inoltre, qualora il prodotto presenti un rischio, i fabbricanti ne informano immediatamente le competenti autorità nazionali degli Stati membri in cui hanno messo a disposizione il prodotto, fornendo in particolare i dettagli relativi alla non conformità e a qualsiasi misura correttiva adottata.
9. I fabbricanti, a seguito di una richiesta motivata di un’autorità nazionale competente, forniscono a quest’ultima tutte le informazioni e la documentazione necessarie per dimostrare la conformità del prodotto in una lingua che può essere facilmente compresa da tale autorità. Essi cooperano con tale autorità, su sua richiesta, a qualsiasi azione intrapresa per eliminare i rischi presentati dai prodotti che hanno immesso sul mercato.
Articolo 8
Rappresentanti autorizzati
1. Un fabbricante può, mediante mandato scritto, nominare un rappresentante autorizzato.
2. Gli obblighi di cui all’articolo 7, paragrafo 1, e l’elaborazione della documentazione tecnica non rientrano nel mandato del rappresentante autorizzato.
3. Il rappresentante autorizzato esegue i compiti specificati nel mandato ricevuto dal fabbricante. Il mandato consente al rappresentante autorizzato almeno:
a)
di tenere a disposizione delle autorità nazionali di vigilanza una copia della dichiarazione di cui all’articolo 15 e la documentazione tecnica per dieci anni dalla data in cui il prodotto è stato immesso sul mercato;
b)
a seguito di una richiesta motivata di un’autorità nazionale competente, di fornire a quest’ultima tutte le informazioni e la documentazione necessarie per dimostrare la conformità di un prodotto;
c)
di cooperare con le autorità nazionali competenti, su loro richiesta, a qualsiasi azione intrapresa per eliminare i rischi presentati dai prodotti che rientrano nel suo mandato.
Articolo 9
Obblighi degli importatori
1. Gli importatori immettono sul mercato dell’Unione solo prodotti conformi.
2. Prima di immettere un prodotto sul mercato, gli importatori si accertano che il fabbricante abbia eseguito l’appropriata procedura di valutazione della conformità. Essi si assicurano che il fabbricante abbia elaborato la documentazione tecnica, che il prodotto rechi la marcatura CE di cui all’articolo 17 e sia corredato dei documenti necessari conformemente all’articolo 15 e all’allegato I, parte A, punto 2.5, all’allegato I, parte B, punto 4, e all’allegato I, parte C, punto 2, e che il fabbricante abbia rispettato le prescrizioni di cui all’articolo 7, paragrafi 5 e 6.
Se l’importatore ritiene o ha motivo di credere che un prodotto non sia conforme ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I, esso non immette il prodotto sul mercato finché non sia stato reso conforme. Inoltre, qualora il prodotto presenti un rischio, l’importatore ne informa il fabbricante e le autorità di vigilanza del mercato.
3. Gli importatori indicano sul prodotto oppure, ove ciò non sia possibile nel caso di componenti, sull’imballaggio o in un documento che accompagna il prodotto il loro nome, la loro denominazione commerciale registrata o il loro marchio registrato e l’indirizzo al quale possono essere contattati.
4. Gli importatori assicurano che il prodotto sia accompagnato da istruzioni e informazioni sulla sicurezza nel manuale del proprietario in una o più lingue che possono essere facilmente comprese dai consumatori e dagli altri utilizzatori finali, secondo quanto determinato dallo Stato membro interessato.
5. Gli importatori garantiscono che, mentre un prodotto è sotto la loro responsabilità, le condizioni di immagazzinamento o di trasporto non ne mettano a rischio la conformità ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I.
6. Ove ritenuto opportuno alla luce dei rischi presentati da un prodotto, gli importatori, per proteggere la salute e la sicurezza dei consumatori, eseguono prove a campione dei prodotti messi a disposizione sul mercato, esaminano i reclami e, se necessario, tengono un registro dei reclami, dei prodotti non conformi e dei richiami di prodotti e informano i distributori di tale monitoraggio.
7. Gli importatori che ritengono o hanno motivo di credere che un prodotto che hanno immesso sul mercato non sia conforme alla presente direttiva adottano immediatamente le misure correttive necessarie per rendere conforme tale prodotto o, se del caso, per ritirarlo o richiamarlo. Inoltre, qualora il prodotto presenti un rischio, gli importatori ne informano immediatamente le competenti autorità nazionali degli Stati membri in cui hanno messo a disposizione il prodotto, fornendo in particolare i dettagli relativi alla non conformità e a qualsiasi misura correttiva adottata.
8. Per un periodo di dieci anni a decorrere dalla data in cui il prodotto è stato immesso sul mercato, gli importatori tengono una copia della dichiarazione di cui all’articolo 15 a disposizione delle autorità di vigilanza del mercato e assicurano che la documentazione tecnica possa essere resa disponibile, su richiesta, a dette autorità.
9. Gli importatori, a seguito di una richiesta motivata di un’autorità nazionale competente, forniscono a quest’ultima tutte le informazioni e la documentazione necessarie per dimostrare la conformità di un prodotto in una lingua che può essere facilmente compresa da tale autorità. Essi cooperano con tale autorità, su sua richiesta, a qualsiasi azione intrapresa per eliminare i rischi presentati dai prodotti che hanno immesso sul mercato.
Articolo 10
Obblighi dei distributori
1. Quando mettono un prodotto a disposizione sul mercato, i distributori agiscono con la dovuta diligenza in relazione alle prescrizioni della presente direttiva.
2. Prima di mettere un prodotto a disposizione sul mercato, i distributori verificano che il prodotto rechi la marcatura CE di cui all’articolo 17, che sia accompagnato dai documenti di cui all’articolo 7, paragrafo 7, all’articolo 15, all’allegato I, parte A, punto 2.5, all’allegato I, parte B, punto 4 e all’allegato I, parte C, punto 2, nonché da istruzioni e informazioni sulla sicurezza in una o più lingue che possono essere facilmente comprese dai consumatori e dagli altri utilizzatori finali nello Stato membro in cui il prodotto deve essere messo a disposizione sul mercato e che il fabbricante e l’importatore abbiano rispettato le prescrizioni di cui all’articolo 7, paragrafi 5 e 6, e all’articolo 9, paragrafo 3.
Se il distributore ritiene o ha motivo di credere che un prodotto non sia conforme ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I, non mette il prodotto a disposizione sul mercato finché non sia stato reso conforme. Inoltre, qualora il prodotto presenti un rischio, il distributore ne informa il fabbricante o l’importatore e le autorità di vigilanza del mercato.
3. I distributori garantiscono che, mentre un prodotto è sotto la loro responsabilità, le condizioni di immagazzinamento o di trasporto non mettano a rischio la conformità ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I.
4. I distributori che ritengono o hanno motivo di credere che un prodotto che hanno messo a disposizione sul mercato non sia conforme alla presente direttiva si assicurano che siano adottate le misure correttive necessarie per rendere conforme tale prodotto o, se del caso, per ritirarlo o richiamarlo. Inoltre, qualora il prodotto presenti un rischio, i distributori ne informano immediatamente le competenti autorità nazionali degli Stati membri in cui hanno messo a disposizione sul mercato il prodotto, fornendo in particolare i dettagli relativi alla non conformità e a qualsiasi misura correttiva adottata.
5. I distributori, a seguito di una richiesta motivata di un’autorità nazionale competente, forniscono a quest’ultima tutte le informazioni e la documentazione necessarie per dimostrare la conformità del prodotto. Essi cooperano con tale autorità, su sua richiesta, a qualsiasi azione intrapresa per eliminare i rischi presentati dai prodotti che hanno messo a disposizione sul mercato.
Articolo 11
Casi in cui gli obblighi dei fabbricanti si applicano agli importatori e ai distributori
Un importatore o un distributore che immette un prodotto sul mercato con il proprio nome o marchio commerciale oppure modifica un prodotto già immesso sul mercato in modo tale da poterne influenzare la conformità ai requisiti di cui alla presente direttiva è considerato un fabbricante ai fini della presente direttiva ed è soggetto agli obblighi del fabbricante di cui all’articolo 7.
Articolo 12
Obblighi degli importatori privati
1. Se il fabbricante non ottempera alle responsabilità ai fini della conformità del prodotto alla presente direttiva, un importatore privato, prima di mettere il prodotto in servizio, si accerta che esso sia stato progettato e fabbricato conformemente ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I e assolve o fa assolvere gli obblighi del fabbricante di cui all’articolo 7, paragrafi 2, 3, 7 e 9.
2. Se la documentazione tecnica necessaria non è resa disponibile da parte del fabbricante, l’importatore privato la fa elaborare ricorrendo a competenze adeguate.
3. L’importatore privato provvede affinché il nome e l’indirizzo dell’organismo notificato che ha effettuato la valutazione della conformità del prodotto siano indicati sul prodotto.
Articolo 13
Identificazione degli operatori economici
1. Su richiesta, gli operatori economici identificano per le autorità di vigilanza del mercato:
a)
qualsiasi operatore economico che abbia fornito loro un prodotto;
b)
qualsiasi operatore economico cui essi abbiano fornito un prodotto.
Gli operatori economici sono in grado di presentare le informazioni di cui al primo comma per un periodo di dieci anni dal momento in cui sia stato loro fornito il prodotto e per un periodo di dieci anni dal momento in cui essi abbiano fornito il prodotto.
2. Gli importatori privati, su richiesta, indicano alle autorità di vigilanza del mercato l’operatore economico che ha fornito loro il prodotto.
Gli importatori privati sono in grado di presentare le informazioni di cui al primo comma per un periodo di dieci anni dal momento che sia stato loro fornito il prodotto.
CAPO III
CONFORMITÀ DEL PRODOTTO
Articolo 14
Presunzione di conformità
I prodotti conformi alle norme armonizzate o a parti di esse i cui riferimenti sono stati pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea si presumono conformi ai requisiti oggetto di dette norme o parti di esse di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I.
Articolo 15
Dichiarazione di conformità UE e dichiarazione conformemente all’allegato III
1. La dichiarazione di conformità UE attesta che è stato dimostrato il rispetto dei requisiti specificati all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I o di quelli di cui all’articolo 6, paragrafo 4, lettere b) o c).
2. La dichiarazione di conformità UE ha la struttura del modello di cui all’allegato IV della presente direttiva, contiene gli elementi specificati nei pertinenti moduli stabiliti nell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE nonché nell’allegato V della presente direttiva ed è continuamente aggiornata. Essa è tradotta nella lingua o nelle lingue richieste dallo Stato membro sul cui mercato il prodotto è messo a disposizione o messo in servizio.
3. Redigendo la dichiarazione di conformità UE, il fabbricante, l’importatore privato o la persona che adatta il motore di cui all’articolo 6, paragrafo 4, lettere b) e c), si assume la responsabilità della conformità del prodotto.
4. La dichiarazione di conformità UE di cui al paragrafo 3 accompagna i seguenti prodotti quando sono messi a disposizione sul mercato o messi in servizio:
a)
unità da diporto;
b)
componenti immessi sul mercato separatamente;
c)
motori di propulsione.
5. La dichiarazione del fabbricante o dell’importatore di cui all’allegato III per le unità da diporto parzialmente completate contiene gli elementi specificati in tale allegato e accompagna le unità da diporto parzialmente completate. Essa è tradotta nella lingua o nelle lingue richieste dallo Stato membro sul cui mercato il prodotto è messo a disposizione.
Articolo 16
Principi generali della marcatura CE
La marcatura CE è soggetta ai principi generali stabiliti all’articolo 30 del regolamento (CE) n. 765/2008.
Articolo 17
Prodotti soggetti alla marcatura CE
1. I seguenti prodotti sono soggetti alla marcatura CE quando sono messi a disposizione sul mercato o messi in servizio:
a)
unità da diporto;
b)
componenti;
c)
motori di propulsione.
2. Gli Stati membri presumono che i prodotti di cui al paragrafo 1 che recano la marcatura CE siano conformi alla presente direttiva.
Articolo 18
Norme e condizioni per l’apposizione della marcatura CE
1. La marcatura CE è apposta in modo visibile, leggibile e indelebile sui prodotti di cui all’articolo 17, paragrafo 1. Nel caso di componenti, laddove ciò non sia possibile o giustificato a causa delle dimensioni o della natura del prodotto, la marcatura CE è apposta sull’imballaggio e sui documenti di accompagnamento. Nel caso di unità da diporto, la marcatura CE è apposta sulla targhetta del costruttore dell’unità da diporto, separata dal numero d’identificazione dell’unità da diporto. Nel caso di un motore di propulsione, la marcatura CE è apposta sul motore.
2. La marcatura CE è apposta prima che il prodotto sia immesso sul mercato o messo in servizio. La marcatura CE e il numero di identificazione di cui al paragrafo 3 possono essere seguiti da un pittogramma o da qualsiasi altro marchio indicante un rischio o un impiego particolare.
3. La marcatura CE è seguita dal numero di identificazione dell’organismo notificato, qualora tale organismo intervenga nella fase di controllo della produzione o nella valutazione post-costruzione.
Il numero di identificazione dell’organismo notificato è apposto dall’organismo stesso o, in base alle sue istruzioni, dal fabbricante o dal suo rappresentante autorizzato, oppure dalla persona di cui all’articolo 19, paragrafi 2, 3 o 4.
CAPO IV
VALUTAZIONE DELLA CONFORMITÀ
Articolo 19
Procedure di valutazione della conformità applicabili
1. Il fabbricante applica le procedure indicate nei moduli di cui agli articoli 20, 21 e 22 prima dell’immissione sul mercato dei prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1.
2. L’importatore privato applica la procedura di cui all’articolo 23 prima della messa in servizio di un prodotto di cui all’articolo 2, paragrafo 1, se il fabbricante non ha effettuato la valutazione della conformità per il prodotto in questione.
3. Chiunque immetta sul mercato o metta in servizio un motore di propulsione o un’unità da diporto dopo una modifica o conversione rilevante dello stesso o della stessa, o chiunque modifichi la destinazione d’uso di un’unità da diporto non contemplata dalla presente direttiva in modo tale da farla rientrare nel suo ambito di applicazione applica la procedura di cui all’articolo 23 prima dell’immissione sul mercato o della messa in servizio del prodotto.
4. Chiunque immetta sul mercato un’unità da diporto costruita per uso personale prima della scadenza del periodo di cinque anni di cui all’articolo 2, paragrafo 2, lettera a), punto vii), applica la procedura di cui all’articolo 23 prima dell’immissione sul mercato del prodotto.
Articolo 20
Progettazione e costruzione
1. Per quanto riguarda la progettazione e la costruzione di imbarcazioni da diporto si applicano le seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
per le categorie di progettazione A e B di cui all’allegato I, parte A, punto 1:
i)
per le imbarcazioni da diporto con lunghezza dello scafo pari o superiore a 2,5 metri e inferiore a 12 metri, uno dei seguenti moduli:
-
modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto),
-
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F,
-
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità),
-
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
ii)
per le imbarcazioni da diporto con lunghezza dello scafo compresa tra 12 e 24 metri, uno dei seguenti moduli:
-
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F,
-
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità),
-
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
b)
per la categoria di progettazione C di cui all’allegato I, parte A, punto 1:
i)
per le imbarcazioni da diporto con lunghezza dello scafo pari o superiore a 2,5 metri e inferiore a 12 metri, uno dei seguenti moduli:
-
se le norme armonizzate relative all’allegato I, parte A, punti 3.2 e 3.3, sono rispettate: modulo A (controllo interno della produzione), modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto), modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F, modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità) o modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale),
-
se le norme armonizzate relative all’allegato I, parte A, punti 3.2 e 3.3, non sono rispettate: modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto), modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F, modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità) o modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
ii)
per le imbarcazioni da diporto con lunghezza dello scafo compresa tra 12 e 24 metri, uno dei seguenti moduli:
-
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F,
-
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità),
-
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
c)
per la categoria di progettazione D di cui all’allegato I, parte A, punto 1:
per le imbarcazioni da diporto con lunghezza dello scafo compresa tra 2,5 metri e 24 metri, uno dei seguenti moduli:
-
modulo A (controllo interno della produzione),
-
modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto),
-
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F,
-
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità),
-
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale).
2. Per quanto riguarda la progettazione e la costruzione di moto d’acqua si applica una delle seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
modulo A (controllo interno della produzione);
b)
modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto);
c)
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F;
d)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
e)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale).
3. Per quanto riguarda la progettazione e la costruzione di componenti si applica una delle seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F;
b)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
c)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale).
Articolo 21
Emissioni di gas di scarico
Riguardo all’emissione di gas di scarico, per i prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, lettere d) ed e), il fabbricante del motore applica le seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
se le prove sono effettuate applicando la norma armonizzata, uno dei seguenti moduli:
i)
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C, D, E o F;
ii)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
iii)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
b)
se le prove sono effettuate senza applicare la norma armonizzata, uno dei seguenti moduli:
i)
modulo B (esame UE per tipo) insieme al modulo C 1;
ii)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità).
Articolo 22
Emissioni acustiche
1. Per quanto riguarda le emissioni acustiche delle imbarcazioni da diporto dotate di motore di propulsione entrobordo o entrobordo con comando a poppa senza scarico integrato e delle imbarcazioni da diporto dotate di motore di propulsione entrobordo o entrobordo con comando a poppa senza scarico integrato oggetto di una trasformazione rilevante e successivamente immesse sul mercato entro cinque anni dalla trasformazione, il fabbricante applica le seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
se le prove sono effettuate applicando la norma armonizzata per la misurazione del rumore, uno dei seguenti moduli:
i)
modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto);
ii)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
iii)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
b)
se le prove sono effettuate senza applicare la norma armonizzata per la misurazione del rumore, il modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
c)
se per la valutazione si utilizzano il numero di Froude e il rapporto potenza/dislocamento, uno dei seguenti moduli:
i)
modulo A (controllo interno della produzione);
ii)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
iii)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale).
2. Per quanto riguarda le emissioni acustiche delle moto d’acqua, dei motori di propulsione fuoribordo e dei motori di propulsione entrobordo con comando a poppa con scarico integrato destinati all’installazione su imbarcazioni da diporto, il fabbricante della moto d’acqua o del motore applica le seguenti procedure di cui all’allegato II della decisione n. 768/2008/CE:
a)
se le prove sono effettuate applicando la norma armonizzata per la misurazione del rumore, uno dei seguenti moduli:
i)
modulo A1 (controllo interno della produzione unito a prove ufficiali del prodotto);
ii)
modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità);
iii)
modulo H (conformità basata sulla garanzia qualità totale);
b)
se le prove sono effettuate senza applicare la norma armonizzata per la misurazione del rumore, il modulo G (conformità basata sulla verifica dell’unità).
Articolo 23
Valutazione post-costruzione
La valutazione post-costruzione di cui all’articolo 19, paragrafi 2, 3 e 4 è effettuata come indicato nell’allegato V.
Articolo 24
Requisiti supplementari
1. Quando si usa il modulo B dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE, l’esame UE per tipo è effettuato secondo le modalità indicate nel punto 2, secondo trattino, di tale modulo.
Un tipo di produzione di cui al modulo B può applicarsi a più varianti di un prodotto, a condizione che:
a)
le differenze tra le varianti non influiscano sul livello di sicurezza e su altri requisiti riguardanti le prestazioni del prodotto; e
b)
le varianti del prodotto siano indicate nel corrispondente certificato di esame UE per tipo, se necessario attraverso modifiche al certificato originale.
2. Quando si usa il modulo A1 dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE, i controlli sul prodotto sono effettuati su uno o più unità da diporto che rappresentino la produzione del fabbricante e si applicano i requisiti supplementari di cui all’allegato VI della presente direttiva.
3. Non si applica la possibilità di ricorrere a organismi interni accreditati di cui ai moduli A1 e C1 dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE.
4. Quando si usa il modulo F dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE, si applica la procedura descritta all’allegato VII della presente direttiva per la valutazione della conformità ai requisiti relativi alle emissioni di gas di scarico.
5. Quando si usa il modulo C dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE, per quanto riguarda la valutazione della conformità ai requisiti relativi alle emissioni di gas di scarico della presente direttiva e se il fabbricante non opera a norma di un adeguato sistema qualità quale descritto nel modulo H dell’allegato II della decisione n. 768/2008/CE, un organismo notificato scelto dal fabbricante esegue o fa eseguire controlli sui prodotti a intervalli casuali determinati da tale organismo, al fine di verificare la qualità dei controlli interni sul prodotto. Se il livello qualitativo risulta insoddisfacente o se appare necessario verificare la validità dei dati presentati dal fabbricante, si applica la procedura di cui all’allegato VIII della presente direttiva.
Articolo 25
Documentazione tecnica
1. La documentazione tecnica di cui all’articolo 7, paragrafo 2, contiene tutti i dati e i dettagli pertinenti relativi ai mezzi utilizzati dal fabbricante per garantire la conformità del prodotto ai requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1 e all’allegato I. Essa contiene, in particolare, i documenti pertinenti elencati all’allegato IX.
2. La documentazione tecnica assicura che la progettazione, la costruzione, il funzionamento e la valutazione della conformità possano essere compresi chiaramente.
CAPO V
NOTIFICA DEGLI ORGANISMI DI VALUTAZIONE DELLA CONFORMITÀ
Articolo 26
Notifica
Gli Stati membri notificano alla Commissione e agli altri Stati membri gli organismi autorizzati a svolgere in qualità di terzi compiti di valutazione della conformità a norma della presente direttiva.
Articolo 27
Autorità notificanti
1. Gli Stati membri designano un’autorità notificante responsabile dell’istituzione ed esecuzione delle procedure necessarie per la valutazione e la notifica degli organismi di valutazione della conformità ai fini della presente direttiva e per il controllo degli organismi notificati, inclusa il rispetto delle disposizioni dell’articolo 32.
2. Gli Stati membri possono decidere che la valutazione e il controllo di cui al paragrafo 1 siano eseguiti da un organismo nazionale di accreditamento ai sensi e conformemente al regolamento (CE) n. 765/2008.
3. Se l’autorità notificante delega o altrimenti affida la valutazione, la notifica o il controllo di cui al paragrafo 1 a un organismo che non sia un ente pubblico, detto organismo è una persona giuridica e rispetta mutatis mutandis le prescrizioni di cui all’articolo 28. Inoltre, tale organismo adotta disposizioni per coprire la responsabilità civile connessa alle proprie attività.
4. L’autorità notificante si assume la piena responsabilità per i compiti svolti dall’organismo di cui al paragrafo 3.
Articolo 28
Prescrizioni relative alle autorità notificanti
1. L’autorità notificante è stabilita in modo che non sorgano conflitti di interesse con gli organismi di valutazione della conformità.
2. L’autorità notificante è organizzata e gestita in modo che sia salvaguardata l’obiettività e l’imparzialità delle sue attività.
3. L’autorità notificante è organizzata in modo che ogni decisione relativa alla notifica di un organismo di valutazione della conformità sia presa da persone competenti, diverse da quelle che hanno eseguito la valutazione.
4. L’autorità notificante non offre e non fornisce attività eseguite da organismi di valutazione della conformità né servizi di consulenza su base commerciale o concorrenziale.
5. L’autorità notificante garantisce la riservatezza delle informazioni da essa ottenute.
6. L’autorità notificante ha a sua disposizione un numero di dipendenti competenti sufficiente per l’adeguata esecuzione dei suoi compiti.
Articolo 29
Obbligo di informazione a carico delle autorità notificanti
Gli Stati membri informano la Commissione delle loro procedure per la valutazione e la notifica degli organismi di valutazione della conformità e il controllo degli organismi notificati, nonché di eventuali relative modifiche.
La Commissione rende pubbliche tali informazioni.
Articolo 30
Prescrizioni relative agli organismi notificati
1. Ai fini della notifica a norma della presente direttiva, un organismo di valutazione della conformità rispetta le prescrizioni di cui ai paragrafi da 2 a 11.
2. Un organismo di valutazione della conformità è stabilito a norma del diritto nazionale e ha personalità giuridica.
3. Un organismo di valutazione della conformità è un organismo terzo indipendente dall’organizzazione o dal prodotto che valuta.
Un organismo appartenente a un’associazione di imprese o a una federazione professionale che rappresenti le imprese coinvolte nella progettazione, nella fabbricazione, nella fornitura, nell’assemblaggio, nell’utilizzo o nella manutenzione dei prodotti che esso valuta può essere considerato un organismo di tale tipo, a condizione che siano dimostrate la sua indipendenza e l’assenza di qualsiasi conflitto di interesse.
4. Un organismo di valutazione della conformità, i suoi alti dirigenti e il personale incaricato di svolgere le funzioni di valutazione della conformità non sono né il progettista, né il fabbricante, né il fornitore, né l’installatore, né l’acquirente, né il proprietario, né l’utilizzatore o il responsabile della manutenzione dei prodotti che essi valutano, né il rappresentante di uno di tali soggetti. Ciò non preclude l’uso dei prodotti valutati che sono necessari per il funzionamento dell’organismo di valutazione della conformità o l’uso di tali prodotti per scopi privati.
L’organismo di valutazione della conformità, i suoi alti dirigenti e il personale incaricato di svolgere le funzioni di conformità non intervengono direttamente nella progettazione o fabbricazione, nella commercializzazione, nell’installazione, nell’utilizzo o nella manutenzione di tali prodotti, né rappresentano i soggetti impegnati in tali attività. Essi non intraprendono alcuna attività che possa essere in conflitto con la loro indipendenza di giudizio o la loro integrità per quanto riguarda le attività di valutazione della conformità per cui sono notificati. Ciò vale in particolare per i servizi di consulenza.
Gli organismi di valutazione della conformità garantiscono che le attività delle loro affiliate o dei loro subappaltatori non si ripercuotano sulla riservatezza, sull’obiettività o sull’imparzialità delle loro attività di valutazione della conformità.
5. Gli organismi di valutazione della conformità e il loro personale svolgono le attività di valutazione della conformità con il massimo grado di integrità professionale e competenza tecnica richiesta nel campo specifico e sono liberi da qualsiasi pressione e incentivo, soprattutto di ordine finanziario, che possa influenzare il loro giudizio o i risultati delle loro attività di valutazione della conformità, in particolare da parte di persone o gruppi di persone interessati ai risultati di tali attività.
6. Un organismo di valutazione della conformità è in grado di svolgere le funzioni di valutazione della conformità a esso conferite dalle disposizioni degli articoli da 19 a 24 e per i quali è stato notificato, indipendentemente dal fatto che tali funzioni siano svolte dall’organismo di valutazione della conformità stesso oppure per suo conto e sotto la sua responsabilità.
In ogni momento, per ogni procedura di valutazione della conformità e per ogni tipo o categoria di prodotti per i quali è stato notificato, l’organismo di valutazione della conformità ha a sua disposizione:
a)
personale necessario con conoscenze tecniche ed esperienza sufficiente e appropriata per svolgere le funzioni di valutazione della conformità;
b)
descrizioni adeguate delle procedure secondo le quali avviene la valutazione della conformità, garantendo la trasparenza e la riproducibilità di tali procedure.
Esso predispone una politica e procedure appropriate che distinguono le funzioni svolte in qualità di organismo notificato dalle altre attività;
c)
procedure per svolgere le attività che tengano debitamente conto delle dimensioni di un’impresa, del settore in cui opera, della sua struttura, del grado di complessità della tecnologia del prodotto in questione e della natura seriale o di massa del processo produttivo.
Esso dispone dei mezzi necessari per svolgere le funzioni tecniche e amministrative connesse alle attività di valutazione della conformità in modo appropriato e ha accesso a tutti gli strumenti o impianti necessari.
7. Il personale responsabile dell’esecuzione delle attività di valutazione della conformità dispone di quanto segue:
a)
solida formazione tecnica e professionale per tutte le attività di valutazione della conformità in relazione alle quali l’organismo di valutazione della conformità è stato notificato;
b)
soddisfacenti conoscenze delle prescrizioni relative alle valutazioni che esegue e un’adeguata autorità per eseguire tali valutazioni;
c)
conoscenza e comprensione adeguate dei requisiti essenziali, delle norme armonizzate applicabili, della pertinente normativa di armonizzazione dell’Unione e della normativa nazionale applicabile;
d)
capacità di redigere certificati, verbali e relazioni atti a dimostrare che le valutazioni sono state eseguite.
8. È garantita l’imparzialità degli organismi di valutazione della conformità, dei loro alti dirigenti e del personale addetto alle valutazioni.
La remunerazione degli alti dirigenti e del personale addetto alle valutazioni di un organismo di valutazione della conformità non dipende dal numero di valutazioni eseguite o dai risultati di tali valutazioni.
9. Gli organismi di valutazione della conformità sottoscrivono un contratto di assicurazione di responsabilità civile, a meno che tale responsabilità non sia coperta dallo Stato membro conformemente al proprio diritto nazionale o che lo Stato membro stesso non sia direttamente responsabile della valutazione della conformità.
10. Il personale di un organismo di valutazione della conformità è tenuto al segreto professionale su tutte le informazioni di cui viene a conoscenza nell’esercizio delle proprie funzioni a norma degli articoli da 19 a 24 o di qualsiasi disposizione di diritto interno che vi dà effetto, tranne nei confronti delle autorità competenti dello Stato membro in cui esercita le sue attività. Sono tutelati i diritti di proprietà.
11. Gli organismi di valutazione della conformità partecipano alle attività di normalizzazione pertinenti e alle attività del gruppo di coordinamento degli organismi notificati istituito a norma dell’articolo 42, o garantiscono che il loro personale addetto alle valutazioni ne sia informato, e applicano come orientamenti generali le decisioni ed i documenti amministrativi prodotti da tale gruppo.
Articolo 31
Presunzione di conformità
Qualora dimostri la propria conformità ai criteri stabiliti nelle pertinenti norme armonizzate o in parti di esse i cui riferimenti sono stati pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, un organismo di valutazione della conformità è considerato conforme alle prescrizioni di cui all’articolo 30, nella misura in cui le norme applicabili armonizzate coprano tali prescrizioni.
Articolo 32
Affiliate e subappaltatori degli organismi notificati
1. Un organismo notificato, qualora subappalti funzioni specifiche connesse alla valutazione della conformità oppure ricorra a un’affiliata, garantisce che il subappaltatore o l’affiliata rispettino le prescrizioni di cui all’articolo 30 e ne informa l’autorità notificante.
2. Gli organismi notificati si assumono la completa responsabilità delle funzioni eseguite da subappaltatori o affiliate, ovunque questi siano stabiliti.
3. Le attività possono essere subappaltate o eseguite da un’affiliata solo con il consenso del cliente.
4. Gli organismi notificati mantengono a disposizione dell’autorità notificante i documenti pertinenti riguardanti la valutazione delle qualifiche del subappaltatore o dell’affiliata e del lavoro eseguito da questi ultimi a norma degli articoli da 19 a 24.
Articolo 33
Domanda di notifica
1. L’organismo di valutazione della conformità presenta una domanda di notifica all’autorità notificante dello Stato membro in cui è stabilito.
2. La domanda di cui al paragrafo 1 è accompagnata da una descrizione delle attività di valutazione della conformità, del modulo o dei moduli di valutazione della conformità e del prodotto o dei prodotti per i quali tale organismo dichiara di essere competente, nonché da un certificato di accreditamento, se disponibile, rilasciato da un organismo nazionale di accreditamento che attesti che l’organismo di valutazione della conformità è conforme alle prescrizioni di cui all’articolo 30.
3. Qualora non possa fornire un certificato di accreditamento, l’organismo di valutazione della conformità fornisce all’autorità notificante tutte le prove documentali necessarie per la verifica, il riconoscimento e il controllo periodico della sua conformità alle prescrizioni di cui all’articolo 30.
Articolo 34
Procedura di notifica
1. Le autorità notificanti possono notificare solo gli organismi di valutazione della conformità che rispettino le prescrizioni di cui all’articolo 30.
2. Le autorità notificanti notificano alla Commissione e agli altri Stati membri utilizzando lo strumento elettronico di notifica elaborato e gestito dalla Commissione.
3. La notifica include tutti i dettagli delle attività di valutazione della conformità, il modulo o i moduli di valutazione della conformità, il prodotto o i prodotti interessati e la relativa attestazione di competenza.
4. Qualora una notifica non sia basata su un certificato di accreditamento di cui all’articolo 33, paragrafo 2, l’autorità notificante fornisce alla Commissione e agli altri Stati membri le prove documentali che attestino la competenza dell’organismo di valutazione della conformità nonché le disposizioni predisposte per fare in modo che tale organismo sarà controllato periodicamente e continuerà a soddisfare le prescrizioni di cui all’articolo 30.
5. L’organismo interessato può eseguire le attività di organismo notificato solo se non sono sollevate obiezioni da parte della Commissione o degli altri Stati membri entro due settimane dalla notifica, qualora sia usato un certificato di accreditamento, o entro i due mesi successivi a una notifica, qualora non sia usato un accreditamento.
Solo tale organismo è considerato un organismo notificato ai fini della presente direttiva.
6. Eventuali modifiche pertinenti successive riguardanti la notifica sono comunicate alla Commissione e agli altri Stati membri.
Articolo 35
Numeri di identificazione ed elenchi degli organismi notificati
1. La Commissione assegna un numero di identificazione a ciascun organismo notificato.
Essa assegna un numero unico anche se l’organismo è notificato a norma di diversi atti dell’Unione.
Gli Stati membri assegnano inoltre un codice di identificazione all’organismo notificato che è stato autorizzato da un’autorità notificante ad effettuare le valutazioni della conformità post-costruzione.
2. La Commissione rende pubblico l’elenco degli organismi notificati a norma della presente direttiva, inclusi i numeri e, se del caso, i codici di identificazione loro assegnati e le attività per le quali sono stati notificati.
La Commissione garantisce che tale elenco sia tenuto aggiornato.
Articolo 36
Modifiche delle notifiche
1. Qualora accerti o sia informata del fatto che un organismo notificato non è più conforme alle prescrizioni di cui all’articolo 30 o non adempie ai suoi obblighi, l’autorità notificante limita, sospende o ritira la notifica, a seconda dei casi, in funzione della gravità del mancato rispetto di tali prescrizioni o dell’inadempimento di tali obblighi. L’autorità notificante ne informa immediatamente la Commissione e gli altri Stati membri.
2. In caso di limitazione, sospensione o ritiro della notifica, o quando l’organismo notificato abbia cessato la propria attività, lo Stato membro notificante adotta le misure appropriate per garantire che le pratiche di tale organismo siano evase da un altro organismo notificato o siano messe a disposizione delle autorità notificanti e di vigilanza del mercato responsabili, su loro richiesta.
Articolo 37
Contestazione della competenza degli organismi notificati
1. La Commissione indaga su tutti i casi in cui abbia dubbi o siano portati alla sua attenzione dubbi sulla competenza di un organismo notificato o sul rispetto di un organismo notificato delle prescrizioni e responsabilità cui è soggetto.
2. Lo Stato membro notificante fornisce alla Commissione, su richiesta, tutte le informazioni relative alla base della notifica o del mantenimento della competenza dell’organismo in questione.
3. La Commissione garantisce la riservatezza di tutte le informazioni sensibili raccolte nel corso delle sue indagini.
4. La Commissione, qualora accerti che un organismo notificato non soddisfa o non soddisfa più le prescrizioni per la sua notifica, adotta un atto di esecuzione con cui chiede allo Stato membro notificante di adottare le misure correttive necessarie, incluso, se necessario, il ritiro della notifica.
Tale atto di esecuzione è adottato secondo la procedura consultiva di cui all’articolo 50, paragrafo 2.
Articolo 38
Obblighi operativi degli organismi notificati
1. Gli organismi notificati eseguono le valutazioni della conformità secondo le procedure di valutazione della conformità di cui agli articoli da 19 a 24.
2. Le valutazioni della conformità sono eseguite in modo proporzionale, evitando oneri superflui per gli operatori economici e gli importatori privati. Gli organismi di valutazione della conformità svolgono le loro attività tenendo debitamente conto delle dimensioni di un’impresa, del settore in cui opera, della sua struttura, del grado di complessità della tecnologia del prodotto in questione e della natura di massa o seriale del processo produttivo.
Nel far ciò essi rispettano tuttavia il grado di rigore e il livello di protezione necessari per la conformità del prodotto alla presente direttiva.
3. Qualora un organismo notificato riscontri che i requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 1, e all’allegato I o alle norme armonizzate corrispondenti non sono state rispettate da un fabbricante o da un importatore privato, chiede a tale fabbricante o importatore privato di adottare le misure correttive appropriate e non rilascia un certificato di conformità.
4. Un organismo notificato che nel corso del monitoraggio della conformità successivo al rilascio di un certificato riscontri che un prodotto non è più conforme chiede al fabbricante di adottare le misure correttive opportune e, se necessario, sospende o ritira il certificato.
5. Qualora non siano adottate misure correttive o queste non producano il risultato richiesto, l’organismo notificato limita, sospende o ritira i certificati, a seconda dei casi.
Articolo 39
Procedura di ricorso
Gli Stati membri garantiscono la disponibilità di una procedura di ricorso contro le decisioni degli organismi notificati.
Articolo 40
Obbligo di informazione a carico degli organismi notificati
1. Gli organismi notificati informano l’autorità notificante:
a)
di qualunque rifiuto, limitazione, sospensione o ritiro di un certificato;
b)
di qualunque circostanza che possa influire sull’ambito e sulle condizioni della notifica;
c)
di eventuali richieste di informazioni che abbiano ricevuto dalle autorità di vigilanza del mercato in relazione alle attività di valutazione della conformità;
d)
su richiesta, delle attività di valutazione della conformità eseguite nell’ambito della loro notifica e di qualsiasi altra attività, incluse quelle transfrontaliere e di subappalto.
2. Gli organismi notificati forniscono agli altri organismi notificati a norma della presente direttiva che esercitano attività di valutazione della conformità simili che coprono gli stessi prodotti, informazioni pertinenti sulle questioni relative ai risultati negativi e, su richiesta, ai risultati positivi delle valutazioni della conformità.
Articolo 41
Scambio di esperienze
La Commissione provvede all’organizzazione di uno scambio di esperienze tra le autorità nazionali degli Stati membri responsabili della politica di notifica.
Articolo 42
Coordinamento degli organismi notificati
La Commissione garantisce che sia istituito un appropriato sistema di coordinamento e di cooperazione tra organismi notificati a norma della presente direttiva e che funzioni correttamente sotto forma di gruppo settoriale o di gruppo di organismi notificati.
Gli Stati membri garantiscono che gli organismi da essi notificati partecipino al lavoro di tale o tali gruppi direttamente o mediante rappresentanti designati.
CAPO VI
VIGILANZA DEL MERCATO DELL’UNIONE, CONTROLLO DEI PRODOTTI CHE ENTRANO NEL MERCATO DELL’UNIONE E PROCEDURE DI SALVAGUARDIA
Articolo 43
Vigilanza del mercato dell’Unione e controllo dei prodotti che entrano nel mercato dell’Unione
L’articolo 15, paragrafo 3 e gli articoli da 16 a 29 del regolamento (CE) n. 765/2008 si applicano ai prodotti oggetto della presente direttiva.
Articolo 44
Procedura a livello nazionale per i prodotti che comportano rischi
1. Le autorità di vigilanza del mercato di uno degli Stati membri, qualora abbiano sufficienti ragioni per ritenere che un prodotto oggetto della presente direttiva rappresenti un rischio per la salute o la sicurezza delle persone, per le cose o per l’ambiente, effettuano una valutazione del prodotto interessato che investa i requisiti pertinenti di cui alla presente direttiva. Gli operatori economici interessati o l’importatore privato cooperano, ove necessario, con le autorità di vigilanza del mercato.
Nel caso di un operatore economico, se, attraverso tale valutazione, le autorità di vigilanza del mercato concludono che il prodotto non rispetta i requisiti di cui alla presente direttiva, esse chiedono tempestivamente all’operatore economico interessato di adottare le opportune misure correttive al fine di rendere il prodotto conforme ai suddetti requisiti, di ritirarlo dal mercato o di richiamarlo entro un termine ragionevole, proporzionato alla natura del rischio, da esse prescritto.
Nel caso di un importatore privato, qualora, nel corso di tale valutazione, le autorità di vigilanza del mercato constatino che il prodotto non rispetta i requisiti di cui alla presente direttiva, l’importatore privato è informato tempestivamente delle opportune misure correttive da adottare al fine di rendere il prodotto conforme a detti requisiti, sospenderne la messa in servizio o sospenderne l’uso, in proporzione alla natura del rischio.
Le autorità di vigilanza del mercato ne informano l’organismo notificato competente.
L’articolo 21 del regolamento (CE) n. 765/2008 si applica alle misure di cui al presente paragrafo, secondo e terzo comma.
2. Qualora ritengano che la non conformità non sia limitata al territorio nazionale, le autorità di vigilanza del mercato informano la Commissione e gli altri Stati membri dei risultati della valutazione e dei provvedimenti che hanno chiesto all’operatore economico interessato di adottare.
3. L’operatore economico assicura che siano adottate le opportune misure correttive nei confronti di tutti i prodotti interessati che esso ha messo a disposizione sul mercato in tutta l’Unione.
L’importatore privato assicura che siano adottate le opportune misure correttive nei confronti del prodotto che ha importato nell’Unione per uso proprio.
4. Qualora l’operatore economico interessato non adotti le misure correttive adeguate entro il termine di cui al paragrafo 1, secondo comma, le autorità di vigilanza del mercato adottano tutte le opportune misure provvisorie per proibire o limitare la messa a disposizione del prodotto sul loro mercato nazionale, per ritirarlo da tale mercato o per richiamarlo.
Qualora l’importatore privato non adotti le misure correttive adeguate, le autorità di vigilanza del mercato adottano tutte le opportune misure provvisorie per proibire la messa in servizio del prodotto o vietarne o limitarne l’uso nel loro territorio.
Le autorità di vigilanza del mercato informano senza indugio la Commissione e gli altri Stati membri di tali misure.
5. Le informazioni di cui al paragrafo 4 includono tutti gli elementi disponibili, in particolare i dati necessari per identificare il prodotto non conforme, la sua origine, la natura della presunta non conformità e dei rischi connessi, la natura e la durata delle misure nazionali adottate, nonché gli argomenti espressi dall’operatore economico interessato o dall’importatore privato. In particolare, le autorità di vigilanza del mercato indicano se la non conformità sia dovuta:
a)
alla mancata rispondenza del prodotto alle prescrizioni relative alla salute o alla sicurezza delle persone e alla tutela delle cose o dell’ambiente previste dalla presente direttiva; o
b)
a carenze delle norme armonizzate di cui all’articolo 14 che conferiscono la presunzione di conformità.
6. Gli Stati membri diversi dallo Stato membro che ha avviato la procedura a norma del presente articolo informano senza indugio la Commissione e gli altri Stati membri di tutti i provvedimenti adottati, di ogni informazione supplementare a loro disposizione sulla non conformità del prodotto interessato e, in caso di disaccordo con la misura nazionale notificata, delle loro obiezioni.
7. Qualora, entro tre mesi dal ricevimento delle informazioni di cui al paragrafo 4, uno Stato membro o la Commissione non sollevino obiezioni contro la misura provvisoria adottata da uno Stato membro, tale misura è ritenuta giustificata.
8. Gli Stati membri garantiscono che siano adottate senza indugio le opportune misure restrittive in relazione al prodotto in questione, quale il ritiro del prodotto dal loro mercato.
Articolo 45
Procedura di salvaguardia dell’Unione
1. Se, al termine della procedura di cui all’articolo 44, paragrafi 3 e 4, sono sollevate obiezioni contro una misura adottata da uno Stato membro o se la Commissione ritiene la misura nazionale contraria alla normativa dell’Unione, la Commissione si consulta senza indugio con gli Stati membri e con l’operatore o gli operatori economici interessati o l’importatore privato e valuta la misura nazionale. Sulla base dei risultati di tale valutazione, la Commissione adotta un atto di esecuzione inteso a determinare se la misura nazionale sia giustificata o meno.
La Commissione indirizza la propria decisione a tutti gli Stati membri e la comunica immediatamente ad essi e all’operatore o agli operatori economici interessati o all’importatore privato.
2. Se la misura nazionale è ritenuta giustificata, tutti gli Stati membri adottano le misure necessarie a garantire che il prodotto non conforme sia ritirato dal loro mercato e ne informano la Commissione. Se la misura nazionale è ritenuta ingiustificata, lo Stato membro interessato provvede a ritirarla.
3. Se la misura nazionale è ritenuta giustificata e la non conformità del prodotto è attribuita a carenze delle norme armonizzate di cui all’articolo 44, paragrafo 5, lettera b), della presente direttiva, la Commissione applica la procedura di cui all’articolo 11 del regolamento (UE) n. 1025/2012.
Articolo 46
Non conformità formale
1. Fatto salvo l’articolo 44, se uno Stato membro giunge a una delle seguenti conclusioni, chiede all’operatore economico interessato o all’importatore privato di porre fine allo stato di non conformità in questione:
a)
la marcatura CE è stata apposta in violazione dell’articolo 16, dell’articolo 17 o dell’articolo 18;
b)
la marcatura CE di cui all’articolo 17 non è stata apposta;
c)
la dichiarazione di conformità UE o la dichiarazione di cui all’allegato III non è stata redatta;
d)
la dichiarazione di conformità UE o la dichiarazione di cui all’allegato III non sono state redatte correttamente;
e)
la documentazione tecnica non è disponibile o non è completa;
f)
le informazioni di cui all’articolo 7, paragrafo 6, o all’articolo 9, paragrafo 3, sono assenti, false o incomplete;
g)
qualsiasi altra prescrizione amministrativa di cui all’articolo 7 o all’articolo 9 non è rispettata.
2. Se la non conformità di cui al paragrafo 1 permane, lo Stato membro interessato adotta tutte le opportune misure per limitare o proibire la messa a disposizione sul mercato del prodotto o garantisce che sia richiamato o ritirato dal mercato oppure, nel caso di un prodotto importato da un importatore privato per uso proprio, che il suo uso sia vietato o limitato.
CAPO VII
ATTI DELEGATI E ATTI DI ESECUZIONE
Articolo 47
Delega di potere
Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 48 per modificare quanto segue:
a)
al fine di tener conto dei progressi delle conoscenze tecniche e dei nuovi dati scientifici:
i)
l’allegato I, punti 2.3, 2.4 e 2.5 nonché la parte B, sezione 3, e la parte C, sezione 3;
ii)
gli allegati VII e IX; e
b)
l’allegato V al fine di tener conto dei progressi delle conoscenze tecniche, dell’opportunità di assicurare la conformità equivalente e dei nuovi dati scientifici.
Articolo 48
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all’articolo 47 è conferito alla Commissione per un periodo di cinque anni a decorrere dal 17 gennaio 2014. La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di cinque anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega di potere di cui all’articolo 47 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 47 entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 49
Atti di esecuzione
1. Al fine di tener conto dei progressi delle conoscenze tecniche e assicurare l’applicazione uniforme della presente direttiva, la Commissione può adottare atti di esecuzione in merito a quanto segue:
a)
procedure particolareggiate per l’attuazione dell’articolo 24, tenendo conto delle specifiche esigenze della valutazione della conformità dei prodotti oggetto della presente direttiva;
b)
l’applicazione dettagliata delle categorie di progettazione delle unità da diporto di cui all’allegato I, parte A, punto 1, anche con riguardo all’uso della terminologia relativa alle condizioni atmosferiche e le scale di misurazione ivi utilizzate;
c)
procedure particolareggiate per l’identificazione dell’unità da diporto di cui all’allegato I, parte A, punto 2.1, compresi il chiarimento della terminologia e l’assegnazione e la gestione dei codici dei fabbricanti assegnati ai fabbricanti stabiliti fuori dell’Unione;
d)
le informazioni sulla targhetta del costruttore di cui all’allegato I, parte A, punto 2.2;
e)
l’applicazione delle normative sui fanali di navigazione di cui all’allegato I, parte A, punto 5.7;
f)
disposizioni relative alla prevenzione degli scarichi di cui all’allegato I, parte A, punto 5.8, in particolare per quanto riguarda il funzionamento dei serbatoi;
g)
l’installazione e il collaudo degli apparecchi a gas e degli impianti del gas fissi sulle unità da diporto;
h)
il formato e il contenuto dei manuali del proprietario;
i)
il formato e il contenuto del questionario informativo che deve essere compilato dagli Stati membri previsto all’articolo 51.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura d’esame di cui all’articolo 50, paragrafo 3.
2. Per imperativi motivi di urgenza debitamente giustificati, qualora un prodotto comporti un rischio grave per la sicurezza e la salute delle persone, per le cose o per l’ambiente, con riguardo al paragrafo 1, lettere a), b), e), f) e g), la Commissione adotta atti di esecuzione immediatamente applicabili secondo la procedura di cui all’articolo 50, paragrafo 4.
Articolo 50
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita da un comitato. Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l’articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l’articolo 5 del regolamento (UE) n. 182/2011.
4. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l’articolo 8 del regolamento (UE) n. 182/2011, in combinato disposto con l’articolo 5.
5. Il comitato è consultato dalla Commissione su qualsiasi questione per la quale il regolamento (UE) n. 1025/2012 o altra normativa dell’Unione richiedono la consultazione di esperti di settore.
6. Il comitato può inoltre esaminare qualsiasi altra questione relativa all’applicazione della presente direttiva sollevata dal suo presidente o da un rappresentante di uno Stato membro conformemente al suo regolamento interno.
CAPO VIII
DISPOSIZIONI AMMINISTRATIVE SPECIFICHE
Articolo 51
Informazione
Entro il 18 gennaio 2021, e successivamente ogni cinque anni, gli Stati membri compilano un questionario predisposto dalla Commissione sull’applicazione della presente direttiva.
Entro il 18 gennaio 2022, e successivamente ogni cinque anni, la Commissione, tenuto conto delle risposte degli Stati membri al questionario di cui al primo comma, elabora e presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sull’applicazione della presente direttiva.
Articolo 52
Riesame
Entro il 18 gennaio 2022 la Commissione riferisce al Parlamento europeo e al Consiglio su quanto segue:
a)
la fattibilità tecnica di un’ulteriore riduzione delle emissioni dei motori di propulsione marini e dell’introduzione di requisiti per le emissioni evaporative e i sistemi di alimentazione del carburante applicabili a motori e sistemi di propulsione, tenendo conto dell’efficienza in termini di costi delle tecnologie e della necessità di concordare valori armonizzati a livello mondiale per il settore, tenendo in considerazione eventuali importanti iniziative di mercato; e
b)
l’impatto sulle informazioni al consumatore e sui fabbricanti, in particolare le piccole e medie imprese, delle categorie di progettazione delle unità da diporto di cui all’allegato I, che si basano sulla resistenza alla forza del vento e all’altezza d’onda significativa, tenendo conto dell’evoluzione nella normalizzazione internazionale. Tale relazione comprende una valutazione dell’opportunità di prevedere ulteriori specifiche o suddivisioni per le categorie di progettazione delle unità da diporto e propone, se del caso, ulteriori sottocategorie.
Le relazioni di cui al primo comma, lettere a) e b), sono corredate, se del caso, di proposte legislative.
Articolo 53
Sanzioni
Gli Stati membri stabiliscono le norme sulle sanzioni, che possono comprendere sanzioni penali per le violazioni gravi, applicabili in caso di violazione delle disposizioni nazionali adottate a norma della presente direttiva e adottano tutte le misure necessarie per garantirne l’applicazione.
Le sanzioni previste sono effettive, proporzionate e dissuasive e possono essere inasprite se l’operatore economico o l’importatore privato interessato ha precedentemente commesso un’analoga violazione della presente direttiva.
CAPO IX
DISPOSIZIONI TRANSITORIE E FINALI
Articolo 54
Recepimento
1. Gli Stati membri adottano e pubblicano, entro il 18 gennaio 2016, le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni.
Essi applicano tali disposizioni a decorrere dal 18 gennaio 2016. Le disposizioni adottate dagli Stati membri contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di tale riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono stabilite dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni fondamentali di diritto interno che adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 55
Periodo transitorio
1. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato o la messa in servizio dei prodotti contemplati dalla direttiva 94/25/CE conformi a tale direttiva e immessi sul mercato o messi in servizio prima del 18 gennaio 2017.
2. Gli Stati membri non impediscono la messa a disposizione sul mercato o la messa in servizio dei motori di propulsione ad accensione comandata (AC) fuoribordo con potenza pari o inferiore a 15 kW conformi ai limiti di emissione di gas di scarico della fase I di cui all’allegato I, parte B, punto 2.1, fabbricati da piccole e medie imprese come definite nella raccomandazione 2003/361/CE della Commissione (14) e immessi sul mercato prima del 18 gennaio 2020.
Articolo 56
Abrogazione
La direttiva 94/25/CE è abrogata a decorrere dal 18 gennaio 2016. I riferimenti alla direttiva abrogata si intendono fatti alla presente direttiva.
Articolo 57
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 58
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, il 20 novembre 2013