РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/561 НА КОМИСИЯТА
от 7 април 2015 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на схемата за разрешаване на лозови насаждения
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (1), и по-специално членове 70, 72 и член 145, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 62, параграф 2, буква а) от него,
като има предвид, че:
(1)
В част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се съдържат правила относно схема за разрешаване на лозови насаждения, която отменя и заменя преходния режим за правата на засаждане, посочен в част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (3), считано от 1 януари 2016 г. В част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се определят правилата относно продължителността, управлението и контрола на схемата за разрешаване на лозови насаждения и Комисията се упълномощава да приема актове за изпълнение относно управлението и контрола на схемата. Преходният режим за правата на засаждане, посочен в част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007, продължава да се прилага до 31 декември 2015 г. в съответствие с член 230, параграф 1, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
В член 62 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се определя общото изискване държавите членки да издават разрешение за засаждане на лозя след подаването на заявление от страна на производителите, които имат намерение да засаждат или презасаждат лози. В член 63 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се предвижда предпазен механизъм за новите насаждения, като държавите членки трябва да предоставят ежегодно разрешения за нови насаждения в размер, съответстващ на 1 % от общата площ на територията им, която е била засадена с лози, но ако бъде надлежно обосновано, е възможно да бъде взето решение и за по-малък размер. В член 64 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се определят правилата за издаване на разрешения за нови лозови насаждения и се определят критерии за допустимост и приоритет, които държавите членки могат да прилагат.
(3)
Следва да бъдат установени правила на равнището на Съюза относно процедурите, които държавите членки трябва да прилагат при решенията за предпазния механизъм и за избора на критерии за допустимост и приоритетност. Тези правила следва да предвиждат срокове за решенията, които трябва да се вземат, и съответните последици, когато някои решения не бъдат взети.
(4)
За да се осигурят яснота и последователно прилагане във всички държави членки и винарски региони, правилата за издаване на разрешения за нови лозови насаждения следва също така да включват обработката на заявленията, процедурата за подбор и ежегодното предоставяне на тези разрешения. Така производителите ще спазват сходни правила на равнището на Съюза, когато подават заявления за разрешения за нови насаждения. Тези правила имат за цел да осигурят прозрачна, справедлива и навременно функционираща система, адаптирана към нуждите на лозаро-винарския сектор. Те следва също така да предпазят заявителите от неоправдана неравнопоставеност, прекалено забавяне или прекомерна административна тежест. По-специално, тъй като лозарската година започва на 1 август, издаването на разрешения за нови лозови насаждения до тази дата изглежда съобразено с нуждите на лозаро-винарския сектор и гарантира възможността за нови лозови насаждения в рамките на същата календарна година. Следва да се определи подходяща дата, която да гарантира, че всички съответни решения на държавата членка са оповестени навреме преди началото на поканата за подаване на заявления и производителите имат възможност да се запознаят добре с приложимите правила, преди да подадат заявление.
(5)
Когато общият брой на хектарите, поискани в допустимите заявления, превишава значително броя на хектарите, предоставени от държавите членки, е възможно голям дял отделни заявители да получат само малка част от заявените от тях хектари и съответно да не използват съответните разрешения, поради което ще им бъдат наложени санкции. За да се намери решение на такива ситуации, е целесъобразно да не се налагат подобни санкции, когато предоставяните разрешения са за по-малко от определен процент от заявеното. Освен това, за да се избегне загуба на съответните разрешения, следва да се позволи на държавите членки или да ги прехвърлят към следващата година, или те да бъдат преразпределени в рамките на една и съща година измежду заявителите, чиито искания не са били напълно удовлетворени и не са отхвърлили издадените им разрешения.
(6)
В член 66 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и в членове 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/560 (4) се определят правила относно издаването на разрешения за презасаждане в същото стопанство. Следва също така да се установят правила на равнището на Съюза относно процедурата, която трябва да прилагат, и сроковете, които трябва да спазват държавите членки при издаването на тези разрешения за презасаждане. За да се позволи на производителите да се съобразят с ограниченията за презасаждане в същото стопанство по фитосанитарни, екологични или оперативни причини, за държавите членки следва да е възможно да разрешават на производителите да подадат заявление в разумен, но ограничен срок след изкореняването. Освен това, предвид административната тежест за държавите членки и за производителите, свързана с подаването и обработването на заявленията за разрешения за презасаждане, следва също така да е възможно прилагането на опростена процедура в специалните случаи, в които площта на презасаждане съответства на площта на изкореняване или когато не е взето решение за ограничаване за презасаждането.
(7)
В член 68 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се установяват правила за предоставяне на разрешения чрез превръщане на права на засаждане, предоставени преди 31 декември 2015 г. Следва също така да бъдат установени правила на равнището на Съюза за процедурата, която трябва да прилагат държавите членки при предоставянето на тези разрешения. Следва да се установи срок за подаване и обработка на заявленията, който да позволява на държавите членки да получат и обработят надлежно и навременно заявленията за превръщане.
(8)
Според член 62, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 разрешенията се издават за конкретна площ от стопанството на производителя, посочена в заявлението. В надлежно обосновани случаи на заявителите следва да се осигури възможност да изменят тази конкретна площ през периода на валидност на разрешението. Тази възможност обаче трябва да бъде изключена в някои случаи, за да се предотврати заобикалянето на схемата за разрешения за лозови насаждения.
(9)
В член 63, параграф 4, член 64, параграф 3, член 71, параграф 3 и член 145 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се установява задължението държавите членки да уведомяват Комисията за някои аспекти от прилагането на схемата за разрешения за лозови насаждения. Следва да се установят изисквания с цел улесняване на предоставянето на информация от държавите членки относно всички значими аспекти на управлението и контрола на тази схема и да се осигури подходящ мониторинг на нейното изпълнение.
(10)
В член 62 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 е предвидена необходимостта да бъдат установени разпоредби за контрол във връзка с прилагането на схемата за разрешения за лозови насаждения. Необходими са общи правила относно контрола, за да се поясни, че основният инструмент за проверка на спазването на схемата е лозарският регистър и че контролът следва да се извършва в съответствие с общите принципи, установени в член 59 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Подобни правила следва да служат като обща рамка за държавите членки, които да разработят по-подробни разпоредби на национално равнище, за да се избегнат неразрешените насаждения и да се гарантира спазването на правилата на схемата за разрешения, включително на крайния срок за използване на разрешенията и за изкореняване, в случай на планирано презасаждане, както и спазването на ангажиментите, които производителите са поели с цел да получат разрешения.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Разрешения за лозови насаждения
В съответствие с настоящия регламент разрешения за лозови насаждения, съгласно предвиденото в част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013, ще се предоставят от 2016 г.
Разрешенията се отнасят до нови насаждения, презасаждане и превръщане на права на засаждане.
Разрешенията за нови насаждения, посочени в член 64 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, се предоставят ежегодно.
Член 2
Предходни решения относно площите, които да бъдат предоставени за нови насаждения
1. Когато държавите членки решат да ограничат общата площ на разположение за нови насаждения, която се предоставя под формата на разрешения в съответствие с член 63, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, те оповестяват тези решения и съответната обосновка до 1 март.
2. Когато държавите членки взимат предвид препоръките на професионални организации или заинтересовани групи производители, съгласно посоченото в член 65 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, тези препоръки се представят достатъчно рано, за да се позволи на съответната държава членка да ги разгледа, преди да вземе решението по параграф 1. Препоръките също се оповестяват.
Член 3
Критерии за предоставяне на разрешения за нови лозови насаждения
Когато държавите членки решат да използват критериите за предоставяне на разрешения за нови лозови насаждения, посочени в член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, тези решения се оповестяват публично до 1 март.
Посочените в първа алинея решения се отнасят до:
а)
прилагането на един или повече от критериите, посочени в член 64, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, заедно с надлежната обосновка, в случай че държавите членки решат да приложат член 64, параграф 1, буква г), както и член 2, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/560;
б)
броя на наличните хектари за издаване на разрешения на национално равнище:
i)
пропорционално;
ii)
според критериите за приоритет, изброени в член 64, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, както и в член 2, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/560.
В случаите, когато държавите членки смятат да приложат критериите за приоритет, посочени в настоящия член, втора алинея, буква б), подточка ii), те определят кой от тези критерии ще се прилага. Държавите членки могат също така да решат да определят различна важност на всеки от избраните критерии за приоритет. Подобни решения ще позволят на държавите членки да класират отделните заявления на национално равнище при предоставянето на броя на хектарите, посочени в буква б), подточка ii), въз основа на съответствието на тези заявления с избраните критерии за приоритет.
Член 4
Общоприложими правила за новите насаждения
Когато държавите членки не публикуват съответните решения в рамките на крайните срокове, посочени в членове 2 и 3, за съответната година се прилагат следните правила за издаване на разрешения за нови насаждения:
а)
налични разрешения за нови насаждения в размер на 1 % от общата площ, засадена с лозя на тяхна територия, както е посочено в член 63, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, без други ограничения;
б)
пропорционално разпределение на хектарите между всички отговарящи на условията заявители въз основа на площта, за която са поискали разрешение, когато заявената площ превишава наличната.
Държавите членки гарантират оповестяването на информацията, отнасяща се до правилата, приложими в съответствие с първа алинея.
Член 5
Подаване на заявления за нови насаждения
1. Когато решенията, посочени в членове 2 и 3, или информацията, посочена в член 4, втора алинея, бъдат оповестени, но не по-късно от 1 май, държавите членки дават началото на срока за подаване на индивидуални заявления, който продължава най-малко един месец.
2. В заявленията се посочват конкретният размер и местоположението на площта в стопанството, за които се иска разрешение. Когато не са установени ограничения съгласно с член 2, а също така липсват и критерии съгласно с член 3, държавите членки могат да освободят заявителите от задължението да посочват в заявленията си конкретното местоположение на площта в стопанствата си, за която искат разрешение. Държавите членки могат да изискват от заявителите допълнителна информация, когато това е от значение за прилагането на схемата за разрешения.
3. В случаите, в които държавите членки решат да използват определени критерии за издаване на разрешения за нови лозови насаждения, се прилагат следните правила:
а)
критерии за допустимост, посочени в член 64, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, както и в член 2, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/560: в заявленията се посочват съответният(те) лозаро-винарски продукт(и), който(които) заявителят смята да произвежда в новозасадената(ите) площ(и), като се уточнява дали същият смята да произвежда един или повече от следните продукти:
i)
вина със защитено наименование за произход;
ii)
вина със защитено географско указание;
iii)
вина без географско указание, при които се посочва винарският сорт лоза;
б)
критерий за приоритет, посочен в член 64, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕС) 1308/2013: заявленията съдържат информация от икономическо естество, която доказва икономическата устойчивост на съответния проект въз основа на една или повече от стандартните методики за финансов анализ на земеделските инвестиционни проекти, посочени в част Д от приложение II към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560;
в)
критерий за приоритет, посочен в член 64, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕС) 1308/2013: заявленията съдържат информация от икономически характер, която доказва потенциала за повишена конкурентоспособност въз основа на съображенията, изложени в част Е от приложение II към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560;
г)
критерий за приоритет, посочен в член 64, параграф 2, буква ж) от Регламент (ЕС) 1308/2013: заявленията съдържат информация, която доказва потенциала за подобряване на продуктите с географски указания, въз основа на едно от условията, изложени в част Ж от приложение II към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560;
д)
критерий за приоритет, посочен в член 64, параграф 2, буква з) от Регламент (ЕС) 1308/2013: заявленията включват информация, според която размерът на стопанството на заявителя към датата на заявлението съответства на праговете, които трябва да определят държавите членки въз основа на разпоредбите на част З от приложение II към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560;
е)
когато държавите членки изискват от кандидатите да поемат ангажиментите, посочени в приложение I, части А и Б и в приложение II, части А, Б, Г, Д, Е, Ж и Й към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560 във връзка със съответните критерии, заявлението трябва да включва тези ангажименти.
Когато някои от данните по първа алинея, букви а) - е) могат да бъдат събирани директно от държавите членки, те могат да освободят кандидатите от включването на тези данни в заявленията им.
4. След изтичането на срока за подаване на документи, посочен в параграф 1, държавите членки уведомяват неодобрените заявители, че техните заявления не отговарят на условията в съответствие с решението относно критериите за допустимост, прието от държавите членки в съответствие с член 3. Тези заявления се изключват от последващите етапи на процедурата.
Член 6
Издаване на разрешения за нови лозови насаждения
1. Ако общият размер на площите, за които са подадени отговарящи на условията заявления, не надвишава наличната в съответствие с член 2, параграф 1 площ, държавите членки предоставят разрешения за пълния размер площи, заявени от производителите.
2. Ако общият размер на площите, за които са подадени отговарящи на условията заявления, надвишава наличната в съответствие с член 2, параграф 1 площ, държавите членки прилагат процедурата по подбор, посочена в приложение I.
Най-късно до 1 август държавите членки издават разрешения на подбраните заявители в съответствие с резултата от процедурата за подбор. Когато исканията по отговарящите на условията заявления не са били изцяло удовлетворени, заявителите биват информирани за основанията за подобно решение.
3. Когато се предоставя разрешение за по-малко от 50 % от поисканата площ в съответното заявление, заявителят може да откаже това разрешение в срок от един месец след датата, на която то е предоставено.
В такъв случай този заявител не подлежи на административните санкции по член 62, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Държавите членки могат да решат да осигурят съответните хектари през същата година и до 1 октомври под формата на разрешения на кандидати, на които е била предоставена само част от поисканата от тях площ в съответствие с резултатите от процедурата за подбор, посочена в параграф 2, и които не са отказали съответните разрешения. Държавите членки могат също така да решат да осигурят тези хектари през следващата година в допълнение към 1 % от общата площ, засадена с лозя, както е предвидено в член 63, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 7
Ограничения за предоставянето на разрешения за презасаждане
1. Когато държавите членки решат да ограничат предоставянето на разрешения за презасаждане на площи, които отговарят на изискванията за производство на вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание в съответствие с член 66, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и член 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/560, те публикуват тези решения до 1 март.
Професионалните организации или заинтересованите групи производители, посочени в член 65 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, представят препоръките, които държавата членка трябва да вземе предвид съгласно посочения член, в срок, който позволява тяхното разглеждане, преди въпросното решение по първа алинея да бъде взето. Съответната държава членка оповестява тези препоръки.
2. Решенията, посочени в параграф 1, се прилагат в продължение на една година от датата, на която са били оповестени.
Когато препоръка от професионална организация или заинтересована група производители се отнася за период, по-дълъг от една година, но не по-дълъг от три години, съгласно предвиденото в член 65, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, тези решения могат да се прилагат и за период до три години.
В случаите, в които такива професионални организации или заинтересовани групи производители не представят съответните препоръки достатъчно рано, за да бъдат те разгледани, както е предвидено в параграф 1, или държавите членки не публикуват съответните решения до 1 март, държавите членки разрешават автоматично презасаждането съгласно предвиденото в член 8.
Член 8
Процедура за предоставяне на разрешения за презасаждане
1. Заявленията за разрешения за презасаждане, посочени в член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, могат да се подават по всяко време през съответната лозарска година, през която се извършва изкореняването. Същевременно държавите членки могат да решат, че подаването на заявления за разрешения за презасаждане може да се извършва до края на втората лозарска година след годината, в която е извършено изкореняването. При неспазването на тези срокове държавите членки не издават разрешително за презасаждане.
В заявленията се посочват конкретният размер и местоположението на площта(ите), където ще се извърши изкореняване, и площта(ите), където ще се извърши презасаждане в същото стопанство на заявителя, за което ще се издава разрешение. Когато не е взето решение за ограничения съгласно член 7 и заявителят не е поел никой от ангажиментите по приложение I, част А, точка 2), буква б) и част Б, точка 2), буква б) и по приложение II, част Б, параграф 4) и част Г към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560, държавите членки могат да освободят кандидатите от задължението да посочват в заявленията си конкретното местоположение на площта(ите), където ще се извърши презасаждане и за която(които) ще се издава разрешение. Държавите членки могат да изискват от заявителите допълнителна информация, когато това е от значение за прилагането на схемата за разрешения.
Държавите членки издават разрешения автоматично в рамките на три месеца от датата на подаването им. Същевременно държавите членки могат да решат да приложат сроковете по членове 5 и 6 съответно за подаването на заявления и издаването на разрешения за нови лозови насаждения.
2. Когато площта, в която ще се извърши презасаждане, отговаря на площта, в която е било извършено изкореняване, или когато не е взето решение за ограничения съгласно член 7, параграф 1, може да се прилага опростена процедура на национално ниво или в определени райони на територията на държавата членка. В такъв случай разрешението за презасаждане може да се счита за предоставено на датата, на която е било извършено изкореняване върху въпросната площ. За тази цел не по-късно от края на лозарската година, в която е било извършено изкореняването, съответният производител изпраща последващо съобщение, което има силата на заявление за разрешение.
3. Заявленията за разрешения за презасаждане, посочени в член 66, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, могат да се подават по всяко време през годината.
В заявленията се посочват конкретният размер и местоположението на площта(ите), където ще се извърши изкореняване, и площта(ите), където ще се извърши презасаждане в същото стопанство на заявителя, за което ще се издава разрешение. Заявленията включват също така задължението да се извърши изкореняване върху площите с лозови насаждения най-късно до края на четвъртата година, считано от датата, на която са били засадени нови лозови насаждения. Държавите членки могат да изискват от заявителите допълнителна информация, когато това е от значение за прилагането на схемата за разрешения.
Държавите членки издават разрешения автоматично в рамките на три месеца от датата на подаването им. Същевременно държавите членки могат да решат да приложат сроковете по членове 5 и 6 съответно за подаването на заявления и издаването на разрешения за нови лозови насаждения.
Член 9
Процедура за предоставяне на разрешения съгласно преходните разпоредби
1. Производителите подават заявления за превръщане на права на засаждане в разрешения, както е посочено в член 68, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, от 15 септември 2015 г.
В заявленията се посочват конкретният размер и местоположението на площта в стопанството, за които се иска разрешение. Държавите членки могат да освободят заявителите от задължението да посочват в заявленията си конкретното местоположение на площта в стопанствата си, за която искат разрешение. Държавите членки могат да изискват от заявителите допълнителна информация, когато това е от значение за прилагането на схемата за разрешения.
2. Когато, в съответствие с член 68, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, държавите членки вземат решение да удължат срока за подаване на заявления за превръщане на права на засаждане в разрешения след 31 декември 2015 г., те оповестяват това решение до 14 септември 2015 г.
В такъв случай производителите могат да подадат заявленията за превръщане по всяко време, считано от 15 септември 2015 г. до края на срока, определен от държавите членки в съответствие с първа алинея.
3. Като се уверят, че правата на засаждане, за които е било заявено превръщане в съответствие с параграфи 1 и 2, са все още валидни, държавите членки предоставят разрешенията автоматично. Периодът между подаването на заявлението за превръщане и предоставянето на разрешението не надвишава три месеца. Същевременно, ако заявлението е подадено преди 31 декември 2015 г., тримесечният срок започва да тече на 1 януари 2016 г.
Член 10
Промяна на конкретната площ, за която е издадено разрешение
В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат, по искане на заявителя, че лозя могат да бъда засадени на площ в стопанството, различна от конкретната площ, за която е било издадено разрешение, при условие че новата площ има същия размер в хектари, както и че разрешението е още валидно, в съответствие с член 62, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Първата алинея не се прилага в случаите, когато е издадено разрешение въз основа на спазването на специфични критерии за допустимост или за приоритет, свързани с местонахождението, посочено в заявлението, а в заявлението за промяна се посочва друга конкретна площ, която не попада в рамките на това местонахождение.
Член 11
Уведомления
1. Считано от 2016 г., държавите членки трябва да представят на Комисията всяка година до 1 март:
а)
съобщение относно лозарските райони, упоменато в член 145, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, за положението към 31 юли през предходната лозарска година. Информацията се съобщава с формуляра от приложение II към настоящия регламент;
б)
уведомленията, упоменати в член 63, параграф 4 и член 64, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Това уведомяване се извършва с формуляра от приложение III към настоящия регламент;
в)
уведомление относно ограниченията по решение на държавата членка относно презасаждането в същото стопанство, съгласно посоченото в член 7 от настоящия регламент. Това уведомяване се извършва с формуляра от приложение VI (таблица А) към настоящия регламент;
г)
актуализиран списък на националните професионални организации или заинтересовани групи производители, упоменати в членове 2 и 7 от настоящия регламент;
д)
съобщение за общия размер на площите, за които е установено, че са засадени с лозя без разрешение, както и размера на площите, в които е било извършено изкореняване, съгласно посоченото в член 71, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Това съобщение се отнася за предходната лозарска година. Първото съобщение се представя за първи път до 1 март 2017 г. и обхваща периода между 1 януари 2016 г. и 31 юли 2016 г. Информацията се съобщава с формуляра от приложение IV към настоящия регламент;
е)
когато държавите членки решат да прилагат критерия за приоритет, посочен в член 64, параграф 2, буква з) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, определените прагове по отношение на минималния и максималния размер на стопанствата, както е посочено в приложение II, част З към Делегиран регламент (ЕС) 2015/560.
2. Считано от 2016 г. държавите членки трябва да представят на Комисията всяка година до 1 ноември:
а)
уведомление относно заявленията за разрешения за нови насаждения, относно действително предоставените разрешения през предходната лозарска година съгласно член 6, параграф 1 или 2 от настоящия регламент, както и относно отказаните от заявители разрешения и предоставените на други заявители разрешения преди 1 октомври съгласно член 6, параграф 3 от настоящия регламент. Това уведомяване се извършва с формуляра от приложение V към настоящия регламент;
б)
уведомление относно разрешенията за презасаждане, предоставени през предходната лозарска година, както е посочено в член 8 от настоящия регламент. Първото уведомление се подава до 1 ноември 2016 г. и обхваща периода между 1 януари 2016 г. и 31 юли 2016 г. Това уведомяване се извършва с формуляра от приложение VI (таблица Б) към настоящия регламент;
в)
уведомление относно разрешенията, предоставени през предходната лозарска година въз основа на превръщане на валидни права на засаждане, според посоченото в член 9 от настоящия регламент. Това уведомяване се извършва с формуляра в приложение VII (таблица Б) само до 1 ноември на годината след края на срока за превръщане, посочен в член 68, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, или на срока, определен от държавата членка в съответствие с член 9, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Държавите членки, които изпълняват условията по член 67, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, уведомяват Комисията до 31 юли 2015 г. за решението да не прилагат схемата за разрешаване на лозовите насаждения съгласно член 67, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
4. Държавите членки уведомяват Комисията до 15 септември 2015 г. за срока за превръщане на правата на засаждане в разрешения съгласно член 9, параграф 2 от настоящия регламент. Това уведомяване се извършва с формуляра от приложение VII (таблица А) към настоящия регламент.
5. Уведомленията, съобщенията и списъците, упоменати в настоящия член, се изпращат в съответствие с Регламент (ЕО) № 792/2009 на Комисията (5).
6. Ако някоя държава членка не се съобрази с разпоредбите по параграфи 1 - 4 или ако съответната информация се окаже неточна, Комисията може да прекрати частично или изцяло месечните плащания, посочени в член 17 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за лозаро-винарския сектор, докато информацията не бъде подадена правилно.
7. Държавите членки съхраняват информацията, предоставена в съответствие с настоящия член, най-малко десет лозарски години след лозарската година, през която информацията е била предоставена.
8. Задълженията по настоящия член не засягат задълженията на държавите членки съгласно Регламент (ЕС) № 1337/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
Член 12
Контрол
1. Държавите членки прилагат контрол съгласно необходимото за гарантиране на правилното прилагане на правилата на схемата за разрешаване на лозови насаждения, установена в част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013, в Делегиран регламент (ЕС) 2015/560 и в настоящия регламент.
2. При проверката на спазването на правилата по параграф 1 държавите членки използват лозарския регистър, посочен в член 145 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
3. Член 59 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се прилага mutatis mutandis към схемата за разрешаване на лозови насаждения.
Член 13
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 7 април 2015 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2015/561 DELLA COMMISSIONE
del 7 aprile 2015
recante modalità di applicazione del regolamento (UE) n. 1308/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda il sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1308/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 dicembre 2013, recante organizzazione comune dei mercati dei prodotti agricoli e che abroga i regolamenti (CEE) n. 922/72, (CEE) n. 234/79, (CE) n. 1037/2001 e (CE) n. 1234/2007 del Consiglio (1), in particolare gli articoli 70 e 72 e l'articolo 145, paragrafo 3,
visto il regolamento (UE) n. 1306/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 dicembre 2013, sul finanziamento, sulla gestione e sul monitoraggio della politica agricola comune e che abroga i regolamenti del Consiglio (CEE) n. 352/78, (CE) n. 165/94, (CE) n. 2799/98, (CE) n. 814/2000, (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 485/2008 (2), in particolare l'articolo 62, paragrafo 2, lettera a),
considerando quanto segue:
(1)
La parte II, titolo I, capo III, del regolamento (UE) n. 1308/2013 contiene norme su un sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli che abroga e sostituisce dal 1o gennaio 2016 il regime transitorio di diritti di impianto stabilito nella parte II, titolo I, capo III, sezione IV bis, sottosezione II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio (3). La parte II, titolo I, capo III, del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce norme relative alla durata, alla gestione e al controllo del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli e conferisce alla Commissione il potere di adottare atti di esecuzione per quanto riguarda la gestione e il controllo del sistema. Il regime transitorio dei diritti di impianto stabilito nella parte II, titolo I, capo III, sezione IV bis, sottosezione II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 resta applicabile fino al 31 dicembre 2015 a norma dell'articolo 230, paragrafo 1, lettera b), punto ii), del regolamento (UE) n. 1308/2013.
(2)
L'articolo 62 del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce l'obbligo generale per gli Stati membri di concedere un'autorizzazione per l'impianto viticolo su presentazione di una domanda da parte dei produttori che intendono impiantare o reimpiantare viti. L'articolo 63 del regolamento (UE) n. 1308/2013 prevede un meccanismo di salvaguardia per nuovi impianti in base al quale gli Stati membri sono tenuti a concedere ogni anno autorizzazioni per nuovi impianti equivalenti all'1 % della superficie vitata totale nel loro territorio, ma possono fissare limiti inferiori sulla base di valide motivazioni. L'articolo 64 del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce le norme relative al rilascio di autorizzazioni per nuovi impianti e i criteri di ammissibilità e di priorità che gli Stati membri possono applicare.
(3)
È opportuno stabilire norme a livello dell'Unione relative alla procedura che gli Stati membri devono seguire con riguardo alle decisioni sul meccanismo di salvaguardia e sulla scelta dei criteri di ammissibilità e di priorità. Tali norme dovrebbero comprendere i termini per l'adozione delle decisioni e le conseguenze in caso alcune decisioni non siano adottate.
(4)
Al fine di garantire chiarezza e un'applicazione coerente in tutti gli Stati membri e in tutte le regioni viticole, le norme in materia di concessione di autorizzazioni per nuovi impianti dovrebbero riguardare anche il trattamento delle domande, la procedura di selezione e la concessione annuale delle autorizzazioni. In tal modo i produttori che chiedono autorizzazioni per nuovi impianti sono soggetti a norme analoghe a livello dell'Unione. Scopo di tali norme è garantire un funzionamento trasparente, equo e tempestivo del sistema, adeguato alle esigenze del settore vitivinicolo. Esse dovrebbero inoltre evitare che i richiedenti siano oggetto di ineguaglianze ingiustificate o debbano far fronte a ritardi eccessivi od oneri amministrativi sproporzionati. In particolare, poiché la campagna viticola ha inizio il 1o agosto, il fatto che le autorizzazioni per nuovi impianti siano concesse entro tale data sembra corrispondere alle esigenze del settore vitivinicolo e garantisce che gli impianti viticoli possano essere effettuati entro lo stesso anno civile. È opportuno fissare una data appropriata per garantire che tutte le pertinenti decisioni adottate dallo Stato membro siano rese pubbliche in tempo utile prima dell'apertura del bando e per consentire ai produttori di essere a conoscenza delle norme applicabili prima di presentare domanda.
(5)
Se il numero totale di ettari chiesti nelle domande ammissibili supera in larga misura il numero di ettari messi a disposizione dagli Stati membri, si può verificare che un gran numero di singoli richiedenti ottenga solo una frazione degli ettari chiesti e pertanto non utilizzi le autorizzazioni corrispondenti, divenendo così passibile di sanzioni. Per risolvere tali situazioni è opportuno non imporre le sanzioni nei casi in cui le autorizzazioni concesse corrispondano a una percentuale inferiore alla percentuale chiesta. Inoltre, per evitare la perdita delle corrispondenti autorizzazioni, è opportuno prevedere la possibilità per gli Stati membri di trasferirle all'anno successivo oppure di ridistribuirle entro lo stesso anno fra i richiedenti la cui domanda non è stata pienamente accolta e che non hanno respinto le autorizzazioni concesse.
(6)
L'articolo 66 del regolamento (UE) n. 1308/2013 e gli articoli 3 e 4 del regolamento delegato della Commissione (UE) 2015/560 (4) stabiliscono norme relative alla concessione di autorizzazioni per reimpianti nella stessa azienda. È opportuno stabilire norme a livello dell'Unione anche con riguardo alla procedura che gli Stati membri devono seguire quando concedono tali autorizzazioni per reimpianti e ai termini per la concessione di tali autorizzazioni da parte degli Stati membri. Al fine di consentire ai produttori di tener conto dei vincoli, dovuti a motivi fitosanitari, ambientali o operativi, concernenti il reimpianto nella stessa azienda, gli Stati membri dovrebbero avere la possibilità di consentire ai produttori di presentare una domanda entro un termine ragionevole, ma limitato, successivo all'estirpazione. Inoltre, considerato che la presentazione e il trattamento delle domande di autorizzazione per il reimpianto comportano oneri amministrativi a carico degli Stati membri e dei produttori, dovrebbe essere altresì possibile applicare una procedura semplificata nei casi specifici in cui la superficie da reimpiantare corrisponda alla superficie estirpata o in cui non siano decise restrizioni in materia di reimpianti.
(7)
L'articolo 68 del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce le norme per la concessione di autorizzazioni sulla base della conversione di diritti di impianto concessi anteriormente al 31 dicembre 2015. È opportuno stabilire norme a livello dell'Unione anche per quanto riguarda la procedura che gli Stati membri devono seguire per la concessione di tali autorizzazioni. Dovrebbero essere stabiliti i termini per la presentazione e il trattamento delle richieste, in modo che gli Stati membri possano ricevere e trattare le richieste di conversione in maniera appropriata e tempestiva.
(8)
L'articolo 62, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce che le autorizzazioni devono essere concesse per una superficie specifica dell'azienda del produttore identificata in una domanda. In casi debitamente giustificati, i richiedenti dovrebbero avere la possibilità di modificare tale superficie specifica durante il periodo di validità dell'autorizzazione. In alcuni casi, tuttavia, tale possibilità dovrebbe essere esclusa per evitare l'elusione del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli.
(9)
L'articolo 63, paragrafo 4, l'articolo 64, paragrafo 3, l'articolo 71, paragrafo 3, e l'articolo 145 del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabiliscono l'obbligo per gli Stati membri di comunicare alla Commissione alcuni aspetti dell'attuazione del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli. È opportuno stabilire requisiti al fine di facilitare la comunicazione delle informazioni da parte degli Stati membri in tutti i pertinenti aspetti della gestione e del controllo di questo sistema per consentire un corretto monitoraggio della sua attuazione.
(10)
L'articolo 62 del regolamento (UE) n. 1306/2013 prevede la necessità di stabilire disposizioni di controllo in relazione all'attuazione del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli. Norme generali in materia di controllo sono necessarie per chiarire che il principale strumento di verifica della conformità con il sistema è lo schedario viticolo e che i controlli dovrebbero essere effettuati in conformità ai principi generali di cui all'articolo 59 del regolamento (UE) n.1306/2013. Tali norme dovrebbero fornire il quadro generale che consenta agli Stati membri di elaborare disposizioni più dettagliate a livello nazionale finalizzate a evitare impianti non autorizzati e ad assicurare il rispetto delle norme del sistema di autorizzazioni, compreso il rispetto del termine per l'utilizzo delle autorizzazioni e per l'estirpazione nel caso di reimpianto anticipato, nonché il rispetto degli impegni assunti dai produttori per ottenere le autorizzazioni.
(11)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato per l'organizzazione comune dei mercati agricoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Autorizzazioni per gli impianti viticoli
Le autorizzazioni per gli impianti viticoli di cui alla parte II, titolo I, capo III, del regolamento (UE) n. 1308/2013 sono concesse a partire dal 2016 in conformità al presente regolamento.
Le autorizzazioni riguardano nuovi impianti, reimpianti e diritti di impianto da convertire.
Le autorizzazioni per nuovi impianti di cui all'articolo 64 del regolamento (UE) n. 1308/2013 sono rilasciate annualmente.
Articolo 2
Decisioni preliminari sulle superfici da mettere a disposizione per nuovi impianti
1. Gli Stati membri che decidono di limitare la superficie totale disponibile per nuovi impianti da assegnare sotto forma di autorizzazioni in conformità all'articolo 63, paragrafi 2 e 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013, rendono pubbliche tali decisioni e le relative motivazioni entro il 1o marzo.
2. Qualora gli Stati membri tengano conto delle raccomandazioni presentate dalle organizzazioni professionali o dai gruppi di produttori interessati di cui all'articolo 65 del regolamento (UE) n. 1308/2013, tali raccomandazioni sono presentate con un margine di tempo sufficiente per essere esaminate prima che lo Stato membro interessato adotti la decisione di cui al paragrafo 1. Anche le raccomandazioni sono rese pubbliche.
Articolo 3
Criteri per il rilascio di autorizzazioni per nuovi impianti
Gli Stati membri che decidono di avvalersi dei criteri per il rilascio delle autorizzazioni per nuovi impianti di cui all'articolo 64, paragrafi 1 e 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013, rendono pubbliche tali decisioni entro il 1o marzo.
Le decisioni di cui al primo comma riguardano:
a)
l'applicazione di uno o più dei criteri di cui all'articolo 64, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (UE) n. 1308/2013, compresa la debita giustificazione qualora gli Stati membri decidano di applicare l'articolo 64, paragrafo 1, lettera d), nonché all'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento delegato (UE) 2015/560;
b)
il numero di ettari disponibili per la concessione di autorizzazioni a livello nazionale:
i)
su base proporzionale;
ii)
secondo i criteri di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 e all'articolo 2, paragrafo 3, del regolamento delegato (UE) 2015/560.
Gli Stati membri che intendono applicare i criteri di priorità di cui al secondo comma, lettera b), punto ii), del presente articolo stabiliscono quali di questi criteri saranno applicati. Essi possono inoltre decidere di ponderare l'importanza attribuita a ciascuno dei criteri di priorità scelti. Tali decisioni consentono agli Stati membri di stabilire una graduatoria delle singole domande a livello nazionale per la concessione del numero di ettari di cui alla lettera b), punto ii), sulla base dell'osservanza, in tali domande, dei criteri di priorità scelti.
Articolo 4
Norme applicabili per difetto ai nuovi impianti
Se gli Stati membri non rendono pubbliche le decisioni pertinenti entro i termini fissati agli articoli 2 e 3, le seguenti norme per la concessione di autorizzazioni per nuovi impianti si applicano per l'anno corrispondente:
a)
disponibilità di autorizzazioni per nuovi impianti pari all'1 % della superficie vitata totale nel loro territorio, secondo quanto indicato all'articolo 63, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013, e senza altri limiti;
b)
distribuzione proporzionale di ettari a tutti i richiedenti ammissibili in base alla superficie per cui hanno presentato domanda, qualora le domande superino la superficie messa a disposizione.
Gli Stati membri provvedono affinché le informazioni concernenti le norme applicabili a titolo del primo comma siano rese pubbliche.
Articolo 5
Presentazione delle domande per nuovi impianti
1. Una volta rese pubbliche le decisioni di cui agli articoli 2 e 3 o le informazioni di cui all'articolo 4, secondo comma, e non oltre il 1o maggio, gli Stati membri danno inizio al periodo di presentazione delle singole domande, che non può essere inferiore a un mese.
2. Le domande precisano la dimensione e l'ubicazione specifiche della superficie nell'azienda del richiedente per cui è stata chiesta l'autorizzazione. Se non sono stabiliti limiti conformemente all'articolo 2 e non sono decisi criteri conformemente all'articolo 3, gli Stati membri possono esentare i richiedenti dall'obbligo di indicare nella domanda l'ubicazione specifica della superficie nell'azienda per cui l'autorizzazione deve essere concessa. Ove pertinente per l'attuazione del sistema di autorizzazioni, gli Stati membri possono chiedere informazioni supplementari ai richiedenti.
3. Se gli Stati membri decidono di avvalersi di determinati criteri per la concessione delle autorizzazioni per nuovi impianti, si applicano le seguenti norme:
a)
i criteri di ammissibilità di cui all'articolo 64, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (UE) n. 1308/2013 e all'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento delegato (UE) 2015/560: le domande indicano il prodotto o i prodotti vitivinicoli che il richiedente intende produrre sulla superficie o sulle superfici di nuovo impianto specificando se il richiedente intende produrre uno o più dei prodotti seguenti:
i)
vini a denominazione di origine protetta;
ii)
vini a indicazione geografica protetta;
iii)
vini senza indicazione geografica, inclusi quelli con indicazione varietale;
b)
il criterio di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettera e), del regolamento (UE) n. 1308/2013: le domande contengono informazioni di natura economica atte a dimostrare la sostenibilità economica del rispettivo progetto sulla base di una o più delle metodologie standard di analisi finanziaria dei progetti di investimento nel settore agricolo menzionate nell'allegato II, parte E, del regolamento delegato (UE) 2015/560;
c)
il criterio di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettera f), del regolamento (UE) n. 1308/2013: le domande contengono informazioni di natura economica atte a dimostrare il potenziale di aumento della competitività in base ad una delle considerazioni di cui all'allegato II, parte F, del regolamento delegato (UE) 2015/560;
d)
il criterio di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettera g), del regolamento (UE) n. 1308/2013: le domande contengono informazioni atte a dimostrare il potenziale di miglioramento di prodotti con indicazione geografica in base ad una delle condizioni di cui all'allegato II, parte G, del regolamento delegato (UE) 2015/560;
e)
il criterio di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettera h), del regolamento (UE) n. 1308/2013: le domande contengono informazioni da cui risulti che le dimensioni dell'azienda del richiedente al momento della domanda rispettano le soglie che gli Stati membri devono stabilire in base alle disposizioni di cui all'allegato II, parte H, del regolamento delegato (UE) 2015/560;
f)
ove gli Stati membri chiedano ai richiedenti di assumere gli impegni di cui all'allegato I, parti A e B, e all'allegato II, parti A, B, D, E, F, G e parte I, sezione II, del regolamento delegato (UE) 2015/560 in relazione ai rispettivi criteri, le domande includono tali impegni.
Se gli elementi di cui al primo comma, lettere da a) a f), possono essere ricavati direttamente dagli Stati membri, questi possono esentare i richiedenti dall'includere detti elementi nelle loro domande.
4. Dopo la scadenza del termine di presentazione di cui al paragrafo 1, gli Stati membri informano i richiedenti non ammissibili in merito alla non ammissibilità delle loro domande a titolo della decisione sui criteri di ammissibilità adottata dagli Stati membri a norma dell'articolo 3. Tali domande sono escluse dalle fasi successive della procedura.
Articolo 6
Rilascio di autorizzazioni per nuovi impianti
1. Se la superficie totale interessata dalle domande ammissibili presentate non supera la superficie messa a disposizione a norma dell'articolo 2, paragrafo 1, gli Stati membri rilasciano le autorizzazioni per la totalità della superficie chiesta dai produttori.
2. Se la superficie totale interessata dalle domande ammissibili presentate supera la superficie messa a disposizione a norma dell'articolo 2, paragrafo 1, gli Stati membri applicano la procedura di selezione di cui all'allegato I.
Entro il 1o agosto gli Stati membri rilasciano le autorizzazioni ai richiedenti selezionati sulla base dell'esito di tale procedura di selezione. Se le domande ammissibili non sono state pienamente soddisfatte, i richiedenti sono informati dei motivi di tale decisione.
3. Se l'autorizzazione concessa corrisponde a meno del 50 % della superficie chiesta nella domanda, il richiedente può rifiutare tale autorizzazione entro un mese dalla data di rilascio della stessa.
In tal caso il richiedente non è soggetto alle sanzioni amministrative di cui all'articolo 62, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013. Gli Stati membri possono decidere che il numero corrispondente di ettari sia messo a disposizione nello stesso anno, al più tardi il 1o ottobre, per il rilascio di autorizzazioni ai richiedenti cui è stata concessa solo una parte della superficie chiesta, in conformità all'esito della procedura di selezione di cui al paragrafo 2, e che non hanno rifiutato le autorizzazioni corrispondenti. Gli Stati membri possono inoltre decidere di mettere a disposizione tali ettari l'anno successivo in aggiunta all'1 % della superficie vitata totale di cui all'articolo 63, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
Articolo 7
Restrizioni al rilascio di autorizzazioni per reimpianti
1. Gli Stati membri che decidono di limitare la concessione di autorizzazioni per reimpianti nelle zone ammissibili per la produzione di vini a denominazione di origine protetta o a indicazione geografica protetta a norma dell'articolo 66, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013 e dell'articolo 4 del regolamento delegato (UE) 2015/560 rendono pubbliche tali decisioni entro il 1o marzo.
Le organizzazioni professionali o i gruppi di produttori interessati di cui all'articolo 65 del regolamento (UE) n. 1308/2013 presentano le raccomandazioni che devono essere prese in considerazione dallo Stato membro conformemente a detto articolo in tempo utile affinché siano esaminate prima dell'adozione della decisione di cui al primo comma. Lo Stato membro interessato rende pubbliche dette raccomandazioni.
2. Le decisioni di cui al paragrafo 1 si applicano per un anno a decorrere dalla data in cui sono state rese pubbliche.
Se una raccomandazione di un'organizzazione professionale o di un gruppo di produttori interessato riguarda un periodo di tempo superiore a un anno ma non superiore a tre anni, come previsto all'articolo 65, secondo comma, del regolamento (UE) n. 1308/2013, tali decisioni possono essere applicate anche per un periodo di tempo massimo di tre anni.
Se tali organizzazioni professionali o gruppi di produttori interessati non trasmettono le relative raccomandazioni in tempo utile per il loro esame conformemente al paragrafo 1, o se gli Stati membri non rendono pubbliche le decisioni pertinenti entro il 1o marzo, gli Stati membri autorizzano il reimpianto automaticamente secondo quanto previsto all'articolo 8.
Articolo 8
Procedura di rilascio delle autorizzazioni per reimpianti
1. Le domande di autorizzazioni per reimpianti di cui all'articolo 66, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013 possono essere presentate in qualsiasi momento nel corso della stessa campagna viticola in cui ha luogo l'estirpazione. Gli Stati membri possono tuttavia decidere che le domande di autorizzazioni per reimpianti possono essere presentate fino alla fine della seconda campagna viticola successiva a quella in cui ha avuto luogo l'estirpazione. Se tali termini non sono rispettati, gli Stati membri non concedono un'autorizzazione per il reimpianto.
Le domande precisano la dimensione e l'ubicazione specifiche della o delle superfici estirpate e della o delle superfici da reimpiantare nella stessa azienda del richiedente per cui è stata chiesta l'autorizzazione. Se non sono decise restrizioni a norma dell'articolo 7 e se il richiedente non ha assunto nessuno degli impegni di cui all'allegato I, parti A e B, punto 2, lettera b), e all'allegato II, parte B, punto 4, e parte D, del regolamento delegato (UE) 2015/560, gli Stati membri possono esentare i richiedenti dall'obbligo di indicare nella domanda l'ubicazione specifica della o delle superfici da reimpiantare per le quali l'autorizzazione deve essere concessa. Ove pertinente per l'attuazione del sistema di autorizzazioni, gli Stati membri possono chiedere informazioni supplementari ai richiedenti.
Entro tre mesi a decorrere dalla presentazione delle domande le autorizzazioni sono concesse automaticamente dagli Stati membri. Essi possono tuttavia decidere di applicare i termini di cui agli articoli 5 e 6, rispettivamente, per la presentazione di domande e per il rilascio di autorizzazioni per nuovi impianti.
2. Se la superficie da reimpiantare corrisponde alla stessa superficie estirpata o se non sono decise restrizioni a norma dell'articolo 7, paragrafo 1, una procedura semplificata può essere applicata a livello nazionale o per talune zone all'interno del territorio dello Stato membro. In tal caso l'autorizzazione per il reimpianto può essere considerata concessa alla data in cui la superficie è stata estirpata. A tal fine il produttore interessato presenta, al più tardi entro la fine della campagna viticola nel corso della quale è stata intrapresa l'estirpazione, una comunicazione ex post che funge da domanda di autorizzazione.
3. Le domande di autorizzazioni per reimpianti di cui all'articolo 66, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 possono essere presentate in qualsiasi momento dell'anno.
Le domande precisano la dimensione e l'ubicazione specifiche della o delle superfici da estirpare e della o delle superfici da reimpiantare nella stessa azienda del richiedente per cui è stata chiesta l'autorizzazione. Le domande comprendono inoltre l'impegno di estirpare la superficie vitata entro la fine del quarto anno dalla data in cui le nuove viti sono state impiantate. Ove pertinente per l'attuazione del sistema di autorizzazioni, gli Stati membri possono chiedere informazioni supplementari ai richiedenti.
Entro tre mesi a decorrere dalla presentazione della domanda le autorizzazioni sono concesse automaticamente dagli Stati membri. Essi possono tuttavia decidere di applicare i termini di cui agli articoli 5 e 6, rispettivamente, per la presentazione di domande e per il rilascio di autorizzazioni per nuovi impianti.
Articolo 9
Procedura di rilascio delle autorizzazioni secondo le disposizioni transitorie
1. I produttori presentano le richieste di conversione dei diritti di impianto in autorizzazioni secondo quanto previsto all'articolo 68, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013 a decorrere dal 15 settembre 2015.
Le domande precisano la dimensione e l'ubicazione specifiche della superficie nell'azienda del richiedente per cui è stata chiesta l'autorizzazione. Gli Stati membri possono esentare i richiedenti dall'obbligo di indicare nella domanda l'ubicazione specifica della superficie nell'azienda del richiedente per cui è stata chiesta l'autorizzazione. Ove pertinente per l'attuazione del sistema di autorizzazioni, gli Stati membri possono chiedere informazioni supplementari ai richiedenti.
2. Se, in conformità all'articolo 68, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (UE) n. 1308/2013, gli Stati membri decidono di prorogare oltre il 31 dicembre 2015 il termine per la presentazione della richiesta di conversione dei diritti di impianto in autorizzazioni, essi rendono pubblica tale decisione entro il 14 settembre 2015.
In tal caso le richieste di conversione del produttore possono essere presentate in qualsiasi momento a decorrere dal 15 settembre 2015 e fino alla scadenza del periodo di tempo fissato dagli Stati membri a norma del primo comma.
3. Dopo aver verificato che i diritti di impianto per i quali è stata chiesta la conversione in conformità ai paragrafi 1 e 2 sono ancora validi, gli Stati membri concedono le autorizzazioni automaticamente. Il periodo che intercorre tra la presentazione della richiesta di conversione e la concessione delle autorizzazioni non può essere superiore a tre mesi. Tuttavia, quando la richiesta è presentata anteriormente al 31 dicembre 2015, il periodo di tre mesi decorre dal 1o gennaio 2016.
Articolo 10
Modifica della superficie specifica per cui è concessa l'autorizzazione
In casi debitamente giustificati gli Stati membri possono decidere, su domanda del richiedente, che un impianto di viti può essere effettuato in una superficie dell'azienda diversa dalla superficie specifica per cui è stata concessa l'autorizzazione a condizione che la nuova superficie abbia la stessa dimensione in ettari e che l'autorizzazione sia ancora valida a norma dell'articolo 62, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
Il primo comma non si applica nei casi in cui le autorizzazioni sono state concesse sulla base della conformità a specifici criteri di ammissibilità o di priorità connessi all'ubicazione indicata nella domanda e la richiesta di modifica indica una nuova superficie specifica situata al di fuori di tale ubicazione.
Articolo 11
Comunicazioni
1. A decorrere dal 2016 gli Stati membri presentano alla Commissione, entro il 1o marzo di ogni anno:
a)
la comunicazione sulle superfici viticole di cui all'articolo 145, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013 relativa alla situazione al 31 luglio della campagna precedente. Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato II del presente regolamento;
b)
le notifiche di cui all'articolo 63, paragrafo 4, e all'articolo 64, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013. Per tali notifiche gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato III del presente regolamento;
c)
una comunicazione relativa alle restrizioni decise dagli Stati membri in relazione ai reimpianti nella stessa azienda, di cui all'articolo 7 del presente regolamento. Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato VI, tabella A, del presente regolamento;
d)
un elenco nazionale aggiornato delle organizzazioni professionali o dei gruppi di produttori interessati di cui agli articoli 2 e 7 del presente regolamento;
e)
la comunicazione sull'estensione totale delle superfici in cui si è accertata la presenza di impianti viticoli privi di autorizzazione nonché le superfici non autorizzate che sono state estirpate di cui all'articolo 71, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013. Tale comunicazione fa riferimento alla campagna viticola precedente. La prima comunicazione è trasmessa per la prima volta entro il 1o marzo 2017 e copre il periodo compreso tra il 1o gennaio 2016 e il 31 luglio 2016. Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato IV del presente regolamento;
f)
per gli Stati membri che decidono di applicare il criterio di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettera h), del regolamento (UE) n. 1308/2013, le soglie decise in relazione alle dimensioni minime e massime delle aziende di cui all'allegato II, parte H, del regolamento delegato (UE) 2015/560.
2. A decorrere dal 2016 gli Stati membri presentano alla Commissione, entro il 1o novembre di ogni anno:
a)
una comunicazione concernente le domande di autorizzazioni per nuovi impianti presentate, le autorizzazioni effettivamente concesse nel corso della campagna viticola precedente a norma dell'articolo 6, paragrafo 1 o 2, del presente regolamento e le autorizzazioni rifiutate dai richiedenti nonché quelle concesse ad altri candidati anteriormente al 1o ottobre a norma dell'articolo 6, paragrafo 3, del presente regolamento. Per tali comunicazioni gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato V del presente regolamento;
b)
una comunicazione concernente le autorizzazioni per reimpianti concesse nel corso della campagna viticola precedente, di cui all'articolo 8 del presente regolamento. La prima comunicazione è trasmessa entro il 1o novembre 2016 e copre il periodo compreso tra il 1o gennaio 2016 e il 31 luglio 2016. Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato VI, tabella B, del presente regolamento;
c)
una comunicazione concernente le autorizzazioni concesse nel corso della campagna viticola precedente sulla base della conversione di diritti di impianto validi, in conformità all'articolo 9 del presente regolamento. Tali comunicazioni sono effettuate utilizzando il modulo figurante nell'allegato VII, tabella B, e sono trasmesse solo fino al 1o novembre dell'anno successivo alla scadenza del termine per la conversione di cui all'articolo 68, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013 o del termine fissato dallo Stato membro conformemente all'articolo 9, paragrafo 2, del presente regolamento.
3. Gli Stati membri che soddisfano le condizioni di cui all'articolo 67, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 comunicano alla Commissione, entro il 31 luglio 2015, la decisione di non attuare il sistema di autorizzazioni per impianti viticoli a norma dell'articolo 67, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
4. Entro il 15 settembre 2015 gli Stati membri comunicano alla Commissione il termine per la conversione dei diritti di impianto in autorizzazioni ai sensi dell'articolo 9, paragrafo 2, del presente regolamento. Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano il modulo figurante nell'allegato VII, tabella A, del presente regolamento.
5. Le notifiche, le comunicazioni e la trasmissione di elenchi di cui al presente articolo sono effettuate in conformità al regolamento (CE) n. 792/2009 della Commissione (5).
6. Qualora uno Stato membro non ottemperi alle disposizioni dei paragrafi da 1 a 4, o se le informazioni risultano inesatte, la Commissione può sospendere in tutto o in parte i pagamenti mensili di cui all'articolo 17 del regolamento (UE) n. 1306/2013 con riguardo al settore vitivinicolo fino a quando la comunicazione sia effettuata correttamente.
7. Gli Stati membri conservano le informazioni fornite a norma del presente articolo per almeno dieci campagne successive alla campagna viticola nel corso della quale le informazioni sono state presentate.
8. Gli obblighi di cui al presente articolo non pregiudicano gli obblighi degli Stati membri previsti dal regolamento (UE) n. 1337/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio (6).
Articolo 12
Controlli
1. Gli Stati membri effettuano controlli nella misura in cui sono necessari a garantire la corretta applicazione delle norme del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli di cui alla parte II, titolo I, capo III, del regolamento (UE) n. 1308/2013, al regolamento delegato (UE) 2015/560 e al presente regolamento.
2. Al fine di verificare la conformità alle norme di cui al paragrafo 1, gli Stati membri si avvalgono dello schedario viticolo di cui all'articolo 145 del regolamento (UE) n. 1308/2013.
3. L'articolo 59 del regolamento (UE) n. 1306/2013 si applica mutatis mutandis al sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli.
Articolo 13
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 aprile 2015