РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 216/2014 НА КОМИСИЯТА
от 7 март 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2075/2005 относно установяване на специфични правила за официалния контрол на трихинели (Trichinella) в месото
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (1), и по-специално член 18, параграфи 6, 8, 10 и 12 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 2075/2005 на Комисията от 5 декември 2005 г. относно установяване на специфични правила за официалния контрол на трихинели (Trichinella) в месото (2) се установяват правила за вземане на проби от кланични трупове от видове, възприемчиви към заразяване с Trichinella, с цел определяне на статута на стопанствата и регионите и условията за внос на месо в Съюза. В него също така се предвиждат референтни методи и еквивалентни методи за откриване наличието на Trichinella в проби от кланични трупове.
(2)
На 3 октомври 2011 г. Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие научно становище относно рисковете за общественото здраве, които трябва да бъдат обхванати от инспекциите на (свинско) месо (3). В посоченото становище ЕОБХ установи, че Trichinella представлява средна степен на риск за общественото здраве, свързан с консумацията на свинско месо, и стигна до заключението, че, по отношение на методите за проверка за биологични опасности, единственият начин да се гарантира ефективен контрол на основните опасности е осигуряване на безопасност на свински кланичен труп с набор от превантивни мерки и механизми за контрол, които се прилагат интегрирано в стопанствата и в кланиците.
(3)
ЕОБХ установи определени епидемиологични показатели във връзка с Trichinella. В зависимост от предназначението и от епидемиологичната обстановка в страната показателите могат да бъдат приложени на национално или на регионално равнище, както и на равнище кланица или стопанство.
(4)
ЕОБХ признава спорадично наличие на Trichinella в Съюза, предимно в свине, отглеждани свободно и/или в лични стопанства. ЕОБХ установи също така, че типът прозводствена система е най-големият рисков фактор за заразяване с Trichinella. Освен това наличните данни показват незначителен риск от заразяване с Trichinella на свине, отглеждани при официално признати контролирани условия.
(5)
Световната организация по опазване здравето на животните (OIE) вече не признава в международен контекст статута на незначителен риск за държава или за регион. Вместо това признаването е свързано с компартменти на едно или повече стопанства, прилагащи специфични контролирани условия на отглеждане.
(6)
От съображения за съгласуваност с международните стандарти, а също и с цел въвеждане на система за контрол, отговаряща на действителните рискове за общественото здраве, следва да се адаптират, рационализират и опростят мерките за намаляване на риска от Trichinella в кланиците, включително условията за внос, както и условията за определяне на статута на държави, региони или стопанства по отношение на заразяването с Trichinella.
(7)
През 2011 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 2075/2005 Белгия и Дания съобщиха за незначителен риск от Trichinella на тяхна територия. Статутът на незначителен риск за държава или регион вече не се признава. Въпреки това на стопанствата и компартментите в Белгия и Дания, които отговарят на условията за контролирано отглеждане към датата на влизане в сила на настоящия регламент, следва да се разреши да приложат дерогация за тези стопанства и компартменти без допълнителни предварителни условия, като например допълнителни изисквания за мерки след официалното признаване, предприемани от компетентния орган.
(8)
Референтната лаборатория на ЕС за паразити препоръча да се изясни текстът на регламента по отношение на процедурата на някои еквивалентни методи за тестване за Trichinella.
(9)
Следва да се предвиди гарантиране от страна на операторите, че мъртвите животни се събират, идентифицират и транспортират без излишно забавяне в съответствие с членове 21 и 22 от Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (4) и с приложение VIII към Регламент (ЕС) № 142/2011 на Комисията от 25 февруари 2011 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за прилагане на Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на някои проби и артикули, освободени от ветеринарни проверки на границата съгласно посочената директива (5).
(10)
Броят случаи (внос и местни) на Trichinella при хора, включително епидемиологични данни, следва да бъдат докладвани в съответствие с Решение 2000/96/ЕО на Комисията от 22 декември 1999 г. относно заразните болести, които постепенно се обхващат от мрежата на Общността съгласно Решение № 2119/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6).
(11)
Поради това Регламент (ЕО) № 2075/2005 следва да бъде съответно изменен.
(12)
Изискванията, предвидени в настоящия регламент, включват адаптиране на настоящите практики на операторите в сектор храни и на компетентните органи. Поради това е целесъобразно да се разреши отложено прилагане на някои от разпоредбите на настоящия регламент.
(13)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 2075/2005 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се заменя със следния текст:
„Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„Trichinella“ е всеки нематод, който принадлежи към вид от рода Trichinella.
2)
„Контролирани условия на отглеждане“ е вид животновъдство, при който свинете се държат през цялото време при условия, контролирани от оператора в сектор храни по отношение на храненето и отглеждането.
3)
„Компартмент“ е група от стопанства, прилагащи контролирани условия на отглеждане. Всички стопанства, прилагащи контролирани условия на отглеждане в държава членка, могат да се считат за един компартмент.“
2)
Членове 2 и 3 се заменят със следното:
„Член 2
Вземане на проби от кланични трупове
1. От кланични трупове от домашни свине се вземат проби в кланиците като част от следкланичен преглед, както следва:
а)
За Trichinella се изследват всички кланични трупове на свине и нерези за разплод, или най-малко 10 % от кланичните трупове на животни, ежегодно изпращани за клане от всяко стопанство, което е официално признато за прилагащо контролирани условия на отглеждане.
б)
Всички кланични трупове от стопанства, които не са официално признати за прилагащи „контролирани условия на отглеждане“, се изследват систематично за Trichinella.
От всеки труп се взема проба и пробата се изследва за Trichinella в лаборатория, определена от компетентния орган, като се използва един от следните методи за откриване:
а)
референтен метод на откриване, посочен в глава I от приложение I; или
б)
еквивалентен метод за откриване, посочен в глава II от приложение I.
2. До получаване на резултатите от изследването за Trichinella и при условие че операторът в сектор храни гарантира пълна проследяемост, такива кланични трупове могат да бъдат разрязани най-много на шест части в кланица или в транжорна, която се намира в едно и също помещение с кланицата (помещението).
Чрез дерогация от първа алинея и след одобрение от компетентния орган, кланичните трупове могат да бъдат транжирани в транжорна, свързана със или отделена от кланицата, при условие че:
а)
процедурата е под наблюдение на компетентния орган;
б)
кланичният труп или частите от него няма да бъдат изпратени до повече от една транжорна;
в)
транжорната е разположена в рамките на територията на държавата членка; както и
г)
в случай на положителен резултат, всички части ще бъдат обявени като негодни за консумация от човека.
3. От трупове на коне, диви свине и други видове животни, отглеждани във ферми, и диви животни, възприемчиви към заразяване с Trichinella, системно се вземат проби в кланици или обекти за обработка на дивеч, като част от следкланичния преглед.
Проба се взема от всеки кланичен труп, като пробата се изследва в съответствие с приложения I и III в лаборатория, определена от компетентния орган.
Член 3
Дерогации
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 1 месото от домашни свине, което е преминало замразяваща обработка в съответствие с приложение II под наблюдението на компетентния орган, се освобождава от изследването за Trichinella.
2. Чрез дерогация от член 2, параграф 1 кланични трупове и месо от неотбити домашни свине на възраст под 5 седмици се освобождават от изследването за Trichinella.
3. Чрез дерогация от член 2, параграф 1, кланични трупове и месо от домашни свине могат да се освободят от изследването за Trichinella, когато животните идват от стопанство или компартмент, които са официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане в съответствие с приложение IV, ако:
а)
през последните 3 години в държавата членка не са открити местни зарази с Trichinella при домашни свине, държани в стопанства, които са официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане, като през този период непрекъснато са провеждани изследвания в съответствие с член 2; или
б)
историческите данни за непрекъснатите изследвания, провеждани върху популацията от заклани свине, дават най-малко 95 % сигурност, че болестността от Trichinella не надвишава 1 на милион в тази популация; или
в)
стопанствата, прилагащи контролирани условия на отглеждане, се намират в Белгия или Дания.
4. Когато държава членка приложи дерогацията, предвидена в параграф 3, съответната държава членка информира Комисията и другите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и представя годишен доклад на Комисията, съдържащ информацията, посочена в глава II от приложение IV. Комисията публикува на своя уебсайт списък на държавите членки, прилагащи дерогацията.
Когато държава членка не успее да представи този годишен доклад или годишният доклад е незадоволителен за целите на настоящия член, дерогацията престава да бъде прилагана за тази държава членка.“
3)
Членове 8-12 се заменят със следния текст:
„Член 8
Официално признаване на стопанства за прилагащи условия на контролирано отглеждане
1. За целите на настоящия регламент компетентният орган може официално да признае дадено стопанство или компартмент за прилагащи контролирани условия на отглеждане, когато са изпълнени изискванията, предвидени в приложение IV.
2. Стопанства или компартмент, прилагащи контролирани условия на отглеждане в Дания или Белгия в съответствие с член 3, параграф 3, буква в) към датата на прилагане на настоящия регламент, се считат за официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане, както са изброени в приложение IV към настоящия регламент.
Член 9
Задължение за информиране от страна на оператора в сектор храни
Операторите в сектор храни на стопанства, официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане, информират компетентния орган за всяко изискване, установено в приложение IV, което повече не се изпълнява, или за всяка друга промяна, която би могла да промени статута на стопанствата по отношение на Trichinella.
Член 10
Одити на стопанства, официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане
Компетентният орган гарантира редовното извършване на одити в стопанства, официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане.
Честотата на одитите е на база на риска, като се отчитат историята на болестта и болестността, предишните констатации, географският район, местните възприемчиви диви видове, животновъдните практики, ветеринарният надзор и спазването на законодателството от земеделските производители.
Компетентният орган проверява дали домашните свине, идващи от тази стопанства, са изследвани в съответствие с член 2, параграф 1.
Член 11
Мониторингови програми
Компетентният орган може да въведе мониторингова програма, която обхваща популацията от домашни свине, идващи от стопанство или компартмент, които са официално признати за прилагащи контролирани условия на отглеждане, с цел да установи дали Trichinella действително не се среща в тази популация.
Честотата на изследванията, броят на животните, които се изследват и планът за вземане на проби, са определени в мониторинговата програма. Във връзка с това пробите от месо се събират и изследват за наличие на паразити Trichinella в съответствие с глава I или II от приложение I.
Мониторинговата програма може да включва серологични методи като допълнително средство, след като даден подходящ тест е потвърден от референтната лаборатория на ЕС.
Член 12
Оттегляне на официалното признаване от стопанства, прилагащи условия на контролирано отглеждане
1. Когато резултатите от одитите, извършени в съответствие с член 10, показват, че изискванията на приложение IV вече не са изпълнени, компетентният орган незабавно оттегля официалното признаване от стопанството.
2. Когато домашни свине от стопанство, официално признато за прилагащо контролирани условия на отглеждане, дадат положителен резултат при изследване за Trichinella, компетентният орган незабавно:
а)
оттегля официалното признаване на стопанството;
б)
изследва всички домашни свине от това стопанство при клането;
в)
проследява и изследва всички разплодни животни, които пристигат в стопанството и, доколкото е възможно, всички, които са напуснали стопанството най-малко шест месеца преди положителните резултати; във връзка с това, проби от месо се събират и изследват за наличие на паразити Trichinella, като се използват методите за откриване, изброени глава I и II от приложение I;
г)
когато е необходимо и доколкото е приложимо, разследва разпространението на опаразитяването в резултат от дистрибуцията на месо от домашни свине, заклани в периода преди положителния резултат;
д)
информира Комисията и останалите държави членки;
е)
когато е необходимо, започва епидемиологично разследване за изясняване на причината за опаразитяването;
ж)
взема необходими мерки, ако опаразитеният кланичен труп не може да бъде идентифициран в кланицата, включително чрез:
i)
увеличаване размера на всяка проба месо, събрана за изследването на съмнителните кланични трупове; или
ii)
обявяване на кланичните трупове за негодни за консумация от човека;
iii)
вземане на подходящи мерки за обезвреждането на съмнителни трупове или части от тях и на тези с положителен резултат от изследването.
3. След оттеглянето на признаването стопанствата могат да бъдат официално признати отново, след като бъдат разрешени установените проблеми, а изискванията, определени в приложение IV, бъдат изпълнени по задоволителен за компетентния орган начин.
4. Ако проверката установи липса на съответствие с член 9, или положителен резултат в стопанство на компартмент, съответното стопанство се отстранява от компартмента до възобновяване на съответствието.“
4)
Член 13 се заменя със следния текст:
„Член 13
Здравни изисквания при внос
Месо от животински видове, които могат да са носители на Trichinella, съдържащо напречно набраздена мускулатура и идващо от трета държава, може да бъде внасяно в Съюза само ако е било изследвано за Trichinella в съответствие с членове 2 и 3 в тази трета държава преди износ.“
5)
Член 14 се заличава.
6)
Член 15 се заменя със следния текст:
„Член 15
Документация
Ветеринарно-санитарният сертификат, придружаващ вноса на месо, както е посочено в член 13, се потвърждава с декларация от страна на официалния ветеринарен лекар в смисъл, че изследването за Trichinella в третата държава на произход е била проведено в съответствие с член 13.
Оригиналът на посочения документ придружава месото, освен ако не е разрешено освобождаване в съответствие с член 14, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 854/2004.“
(7)
Приложение I се изменя в съответствие с приложение I към настоящия регламент.
(8)
Приложение IV се заменя с текста от приложение II към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 юни 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 7 март 2014 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 216/2014 DELLA COMMISSIONE
del 7 marzo 2014
recante modifica del regolamento (CE) n. 2075/2005 che definisce norme specifiche applicabili ai controlli ufficiali relativi alla presenza di Trichine nelle carni
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 854/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, che stabilisce norme specifiche per l’organizzazione di controlli ufficiali sui prodotti di origine animale destinati al consumo umano (1), in particolare l’articolo 18, punti 6, 8, 10 e 12,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 2075/2005 della Commissione, del 5 dicembre 2005, che definisce norme specifiche applicabili ai controlli ufficiali relativi alla presenza di Trichine nelle carni (2) prevede norme per il campionamento delle carcasse di specie a rischio di contaminazione da Trichine per la determinazione della qualifica sanitaria di aziende e regioni e delle condizioni di importazione di carni nell’Unione. Prevede inoltre metodi di riferimento e metodi equivalenti per l’individuazione di Trichine nei campioni prelevati dalle carcasse.
(2)
Il 3 ottobre 2011 l’Autorità europea per la sicurezza alimentare (EFSA) ha adottato un parere scientifico sui rischi per la sanità pubblica cui far fronte mediante l’ispezione delle carni (suine) (3), in cui si afferma che il consumo di carni suine contaminate da Trichine comporta un livello di rischio medio per la sanità pubblica e si conclude che, relativamente ai metodi ispettivi per i rischi biologici, l’unico modo per assicurare un controllo efficace dei principali fattori di pericolosità consiste nel garantire la sicurezza della carcassa suina mediante una serie di misure preventive e controlli integrati effettuati in aziende e macelli.
(3)
L’EFSA ha individuato alcuni indicatori epidemiologici in materia di contaminazione da Trichine. Tali indicatori possono essere applicati a livello nazionale, regionale, di macello o di azienda, a seconda dell’obiettivo e della situazione epidemiologica del paese.
(4)
L’EFSA riconosce la presenza sporadica di Trichine nell’Unione, soprattutto nei suini allevati allo stato brado e in quelli da cortile. Identifica inoltre il tipo di sistema produttivo come principale fattore di rischio per le infezioni da Trichine. I dati disponibili dimostrano inoltre che il rischio di infezioni da Trichine nei suini allevati in condizioni di stabulazione controllata ufficialmente riconosciute è trascurabile.
(5)
In ambito internazionale l’Organizzazione mondiale per la sanità animale (OIE) non riconosce più paesi o regioni a rischio «trascurabile». Tale riconoscimento è invece connesso a comparti composti da una o più aziende che applichino specifiche condizioni di stabulazione controllata.
(6)
Per ragioni di coerenza con le norme internazionali e al fine di promuovere un sistema di controllo in linea con i reali rischi per la sanità pubblica, è opportuno adeguare, razionalizzare e semplificare le misure volte a ridurre il rischio di presenza di Trichine, comprese le condizioni di importazione, nei macelli e le condizioni per la determinazione della qualifica sanitaria di paesi, regioni o aziende rispetto alla presenza di Trichine.
(7)
Nel 2011 Belgio e Danimarca hanno comunicato una condizione di rischio trascurabile riguardo alla presenza di Trichine nel territorio nazionale in conformità del regolamento (CE) n. 2075/2005. Tale condizione di rischio trascurabile non è tuttavia più riconosciuta per paesi e regioni. Le aziende e i comparti di Belgio e Danimarca che soddisfano le condizioni di stabulazione controllata alla data di entrata in vigore del presente regolamento sono comunque autorizzati ad applicare la deroga per tali aziende e comparti senza ulteriori condizioni preliminari, quali ulteriori prescrizioni di riconoscimento post-ufficiale da parte dell’autorità competente.
(8)
Il laboratorio di riferimento dell’UE per i parassiti ha raccomandato di chiarire il testo del regolamento in merito alle procedure di alcuni metodi equivalenti di rilevazione della presenza di Trichine.
(9)
È necessario disporre affinché gli operatori garantiscano che gli animali morti vengano tempestivamente raccolti, identificati e trasportati in conformità degli articoli 21 e 22 del regolamento (CE) n. 1069/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 ottobre 2009, recante norme sanitarie relative ai sottoprodotti di origine animale e ai prodotti derivati non destinati al consumo umano e che abroga il regolamento (CE) n. 1774/2002 (regolamento sui sottoprodotti di origine animale) (4) e dell’allegato VIII del regolamento (UE) n. 142/2011 della Commissione, del 25 febbraio 2011, recante disposizioni di applicazione del regolamento (CE) n. 1069/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio recante norme sanitarie relative ai sottoprodotti di origine animale e ai prodotti derivati non destinati al consumo umano, e della direttiva 97/78/CE del Consiglio per quanto riguarda taluni campioni e articoli non sottoposti a controlli veterinari alla frontiera (5).
(10)
Il numero di casi (importati e autoctoni) di Trichine nell’uomo e i relativi dati epidemiologici vanno comunicati a norma della decisione 2000/96/CE della Commissione, del 22 dicembre 1999, relativa alle malattie trasmissibili da inserire progressivamente nella rete comunitaria in forza della decisione n. 2119/98/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (6).
(11)
È quindi necessario modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 2075/2005.
(12)
Le prescrizioni di cui al presente regolamento comportano un adeguamento delle pratiche correnti sia per gli operatori del settore alimentare che per le autorità competenti. Risulta pertanto opportuno consentire l’applicazione differita di alcune delle disposizioni del presente regolamento.
(13)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali e ad esse non si sono opposti né il Parlamento europeo né il Consiglio,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 2075/2005 è modificato come segue:
1)
l’articolo 1 è sostituito dal seguente:
«Articolo 1
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti definizioni:
1)
per “Trichina” si intende qualsiasi nematode appartenente alla specie del genere Trichinella.
2)
Per “condizioni di stabulazione controllata” si intende un tipo di allevamento nell’ambito del quale i suini sono sottoposti a titolo permanente a controlli da parte dell’operatore alimentare per quanto riguarda l’alimentazione e le condizioni di stabulazione.
3)
Per “comparto” si intende un gruppo di aziende che applicano condizioni di stabulazione controllata. Tutte le aziende che applicano condizioni di stabulazione controllata in uno Stato membro possono essere considerate come un singolo comparto.»
2)
gli articoli 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 2
Campionamento delle carcasse
1. Si prelevano campioni dalle carcasse di suini domestici, nei mattatoi, nell’ambito degli esami post mortem secondo le modalità descritte qui di seguito:
a)
ogni anno sono sottoposte ad esame per accertare la presenza di Trichine tutte le carcasse di scrofe riproduttrici e verri riproduttori o almeno il 10 % delle carcasse di animali destinati alla macellazione provenienti da ciascuna azienda ufficialmente riconosciuta per l’applicazione delle condizioni di stabulazione controllata;
b)
sono sottoposte ad esame sistematico per accertare la presenza di Trichine tutte le carcasse provenienti da aziende non ufficialmente riconosciute per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata.
Al fine di individuare la presenza di Trichine, in un laboratorio designato dall’autorità competente viene prelevato un campione da ciascuna carcassa, utilizzando uno dei seguenti metodi:
a)
metodo di rilevamento di riferimento di cui all’allegato I, capitolo I; o
b)
metodo di individuazione equivalente di cui all’allegato I, capitolo II.
2. In attesa dei risultati dell’esame per la rilevazione della presenza di Trichine, e purché la piena tracciabilità sia garantita dall’operatore del settore alimentare, le carcasse in questione possono essere sezionate in sei parti al massimo, nel mattatoio o in un laboratorio di sezionamento situato negli stessi locali del mattatoio (“i locali”).
In deroga a quanto indicato nel primo comma e previa approvazione dell’autorità competente, le carcasse in questione possono essere sezionate in un laboratorio di sezionamento annesso o distinto dal mattatoio, a condizione che:
a)
la procedura sia seguita sotto il controllo dell’autorità competente;
b)
la carcassa o le parti di carcassa siano destinate ad un unico laboratorio di sezionamento;
c)
il laboratorio di sezionamento si trovi nel territorio dello Stato membro, e
d)
in caso di risultati positivi tutte le parti siano dichiarate inadatte al consumo umano.
3. Le carcasse di equidi, cinghiali e altre specie animali d’allevamento o selvatiche a rischio di contaminazione da Trichine sono sottoposte sistematicamente a campionamento nei mattatoi o negli stabilimenti di trattamento della selvaggina, nell’ambito dell’esame post mortem.
Viene prelevato un campione da ciascuna carcassa e viene esaminato conformemente a quanto disposto negli allegati I e III, in un laboratorio designato dall’autorità competente.
Articolo 3
Deroghe
1. In deroga all’articolo 2, paragrafo 1, le carni di suini domestici sottoposte a trattamento di congelazione conformemente all’allegato II, sotto il controllo dell’autorità competente sono esenti dall’esame atto ad individuare la presenza di Trichine.
2. In deroga all’articolo 2, paragrafo 1, le carcasse e le carni di suini domestici non svezzati di età inferiore a 5 settimane sono esenti dall’esame atto ad individuare la presenza di Trichine.
3. In deroga all’articolo 2, paragrafo 1, le carcasse e le carni di suini domestici possono essere esentate dall’esame atto ad individuare la presenza di Trichine nel caso in cui gli animali provengano da un “azienda o da un comparto ufficialmente riconosciuti per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata conformemente all‘allegato IV, qualora:
a)
nello Stato membro non siano state rilevate contaminazioni autoctone da Trichine nei suini domestici allevati in aziende ufficialmente riconosciute per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata nel corso degli ultimi tre anni, periodo durante il quale gli animali sono stati costantemente sottoposti a controlli a norma dell’articolo 2; o
b)
i dati storici sui controlli cui è stata costantemente sottoposta la popolazione suina macellata garantiscano con una probabilità di almeno il 95 % che la prevalenza delle Trichine non sia superiore ad 1 caso per milione; o
c)
le aziende che applicano le condizioni di stabulazione controllata siano ubicate in Belgio e Danimarca.
4. Nel caso in cui uno Stato membro applichi la deroga di cui al paragrafo 3, esso ne informa la Commissione e gli altri Stati membri nell’ambito del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali e presenta alla Commissione una relazione annuale contenente le informazioni di cui all’allegato IV, capitolo II. La Commissione pubblica l’elenco degli Stati membri che applicano la deroga sul suo sito web.
Nel caso in cui uno Stato membro non presenti la relazione in questione, ovvero la relazione sia ritenuta inadeguata ai fini del presente articolo, la deroga cessa di essere applicata allo Stato membro in questione.»
3)
gli articoli da 8 a 12 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 8
Riconoscimento ufficiale delle aziende che applicano condizioni di stabulazione controllata
1. Ai fini del presente regolamento laddove siano soddisfatte le prescrizioni di cui all’allegato IV l’autorità competente può riconoscere ufficialmente un’azienda o un comparto che applicano condizioni di stabulazione controllata.
2. Le aziende o un comparto che, alla data di applicazione del presente regolamento, applicano condizioni di stabulazione controllata in Danimarca e Belgio conformemente all’articolo 3, paragrafo 3, lettera c), sono considerati ufficialmente riconosciuti per l’applicazione delle condizioni di stabulazione controllata di cui all’allegato IV del presente regolamento.
Articolo 9
Obbligo d’informazione da parte degli operatori del settore alimentare
Gli operatori del settore alimentare delle aziende ufficialmente riconosciute per l’applicazione di condizioni si stabulazione controllata informano le autorità competenti nel caso in cui una delle condizioni di cui all’allegato IV non sia più rispettata, ovvero nel caso in cui si verifichino cambiamenti che potrebbero avere conseguenze sulla qualifica dell’azienda rispetto alle Trichine.
Articolo 10
Ispezioni presso le aziende ufficialmente riconosciute per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata
L’autorità competente si assicura che le aziende ufficialmente riconosciute per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata vengano sottoposte periodicamente ad ispezione.
La frequenza delle ispezioni si basa sul rischio, prendendo in considerazione i precedenti per quanto riguarda la contaminazione e la prevalenza della stessa, le rilevazioni precedenti, la zona geografica, la fauna selvatica locale interessata, le pratiche di allevamento, il controllo veterinario e la conformità degli allevatori.
L’autorità competente si assicura che i suini domestici provenienti da tali da aziende siano esaminati conformemente alle disposizioni dell’articolo 2, paragrafo 1.
Articolo 11
Programmi di monitoraggio
L’autorità competente può attuare un programma di monitoraggio dei suini domestici provenienti da aziende o comparti ufficialmente riconosciuti per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata al fine di verificare che tale popolazione animale sia effettivamente esente da Trichine.
Nel programma di monitoraggio figurano la frequenza dei test, il numero di animali da sottoporre a controllo e il piano di campionamento. A questo scopo sono prelevati ed esaminati campioni di carni al fine di individuare la presenza di Trichine conformemente a quanto disposto all’allegato I, capitoli I o II.
Il programma di monitoraggio può comprendere metodi sierologici quale strumento supplementare, purché convalidati dal laboratorio di riferimento dell’UE.
Articolo 12
Ritiro della qualifica ufficiale relativa all’applicazione di condizioni di stabulazione controllata
1. Nel caso in cui i risultati delle ispezioni condotte conformemente all’articolo 10 dimostrino che le condizioni di cui all’allegato IV non sono più soddisfatte, l’autorità competente revoca immediatamente la qualifica ufficiale delle aziende.
2. Nel caso in cui i suini domestici provenienti da un’azienda ufficialmente riconosciuta per l’applicazione di condizioni di stabulazione controllata risultino positivi al test di individuazione della presenza di Trichine, l’autorità competente procede immediatamente a:
a)
revocare la qualifica ufficiale dell’azienda;
b)
esaminare tutti i suini domestici di quell’azienda al momento della macellazione;
c)
rintracciare e sottoporre ad analisi tutti gli animali riproduttori arrivati nell’azienda e, nella misura del possibile, tutti quelli che hanno lasciato l’azienda nei sei mesi precedenti il risultato positivo. A tale scopo sono prelevati campioni di carne da esaminare per individuare la presenza di Trichine, usando i metodi di individuazione di cui all’allegato I, capitoli I e II;
d)
ove opportuno e possibile, studiare la diffusione della contaminazione da parassiti imputabile alla distribuzione delle carni di suini domestici macellati nel periodo precedente il risultato positivo;
e)
informare la Commissione e gli altri Stati membri;
f)
avviare, ove opportuno, un’indagine epidemiologica per individuare le cause della contaminazione;
g)
adottare misure adeguate nel caso in cui non sia possibile identificare le carcasse contaminate nel mattatoio, tra cui:
i)
aumentare le dimensioni dei campioni di carni prelevati per le analisi delle carcasse sospette; o
ii)
dichiarare le carcasse non adatte al consumo umano; e
iii)
adottare misure adeguate per l’eliminazione delle carcasse sospette e delle relative parti, nonché di quelle risultate positive ai test.
3. A seguito della revoca del riconoscimento, è possibile per le aziende ottenere nuovamente il riconoscimento ufficiale una volta che i problemi identificati siano stati risolti e il rispetto delle prescrizioni di cui all’allegato IV sia stato comprovato dall’autorità competente.
4. Nel caso in cui dall’ispezione sia emersa un’inosservanza dell’articolo 9 o un risultato positivo in un ‘azienda facente parte di un comparto, quest’ultima deve essere rimossa da tale comparto finché non sia stata ristabilita la conformità.»
4)
l’articolo 13 è sostituito dal seguente:
«Articolo 13
Condizioni sanitarie per l‘importazione
Le carni di specie animali che possono essere portatrici di Trichine, contenenti muscolatura striata e provenienti da un paese terzo, possono essere importate nell’Unione soltanto se, prima dell’esportazione, sono state sottoposte a un esame per l’individuazione della presenza di Trichine in conformità degli articoli 2 e 3 nel paese terzo in questione.»
5)
l’articolo 14 è soppresso;
6)
l’articolo 15 è sostituito dal seguente:
«Articolo 15
Documenti
Il certificato sanitario che accompagna le importazioni di carni di cui all’articolo 13 è corredato da una dichiarazione del veterinario ufficiale attestante che l’esame volto ad accertare la presenza di Trichine effettuato nel paese terzo di origine è stato eseguito conformemente all’articolo 13.
Il documento originale accompagna la partita, salvo nel caso in cui sia stata concessa una deroga conformemente all’articolo 14, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 854/2004.»
7)
l’allegato I è modificato in conformità all’allegato I del presente regolamento,
8)
l’allegato IV è sostituito dall’allegato II del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o giugno 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 marzo 2014