РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 331/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на програма за обмен, помощ и обучение за защита на еврото срещу фалшифициране (програма „Перикъл 2020“) и за отмяна на решения на Съвета 2001/923/ЕО, 2001/924/ЕО, 2006/75/ЕО, 2006/76/ЕО, 2006/849/ЕО и 2006/850/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Съюзът и държавите членки сами са си поставили за цел да приемат мерките, необходими за използването на еврото като единна парична единица. Тези мерки включват защита на еврото срещу фалшифициране и свързаните с него измами, като по този начин се повиши ефективността на икономиката на Съюза и се осигури устойчивост на публичните финанси.
(2)
Регламент (ЕО) № 1338/2001 на Съвета (3) предвижда обмен на информация, сътрудничество и взаимна помощ, като по този начин изгражда хармонизирана рамка за защита на еврото. Действието на посочения регламент бе разширено с Регламент (ЕО) № 1339/2001 на Съвета (4) по отношение на онези държави членки, които не са приели еврото като своя единна парична единица, така че да се осигури равностойно ниво на защита за еврото в целия Съюз.
(3)
Действията, целящи насърчаване на обмена на информация и персонал, техническа и научна помощ и специализирано обучение, подпомагат значително защитата на единната парична единица на Съюза срещу фалшифициране и свързаните с това измами, и следователно и постигането на високо и равностойно ниво на защита в целия Съюз, като същевременно демонстрират способността на Съюза да се справи с тежката организирана престъпност.
(4)
Програмата за защита на еврото срещу фалшифициране (програмата „Перикъл“) допринася за повишаване на осведомеността на гражданите на Съюза, като подобрява защитата на еврото, най-вече чрез редовно оповестяване на резултатите от подкрепяните от тази програма действия.
(5)
Помощта за такива действия, оказвана в миналото по линия на решения 2001/923/ЕО (5) и 2001/924/ЕО (6) на Съвета, които впоследствие са били изменени и допълнени с решения 2006/75/ЕО (7), 2006/76/ЕО (8), 2006/849/ЕО (9) и 2006/850/ЕО (10) на Съвета позволи засилването на действията на Съюза и държавите членки в областта на защитата на еврото срещу фалшифициране. Целите на програма „Перикъл“ както за периода 2002-2006 г., така и за периода 2007-2013 г. бяха успешно постигнати.
(6)
В своята оценка на въздействието, извършена през 2011 г., за да прецени дали програмата „Перикъл“ следва да бъде продължена, Комисията достигна до заключението, че програмата „Перикъл“ следва да бъде подновена с подобрени цели и методология.
(7)
Препоръката в оценката на въздействието беше, че следва да се продължат и допълнително да се развият действията в областта на защитата на еврото срещу фалшифициране на равнището на Съюза и на държавите членки, като се вземат предвид новите предизвикателства в контекста на бюджетните ограничения. Съгласно новата програма „Перикъл 2020“, предложенията, представяни от участващите държави членки, могат да включват участници от трети държави, ако тяхното участие е важно за защитата на еврото.
(8)
Следва да се гарантира, че програма „Перикъл 2020“ е съвместима с други релевантни програми и действия и ги допълва. Следователно, с оглед изпълнението на програмата „Перикъл 2020“, в рамките на комитета, посочен в Регламент (ЕО) № 1338/2001, Комисията следва да проведе всички необходими консултации с основните участващи страни (по-специално компетентните национални органи, определени от държавите членки, Европейската централна банка и Европол) за да оцени нуждите във връзка със защитата на еврото и по-специално по отношение на обмена, помощта и обучението.
(9)
Програмата „Перикъл 2020“ следва да се прилага при пълно спазване на разпоредбите на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11). В съответствие с посочения регламент, не се допуска единствената цел на безвъзмездните средства да бъде закупуване на оборудване. Безвъзмездните средства имат за цел да подкрепят финансово дейност, предназначена да подпомогне постигането на цел на политиката на Съюза.
(10)
Значението на еврото като световна валута изисква подходящо равнище на защита на международно ниво, която може да бъде постигната чрез предоставяне на средства за закупуване на оборудване, което да бъде използвано от агенции на трети държави при разследване на случаи на фалшифициране на еврото.
(11)
Оценката на програмата „Перикъл“, извършена със заинтересованите страни, свидетелства за добавената стойност на тази програма, а именно високо ниво на сътрудничество между държавите членки и с трети държави, както и взаимно допълване с действия, предприемани на национално ниво, което води до повишена ефективност. Очаква се продължаването на програма „Перикъл“ на равнището на Съюза да допринесе съществено за поддържане и по-нататъшно повишаване на високото ниво на защита на еврото, съчетано със засилено трансгранично сътрудничество, обмен и помощ. Успоредно с това чрез колективно организираните действия и обществени поръчки ще бъдат постигнати общи икономии за разлика от евентуални самостоятелни национални инициативи.
(12)
Комисията следва да представи на Европейския парламент и на Съвета независим междинен доклад за оценка относно изпълнението на програмата „Перикъл 2020“ и окончателен доклад за оценка относно постигането на целите ѝ.
(13)
Настоящият регламент спазва принципите на добавена стойност и пропорционалност. Програма „Перикъл 2020“ следва да улеснява сътрудничеството сред държавите членки и между Комисията и държавите членки с цел защита на еврото срещу фалшифициране, без да отнема отговорностите на държавите членки и като използва ресурсите по-ефикасно, отколкото би могло да се постигне на национално ниво. Действията на равнище на Съюза са необходими и обосновани, тъй като е ясно, че те помагат на държавите членки при колективната защита на еврото и насърчават използването на общи структури на Съюза с цел увеличаване на сътрудничеството и обмена на информация между компетентните органи.
(14)
Програмата „Перикъл 2020“ следва да се прилага за период от седем години, за да се изравни продължителността ѝ с тази на многогодишната финансова рамка, предвидена в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (12).
(15)
С цел гарантиране на еднакви условия за изпълнението на програмата „Перикъл 2020“, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Комисията следва да приема годишните работни програми, в които се определят приоритетите, разбивката на бюджета и критериите за оценяване във връзка с безвъзмездните средства за действия. В рамките на посочения в Регламент (ЕО) № 1338/2001 комитет Комисията следва да обсъжда с държавите членки прилагането на настоящия регламент. Изключителни и надлежно обосновани случаи, за които е необходимо увеличение на съфинансирането с цел държавите членки да разполагат с повече икономическа гъвкавост, като по този начин получават възможност да реализират и завършват по удовлетворителен начин проекти за защита и гарантиране на еврото, следва да бъдат част от годишната работна програма.
(16)
С настоящия регламент се определя финансов пакет за цялата продължителност на програмата „Перикъл 2020“, който представлява основната референтна сума, по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетните въпроси и относно доброто финансово управление (13), за Европейския парламент и за Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
(17)
С цел да се осигури известна гъвкавост при разпределението на средствата, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз с оглед промени в индикативното разпределение на тези средства. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(18)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани с пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, разкриване и разследване на нередности, събиране на изгубени, недължимо платени или неправилно използвани средства и, когато е необходимо, административни и финансови санкции.
(19)
Решения 2001/923/ЕО, 2001/924/ЕО, 2006/75/ЕО, 2006/76/ЕО, 2006/849/ЕО и 2006/850/ЕО следва да се отменят. За целите на изпълнението на финансовите ангажименти, свързани с действията, предвидени по посочените решения следва да се предвидят преходни мерки.
(20)
Целесъобразно е да се осигури плавно преминаване без прекъсване от програмата „Перикъл“ към програмата „Перикъл 2020“, както и продължителността на програмата „Перикъл 2020“ да бъде приведена в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013. Поради това програмата „Перикъл 2020“ следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Създава се многогодишна програма за действие с цел насърчаване на действия за защита и гарантиране на еврото срещу фалшифициране и свързаните с това измами „Перикъл 2020“ („Програмата“) за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Член 2
Добавена стойност
Програмата активно насърчава и води до повишаване на транснационалното сътрудничество за защита на еврото в рамките на и извън Съюза, както и с търговските партньори на Съюза, като същевременно се обръща внимание на онези държави членки или трети държави, в които се отбелязват най-високи равнища на фалшифициране на еврото, както това сочат съответните доклади, съставени от компетентните органи.Това сътрудничество допринася за по-голяма ефективност на защитата на еврото чрез обмен на най-добри практики, общи стандарти и съвместно специализирано обучение.
Член 3
Обща цел
Общата цел на Програмата е предотвратяване и борба с фалшифицирането и свързаните с това измами, като по този начин се повиши конкурентоспособността на икономиката на Съюза и се осигури устойчивост на публичните финанси.
Член 4
Специфична цел
Специфичната цел на Програмата е да защитава евробанкнотите и монетите от фалшифициране и свързаните с него измами чрез подпомагане и допълване на мерките, предприемани от държавите членки, и оказване на съдействие на компетентните национални органи и органи на Съюза в усилията им да развиват тясно и редовно сътрудничество и да обменят най-добри практики помежду си и с Комисията, като в него бъдат включени по целесъобразност и трети държави и международни организации.
Постигането на тази цел се преценява, inter alia, чрез ефективността на действията на финансовите, техническите, правоприлагащите и съдебните органи, измервана посредством броя на откритите фалшификати, на разбитите незаконни работилници за фалшифициране, на арестувани лица и наложени санкции.
Член 5
Органи, отговарящи на условията за финансиране
Органите, които отговарят на условията за финансиране по линия на Програмата, са компетентните национални органи според определението на член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1338/2001.
Член 6
Участие в Програмата
1. Държави участнички са държавите членки, които са приели еврото за своя единна парична единица.
2. Представяните от държавите членки, посочени в параграф 1, предложения могат да включват участници от трети държави, ако това е важно за изпълнението на общата и специфичната цели, посочени съответно в членове 3 и 4.
Член 7
Целеви групи и съвместни действия
1. Програмата цели участието на следните групи:
а)
персонала на ведомствата, ангажирани в откриването и борбата срещу фалшифицирането,по-специално полицейски части и финансови административни структури в зависимост от техните специфични функции на национално равнище;
б)
служители на разузнаването;
в)
представители на националните централни банки, монетните дворове, търговските банки и други финансови посредници, по-специално по отношение на задълженията на финансовите институции;
г)
съдебни служители, специализирани адвокати и представители на съдебната власт в тази област;
д)
всяка друга засегната група специалисти като търговско-промишлени палати или подобни структури, които могат да осигурят достъп до малки и средни предприятия, търговци на дребно и дружества за транспортиране на пари и ценности.
2. Действията по Програмата могат да бъдат организирани съвместно от Комисията и други партньори, които разполагат със съответните експертни познания, като:
а)
националните централни банки и Европейската централна банка (ЕЦБ);
б)
националните центрове за анализи (НЦА) и националните центрове за анализ на монетите (НЦАМ);
в)
Европейския технически и научен център и монетните дворове;
г)
Европол, Евроюст и Интерпол;
д)
националните централни служби за борба с фалшифицирането, предвидени в член 12 от Международната конвенция за премахване и преследване фабрикуването на фалшиви парични знаци, подписана в Женева на 20 април 1929 г. (14), както и другите специализирани служби за предотвратяване, разкриване и преследване на фалшифицирането;
е)
специализирани органи в областта на техниката по възпроизвеждане и по удостоверяване, печатари и гравьори;
ж)
други органи, различни от изброените в букви а) - е), които предлагат специфични експертни познания, включително при нужда, такива органи от трети държави и по-специално от присъединяващите се държави и от държавите кандидатки;както и
з)
частни субекти, които са развили и имат доказани технически познания, и екипи, специализирани в разпознаването на фалшифицирани банкноти и монети.
Член 8
Допустими действия
1. Програмата взема предвид транснационалните и мултидисциплинарни аспекти на борбата срещу фалшифицирането и насърчава най-добрите практики, адаптирани спрямо националните особености на всяка държава членка.
2. Програмата предоставя при условията, определени в годишната работна програма, посочена в член 11, финансово подпомагане за следните действия:
а)
обмен и разпространение на информация, по-конкретно чрез организирането на семинари и срещи, включително обучение, целеви стажове и обмен на персонал на компетентните национални органи и други подобни действия. Обменът на информация, inter alia е насочен към:
-
методологиите за мониторинг и анализ на икономическото и финансовото въздействие на фалшифицирането,
-
функционирането на базите данни и на системите за ранно предупреждаване,
-
използването на детекторни уреди с компютърно дублиране на данни,
-
методите за проверка и разследване,
-
научната помощ, по-специално научни бази данни и следене на технологичните новости,
-
защитата на еврото извън Съюза,
-
научноизследователски действия,
-
предоставянето на специализирани оперативен експертен опит и познания;
б)
техническа, научна и оперативна подкрепа, когато тя е необходима като част от Програмата, включваща по-специално:
-
всякакви целесъобразни мерки, водещи до съставяне на равнището на Съюза на педагогически помагала, като справочник със законодателство на Съюза, информационни бюлетини, практически ръководства, глосари и речници, бази данни, особено в областта на научната помощ или на технологичните новости)или приложения за компютърна поддръжка като софтуер,
-
съответни проучвания, които представляват интерес от мултидисциплинарна и трансгранична гледна точка,
-
разработването на механизми и методи за техническа помощ за улесняване на действията по разкриване на равнището на Съюза,
-
финансово подпомагане на сътрудничеството при операции, в които са ангажирани поне две държави, когато такова подпомагане не се предоставя по други програми на европейските институции и органи;
в)
безвъзмездни средства за финансиране на закупуването на оборудване, което да се използва от специализирани органи за борба срещу фалшифицирането за защита на еврото, в съответствие с член 10, параграф 3.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА
Член 9
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на Програмата за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г. е в размер на 7 344 000 EUR (по текущи цени).
2. В рамките на финансовия пакет за Програмата средствата за допустимите действия по член 8, параграф 2 се разпределят в съответствие с индикативното разпределение на средствата, посочено в приложението.
Комисията не се отклонява от това индикативно разпределение на средствата с повече от 10 %. Ако се окаже необходимо да се превиши това ограничение, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 14, с цел да измени индикативното разпределение на средствата, посочено в приложението.
3. Годишните бюджетни кредити се одобряват от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
Член 10
Видове финансово подпомагане и съфинансиране
1. Комисията изпълнява Програмата в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Финансовото подпомагане в рамките на Програмата за допустимите действия, изброени в член 8, параграф 2, се извършва под формата на:
а)
безвъзмездни средства; или
б)
обществени поръчки.
3. Закупуването на оборудване не може да бъде единственият компонент на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства.
4. Нивото на съфинансиране за безвъзмездни средства, отпуснати по Програмата, не надвишава 75 % от допустимите разходи. В изключителни и надлежно обосновани случаи, определени в годишните работни програми по член 11, нивото на съфинансиране не може да надвишава 90 % от допустимите разходи.
5. Когато допустимите действия, предвидени в член 8, параграф 2 се организират съвместно от Комисията и ЕЦБ, Евроюст, Европол или Интерпол, възникналите разходи се разпределят между тях. Във всеки случай всеки от тях поема командировъчните разходи и разходите за настаняване на собствените си гостуващи лектори.
Член 11
Годишни работни програми
За целите на изпълнението на Програмата Комисията приема годишни работни програми.
Всяка годишна работна програма изпълнява общата и специфичните цели, посочени съответно в членове 3 и 4, като определя следното:
а)
действията, които да бъдат предприети, в съответствие с тези обща и специфична цели, включително индикативното разпределение на средствата и метода на изпълнение;
б)
за безвъзмездните средства: основните критерии за подбор и максималното допустимо ниво на съфинансиране.
Средствата, разпределени за действия в областта на комуникацията в рамките на Програмата, допринасят също и за институционалната комуникация на политическите приоритети на Съюза, доколкото те са свързани с общата цел, посочена в член 3.
Член 12
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани по настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез възстановяване на недължимо платените суми и, когато е уместно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по Програмата.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15) и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (16), с цел да се установи дали е налице измама, корупция или каквато и да е друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, финансирани в рамките на Програмата.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, договорите, споразуменията и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се упълномощават да провеждат такива одити и разследвания съгласно съответната си компетентност.
ГЛАВА III
МОНИТОРИНГ, ОЦЕНЯВАНЕ И ДЕЛЕГИРАНЕ НА ПРАВОМОЩИЯ
Член 13
Мониторинг и оценяване
1. Програмата се изпълнява от Комисията в сътрудничество с държавите членки чрез редовни консултации по време на различните етапи от изпълнението на Програмата в рамките на комитета, посочен в Регламент (ЕО) № 1338/2001, като се вземат предвид съответните мерки, предприети от други компетентни органи, и по-специално от ЕЦБ и Европол.
2. Комисията се стреми да осигури последователност и допълване между Програмата и други приложими програми и действия на равнището на Съюза.
3. Комисията предоставя годишна информация за резултатите от Програмата на Европейския парламент и на Съвета. В нея се включва информация относно последователността и допълването с други приложими програми и действия на равнището на Съюза. Комисията непрекъснато разпространява резултатите от действията, подкрепяни по линия на Програмата. Всички участващи държави и други бенефициери предоставят на Комисията всички необходими данни и информация с оглед на осъществяването на мониторинга и оценяването на Програмата.
4. Комисията извършва оценяване на програмата. В срок до 31 декември 2017 г. Комисията представя независим междинен доклад за оценка относно постигането на целите по всички мерки (от гледна точка на резултатите и въздействията), ефикасното и ефективно от гледна точка на разходите използване на ресурсите и неговата добавена стойност за Съюза. Докладът за оценка се изготвя с цел да предостави информация с оглед на вземането на решение за подновяване, изменяне или преустановяване на мерките. В оценката освен това се разглеждат възможността за опростяване, вътрешната и външната съгласуваност, продължаващата значимост на всички цели, както и приносът на мерките за приоритетите на Съюза за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж. В оценката се вземат предвид резултатите от оценяването на дългосрочното въздействие на предходните мерки.
5. Оценката на въздействието в по-дългосрочен план и на трайността на ефекта от Програмата също се прави по такъв начин, че да предостави информация с оглед на вземането на решение за евентуално подновяване, изменение или преустановяване на последваща програма.
6. Освен това в срок до 31 декември 2021 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета окончателен доклад за оценка относно постигането на целите на Програмата.
Член 14
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на определените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 9, се предоставя на Комисията за срок от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 9, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 9, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 15
Отмяна
Отменят се решения 2001/923/ЕО, 2001/924/ЕО, 2006/75/ЕО, 2006/76/ЕО, 2006/849/ЕО и 2006/850/ЕО.
Въпреки това финансовите задължения, свързани с действия, провеждани съгласно тези решения, продължават да се уреждат от тези решения до изпълнението на тези задължения.
Член 16
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 331/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
dell’11 marzo 2014
che istituisce un programma di azione in materia di scambi, assistenza e formazione per la protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria (programma «Pericle 2020») e che abroga le decisioni del Consiglio 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/CE, 2006/849/CE e 2006/850/CE
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 133,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere della Banca centrale europea (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
L’Unione e gli Stati membri si prefiggono l’obiettivo di stabilire le misure necessarie per l’utilizzo dell’euro come moneta unica. Tali misure comprendono la protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria e le relative frodi, in modo da migliorare l’efficacia dell’economia dell’Unione e assicurare la sostenibilità delle finanze pubbliche.
(2)
Il regolamento (CE) n. 1338/2001 (3) prevede scambi d’informazione, cooperazione e reciproca assistenza, definendo un quadro armonizzato per la protezione dell’euro. Gli effetti di tale regolamento sono stati estesi dal regolamento (CE) n. 1339/2001 (4) del Consiglio agli Stati membri che non hanno adottato l’euro come moneta unica, in modo da fornire un livello di protezione equivalente per l’euro in tutta l’Unione.
(3)
Le azioni finalizzate a promuovere lo scambio d'informazioni e di personale, l’assistenza tecnica e scientifica e la formazione specializzata contribuiscono sensibilmente al miglioramento della protezione della moneta unica dell’Unione contro la contraffazione monetaria e le relative frodi e quindi a conseguire un livello elevato e uniforme di tutela in tutta l’Unione, dimostrando nel contempo la capacità dell’Unione di combattere le forme gravi di criminalità organizzata.
(4)
Il programma per la protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria (programma Pericle) contribuisce alla sensibilizzazione dei cittadini dell’Unione, migliorando la protezione dell’euro, in particolare mediante una costante diffusione dei risultati delle azioni sostenute da tale programma.
(5)
In passato, il sostegno a tali azioni mediante le decisioni 2001/923/CE (5) e 2001/924/CE (6) del Consiglio, che sono state successivamente modificate ed estese dalle decisioni del Consiglio 2006/75/CE (7), 2006/76/CE (8), 2006/849/CE (9) e 2006/850/CE (10), ha permesso di rafforzare le azioni dell’Unione e degli Stati membri nel campo della protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria. Gli obiettivi del programma Pericle per il periodo 2002-2006 come per quello 2007-2013 sono stati conseguiti con successo.
(6)
Nella sua valutazione d’impatto del 2011 che esamina se il programma Pericle debba essere continuato, la Commissione è giunta alla conclusione che il programma Pericle dovrebbe essere rinnovato migliorando gli obiettivi e la metodologia.
(7)
Il suggerimento contenuto nella valutazione d’impatto era quello di proseguire e sviluppare ulteriormente le azioni a livello dell’Unione e degli Stati membri nel campo della protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria, prendendo altresì in considerazione le nuove sfide in un contesto di rigore di bilancio. Nell’ambito del nuovo programma Pericle 2020, le proposte presentate dagli Stati membri partecipanti possono includere partecipanti di paesi terzi, se la loro partecipazione è importante ai fini della protezione dell’euro.
(8)
È opportuno garantire che il programma Pericle 2020 sia coerente e complementare rispetto agli altri programmi e azioni pertinenti. La Commissione dovrebbe pertanto svolgere tutte le consultazioni necessarie riguardo alla valutazione dei bisogni in relazione alla protezione dell’euro con le principali parti interessate (in particolare le autorità nazionali competenti designate dagli Stati membri, la Banca centrale europea ed Europol) nel comitato di cui al regolamento (CE) n. 1338/2001, in particolare per quanto riguarda gli scambi, l’assistenza e la formazione, ai fini dell’applicazione del programma Pericle 2020.
(9)
Il programma Pericle 2020 dovrebbe essere attuato nel pieno rispetto delle disposizioni del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (11). Conformemente a tale regolamento, le sovvenzioni non possono avere come unico scopo l’acquisto di attrezzature. Una sovvenzione è intesa a sostenere finanziariamente un’azione destinata a promuovere la realizzazione di un obiettivo che s’iscrive nel quadro di politica dell’Unione.
(10)
L’importanza dell’euro quale moneta di portata mondiale presuppone un’adeguata protezione a livello internazionale, che può essere conseguita mettendo a disposizione fondi per l’acquisto di attrezzature che le agenzie dei paesi terzi utilizzeranno nelle indagini sulla contraffazione monetaria dell’euro.
(11)
La valutazione del programma Pericle effettuata con le parti interessate dimostra il valore aggiunto di tale programma, in termini di elevato livello di cooperazione tra gli Stati membri e con i paesi terzi, come pure di complementarità con le azioni intraprese a livello nazionale, da cui deriva una maggiore efficacia. La prosecuzione del programma Pericle a livello dell’Unione dovrebbe contribuire in misura sostanziale a mantenere e migliorare ulteriormente l’elevato livello di protezione dell’euro, potenziando al contempo la cooperazione transfrontaliera, i programmi di scambio e l’assistenza. Al tempo stesso, sarà realizzato un risparmio complessivo grazie all’organizzazione collettiva delle azioni e degli appalti pubblici, rispetto a eventuali singole iniziative nazionali.
(12)
La Commissione dovrebbe presentare al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione intermedia di valutazione indipendente sull’attuazione del programma Pericle 2020 e una relazione finale di valutazione sul conseguimento dei suoi obiettivi.
(13)
Il presente regolamento è conforme ai principi del valore aggiunto e della proporzionalità. Il programma Pericle 2020 dovrebbe favorire la cooperazione tra gli Stati membri e tra questi e la Commissione per proteggere l’euro contro la contraffazione monetaria, senza tuttavia interferire con le responsabilità degli Stati membri e utilizzando le risorse in modo più efficiente di quanto essi avrebbero fatto a livello nazionale. L’azione a livello dell’Unione è necessaria e motivata, essendo un chiaro sostegno agli Stati membri nella protezione collettiva dell’euro e incentivando l’utilizzo di strutture comuni europee per migliorare la cooperazione e lo scambio di informazioni fra le autorità competenti.
(14)
Il programma Pericle 2020 dovrebbe durare per un periodo di sette anni per allinearne la durata con quella del quadro finanziario pluriennale di cui al regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013 del Consiglio (12).
(15)
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione del programma Pericle 2020, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione. La Commissione dovrebbe adottare programmi di lavoro annuali che definiscano le priorità, la ripartizione della dotazione di bilancio e i criteri di valutazione per le sovvenzioni alle azioni. La Commissione dovrebbe discutere l’applicazione del presente regolamento con gli Stati membri nell’ambito del comitato di cui al regolamento (CE) n. 1338/2001. I programmi di lavoro annuale dovrebbero indicare i casi eccezionali e debitamente motivati nei quali è necessario un aumento del cofinanziamento per dotare gli Stati membri di una maggiore flessibilità economica, affinché possano realizzare e completare in modo soddisfacente i progetti di protezione e salvaguardia dell’euro.
(16)
Il presente regolamento stabilisce una dotazione finanziaria per l’intera durata del programma Pericle 2020 che costituisce, per il Parlamento europeo e il Consiglio nel corso della procedura annuale di bilancio, l’importo di riferimento privilegiato ai sensi del punto 17 dell’accordo interistituzionale del 2 dicembre 2013 tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione sulla disciplina di bilancio, sulla cooperazione in materia di bilancio e sulla sana gestione finanziaria (13).
(17)
Al fine di fornire un livello di flessibilità nella ripartizione dei fondi, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea riguardo alle modifiche delle ripartizioni indicative di tali fondi. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(18)
È necessario tutelare gli interessi finanziari dell’Unione con misure proporzionate in tutto il ciclo di spesa, tra cui la prevenzione, l’individuazione e l’indagine delle irregolarità, il recupero di fondi persi, erroneamente pagati o non correttamente impiegati e, se del caso, sanzioni amministrative e finanziarie.
(19)
Le decisioni 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/EC, 2006/849/CE e 2006/850/CE del Consiglio dovrebbero essere abrogate. È opportuno prevedere misure transitorie per integrare gli obblighi finanziari relativi alle azioni perseguite nell’ambito di tali decisioni.
(20)
È opportuno garantire una transizione agevole, senza interruzione tra il programma Pericle e il programma Pericle 2020 ed è opportuno allineare la durata del programma Pericle 2020 al regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013. Il programma Pericle 2020 dovrebbe pertanto applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2014,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto
È istituito il programma d’azione pluriennale di promozione delle azioni per la protezione e la salvaguardia dell’euro dalla contraffazione monetaria e le relative frodi «Pericle 2020» (il «programma») per il periodo dal 1o gennaio 2014 al 31 dicembre 2020.
Articolo 2
Valore aggiunto
Il programma promuove attivamente la cooperazione transnazionale per la protezione dell’euro e determina un aumento di tale cooperazione all’interno e all’esterno dell’Unione, nonché con i suoi partner commerciali, prestando altresì attenzione agli Stati membri o ai paesi terzi in cui si registrano i tassi più elevati di contraffazione monetaria dell’euro, secondo quanto indicato dalle pertinenti relazioni elaborate dalle autorità competenti. Tale cooperazione contribuisce a una maggiore efficacia della protezione dell’euro mediante la condivisione delle migliori prassi, le norme comuni e la formazione specializzata comune.
Articolo 3
Obiettivo generale
L’obiettivo generale del programma è prevenire e combattere la contraffazione monetaria e le relative frodi, migliorando così la competitività dell’economia dell’Unione e assicurando la sostenibilità delle finanze pubbliche.
Articolo 4
Obiettivo specifico
L’obiettivo specifico del programma è di proteggere le banconote e le monete in euro contro la contraffazione monetaria e le relative frodi, sostenendo e integrando le iniziative avviate dagli Stati membri e assistendo le competenti autorità nazionali e dell’Unione nei loro sforzi per sviluppare, tra di loro e con la Commissione, una stretta e regolare cooperazione e uno scambio delle migliori prassi, coinvolgendo anche, se del caso, i paesi terzi e le organizzazioni internazionali.
Tale obiettivo è misurato anche attraverso l’efficacia delle azioni svolte dalle autorità finanziarie, tecniche, di polizia e giudiziarie, misurata mediante il volume di banconote e monete false individuate, dei laboratori illegali smantellati, delle persone arrestate e delle sanzioni comminate.
Articolo 5
Organismi ammissibili al finanziamento
Gli organismi ammissibili al finanziamento nell’ambito del programma sono le autorità nazionali competenti ai sensi dell’articolo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1338/2001.
Articolo 6
Partecipazione al programma
1) I paesi partecipanti sono gli Stati membri che hanno adottato l’euro come moneta unica.
2) Le proposte presentate dagli Stati membri di cui al paragrafo 1 possono estendersi a partecipanti di paesi terzi, se ciò è importante ai fini del conseguimento degli obiettivi generale e specifico stabiliti agli articoli 3 e 4 rispettivamente.
Articolo 7
Gruppi destinatari e azioni congiunte
1) Il programma è finalizzato alla partecipazione dei seguenti gruppi:
a)
il personale delle agenzie competenti nell’individuazione e nella lotta contro la contraffazione monetaria (in particolare le forze di polizia e le amministrazioni finanziarie in funzione delle varie competenze sul piano nazionale);
b)
il personale dei servizi di informazione;
c)
i rappresentanti delle banche centrali nazionali, delle zecche, delle banche commerciali e degli altri intermediari finanziari, in particolare per quanto riguarda gli obblighi degli istituti finanziari;
d)
i magistrati, gli avvocati e i membri dell’ordine giudiziario specializzati in questo settore;
e)
qualsiasi altro gruppo di specialisti interessato, quali le camere di commercio e dell’industria o qualsiasi struttura in grado di raggiungere piccole e medie imprese, commercianti e corrieri.
2) Le azioni previste dal programma possono essere organizzate congiuntamente dalla Commissione e da altri partner con le competenze richieste, quali:
a)
le banche centrali nazionali e la Banca centrale europea (BCE);
b)
i Centri di analisi nazionali (CAN) e i Centri nazionali di analisi delle monete (CNAC);
c)
il Centro tecnico-scientifico europeo (CTSE) e le zecche;
d)
Europol, Eurojust e Interpol;
e)
gli uffici centrali nazionali per la lotta contro la contraffazione monetaria di cui all’articolo 12 della convenzione internazionale per la repressione del falso nummario firmata a Ginevra il 20 aprile 1929 (14), nonché gli altri servizi specializzati nella prevenzione, individuazione e contrasto della contraffazione monetaria;
f)
le strutture specializzate in materia di tecnica di reprografia e di autentificazione, gli stampatori e incisori;
g)
organismi diversi da quelli di cui alle lettere da a) a f) in possesso di conoscenze tecniche particolari, inclusi, se del caso, organismi di paesi terzi e, in particolare, di paesi aderenti e di paesi candidati all’adesione; e
h)
gli enti privati che abbiano sviluppato e dimostrato conoscenze tecniche e le squadre specializzate nell’individuazione di banconote e monete contraffatte.
Articolo 8
Azioni ammissibili
1) Il programma prende in considerazione gli aspetti transnazionali e pluridisciplinari della lotta contro la contraffazione monetaria e promuove le migliori prassi adattate alle specificità nazionali di ciascuno Stato membro.
2) Nel rispetto delle condizioni stabilite dai programmi di lavoro annuali di cui all’articolo 11, il programma fornisce sostegno finanziario alle seguenti azioni:
a)
lo scambio e la diffusione d’informazioni, in particolare attraverso l’organizzazione di laboratori, riunioni e seminari, tra cui la formazione, tirocini mirati e scambi di personale delle autorità nazionali competenti e altre azioni analoghe. Lo scambio di informazioni verte, tra l’altro, su quanto segue:
-
le metodologie di controllo e di analisi dell’impatto economico e finanziario della contraffazione monetaria;
-
il funzionamento delle banche dati e dei sistemi di allarme rapido;
-
l’utilizzo di strumenti di individuazione attraverso, in particolare, applicazioni informatiche;
-
i metodi d’inchiesta e di indagine;
-
l’assistenza scientifica, in particolare banche dati scientifiche e vigilanza tecnologica/monitoraggio dei nuovi sviluppi;
-
la protezione dell’euro all’esterno dell’Unione;
-
azioni di ricerca;
-
la messa a disposizione di competenze operative specialistiche;
b)
l’assistenza tecnica, scientifica e operativa che risulti necessaria nell’ambito del programma, in particolare:
-
qualsiasi misura adeguata che consenta di costituire a livello di Unione strumenti pedagogici, quali manuali della legislazione unionale, bollettini d’informazione, manuali pratici, glossari e lessici, basi di dati, in particolare in materia di assistenza scientifica o sorveglianza tecnologica, o applicazioni informatiche di supporto quali i software;
-
realizzazione di studi pertinenti aventi un interesse pluridisciplinare e transnazionale;
-
sviluppo di strumenti e metodi di sostegno tecnico alle azioni di individuazione a livello di Unione;
-
assistenza finanziaria per la cooperazione nelle operazioni che coinvolgono almeno due Stati quando essa non sia fornita da altri programmi delle istituzioni e degli organismi europei.
c)
sovvenzioni volte a finanziare l’acquisto delle attrezzature che saranno utilizzate dalle autorità specializzate nella lotta alla contraffazione monetaria per la protezione dell’euro contro la contraffazione monetaria, a norma dell’articolo 10, paragrafo 3.
CAPO II
QUADRO FINANZIARIO
Articolo 9
Dotazione finanziaria
1) La dotazione finanziaria per l’attuazione del programma per il periodo dal 1o gennaio 2014 al 31 dicembre 2020 è fissata a 7 344 000 EUR a prezzi correnti.
2) Nell’ambito della dotazione finanziaria del programma, gli importi sono stanziati per le azioni ammissibili elencate nell’articolo 8, paragrafo 2, conformemente alla ripartizione indicativa dei fondi di cui all’allegato.
La Commissione non si discosta di più del 10 % da tale ripartizione indicativa dei fondi. Qualora si rendesse necessario il superamento di tale limite, alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 14 riguardo alla modifica della ripartizione indicativa dei fondi stabilita nell’allegato.
3) Gli stanziamenti annuali sono autorizzati dal Parlamento europeo e dal Consiglio nei limiti del quadro finanziario pluriennale.
Articolo 10
Tipi di assistenza finanziaria e di cofinanziamento
1) La Commissione attua il programma conformemente al regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
2) L’assistenza finanziaria a titolo del programma per le azioni ammissibili di cui all’articolo 8, paragrafo 2, è erogata sotto forma di:
a)
sovvenzioni; o
b)
appalti pubblici.
3) L’acquisto di attrezzature non costituisce l’unica componente della convenzione di sovvenzione.
4) Il tasso di cofinanziamento per le sovvenzioni concesse nell’ambito del programma non supera il 75 % dei costi ammissibili. In casi eccezionali e debitamente giustificati, definiti nei programmi di lavoro annuali di cui all’articolo 11, il tasso di cofinanziamento non supera il 90 % dei costi ammissibili.
5) Quando le azioni ammissibili elencate nell’articolo 8, paragrafo 2, sono organizzate congiuntamente dalla Commissione e da BCE, Eurojust, Europol o Interpol, le spese relative all’organizzazione sono ripartite tra loro. Ciascuno di essi, in ogni caso, si fa carico delle spese di viaggio e di soggiorno dei propri partecipanti.
Articolo 11
Programmi di lavoro annuali
Al fine di attuare il programma, la Commissione adotta programmi di lavoro annuali.
Ciascun programma di lavoro annuale attua gli obiettivi generali e specifici di cui agli articolo 3 e 4 rispettivamente stabilendo quanto segue:
a)
le azioni da intraprendere, conformemente a tali obiettivi generali e specifici, inclusa la ripartizione indicativa dei fondi e le modalità di attuazione;
b)
per le sovvenzioni, i principali criteri di selezione e il tasso massimo possibile di cofinanziamento.
I fondi destinati alle azioni di comunicazione a titolo del programma contribuiscono anche alla copertura delle spese per la comunicazione istituzionale sulle priorità politiche dell’Unione, nella misura in cui esse sono connesse all’obiettivo generale stabilito all’articolo 3.
Articolo 12
Tutela degli interessi finanziari dell’Unione
1) La Commissione adotta provvedimenti opportuni volti a garantire che, nella realizzazione delle azioni finanziate ai sensi del presente regolamento, gli interessi finanziari dell’Unione siano tutelati dall’applicazione di misure preventive avverso la frode, la corruzione e ogni altra attività illecita, da controlli efficaci e, ove fossero rilevate irregolarità, dal recupero delle somme indebitamente versate e, se del caso, da sanzioni amministrative e finanziarie effettive, proporzionate e dissuasive.
2) La Commissione o i suoi rappresentanti e la Corte dei conti hanno potere di revisione contabile, esercitabile sulla base di documenti e sul posto, su tutti i beneficiari di sovvenzioni, i contraenti e i subcontraenti che hanno ottenuto finanziamenti dell’Unione a titolo del programma.
3) L’Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) può effettuare indagini, compresi controlli e verifiche sul posto, conformemente alle disposizioni e secondo le procedure di cui al regolamento (UE, Euratom) n. 883/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (15) e dal regolamento (Euratom, CE) n. 2185/96 del Consiglio (16), al fine di accertare eventuali frodi, casi di corruzione o altre azioni illecite lesive degli interessi finanziari dell’Unione in relazione a convenzioni o decisioni di sovvenzione o a contratti finanziati a titolo del programma.
4) Fatti salvi i paragrafi 1, 2 e 3, gli accordi di cooperazione con paesi terzi e organizzazioni internazionali, i contratti e le convenzioni e decisioni di sovvenzione conclusi in applicazione del presente regolamento contengono disposizioni che autorizzano espressamente la Commissione, la Corte dei conti e l’OLAF a svolgere tali revisioni e indagini conformemente alle rispettive competenze.
CAPO III
MONITORAGGIO, VALUTAZIONE E POTERI DELEGATI
Articolo 13
Monitoraggio e valutazione
1) Il programma è attuato dalla Commissione in collaborazione con gli Stati membri, mediante regolari consultazioni in diverse fasi di attuazione del programma, nell’ambito del comitato di cui al regolamento (CE) n. 1338/2001, tenendo conto delle pertinenti misure intraprese da altri organi competenti, in particolare la BCE ed Europol.
2) La Commissione si adopera per garantire la coerenza e la complementarità tra il programma e altri programmi e azioni pertinenti a livello dell’Unione.
3) La Commissione riferisce annualmente al Parlamento europeo e al Consiglio in merito ai risultati del programma. Sono comprese informazioni sulla coerenza e la complementarità con altri programmi e azioni pertinenti a livello dell’Unione. La Commissione diffonde con regolarità i risultati delle azioni finanziate a titolo del programma. Tutti i paesi partecipanti e gli altri beneficiari trasmettono alla Commissione tutti i dati e le informazioni necessari a permettere il controllo e la valutazione del programma.
4) La Commissione effettua una valutazione del programma. Entro il 31 dicembre 2017, la Commissione presenta una relazione intermedia indipendente di valutazione sul conseguimento degli obiettivi di tutte le misure (in termini di risultati e impatto), sull’utilizzo efficiente ed efficace delle risorse in rapporto ai costi e sul valore aggiunto per l’Unione. La relazione di valutazione è elaborata ai fini dell’adozione di una decisione circa il rinnovo, la modifica o la sospensione delle misure. La valutazione analizza inoltre le possibilità di semplificazione, la coerenza interna ed esterna del programma e se tutti i suoi obiettivi restano pertinenti, così come il contributo delle misure alle priorità dell’Unione in termini di crescita intelligente, sostenibile e inclusiva. Essa tiene conto dei risultati emersi dalla valutazione dell’impatto a lungo termine delle misure precedenti.
5) Gli effetti a lungo termine e la sostenibilità degli effetti del programma sono anch’essi valutati ai fini dell’adozione di un’eventuale decisione di rinnovo, modifica o sospensione di un successivo programma.
6) Inoltre, entro il 31 dicembre 2021, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione finale di valutazione sul conseguimento degli obiettivi del programma.
Articolo 14
Esercizio della delega
1) Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2) Il potere di adottare atti delegati di cui all’articolo 9 è conferito alla Commissione per il periodo compreso tra il 1o gennaio 2014 e il 31 dicembre 2020.
3) La delega di potere di cui all’articolo 9 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4) Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5) L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 9 entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
CAPO IV
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 15
Abrogazione
Le decisioni 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/CE, 2006/849/CE e 2006/850/CE sono abrogate.
Tuttavia, gli obblighi finanziari relativi alle azioni intraprese nell’ambito di tali decisioni continuano a essere disciplinati dalle stesse fino all’adempimento di tali obblighi.
Articolo 16
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile negli Stati membri conformemente ai trattati.
Fatto a Strasburgo, l’11 marzo 2014