РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 513/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за създаване на инструмента за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение 2007/125/ПВР на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 82, параграф 1, член 84 и член 87, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на Съюза за осигуряване на високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да се осъществява, inter alia, посредством мерки за предотвратяване и борба с престъпността, както и чрез мерки за координиране и сътрудничество между правоприлагащите органи и други национални органи на държавите членки, включително Европол или други компетентни органи на Съюза, и със съответните трети държави и международни организации.
(2)
За постигането на тази цел следва да бъдат предприети засилени действия на равнището на Съюза за защита на населението и благата от заплахи, които са все по-транснационални по своя характер, и за подпомагане на работата, извършвана от компетентните органи на държавите членки. Тероризмът, организираната престъпност и пътуващата престъпност, трафикът на наркотици, корупцията, престъпленията в кибернетичното пространство, трафикът на хора и оръжия, inter alia, продължават да са предизвикателство за вътрешната сигурност на Съюза.
(3)
Стратегията на Европейския съюз за вътрешна сигурност („Стратегията за вътрешната сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява споделена програма за справяне с тези общи предизвикателства, свързани със сигурността. Съобщението на Комисията от 22 ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ превръща принципите и насоките на стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в киберпространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
(4)
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните права и свободи и на принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и на връзката и необходимата съгласуваност с външната сигурност.
(5)
За да се насърчи прилагането на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя действително функционира, на държавите членки следва да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде и управлява фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
(6)
Фондът следва да отразява необходимостта от повишена гъвкавост и опростяване, като същевременно спазва изискванията за предвидимост и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите с цел постигане на общите и специфичните цели, предвидени в настоящия регламент.
(7)
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на фонда. Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективния и улесняващ потребителите начин.
(8)
В период на финансови ограничения за политиките на Съюза, преодоляването на икономическите трудности изисква подновена гъвкавост, новаторски организационни мерки, по-добро използване на съществуващите структури и координация между институциите и агенциите на Съюза и националните органи и с трети държави.
(9)
Необходимо е да се увеличи максимално въздействието на финансирането от Съюза чрез мобилизиране, обединяване и допълване на публични и частни финансови ресурси.
(10)
Цикълът на политиката на ЕС, установен от Съвета на 8 - 9 ноември 2010 г., има за цел да противодейства по последователен и методичен начин на най-значимите заплахи за Съюза от тежката и организираната престъпност чрез оптимално сътрудничество между компетентните служби. С цел подкрепа на този многогодишен цикъл финансирането по Инструмента, създаден с настоящия регламент („Инструментът“) следва да си служи с всички възможни методи на приложение, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (4), включително по целесъобразност - непряко управление, за да гарантира навременно и ефикасно изпълнение на дейностите и проектите.
(11)
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, не е възможно Фондът да се създаде като един-единствен финансов инструмент. Поради това фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща Инструмента и Инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите, създаден с Регламент (ЕС) № 515/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5). Тази цялостна рамка следва да се допълни от Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(12)
На трансграничните престъпления като трафик на хора и експлоатация на незаконна имиграция от страна на престъпни организации може да се противодейства ефективно чрез полицейско сътрудничество.
(13)
Общите средства, предвидени за настоящия регламент и за Регламент (ЕС) №. 515/2014 заедно установяват финансовия пакет за целия срок на действие на Фонда, който следва да представлява основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (7) за Европейския парламент и Съвета по време на годишната бюджетна процедура.
(14)
В резолюцията на Европейския парламент от 23 октомври 2013 г. относно организираната престъпност, корупцията и изпирането на пари се отчита, че борбата срещу организираната престъпност представлява предизвикателство за Европа и се призовава за засилване на сътрудничеството между държавите членки в областта на правоприлагането, тъй като ефективното противодействие на организираната престъпност е от основно значение за защитата на законната икономика от типични престъпни явления като изпирането на незаконно придобити средства.
(15)
В цялостната рамка на Фонда финансовата помощ по Инструмента се предоставя за подпомагане на полицейското сътрудничество, обмена и достъпа до информация, предотвратяването на престъпността и борбата с трансграничната, тежката и организираната престъпност, включително тероризма, корупцията, трафика на наркотици, трафика на хора и оръжия, експлоатацията на незаконна имиграция, сексуалната експлоатация на деца, разпространението на изображения на насилие с деца и детската порнография, киберпрестъпността, изпирането на незаконно придобити средства, защитата на населението и на критичната инфраструктура срещу инциденти, свързани със сигурността, както и ефективното управление на рисковете и кризисните ситуации, свързани със сигурността, като се отчитат общите политики (стратегии, цикли на политики, програми и планове за действие), законодателство и практическо сътрудничество.
(16)
С финансовата помощ в тези области следва по-специално да се подпомагат действия за насърчаване на трансгранични съвместни операции, достъп и обмен на информация, обмен на най-добри практики, улеснени и защитени комуникационни връзки и координация, обучение и обмен на персонал, дейности по анализ, наблюдение и оценяване, цялостни оценки на заплахите и рисковете в съответствие с установените в ДФЕС правомощия, дейности за повишаване на осведомеността, изпитване и валидиране на нови технологии, научни изследвания, придобиването на оперативно съвместимо техническо оборудване и сътрудничество между държавите членки и съответните органи на Съюза, включително Европол. Финансовата подкрепа в тези области следва да подпомага единствено действия, които съответстват на приоритетите и инициативите, установени на равнището на Съюза, по-конкретно онези от тях, които са получили подкрепата на Европейския парламент и Съвета.
(17)
Във всеобхватната рамка на стратегията на Съюза за борба с наркотиците, която се застъпва за балансиран подход, основан на едновременно намаляване в търсенето и предлагането, предоставената по настоящия инструмент финансова помощ следва да подкрепя всички действия, насочени към предотвратяване и борба с трафика на наркотици (намаляване на предлагането), и по-конкретно мерките, насочени към производството, изработването, извличането, продажбата, транспорта, вноса и износа на забранени наркотични вещества, включително притежаването и закупуването на такива вещества с цел участие в дейности за трафик на наркотици.
(18)
Подпомаганите чрез настоящия инструмент мерки в трети държави или по отношение на трети държави следва да се приети във взаимодействие и съгласувано с други действия извън Съюза, подпомагани чрез географските и тематичните инструменти на Съюза за външно подпомагане. По-специално при изпълнението на такива действия следва да се търси пълна съгласуваност с принципите и общите цели на външната дейност и външната политика на Съюза по отношение на съответната държава или регион, както и по отношение на демократичните принципи и ценности, основните свободи и права, принципите на правовата държава и суверенитета на трети държави. Мерките не следва да са предназначени за пряко подпомагането на насочени към развитието действия, а следва да допълват, когато е целесъобразно, финансовата помощ, предоставяна чрез инструментите за външна помощ. Следва да се търси също така съгласуваност с хуманитарната политика на Съюза, особено по отношение на прилагането на спешни мерки.
(19)
Инструментът следва да се прилага при пълно спазване на правата и принципите, залегнали в Хартата на основните права на Европейския съюз и на международните задължения на Съюза.
(20)
Съгласно член 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) Инструментът следва да подкрепя дейности, които гарантират закрилата на децата срещу насилие, злоупотреба, експлоатация и оставяне без надзор. Инструментът следва да подкрепя предпазни мерки и помощ за деца, които са свидетели и жертви, по-специално непридружаваните деца или децата, които по други причини се нуждаят от настойничество или попечителство.
(21)
Инструментът следва да допълни и засили дейностите, предприети с цел развиване на сътрудничество между Европол или други компетентни органи на Съюза и държавите членки с цел постигане на целите на Инструмента в областта на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността, както и управлението на кризи. Това, inter alia, означава, че при съставянето на националните си програми държавите членки следва да имат предвид разработената от Европол информационна база данни, както и аналитичните инструменти и оперативните и техническите насоки, по-конкретно информационната система на Европол (EIS), приложението на Европол за мрежа за сигурен обмен на информация (SIENA) и оценката на заплахата за ЕС от тежка и организирана престъпност.
(22)
За да се осигури еднаквото изпълнение на Фонда, бюджетът на Съюза, отпуснат за Инструмента, се усвоява чрез пряко и непряко управление, по отношение на действия от особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), действия за спешно подпомагане и за техническа помощ, и чрез споделено управление по отношение на националните програми и действия, изискващи административна гъвкавост.
(23)
По отношение на средствата, усвоени в рамките на споделеното управление, е необходимо да се гарантира, че националните програми на държавите членки съответстват на приоритетите и целите на Съюза.
(24)
Средствата, отпуснати на държавите членки за усвояване посредством техните национални програми, следва да бъдат установени в настоящия регламент и разпределени въз основа на ясни, обективни и съпоставими критерии Посочените критерии следва да са свързани с обществените блага, които трябва да бъдат защитени от държавите членки, и със степента на финансовия им капацитет да осигурят високо равнище на вътрешна сигурност, като например броя на населението, размера на територията на държавите членки и техния брутен вътрешен продукт. Освен това, тъй като в оценката на заплахата, която организираната престъпност представлява за ЕС за 2013 г., се посочва ключовото значение на пристанищата и летищата в качеството им на входни пунктове за престъпните организации за трафик на хора и на нелегални стоки, специфичната уязвимост на посочените външни граници, която се проявява в маршрутите, използвани за различните видове трафик, следва да бъде взета предвид при разпределянето на наличните ресурси за действия, предприемани от държавите членки, като се прилагат критерии, отнасящи се до броя на пътниците и теглото на товарите, обработени през международните летища и пристанища.
(25)
За да се засилят солидарността и поделянето на отговорността за общите политики, стратегии и програми на Съюза, държавите членки следва да бъдат насърчавани да използват част от общите средства, заделени за националните им програми, за постигането на стратегическите приоритети на Съюза, определени в приложение I към настоящия регламент. За проекти, свързани с тези приоритети, приносът на Съюза към общите допустими разходи следва да бъде увеличен до 90 % в съответствие с Регламент (ЕС) № 514/2014.
(26)
Таванът на средствата, които остават на разположение на Съюза, следва да бъде в допълнение към средствата, отпуснати на държавите членки за изпълнението на техните национални програми. Това ще гарантира, че в дадена бюджетна година Съюзът е в състояние да подпомага действия, които са от особен интерес за него, като проучвания, изпитване и утвърждаване на нови технологии, транснационални проекти, изграждане на мрежи от контакти и обмен на най-добри практики, наблюдение на прилагането на съответното право на Съюза и на политиките и действията на Съюза в трети държави и по отношение на трети държави. Подпомаганите действия следва да бъдат синхронизирани с приоритетите, определени в съответните стратегии, програми, планове за действие и оценки на рисковете и заплахите на Съюза.
(27)
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Инструмента държавите членки следва да гарантират, че националните им програми включват дейности, насочени към всички специфични цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и че то гарантира, че целите могат да бъдат постигнати. Когато дадена национална програма не преследва нито една от специфичните цели или разпределените средства са под минималните проценти, определени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
(28)
За да се увеличи капацитетът на Съюза да реагира незабавно в случай на инциденти, свързани със сигурността, или възникващи нови заплахи за Съюза, следва да се даде възможност за предоставяне на спешно подпомагане в съответствие с рамката, установена в Регламент (ЕС) №. 514/2014.
(29)
Финансирането от бюджета на Съюза следва да се съсредоточи върху дейности, при които интервенциите на Съюза могат да придадат добавена стойност в сравнение със самостоятелни действия на държавите членки. Тъй като Съюзът е в по-добра позиция от държавите членки да се справя с трансгранични ситуации и да предоставя платформа за общи подходи, допустимите за финансово подпомагане по силата настоящия регламент дейности следва да допринасят по-специално за укрепване на националния капацитет и капацитета на Съюза, както и за трансграничното сътрудничество и координация, изграждането на мрежи, взаимното доверие и обмена на информация и на най-добри практики.
(30)
С цел допълване или изменение на разпоредбите на настоящия инструмент относно определянето на стратегическите приоритети на Съюза на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС във връзка с изменение, допълване или заличаване на стратегическите приоритети на Съюза, изброени в настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(31)
При прилагането на настоящия регламент, включително подготовката на делегирани актове, Комисията следва да се консултира с експерти от всички държави членки.
(32)
Комисията следва да наблюдава прилагането на Инструмента в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 514/2014 с помощта на ключови показатели за оценка на резултатите и въздействието. Показателите, включващи съответни основни параметри, следва да предоставят минималната основа за оценяване на степента, в която са постигнати целите на Инструмента.
(33)
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента. Отчитането на постиженията по отношение на специфичните цели чрез общи показатели не придава задължителен характер на прилагането на действията, свързани с посочените показатели.
(34)
Решение 2007/125/ПВР на Съвета (8) следва да бъде отменено, като се спазват преходните разпоредби, предвидени в настоящия регламент.
(35)
Доколкото целите на настоящия регламент, а именно укрепването на координацията и сътрудничеството между правоприлагащите органи, предотвратяването и борбата с престъпността, защитата на населението и на критичната инфраструктура срещу инциденти, свързани със сигурността, и увеличаването на капацитета на държавите членки и на Съюза за ефективно управление на рисковете и кризите, свързани със сигурността, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да предприема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(36)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(37)
В съответствие с член 3 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Ирландия е нотифицирала желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(38)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Обединеното кралство не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(39)
Целесъобразно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съгласува с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (9). За тази цел настоящият регламент следва да се прилага, считано от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. С настоящия регламент се създава инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи („Инструментът“) като част от фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
Заедно с Регламент (ЕС) № 515/2014 с настоящия регламент се създава Фондът за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
2. С настоящия регламент се определят:
а)
целите, допустимите действия и стратегическите приоритети за финансовото подпомагане, което се предоставя чрез Инструмента;
б)
общата рамка за изпълнението на допустимите действия;
в)
средствата, предоставяни чрез Инструмента от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., и тяхното разпределение.
3. С настоящия регламент се предвижда прилагането на правилата, установени с Регламент (ЕС) № 514/2014.
4. Инструментът не се прилага по отношение на въпроси, които са обхванати от програма „Правосъдие“, установена с Регламент (ЕС) № 1382/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10). Инструментът може обаче да обхваща действия, чиято цел е насърчаването на сътрудничеството между съдебните и правоприлагащите органи.
5. Търси се взаимодействие, последователност и взаимно допълване с други относими финансови инструменти на Съюза, като Механизма за гражданска защита на Съюза, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11), Хоризонт 2020, създадена с Регламент (ЕС) № 1291/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), третата многогодишна програма за действие на Съюза в областта на здравето, създадена с Регламент (ЕС) № 282/2014 на Европейския парламент и на Съвета (13), фонд „Солидарност“ на Европейския съюзи инструментите за външна помощ, а именно Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (14), Европейския инструмент за съседство, създаден с Регламент (ЕС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (15), Инструментa за сътрудничество за развитие, създаден с Регламент (ЕС) № 233/2014 на Европейския парламент и на Съвета (16), Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (17), Европейския инструмент за демокрация и права на човека, създаден с Регламент (ЕС) № 235/2014 на Европейския парламент и на Съвета (18) u Инструмента, допринасящ за стабилността и мира, създаден с Регламент (ЕС) № 230/2014 на Европейския парламент и на Съвета (19). Дейностите, финансирани съгласно настоящия регламент, не получават финансова подкрепа за същата цел от други финансови инструменти на Съюза.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„полицейско сътрудничество“ означава специфични мерки и видове сътрудничество, включващи всички компетентни органи на държавите членки, както са посочени в член 87 от ДФЕС;
б)
„обмен и достъп до информация“ означава сигурно събиране, съхраняване, обработване, анализ и обмен на информация от значение за органи, както са посочени в член 87 от ДФЕС, с оглед на предотвратяването, разкриването, разследването и наказателно преследване на престъпления, по-специално прояви на трансгранична, тежка и организирана престъпност;
в)
„предотвратяване на престъпността“ означава всички мерки, които имат за цел да намалят или по друг начин да допринесат за намаляването на престъпността и на чувството за несигурност в гражданите, както е посочено в член 2, параграф 2 от Решение 2009/902/ПВР на Съвета (20);
г)
„организирана престъпност“ означава наказуемо деяние, свързано с участие в престъпна организация, съгласно определението в Рамково решение 2008/841/ПВР на Съвета (21);
д)
„тероризъм“ означава всяко едно от умишлените деяния и престъпления, определени в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (22);
е)
„управление на рискове и кризи“ означава всяка мярка, свързана с оценката, предотвратяването, готовността и управлението на последиците от тероризъм, организирана престъпност и други рискове, свързани със сигурността;
ж)
„предотвратяване и готовност“ означава всяка мярка, която има за цел предотвратяването и/или намаляването на рисковете, свързани с евентуални терористични нападения или други инциденти, свързани със сигурността;
з)
„управление на последиците“ означава ефективна координация на действията, предприети на национално равнище и/или на равнището на Съюза, за реагиране при терористично нападение или друг инцидент, свързан със сигурността, и за намаляване на въздействието на последствията от него;
и)
„критична инфраструктура“ означава елемент, мрежа, система или част от нея, които са от основно значение за поддържането на жизненоважни обществени функции, здравето, безопасността, сигурността, икономическото или социалното благосъстояние на населението, и чието прекъсване, нарушаване или унищожаване би оказало значително въздействие в дадената държава членка или в Съюза в резултат на невъзможността да се запазят тези функции;
й)
„извънредна ситуация“ означава всеки инцидент, свързан със сигурността, или възникваща нова заплаха, която има или може да има значително неблагоприятно въздействие върху сигурността на населението в една или повече държави членки.
Член 3
Цели
1. Общата цел на Инструмента е да допринесе за осигуряването на високо равнище на сигурност в Съюза.
2. В рамките на общата цел, определена в параграф 1, в съответствие с приоритетите, установени в съответните стратегии, цикли на политики, програми, оценки на заплахите и рисковете на Съюза, Инструментът допринася за постигането на следните специфични цели:
а)
предотвратяване на престъпността, борба с трансграничната, тежката и организираната престъпност, включително тероризма, и засилване на координацията и сътрудничеството между правоприлагащите органи и други национални органи на държавите членки, включително с Европол или други компетентни органи на Съюза, и със съответните трети държави и международни организации;
б)
увеличаване на капацитета на държавите членки и на Съюза за ефективно управление на рискове и кризи, свързани със сигурността, и подготвяне и защита на населението и на критичната инфраструктура срещу терористични нападения и други инциденти, свързани със сигурността.
Постигането на специфичните цели на Инструмента се оценява в съответствие с член 55, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 514/2014 чрез използване на общи показатели, посочени в приложение II към настоящия регламент, и специфичните програмни показатели, включени в националните програми.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграфи 1 и 2, с Инструмента се допринася за постигането на следните оперативни цели:
а)
насърчаване и разработване на мерки за повишаване на способността на държавите членки да предотвратяват престъпността и да се борят с трансграничната, тежката и организираната престъпност, включително тероризма, по-специално чрез публично-частни партньорства, обмен на информация и на най-добри практики, достъп до данни, оперативно съвместими технологии, съпоставими статистически данни, приложна криминология, обществена комуникация и повишаването на осведомеността;
б)
насърчаване и разработване на административната и оперативната координация, сътрудничеството, взаимното разбиране и обмена на информация между правоприлагащите органи на държавите членки, други национални органи, Европол или други компетентни органи на Съюза, и, когато е уместно, трети държави и международни организации;
в)
насърчаване и разработване на схеми за обучение, включително относно техническите и професионални умения и познаването на задълженията във връзка със зачитането на правата на човека и основните свободи, в изпълнение на европейските образователни политики, включително чрез специални програми на Съюза за обмен в областта на правоприлагането, с цел да се стимулира формирането на истинска европейска култура в областта на правосъдието и правоприлагането;
г)
насърчаване и разработване на мерки, гаранции, механизми и най-добри практики, свързани с ранната идентификация, защитата и подкрепата, оказвани на свидетели и жертви на престъпления, включително жертви на тероризъм, и по-специално на деца свидетели и жертви, особено онези от тях, които са непридружавани или които по други причини се нуждаят от настойничество или попечителство;
д)
мерки за укрепване на административния и оперативния капацитет на държавите членки да защитават критичната инфраструктура във всички сектори на икономическата дейност, включително чрез публично-частни партньорства и подобрена координация, сътрудничество, обмен и разпространение на ноу-хау и опит в рамките на Съюза и със съответните трети държави;
е)
защитени връзки и ефективна координация между съществуващите секторни участници в механизмите за ранно предупреждение и за сътрудничество в кризисни ситуации, както на равнището на Съюза, така и на национално равнище, включително ситуационни центрове, за да се даде възможност за бързо изготвяне на изчерпателни и точни анализи в кризисни ситуации, координирани ответни мерки и споделяне на обществено достъпна, доверителна и класифицирана информация;
ж)
мерки за укрепване на административния и оперативния капацитет на държавите членки и на Съюза за изготвяне на обстойни оценки на заплахите и рисковете, които се основават на данни и са съобразени с приоритетите и инициативите, определени на равнището на Съюза, по-специално тези, които са били одобрени от Европейския парламент и от Съвета, за да може Съюзът да разработи интегрирани подходи, основаващи се на общи и споделени виждания в кризисни ситуации, и да се повиши взаимното разбиране на различните определения на държавите членки и партньорските държави за степените на заплаха.
4. Инструментът допринася и за финансирането на техническа помощ по инициатива на държавите членки и на Комисията.
5. Действията, финансирани по Инструмента, се прилагат при пълно спазване на основните права и човешкото достойнство. По-специално дейностите са съобразени с разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на Съюза в областта на защитата на личните данни и Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ).
По-специално, когато е възможно, при осъществяването на дейности държавите членки обръщат особено внимание на предоставянето на помощ и закрила на уязвимите лица, по-конкретно на децата и непридружените малолетни и непълнолетни лица.
Член 4
Допустими действия по националните програми
1. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, като се вземат предвид постигнатите заключения от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена в член 7 от настоящия регламент, с Инструмента се подпомагат действия в държавите членки и по-специално действията от следния списък:
а)
действия за подобряване на полицейското сътрудничество и координацията между правоприлагащите органи, включително с и между компетентните органи на Съюза, по-специално Европол и Евроюст, съвместните екипи за разследване и всяка друга форма на трансгранична съвместна операция, достъп и обмен на информация и оперативно съвместими технологии;
б)
проекти, насърчаващи изграждането на мрежи, публично-частни партньорства, взаимно доверие, разбиране и обучение, установяване, обмен и разпространение на ноу-хау, опит и най-добри практики, споделяне на информация, споделено осведомяване за текущото и бъдещото състояние на дадена ситуация, планиране на действия при извънредни ситуации и взаимна съвместимост;
в)
дейности по анализ, наблюдение и оценяване, включително проучвания и оценки на заплахите, рисковете и въздействието, които се основават на данни и са съобразени с приоритетите и инициативите, набелязани на равнището на Съюза, и по-специално такива, които са били одобрени от Европейския парламент и Съвета;
г)
повишаване на осведомеността, разпространение на информация и комуникационни дейности;
д)
придобиване, поддръжка на информационни системи на Съюза и национални информационни системи, допринасящи за постигането на целите на настоящия регламент, и/или по-нататъшно модернизиране на информационни системи и техническо оборудване, включително тестване на съвместимостта на системите, обезопасяване на съоръжения, инфраструктури, свързани с тях сгради и системи, и по-специално системи за информационни и комуникационни технологии (ИКТ) и техните компоненти, включително за целите на европейското сътрудничество в областта на киберсигурността и престъпността в кибернетичното пространство, по-специално с Европейския център по киберпрестъпност;
е)
обмен, обучение и образование на служители и експерти на компетентните органи, включително езиково обучение и съвместни учения или програми;
ж)
мерки за внедряване, прехвърляне, изпитване и утвърждаване на нови методология или технология, включително пилотни проекти и последващи мерки във връзка с финансирани от Съюза научноизследователски проекти, свързани със сигурността.
2. В рамките на целите, определени в член 3, с Инструмента могат да се подпомагат също следните действия в трети държави и по отношение на трети държави:
а)
действия за подобряване на полицейското сътрудничество и координацията между правоприлагащите органи, включително съвместните екипи за разследване и всяка друга форма на трансгранична съвместна операция и достъп и обмен на информация и оперативно съвместими технологии;
б)
изграждане на мрежи от контакти, взаимно доверие, разбиране и обучение, установяване, обмен и разпространение на ноу-хау, опит и най-добри практики, споделяне на информация, споделено осведомяване за текущото и бъдещото състояние на дадена ситуация, планиране на действия при извънредни ситуации и взаимна съвместимост;
в)
обмен, обучение и образование на служители и експерти на компетентните органи.
Комисията и държавите членки, заедно с Европейската служба за външна дейност, осигуряват координацията по отношение на действията в трети държави и по отношение на трети държави, съобразно установеното в член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА И РАМКА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 5
Общи средства и изпълнение
1. Общите средства за изпълнението на Инструмента се определят на 1 004 млн. евро по текущи цени.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
3. Общите средства се привеждат в действие чрез следните способи:
а)
национални програми в съответствие с член 7;
б)
действия на Съюза в съответствие с член 8;
в)
техническа помощ в съответствие с член 9;
г)
спешно подпомагане в съответствие с член 10;
4. Отпуснатият по Инструмента бюджет за действията на Съюза, посочени в член 8 от настоящия регламент, за техническата помощ, посочена в член 9 от настоящия регламент, и за спешното подпомагане, посочено в член 10 от настоящия регламент, се изпълнява в рамките на пряко управление и непряко управление в съответствие съответно с член 58, параграф 1, букви а) и в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (23).
Отпуснатият бюджет за националните програми, посочени в член 7 от настоящия регламент, се изпълнява в рамките на споделено управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
5. Без да се засягат правомощията на Европейския парламент и на Съвета, общите средства се използват, както следва:
а)
662 милиона евро за националните програми на държавите членки;
б)
342 милиона евро за действия на Съюза, спешно подпомагане и техническа помощ по инициатива на Комисията.
6. Всяка държава членка предоставя за националните програми, посочени в приложение III, следните суми:
а)
най-малко 20 % за действия, свързани със специфичната цел, посочена в член 3, параграф 2, първа алинея, буква а); и
б)
най-малко 10 % за действия, свързани със специфичната цел, посочена в член 3, параграф 2, първа алинея, буква б).
Държавите членки могат да се отклонят от посочените минимални проценти при условие че в националните програми е включена обосновка, от която да е видно, че предоставянето на ресурси под посоченото равнище не заплашва постигането на съответната цел. Комисията оценява посочената обосновка в контекста на нейното одобрение на националните програми, както е посоченото в член 7, параграф 2.
7. Заедно с общите средства, предвидени за Регламент (ЕС) № 515/2014, общите средства, предвидени за Инструмента, както е определено в параграф 1 от настоящия член, представляват цялостния финансов пакет за Фонда и са основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (24) за Европейския парламент и за Съвета по време на годишната бюджетна процедура.
Член 6
Средства за допустими действия в държавите членки
1. На държавите членки се отпускат 662 милиона евро, както следва:
а)
30 % пропорционално на броя на тяхното население;
б)
10 % пропорционално на размера на тяхната територия;
в)
15 % пропорционално на броя на пътниците и 10 % - на тоновете товари, обработвани на техните международни летища и морски пристанища;
г)
35 % обратно пропорционално на брутния им вътрешен продукт (стандарт за покупателната способност на глава от населението).
2. За референтни стойности за данните, посочени в параграф 1, се приемат последните статистически данни, осигурени от Комисията (Евростат) въз основа на данни, предоставяни от държавите членки в съответствие с правото на Съюза. Референтната дата е 30 юни 2013 г. Предоставените средства за национални програми, изчислени въз основа на посочените в параграф 1 критерии, са предвидени в приложение III.
Член 7
Национални програми
1. Националната програма, която се изготвя по силата на Инструмента, и тази, изготвяна по силата на Регламент (ЕС) № 515/2014, се предлага на Комисията под формата на една-единствена национална програма за Фонда в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. В националните програми, които Комисията разглежда и одобрява съгласно член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014, държавите членки, в рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, преследват по-специално стратегическите приоритети на Съюза, изброени в приложение I към настоящия регламент, като вземат предвид изхода от диалога по въпросите на политиката, посочен в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Държавите членки използват не повече от 8 % от общо отпуснатите по националната програма средства за поддръжка на информационните системи на Съюза и на националните информационни системи, които допринасят за постигането на целите на настоящия регламент и не повече от 8 % за дейности по отношение на трети държави или в трети държави, чрез които се изпълняват стратегическите приоритети на Съюза, изброени в приложение I към настоящия регламент.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 11 с цел изменение, допълване или заличаване на стратегическите приоритети на Съюза, изброени в приложение I към настоящия регламент.
Член 8
Действия на Съюза
1. По инициатива на Комисията Инструментът може да бъде използван за финансиране на транснационални действия или действия, представляващи особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), които се отнасят до общите, специфичните и оперативните цели, посочени в член 3.
2. За да бъдат допустими за финансиране, действията на Съюза са съобразени с приоритетите и инициативите, определени на равнището на Съюза, и по-специално онези, които са получили одобрението на Европейския парламент и на Съвета, в съответните стратегии, цикли на политики, програми, оценки на заплахите и рисковете на Съюза, и по-конкретно подпомагат:
а)
подготовката и наблюдението, както и административните и техническите дейности, и разработването на механизъм за оценяване, необходим за провеждането на политиките в областта на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи;
б)
транснационални проекти, включващи две или повече държави членки или най-малко една държава членка и една трета държава;
в)
дейности по анализ, наблюдение и оценяване, включително оценки на заплахите, рисковете и въздействието, основани на данни и съобразени с приоритетите и инициативите, набелязани на равнището на Съюза, и по-специално онези, които са получили одобрението на Европейския парламент и Съвета, както и проекти за наблюдение на прилагането на правото на Съюза и на целите на политиката на Съюза в държавите членки;
г)
проекти за насърчаване на изграждането на мрежи от контакти, публично-частни партньорства, взаимното доверие, разбирането и обучението, установяването и разпространението на най-добри практики и новаторски подходи на равнището на Съюза, обучението и програмите за обмен;
д)
проекти, подпомагащи разработването на методологични, и по-специално статистически инструменти, методи и общи показатели;
е)
придобиване, поддръжка и/или по-нататъшно модернизиране на техническо оборудване, експертни познания, обезопасяване на съоръжения, инфраструктури, свързани с тях сгради и системи, и по-специално ИКТ системи и техните компоненти на равнището на Съюза, включително за целите на европейското сътрудничество в областта на кибернетичната сигурност и престъпността в кибернетичното пространство, по-специално с Европейския център по киберпрестъпност;
ж)
проекти, повишаващи осведомеността относно политиките и целите на Съюза сред заинтересованите страни и широката общественост, включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза;
з)
особено иновативни проекти за разработване на нови методи и/или внедряването на нови технологии с потенциал за преносимост в други държави членки, най-вече проекти, целящи изпитването и валидирането на резултатите от научноизследователски проекти в областта на сигурността, финансирани от Съюза;
и)
проучвания и пилотни проекти.
3. В рамките на целите, посочени в член 3, с Инструмента се подпомагат също действия по отношение на трети държави и в трети държави, и по-специално, както следва:
а)
действия за подобряване на полицейското сътрудничество и координацията между правоприлагащите органи, и когато е приложимо - международни организации, включително съвместни екипи за разследване и всяка друга форма на трансгранична съвместна операция, достъп и обмен на информация и оперативно съвместими технологии;
б)
изграждане на мрежи от контакти, взаимно доверие, разбиране и обучение, установяване, обмен и разпространение на ноу-хау, опит и най-добри практики, споделяне на информация, споделено осведомяване за текущото и бъдещото състояние на дадена ситуация, планиране на действия при извънредни ситуации и взаимна съвместимост;
в)
придобиване, поддръжка и/или по-нататъшно модернизиране на техническо оборудване, включително ИКТ системи и техните компоненти;
г)
обмен, обучение и образование на служители и експерти на компетентните органи, включително и езиково обучение;
д)
повишаване на осведомеността, разпространение на информация и комуникационни дейности;
е)
оценки на заплахите, рисковете и въздействието;
ж)
проучвания и пилотни проекти.
4. Действията на Съюза се осъществяват в съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 9
Техническа помощ
1. По инициатива на и/или от името на Комисията чрез Инструмента може да се предоставят за Фонда до 800 000 EUR годишно за техническа помощ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014
2. По инициатива на дадена държава членка чрез Инструмента може да се финансират дейности за техническа помощ в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Заделената за техническа помощ сума за периода 2014-2020 г. не надвишава 5 % от общата сума, отпусната на дадена държава членка, плюс 200 000 EUR.
Член 10
Спешна помощ
1. С Инструмента се предоставя финансова помощ за посрещане на неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация съгласно член 2, буква й).
2. Спешната помощ се осъществява в съответствие с членове 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 3, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 3, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 3, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 12
Приложимост на Регламент (ЕС) № 514/2014
Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014 се прилагат спрямо Инструмента.
Член 13
Отмяна
Решение 2007/125/ПВР се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 14
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не засяга продължаването или изменянето, включително пълната или частичната отмяна на проектите до тяхното приключване или на финансовата помощ, одобрена от Комисията въз основа на Решение 2007/125/ПВР или въз основа на всеки друг законодателен акт, приложим за тази помощ към 31 декември 2013 г.
2. Когато приема решения за съфинансиране по Инструмента, Комисията взема предвид мерките, приети въз основа на Решение 2007/125/ПВР преди 20 май 2014 г., които имат финансово отражение през периода, обхванат от това съфинансиране.
3. Сумите, предвидени за съфинансиране, одобрени от Комисията между 1 януари 2011 г. и 31 декември 2014 г., за които необходимите за приключване на операциите документи не са били изпратени на Комисията до изтичане на крайния срок за представяне на окончателния доклад, автоматично се отменят от Комисията до 31 декември 2017 г., което води до възстановяване на недължимо изплатените суми.
Сумите, свързани с операции, които са били спрени поради съдебни производства или административни обжалвания със суспензивно действие, не се вземат предвид при изчисляването на сумата, която подлежи на автоматична отмяна.
4. До 31 декември 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета последваща оценка на Решение 2007/125/ПВР относно периода 2007-2013 г.
Член 15
Преразглеждане
Европейският парламент и Съветът преразглеждат въз основа на предложение на Комисията настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Член 16
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с договорите.
Съставено в Страсбург, 16 април 2014 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 513/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 16 aprile 2014
che istituisce, nell’ambito del Fondo sicurezza interna, lo strumento di sostegno finanziario per la cooperazione di polizia, la prevenzione e la lotta alla criminalità e la gestione delle crisi e che abroga la decisione 2007/125/GAI del Consiglio
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 82, paragrafo 1, l’articolo 84 e l’articolo 87, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
visto il parere del Comitato delle regioni (2),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (3),
considerando quanto segue:
(1)
È opportuno che l’obiettivo dell’Unione di garantire un livello elevato di sicurezza in uno spazio di libertà, sicurezza e giustizia ai sensi dell’articolo 67, paragrafo 3, del trattato sul funzionamento dell’Unione europea (TFUE) sia raggiunto anche attraverso misure di prevenzione e di lotta contro la criminalità e misure di coordinamento e cooperazione tra forze di polizia e altre autorità nazionali degli Stati membri, anche con Europol o altri organismi competenti dell’Unione, e con i paesi terzi interessati e le organizzazioni internazionali.
(2)
Per conseguire questo obiettivo è necessario intensificare le azioni a livello dell’Unione volte a proteggere la popolazione e le merci da minacce di natura sempre più transnazionale e a sostenere il lavoro svolto dalle competenti autorità degli Stati membri. Il terrorismo, la criminalità organizzata e la criminalità itinerante, il traffico illecito di stupefacenti, la corruzione, la criminalità informatica, la tratta di esseri umani e il traffico di armi, tra gli altri reati, costituiscono tuttora minacce persistenti alla sicurezza interna dell’Unione.
(3)
La strategia di sicurezza interna per l’Unione europea («strategia di sicurezza interna»), adottata dal Consiglio nel febbraio 2010, costituisce un programma condiviso per affrontare tali problemi di sicurezza comuni. La comunicazione della Commissione del 22 novembre 2010, intitolata «La strategia di sicurezza interna dell’Unione in azione: cinque tappe verso un’Europa più sicura», ne traduce i principi e gli orientamenti in azioni concrete individuando cinque obiettivi strategici: smantellare le reti criminali internazionali; prevenire il terrorismo e contrastare la radicalizzazione e il reclutamento; aumentare i livelli di sicurezza per i cittadini e le imprese nel ciberspazio; rafforzare la sicurezza attraverso la gestione delle frontiere; aumentare la resilienza dell’Europa di fronte alle crisi e alle calamità.
(4)
I principi fondamentali che dovrebbero presiedere all’attuazione della strategia di sicurezza interna sono la solidarietà tra gli Stati membri, la trasparenza sulla ripartizione dei compiti, il rispetto dei diritti e delle libertà fondamentali e dello Stato di diritto e una particolare attenzione alla prospettiva mondiale e al rapporto e alla necessaria coerenza con la sicurezza esterna.
(5)
Per promuovere l’attuazione della strategia di sicurezza interna e renderla una realtà operativa, è necessario che gli Stati membri ricevano un adeguato sostegno finanziario dall’Unione attraverso la costituzione e la gestione di un fondo per la sicurezza interna (il «Fondo»).
(6)
Il Fondo dovrebbe rispecchiare la necessità di una maggiore flessibilità e semplificazione, rispettando nel contempo i requisiti in termini di prevedibilità e garantendo una distribuzione equa e trasparente delle risorse per realizzare gli obiettivi generali e specifici stabiliti nel presente regolamento.
(7)
L’efficienza delle misure e la qualità della spesa costituiscono principi guida nell’attuazione del Fondo. Inoltre il Fondo dovrebbe essere attuato nel modo più efficace e semplice possibile.
(8)
In tempi di austerità per le politiche dell’Unione, è necessario superare le difficoltà economiche con rinnovata flessibilità, misure organizzative innovative, miglior utilizzo delle strutture esistenti e coordinamento tra le istituzioni e le agenzie dell’Unione e le autorità nazionali e con i paesi terzi.
(9)
È necessario ottimizzare l’impatto dei finanziamenti dell’Unione attraverso la mobilitazione, la messa in comune e l’impiego di risorse finanziarie pubbliche e private.
(10)
Il ciclo programmatico dell’UE, istituito dal Consiglio l’8-9 novembre 2010, si propone di contrastare in modo coerente e metodico le più importanti minacce rappresentate per l’Unione dai reati gravi e dalla criminalità organizzata, attraverso la cooperazione ottimale tra i servizi interessati. Al fine di sostenere l’efficace attuazione di questo ciclo pluriennale, il finanziamento a titolo dello strumento istituito dal presente regolamento (lo «strumento») dovrebbe ricorrere a tutti i possibili metodi d’esecuzione di cui al regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (4), compreso, se del caso, attraverso la gestione indiretta„ al fine di assicurare la tempestiva ed efficiente realizzazione delle attività e dei progetti.
(11)
A motivo delle particolarità giuridiche proprie del titolo V TFUE non è possibile istituire il Fondo come un unico strumento finanziario. Il Fondo dovrebbe pertanto essere costituito sotto forma di quadro generale di sostegno finanziario dell’Unione nel settore della sicurezza interna, comprensivo dello strumento e dello strumento di sostegno finanziario per le frontiere esterne e i visti istituito con regolamento (UE) n. 515/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (5). Tale quadro generale dovrebbe essere integrato dal regolamento (UE) n. 514/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (6).
(12)
Reati transfrontalieri, quali la tratta di esseri umani e lo sfruttamento dell’immigrazione illegale da parte di organizzazioni criminali possono essere contrastati efficacemente attraverso la cooperazione di polizia.
(13)
Le risorse globali assegnate al presente regolamento e al regolamento (UE) n. 515/2014 stabiliscono, congiuntamente, la dotazione finanziaria per l’intera durata del Fondo, che deve costituire l’importo di riferimento privilegiato per il Parlamento europeo e il Consiglio nel corso della procedura di bilancio annuale, ai sensi del punto 17 dell’accordo interistituzionale, del 2 dicembre 2013, tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione sulla disciplina di bilancio, sulla cooperazione in materia di bilancio e sulla sana gestione finanziaria (7).
(14)
La risoluzione del Parlamento europeo del 23 ottobre 2013 sulla criminalità organizzata, la corruzione e il riciclaggio di denaro ha riconosciuto che la lotta alla criminalità organizzata rappresenta una sfida per l’Europa e ha chiesto una maggiore cooperazione tra gli Stati membri nel campo dell’applicazione della legge in quanto il contrasto efficace della criminalità organizzata è essenziale per proteggere l’economia legale da tipiche attività criminali quale il riciclaggio dei proventi di reato.
(15)
Nell’ambito del quadro generale del Fondo, l’assistenza finanziaria fornita dallo strumento dovrebbe essere finalizzata a sostenere la cooperazione di polizia, lo scambio e l’accesso alle informazioni, la prevenzione della criminalità e la lotta contro reati gravi, transfrontalieri e di criminalità organizzata - tra cui il terrorismo, la corruzione, il traffico di droga, la tratta di esseri umani, il traffico di armi, lo sfruttamento dell’immigrazione illegale, lo sfruttamento sessuale dei minori, la distribuzione di immagini di abusi sui minori e della pedopornografia, la criminalità informatica, il riciclaggio dei proventi di reato - la protezione della popolazione e delle infrastrutture critiche da incidenti di sicurezza e la gestione efficace dei rischi per la sicurezza e delle crisi, tenendo conto delle politiche comuni (strategie, cicli di politiche, programmi e piani d’azione), della legislazione e della cooperazione pratica.
(16)
L’assistenza finanziaria in questi settori dovrebbe essere intesa a sostenere in particolare azioni volte a promuovere operazioni transfrontaliere congiunte, l’accesso e lo scambio di informazioni, lo scambio delle migliori prassi, una comunicazione e un coordinamento più semplici e sicuri, la formazione e lo scambio di personale, le attività di analisi, di monitoraggio e di valutazione, le valutazioni generali dei rischi e delle minacce in base alle competenze stabilite nel TFUE, le attività di sensibilizzazione, la verifica e convalida di nuove tecnologie, la ricerca nel settore delle scienze forensi, l’acquisto e locazione di attrezzature tecniche interoperabili e la cooperazione fra gli Stati membri e gli organismi competenti dell’Unione, tra cui Europol. L’assistenza finanziaria in questi settori dovrebbe sostenere unicamente azioni coerenti con le priorità e le iniziative individuate a livello di Unione, in particolare quelle che sono state approvate dal Parlamento europeo e dal Consiglio.
(17)
Nel quadro complessivo della strategia antidroga dell’Unione, che sostiene un approccio equilibrato basato sulla riduzione contemporanea dell’offerta e della domanda, l’assistenza finanziaria fornita nell’ambito del presente strumento dovrebbe sostenere tutte le azioni volte a prevenire e combattere il traffico di droga (riduzione dell’offerta), e in particolare le misure aventi come bersaglio la produzione, la fabbricazione, l’estrazione, la vendita, il trasporto, l’importazione e l’esportazione di stupefacenti, compresi il possesso e l’acquisto finalizzati allo svolgimento di attività di traffico di droga.
(18)
È opportuno che le azioni nei paesi terzi e in relazione a tali paesi sostenute dallo strumento siano adottate in sinergia e coerentemente con altre azioni esterne all’Unione, sostenute dagli strumenti dell’Unione per l’assistenza esterna, sia geografici che tematici. In particolare, l’attuazione di tali azioni dovrebbe improntarsi alla piena coerenza con i principi e gli obiettivi generali fissati per l’azione esterna e la politica estera dell’Unione nei confronti del paese o della regione in questione e con i principi e i valori democratici, le libertà e i diritti fondamentali, lo Stato di diritto e la sovranità dei paesi terzi. Le misure non dovrebbero essere intese a sostenere azioni direttamente orientate allo sviluppo e dovrebbero integrare, ove opportuno, l’aiuto finanziario prestato tramite gli strumenti di assistenza esterna. La coerenza dovrebbe essere mantenuta anche con la politica umanitaria dell’Unione, in particolare nell’attuare le misure di emergenza.
(19)
Lo strumento dovrebbe essere attuato nel pieno rispetto dei diritti e dei principi riconosciuti dalla Carta dei diritti fondamentali dell’Unione europea e degli obblighi internazionali dell’Unione.
(20)
In conformità dell’articolo 3 del trattato sull’Unione europea (TUE), lo strumento dovrebbe sostenere attività che garantiscano la protezione dei minori contro la violenza, gli abusi, lo sfruttamento e l’incuria. Occorre che lo strumento sostenga misure di garanzia e assistenza dei minori testimoni e vittime, in particolare dei minori non accompagnati o che per altre ragioni necessitano di tutela.
(21)
Lo strumento dovrebbe integrare e rafforzare le attività intraprese per sviluppare la cooperazione tra Europol o altri organismi competenti dell’Unione e gli Stati membri al fine di conseguire gli obiettivi dello strumento nel settore della cooperazione di polizia, della prevenzione e della lotta alla criminalità e della gestione delle crisi. Ciò significa tra l’altro che, nell’elaborare i loro programmi nazionali, gli Stati membri dovrebbero prendere in considerazione la banca dati informativa, gli strumenti di analisi e gli orientamenti operativi e tecnici sviluppati da Europol, in particolare il sistema di informazione Europol (SIE), l’applicazione di rete per lo scambio di informazioni protetta (SIENA - Secure Information Exchange Network Application) di Europol e la Valutazione Europol della minaccia rappresentata dalla criminalità organizzata e dalle forme gravi di criminalità (SOCTA - Serious and Organised Crime Threat Assessment).
(22)
Al fine di assicurare un’attuazione uniforme del Fondo, occorre che la dotazione di bilancio dell’Unione destinata allo strumento sia attuata in gestione diretta e indiretta per le azioni di particolare interesse per l’Unione («azioni dell’Unione»), per l’assistenza emergenziale e per l’assistenza tecnica, e in gestione concorrente per i programmi nazionali e per le azioni che richiedono flessibilità amministrativa.
(23)
Per quanto riguarda le risorse impiegate nell’ambito della gestione concorrente, è necessario garantire che i programmi nazionali degli Stati membri siano coerenti con le priorità e gli obiettivi dell’Unione.
(24)
È opportuno che le risorse assegnate agli Stati membri per l’attuazione tramite i rispettivi programmi nazionali siano stabilite nel presente regolamento e ripartite sulla base di criteri trasparenti, obiettivi e misurabili. Tali criteri dovrebbero essere attinenti ai beni pubblici che gli Stati membri dovrebbero proteggere e alla loro capacità finanziaria di assicurare un livello elevato di sicurezza interna, quali l’entità della popolazione, l’estensione del territorio nazionale e il prodotto interno lordo. Inoltre, poiché nelle SOCTA del 2013 si pone l’accento sull’importanza prevalente dei porti marittimi e degli aeroporti come punti d’ingresso utilizzati dalle organizzazioni criminali per la tratta di esseri umani e il traffico di merci illegali, è opportuno che le vulnerabilità specifiche rappresentate dalle rotte del crimine attraverso questi punti di passaggio esterni si riflettano nella distribuzione delle risorse disponibili per le azioni intraprese dagli Stati membri, mediante criteri relativi al numero di passeggeri e al peso delle merci sottoposti a controlli nei porti e aeroporti internazionali.
(25)
Al fine di rafforzare la solidarietà e la ripartizione delle responsabilità per le politiche comuni, le strategie e i programmi dell’Unione, gli Stati membri dovrebbero essere incoraggiati ad utilizzare una parte delle risorse globali destinate ai programmi nazionali per conseguire le priorità strategiche dell’Unione di cui all’allegato I del presente regolamento. Per i progetti che vertono su tali priorità, il contributo dell’Unione dovrebbe essere portato al 90 % del loro costo totale ammissibile, conformemente al regolamento (UE) n. 514/2014.
(26)
È opportuno che il massimale delle risorse che rimangono a disposizione dell’Unione sia complementare alle risorse assegnate agli Stati membri per l’attuazione dei rispettivi programmi nazionali. Ciò assicurerà che l’Unione possa, in un determinato esercizio finanziario, sostenere le azioni cui attribuisce particolare interesse, quali studi, la verifica e convalida di nuove tecnologie, progetti transnazionali, il lavoro di rete e lo scambio delle migliori prassi, il controllo dell’attuazione del diritto dell’Unione e delle politiche e azioni dell’Unione nei paesi terzi e in relazione a tali paesi. Le azioni finanziate dovrebbero essere in linea con le priorità individuate nelle pertinenti strategie, programmi, piani d’azione, valutazioni dei rischi e delle minacce dell’Unione.
(27)
Per contribuire al raggiungimento dell’obiettivo generale dello strumento, gli Stati membri dovrebbero assicurare che i loro programmi nazionali comprendano azioni riguardanti tutti gli obiettivi specifici dello strumento e che la ripartizione delle risorse tra gli obiettivi sia proporzionale alle sfide e ai fabbisogni e garantisca la possibilità di realizzarli. Se un programma nazionale non affronta uno degli obiettivi specifici o se la dotazione è inferiore alle percentuali minime previste dal presente regolamento, lo Stato membro interessato dovrebbe fornire una giustificazione nell’ambito del programma.
(28)
Al fine di rafforzare la capacità dell’Unione di reagire immediatamente a incidenti di sicurezza e alle nuove minacce emergenti per l’Unione, si dovrebbe poter fornire assistenza emergenziale, conformemente al quadro istituito dal regolamento (UE) n. 514/2014.
(29)
È opportuno che i finanziamenti a carico del bilancio dell’Unione siano concentrati su attività in cui l’intervento dell’Unione può apportare valore aggiunto rispetto all’azione isolata degli Stati membri. Poiché l’Unione è in posizione avvantaggiata rispetto agli Stati membri per affrontare fenomeni transfrontalieri e fornire una piattaforma per approcci comuni, le attività ammissibili al sostegno previsto dal presente regolamento dovrebbero contribuire in particolare a rafforzare le capacità nazionali ed europee, la cooperazione e il coordinamento transfrontalieri, il lavoro di rete, la fiducia reciproca e lo scambio di informazioni e delle migliori prassi.
(30)
Al fine di integrare o modificare le disposizioni del presente strumento concernenti la definizione delle priorità strategiche dell’Unione dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 TFUE per modificare, aggiungere o eliminare le priorità strategiche elencate nel presente regolamento. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati, la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(31)
In sede di applicazione del presente regolamento, nonché di preparazione degli atti delegati, è opportuno che la Commissione consulti esperti di tutti gli Stati membri.
(32)
La Commissione dovrebbe monitorare l’attuazione dello strumento, in conformità delle pertinenti disposizioni del regolamento (UE) n. 514/2014, con l’ausilio di indicatori chiave per valutare i risultati e gli impatti. Gli indicatori, compresi i pertinenti valori di riferimento, dovrebbero costituire la base minima per valutare in quale misura gli obiettivi dello strumento sono stati conseguiti.
(33)
Per misurare i risultati raggiunti dal Fondo, è opportuno istituire indicatori comuni in relazione a ciascun obiettivo specifico dello strumento. La misurazione del raggiungimento degli obiettivi specifici per mezzo di indicatori comuni non rende obbligatoria l’attuazione delle azioni relative a tali indicatori.
(34)
È opportuno abrogare la decisione 2007/125/GAI del Consiglio (8), nel rispetto delle disposizioni transitorie stabilite dal presente regolamento.
(35)
Poiché gli obiettivi del presente regolamento, vale a dire rafforzare la cooperazione e il coordinamento tra autorità di contrasto, prevenire e combattere la criminalità, proteggere la popolazione e le infrastrutture critiche da incidenti di sicurezza e migliorare la capacità degli Stati membri e dell’Unione di gestire efficacemente i rischi per la sicurezza e le crisi, non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri ma possono essere conseguiti meglio a livello dell’Unione, quest’ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 TUE. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(36)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo n. 22 sulla posizione della Danimarca, allegato al TUE e al TFUE, la Danimarca non partecipa all’adozione del presente regolamento, non è da esso vincolata, né è soggetta alla sua applicazione.
(37)
A norma dell’articolo 3 del protocollo n. 21 sulla posizione del Regno Unito e dell’Irlanda rispetto allo spazio di libertà, sicurezza e giustizia, allegato al TUE e al TFUE, e fatto salvo l’articolo 4 di detto protocollo, l’Irlanda ha notificato che desidera partecipare all’adozione e all’applicazione del presente regolamento.
(38)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo n. 21 sulla posizione del Regno Unito e dell’Irlanda rispetto allo spazio di libertà, sicurezza e giustizia, allegato al TUE e al TFUE, e fatto salvo l’articolo 4 di tale protocollo, il Regno Unito non partecipa all’adozione del presente regolamento, non è da esso vincolato, né è soggetto alla sua applicazione.
(39)
È opportuno allineare la durata del periodo di applicazione del presente regolamento a quella del regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013 del Consiglio (9). Pertanto, è opportuno che il presente regolamento si applichi a decorrere dal 1o gennaio 2014,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e ambito d’applicazione
1. Il presente regolamento istituisce lo strumento di sostegno finanziario per la cooperazione di polizia, la prevenzione e la lotta alla criminalità e la gestione delle crisi (lo «strumento») nell’ambito del Fondo sicurezza interna (il «Fondo»).
Unitamente al regolamento (UE) n. 515/2014, il presente regolamento istituisce il Fondo per il periodo dal 1o gennaio 2014 al 31 dicembre 2020.
2. Il presente regolamento stabilisce:
a)
gli obiettivi, le azioni ammissibili e le priorità strategiche del sostegno finanziario fornito a titolo dello strumento;
b)
il quadro generale di attuazione delle azioni ammissibili;
c)
le risorse disponibili a titolo dello strumento, nel periodo dal 1o gennaio 2014 al 31 dicembre 2020, e la loro ripartizione.
3. Il presente regolamento prevede l’applicazione delle norme di cui al regolamento (UE) n. 514/2014.
4. Lo strumento non si applica alle materie che rientrano nell’ambito del programma «Giustizia», come disposto dal regolamento (UE) n. 1382/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (10). Lo strumento può, tuttavia, contemplare azioni finalizzate ad incoraggiare la cooperazione tra autorità giudiziarie e di polizia.
5. Si perseguono sinergie, coerenza e complementarità con gli altri pertinenti strumenti finanziari dell’Unione, quali il meccanismo di protezione civile dell’Unione, istituito dalla decisione n. 1313/2013/UE del Parlamento europeo e del Consiglio (11), Orizzonte 2020, istituito dal regolamento (UE) n. 1291/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (12), il terzo programma pluriennale d’azione dell’Unione in materia di salute istituito dal regolamento (UE) n. 282/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (13), il Fondo di solidarietà dell’Unione europea e gli strumenti di assistenza esterna, segnatamente lo strumento di assistenza preadesione (IPA II), istituito dal regolamento (UE) n. 231/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (14), lo strumento europeo di vicinato istituito dal regolamento (UE) n. 232/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (15), lo strumento per la cooperazione allo sviluppo istituito dal regolamento (UE) n. 233/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (16), lo strumento di partenariato per la cooperazione con i paesi terzi istituito dal regolamento (UE) n. 234/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (17), lo strumento europeo per la democrazia e i diritti umani istituito dal regolamento (UE) n. 235/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (18), e lo strumento per la stabilità e la pace istituito dal regolamento (UE) n. 230/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (19). Le azioni finanziate a titolo del presente regolamento non ricevono sostegno finanziario per gli stessi fini da altri strumenti finanziari dell’Unione.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a) «cooperazione di polizia»: le specifiche misure e tipologie della cooperazione che coinvolge tutte le autorità competenti degli Stati membri di cui all’articolo 87 TFUE;
b) «scambio di informazioni e accesso alle informazioni»: la raccolta, l’archiviazione, il trattamento, l’analisi e lo scambio sicuri delle informazioni pertinenti per le autorità di cui all’articolo 87 TFUE nei settori della prevenzione, individuazione, indagine e perseguimento di reati, in particolare di reati gravi, transfrontalieri e di criminalità organizzata;
c) «prevenzione della criminalità»: tutte le misure che mirano, o altrimenti concorrono, a contrastare la criminalità e a diminuire il senso di insicurezza dei cittadini, ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 2, della decisione 2009/902/GAI del Consiglio (20);
d) «reato di criminalità organizzata»: la condotta punibile relativa alla partecipazione a un’organizzazione criminale quale definita nella decisione quadro 2008/841/GAI del Consiglio (21);
e) «terrorismo»: qualsiasi atto intenzionale o reato di cui alla decisione quadro 2002/475/GAI del Consiglio (22);
f) «gestione dei rischi e delle crisi»: qualsiasi misura relativa alla valutazione, prevenzione, preparazione e gestione delle conseguenze del terrorismo, dei reati di criminalità organizzata e di altri rischi per la sicurezza;
g) «prevenzione e preparazione»: qualsiasi misura volta a prevenire e/o ridurre i rischi collegati a possibili attentati terroristici o altri rischi per la sicurezza;
h) «gestione delle conseguenze»: l’effettivo coordinamento delle azioni adottate a livello nazionale e/o di Unione per reagire e ridurre le ripercussioni degli effetti di un attentato terroristico o altro incidente di sicurezza;
i) «infrastruttura critica»: un elemento, un sistema o parte di questo che è essenziale per il mantenimento di funzioni vitali della società, della salute, dell’incolumità, della sicurezza, del benessere economico o sociale della popolazione, e il cui danneggiamento, rottura o distruzione avrebbe ripercussioni rilevanti in uno Stato membro o nell’Unione a causa del mancato mantenimento di tali funzioni;
j) «situazione di emergenza»: qualsiasi incidente di sicurezza o nuova minaccia emergente che ha o potrebbe avere gravi ripercussioni negative sulla sicurezza della popolazione in uno o più Stati membri.
Articolo 3
Obiettivi
1. L’obiettivo generale dello strumento è contribuire a garantire un elevato livello di sicurezza nell’Unione.
2. Nell’ambito dell’obiettivo generale di cui al paragrafo 1, lo strumento, in conformità delle priorità individuate nelle pertinenti strategie, nei cicli programmatici, nei programmi e nelle valutazioni dei rischi e delle minacce dell’Unione, contribuisce ai seguenti obiettivi specifici:
a)
prevenire la criminalità, combattere i reati gravi, transfrontalieri e di criminalità organizzata, compreso il terrorismo, e potenziare il coordinamento e la cooperazione tra le autorità di contrasto e altre autorità nazionali degli Stati membri, compreso con Europol o altri organismi competenti dell’Unione, e con i paesi terzi interessati e le organizzazioni internazionali;
b)
aumentare la capacità degli Stati membri e dell’Unione di gestire efficacemente i rischi per la sicurezza e le crisi, e di prepararsi e proteggere la popolazione e le infrastrutture critiche da attentati terroristici e altri incidenti di sicurezza.
Il raggiungimento degli obiettivi specifici dello strumento è valutato a norma dell’articolo 55, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 514/2014 attraverso indicatori comuni di cui all’allegato II del presente regolamento e indicatori specifici per programma inclusi nei programmi nazionali.
3. Per conseguire gli obiettivi di cui ai paragrafi 1 e 2, lo strumento contribuisce ai seguenti obiettivi operativi:
a)
promuovere e sviluppare misure per rafforzare la capacità degli Stati membri di prevenire la criminalità e contrastare i reati gravi, transfrontalieri e di criminalità organizzata, compreso il terrorismo, in particolare attraverso partenariati pubblico-privato, lo scambio di informazioni e delle migliori prassi, l’accesso ai dati, tecnologie interoperabili, statistiche comparabili, la criminologia applicata, la comunicazione pubblica e azioni di sensibilizzazione;
b)
promuovere e sviluppare il coordinamento amministrativo e operativo, la cooperazione, la comprensione reciproca e lo scambio di informazioni tra le autorità di contrasto degli Stati membri, altre autorità nazionali, Europol o altri organismi competenti dell’Unione e, ove opportuno, con i paesi terzi e le organizzazioni internazionali;
c)
promuovere e sviluppare attività di formazione, riguardanti fra l’altro le competenze tecniche e professionali e la conoscenza degli obblighi in materia di rispetto dei diritti umani e delle libertà fondamentali, volte all’attuazione delle politiche dell’Unione in materia di formazione, compresi specifici programmi di scambio per finalità di contrasto, in modo da alimentare una autentica cultura europea in materia giudiziaria e di polizia;
d)
promuovere e sviluppare misure, garanzie, meccanismi e migliori prassi per la tempestiva identificazione, la protezione e il sostegno dei testimoni e delle vittime di reato, tra cui le vittime del terrorismo, e in particolare dei minori testimoni e vittime, specialmente dei minori non accompagnati o che per altre ragioni necessitano di tutela;
e)
misure volte a rafforzare la capacità amministrativa e operativa degli Stati membri di proteggere le infrastrutture critiche in tutti i settori di attività economica, anche attraverso partenariati pubblico-privato e un migliore coordinamento, collaborazione, scambio e diffusione di know-how e di esperienze all’interno dell’Unione e con i paesi terzi interessati;
f)
la creazione di connessioni sicure e un effettivo coordinamento tra gli attori settoriali esistenti a livello dell’Unione e nazionale nel campo dell’allarme rapido e della cooperazione in caso di crisi, compresi i centri di situazione, per consentire di elaborare in tempi rapidi un quadro completo e accurato della situazione di crisi, coordinare gli interventi e condividere informazioni pubbliche, riservate e classificate;
g)
misure per rafforzare la capacità amministrativa e operativa degli Stati membri e dell’Unione di elaborare valutazioni esaustive dei rischi e delle minacce, basate su riscontri empirici e coerenti con le priorità e le iniziative identificate a livello dell’Unione, segnatamente quelle che sono state approvate dal Parlamento europeo e dal Consiglio, al fine di consentire all’Unione di sviluppare approcci integrati sulla base di valutazioni comuni e condivise nelle situazioni di crisi e di rafforzare la comprensione reciproca delle diverse definizioni dei livelli di minaccia adottate dagli Stati membri e dai paesi partner.
4. Lo strumento contribuisce anche al finanziamento dell’assistenza tecnica su iniziativa degli Stati membri e della Commissione.
5. Le azioni finanziate a titolo dello strumento sono attuate nel pieno rispetto dei diritti fondamentali e della dignità umana. In particolare, le azioni sono conformi alle disposizioni della Carta dei diritti fondamentali dell’Unione europea, alle norme europee del diritto dell’Unione sulla protezione dei dati e della Convenzione europea per la salvaguardia dei diritti dell’uomo e delle libertà fondamentali (CEDU).
In particolare, ove possibile, nell’attuare le azioni gli Stati membri dedicano particolare attenzione all’assistenza e alla protezione delle persone vulnerabili, specialmente i bambini e i minori non accompagnati.
Articolo 4
Azioni ammissibili nel quadro dei programmi nazionali
1. Nell’ambito degli obiettivi di cui all’articolo 3 del presente regolamento, e alla luce delle conclusioni approvate del dialogo strategico di cui all’articolo 13 del regolamento (UE) n. 514/2014 e conformemente agli obiettivi del programma nazionale di cui all’articolo 7 del presente regolamento, lo strumento sostiene azioni negli Stati membri, in particolare quelle figuranti nel seguente elenco:
a)
azioni volte a migliorare la cooperazione di polizia e il coordinamento tra le autorità di contrasto, anche con e tra gli organismi competenti dell’Unione, in particolare Europol e Eurojust, le squadre investigative comuni e qualsiasi altra forma di operazione transfrontaliera congiunta, l’accesso e lo scambio alle informazioni e le tecnologie interoperabili;
b)
i progetti che promuovono il lavoro di rete, i partenariati pubblico-privato, la fiducia, la comprensione e l’apprendimento reciproci, l’individuazione, lo scambio e la diffusione di know-how, esperienze e migliori prassi, la condivisione delle informazioni, lo sviluppo di una condivisa capacità di analisi della situazione attuale e futura, la pianificazione di emergenza e l’interoperabilità;
c)
attività di analisi, monitoraggio e valutazione, compresi studi e valutazioni dei rischi e delle minacce e valutazioni d’impatto basati su riscontri empirici e coerenti con le priorità e le iniziative identificate a livello dell’Unione, segnatamente quelle che sono state approvate dal Parlamento europeo e dal Consiglio;
d)
attività di sensibilizzazione, divulgazione e comunicazione;
e)
l’acquisizione, la manutenzione dei sistemi informatici dell’Unione e dei sistemi informatici nazionali che contribuiscono alla realizzazione degli obiettivi del presente regolamento e/o il successivo potenziamento di sistemi informatici e delle attrezzature tecniche, compresa la verifica della compatibilità dei sistemi, dei dispositivi e delle infrastrutture di sicurezza, degli edifici e sistemi utilizzati in questo settore, soprattutto i sistemi di tecnologia dell’informazione e della comunicazione (TIC) e i relativi componenti, anche ai fini della cooperazione europea nella sicurezza informatica e nella lotta alla criminalità informatica, segnatamente in collaborazione con il Centro europeo per la lotta alla criminalità informatica;
f)
lo scambio, la formazione e l’addestramento del personale e degli esperti delle autorità competenti, compresa la formazione linguistica e le esercitazioni o i programmi congiunti;
g)
utilizzare, trasferire, verificare e convalidare nuove metodologie o tecnologie, compresi progetti pilota e seguito dei progetti di ricerca nel settore della sicurezza finanziati dall’Unione.
2. Nell’ambito degli obiettivi di cui all’articolo 3, lo strumento può altresì sostenere le seguenti azioni nei paesi terzi e in relazione a tali paesi:
a)
azioni volte a migliorare la cooperazione di polizia e il coordinamento tra le autorità di contrasto, comprese le squadre investigative comuni e qualsiasi altra forma di operazione transfrontaliera congiunta, lo scambio e l’accesso alle informazioni e le tecnologie interoperabili;
b)
il lavoro di rete, la fiducia, la comprensione e l’apprendimento reciproci, l’individuazione, lo scambio e la diffusione di know-how, esperienze e migliori prassi, la condivisione delle informazioni, lo sviluppo di una condivisa capacità di analisi della situazione attuale e futura, la pianificazione di emergenza e l’interoperabilità;
c)
lo scambio, la formazione e l’addestramento del personale e degli esperti delle autorità competenti.
La Commissione e gli Stati membri, in collaborazione con il Servizio europeo per l’azione esterna, garantisce il coordinamento relativo alle azioni nei paesi terzi e in relazione a tali paesi conformemente all’articolo 3, paragrafo 5, del regolamento (UE) n. 514/2014.
CAPO II
QUADRO FINANZIARIO E DI ATTUAZIONE
Articolo 5
Risorse globali e attuazione
1. Le risorse globali per l’attuazione dello strumento ammontano a 1 004 milioni di EUR a prezzi correnti.
2. Il Parlamento europeo e il Consiglio autorizzano gli stanziamenti annuali nei limiti del quadro finanziario pluriennale.
3. Le risorse globali sono impiegate nell’ambito:
a)
dei programmi nazionali, di cui all’articolo 7;
b)
delle azioni dell’Unione, di cui all’articolo 8;
c)
dell’assistenza tecnica, di cui all’articolo 9;
d)
dell’assistenza emergenziale, di cui all’articolo 10.
4. La dotazione di bilancio dell’Unione assegnata a norma dello strumento alle azioni dell’Unione di cui all’articolo 8 del presente regolamento, all’assistenza tecnica di cui all’articolo 9 del presente regolamento e all’assistenza emergenziale di cui all’articolo 10 del presente regolamento è attuata nel quadro della gestione diretta e indiretta a norma rispettivamente dell’articolo 58, paragrafo 1, lettere a), e c), del regolamento
(UE, Euratom) n. 966/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (23). La dotazione di bilancio assegnata ai programmi nazionali di cui all’articolo 7 del presente regolamento è attuata in gestione concorrente a norma dell’articolo 58, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
5. Fatti salvi i poteri del Parlamento europeo e del Consiglio, le risorse globali sono così utilizzate:
a)
662 milioni di EUR per i programmi nazionali degli Stati membri;
b)
342 milioni di EUR per le azioni dell’Unione, l’assistenza emergenziale e l’assistenza tecnica su iniziativa della Commissione.
6. Ciascuno Stato membro assegna gli importi destinati ai programmi nazionali di cui all’allegato III nel modo seguente:
a)
almeno il 20 % per azioni riguardanti l’obiettivo specifico di cui all’articolo 3, paragrafo 2, primo comma, lettera a); e
b)
almeno il 10 % per azioni riguardanti l’obiettivo specifico di cui all’articolo 3, paragrafo 2, primo comma, lettera b).
Gli Stati membri possono discostarsi da dette percentuali minime purché nei programmi nazionali sia inserita una motivazione che indichi le ragioni per cui l’assegnazione di risorse inferiori a tale livello non pregiudica la realizzazione dell’obiettivo pertinente. Detta motivazione è valutata dalla Commissione nell’ambito della sua approvazione dei programmi nazionali di cui all’articolo 7, paragrafo 2.
7. Congiuntamente alle risorse globali previste per il regolamento (UE) n. 515/2014 le risorse globali assegnate allo strumento, stabilite nel paragrafo 1 del presente articolo, costituiscono la dotazione finanziaria del Fondo e fungono da riferimento privilegiato per il Parlamento europeo e il Consiglio, nel corso della procedura di bilancio annuale, ai sensi del punto 17 dell’accordo interistituzionale tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione sulla disciplina di bilancio, sulla cooperazione in materia di bilancio e sulla sana gestione finanziaria.
Articolo 6
Risorse per le azioni ammissibili negli Stati membri
1. Agli Stati membri è assegnato un importo pari a 662 milioni di EUR, così ripartito:
a)
30 % in proporzione dell’entità della popolazione totale;
b)
10 % in proporzione dell’estensione del territorio nazionale;
c)
15 % in proporzione del numero di passeggeri e 10 % delle tonnellate di merci sottoposti a controlli nei loro porti e aeroporti internazionali;
d)
35 % in misura inversamente proporzionale al prodotto interno lordo (standard di potere d’acquisto per abitante).
2. Le cifre di riferimento per i dati di cui al paragrafo 1 sono le ultime statistiche fornite dalla Commissione (Eurostat) in base ai dati trasmessi dagli Stati membri in conformità del diritto dell’Unione. La data di riferimento è il 30 giugno 2013. Le assegnazioni per i programmi nazionali calcolate sulla base dei criteri di cui al paragrafo 1 sono stabilite nell’allegato III.
Articolo 7
Programmi nazionali
1. I programmi nazionali di cui allo strumento e quelli da elaborare in base al regolamento (UE) n. 515/2014 sono sottoposti alla Commissione sotto forma di un unico programma nazionale per il Fondo, a norma dell’articolo 14 del regolamento (UE) n. 514/2014
2. Nell’ambito dei programmi nazionali, da sottoporre ad esame e approvazione della Commissione, a norma dell’articolo 14 del regolamento (UE) n. 514/2014, gli Stati membri, nel quadro degli obiettivi di cui all’articolo 3 del presente regolamento, perseguono in particolare le priorità strategiche dell’Unione elencate nell’allegato I del presente regolamento, tenendo conto del risultato del dialogo politico di cui all’articolo 13 del regolamento (UE) n. 514/2014. Gli Stati membri utilizzano non più dell’8 % della loro dotazione totale del programma nazionale per la manutenzione dei sistemi informatici dell’Unione e dei sistemi informatici nazionali che contribuiscono alla realizzazione degli obiettivi del presente regolamento e non più dell’8 % per azioni nei paesi terzi che applicano le priorità strategiche dell’Unione indicate nell’allegato I del presente regolamento o in relazione a tali paesi.
3. Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 11 per modificare, aggiungere o eliminare le priorità strategiche elencate all’allegato I del presente regolamento.
Articolo 8
Azioni dell’Unione
1. Su iniziativa della Commissione, lo strumento può finanziare azioni transnazionali o azioni di particolare interesse per l’Unione («azioni dell’Unione») riguardanti gli obiettivi generali, specifici e operativi di cui all’articolo 3.
2. Per essere ammissibili al finanziamento, le azioni dell’Unione dovrebbero essere coerenti con le priorità e le iniziative individuate a livello dell’Unione, in particolare quelle approvate dal Parlamento europeo e dal Consiglio, nelle pertinenti strategie, nei cicli di programmatici, nei programmi, nelle valutazioni dei rischi e delle minacce dell’Unione, e sostenere in particolare:
a)
attività preparatorie, di monitoraggio, amministrative e tecniche e di sviluppo di un meccanismo di valutazione necessario per attuare le politiche in materia di cooperazione di polizia, prevenzione e lotta contro la criminalità e gestione delle crisi;
b)
progetti transnazionali che coinvolgano due o più Stati membri o almeno uno Stato membro e un paese terzo;
c)
attività di analisi, monitoraggio e valutazione, compresi valutazioni delle minacce e dei rischi e valutazioni d’impatto basate su riscontri empirici e coerenti con le priorità e le iniziative identificate a livello dell’Unione, segnatamente quelle che sono state approvate dal Parlamento europeo e dal Consiglio, e progetti intesi a monitorare l’attuazione del diritto dell’Unione e degli obiettivi strategici dell’Unione negli Stati membri;
d)
progetti volti a promuovere il lavoro di rete, i partenariati pubblico-privato, la fiducia, la comprensione e l’apprendimento reciproci, l’individuazione e la diffusione di migliori prassi e approcci innovativi a livello dell’Unione, programmi di scambio e formazione;
e)
progetti a sostegno dello sviluppo di strumenti metodologici, in particolare statistici, metodi e indicatori comuni;
f)
l’acquisizione, la manutenzione e/o il successivo potenziamento delle attrezzature tecniche, delle competenze, dei dispositivi e delle infrastrutture di sicurezza, degli edifici e sistemi utilizzati in questo settore, soprattutto i sistemi di tecnologia dell’informazione e della comunicazione e i relativi componenti a livello dell’Unione, anche ai fini della cooperazione europea nella sicurezza informatica e nella lotta alla criminalità informatica, segnatamente in collaborazione con il Centro europeo per la lotta alla criminalità informatica;
g)
progetti di sensibilizzazione alle politiche e agli obiettivi dell’Unione presso le parti coinvolte e il pubblico in generale, compresa la comunicazione istituzionale sulle priorità politiche dell’Unione;
h)
progetti particolarmente innovativi volti a sviluppare nuovi metodi e/o utilizzare nuove tecnologie con un potenziale di trasferibilità verso altri Stati membri, in particolare progetti volti a sperimentare e convalidare i risultati dei progetti di ricerca finanziati dall’Unione nel settore della sicurezza;
i)
studi e progetti pilota.
3. Nell’ambito degli obiettivi di cui all’articolo 3, lo strumento sostiene altresì azioni nei paesi terzi e in relazione a tali paesi, aventi in particolare le seguenti finalità:
a)
migliorare la cooperazione di polizia e il coordinamento tra le autorità di contrasto, e, se del caso, le organizzazioni internazionali, comprese le squadre investigative comuni e qualsiasi altra forma di operazione transfrontaliera congiunta, lo scambio e l’accesso alle informazioni e le tecnologie interoperabili;
b)
il lavoro di rete, la fiducia, la comprensione e l’apprendimento reciproci, l’individuazione, lo scambio e la diffusione di know-how, esperienze e migliori prassi, la condivisione delle informazioni, lo sviluppo di una condivisa capacità di analisi della situazione attuale e futura, la pianificazione di emergenza e l’interoperabilità;
c)
l’acquisizione, la manutenzione e/o il successivo potenziamento di attrezzature tecniche, compresi i sistemi di tecnologia dell’informazione e della comunicazione e i relativi componenti;
d)
lo scambio, la formazione e l’addestramento del personale e degli esperti delle autorità competenti, compresa la formazione linguistica;
e)
attività di sensibilizzazione, divulgazione e comunicazione;
f)
valutazioni dei rischi e delle minacce e valutazioni d’impatto;
g)
studi e progetti pilota.
4. Le azioni dell’Unione sono attuate in conformità dell’articolo 6 del regolamento (UE) n. 514/2014.
Articolo 9
Assistenza tecnica
1. Su iniziativa della Commissione e/o per suo conto, lo strumento può contribuire annualmente nel limite di 800 000 EUR all’assistenza tecnica prevista dal Fondo, in conformità dell’articolo 9 del regolamento (UE) n. 514/2014.
2. Su iniziativa di uno Stato membro, lo strumento può finanziare attività di assistenza tecnica, in conformità dell’articolo 20 del regolamento (UE) n. 514/2014. L’importo stanziato per l’assistenza tecnica per il periodo 2014-2020 non supera il 5 % dell’importo totale assegnato agli Stati membri maggiorato di 200 000 EUR.
Articolo 10
Assistenza emergenziale
1. Lo strumento fornisce sostegno finanziario per far fronte a necessità urgenti e specifiche nell’eventualità di una situazione di emergenza, quale definita all’articolo 2, lettera j).
2. L’assistenza emergenziale è attuata in conformità degli articoli 6 e 7 del regolamento (UE) n. 514/2014.
CAPO III
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 11
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all’articolo 7, paragrafo 3, è conferito alla Commissione per un periodo di sette anni a decorrere dal 21 maggio 2014. La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di sette anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per un periodo di tre anni, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo di sette anni.
3. La delega di potere di cui all’articolo 7, paragrafo 3, può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 3, entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 12
Applicabilità del regolamento (UE) n. 514/2014
Allo strumento si applicano le disposizioni del regolamento (UE) n. 514/2014.
Articolo 13
Abrogazione
La decisione 2007/125/GAI è abrogata a decorrere dal 1o gennaio 2014.
Articolo 14
Disposizioni transitorie
1. Il presente regolamento non pregiudica il proseguimento o la modifica, compresa la soppressione totale o parziale, dei progetti fino alla loro chiusura, o di interventi approvati dalla Commissione sulla base della decisione 2007/125/GAI, o di qualsivoglia altra norma applicabile a tali interventi alla data del 31 dicembre 2013.
2. Nell’adottare decisioni di cofinanziamento ai sensi dello strumento, la Commissione tiene conto delle misure adottate sulla base della decisione 2007/125/GAI prima del 20 maggio 2014 aventi un’incidenza finanziaria nel periodo di riferimento del cofinanziamento.
3. Gli importi impegnati per il cofinanziamento, approvati dalla Commissione tra il 1o gennaio 2011 e il 31 dicembre 2014 e per i quali non le sono stati trasmessi i documenti richiesti per la chiusura delle azioni entro il termine previsto per la presentazione della relazione finale, sono disimpegnati automaticamente dalla Commissione entro il 31 dicembre 2017 e danno luogo al rimborso di importi indebitamente versati.
Sono esclusi dal calcolo dell’importo da disimpegnare automaticamente gli importi corrispondenti ad azioni sospese a causa di procedimenti giudiziari o ricorsi amministrativi con effetto sospensivo.
4. Entro il 31 dicembre 2015 la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione di valutazione ex post della decisione 2007/125/GAI riguardante il periodo 2007-2013.
Articolo 15
Revisione
Su proposta della Commissione, il Parlamento europeo e il Consiglio riesaminano il presente regolamento entro il 30 giugno 2020.
Articolo 16
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo a quello della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri in conformità dei trattati.
Fatto a Strasburgo, 16 aprile 2014.