ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/560 НА КОМИСИЯТА
от 15 декември 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на схемата за разрешаване на лозови насаждения
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (1), и по-специално член 69 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 64, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
В част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се съдържат правила относно схема за разрешаване на лозови насаждения, която отменя и заменя преходния режим за правата на засаждане, посочен в част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (3), считано от 1 януари 2016 г. Тази глава определя правилата по отношение на продължителността, управлението и контрола на схемата за разрешаване на лозови насаждения, а Комисията се оправомощава да приема делегирани актове във връзка с управлението на схемата. Преходният режим за правата на засаждане, посочен в част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 продължава да се прилага до 31 декември 2015 г. в съответствие с член 230, параграф 1, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
В член 62 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се определя общото изискване за държавите членки да издават разрешение за засаждане на лозя след подаването на заявление от страна на производителите, които имат намерение да засаждат или презасаждат лози. В параграф 4 от същия член обаче се предвижда, че някои области са освободени от схемата за разрешения за лозови насаждения и следователно от това общо изискване. Необходимо е да се определят правила относно условията за прилагане на тези изключения. Площите, предназначени за експериментални цели или за лозов посадъчен материал, следва да бъдат използвани само за предвидените цели, за да се избегнат случаи на заобикаляне на новата схема, а лозаро-винарските продукти, произведени от такива площи, не следва да бъдат пускани на пазара, освен ако държавите членки счетат, че няма опасност от смущения на пазара. Вече започналите експерименти в областта на лозарството и отглеждането на лозов посадъчен материал следва да продължат при условията на съществуващите правила, за да се гарантира плавен преход между режима на правата на засаждане и новата схема за разрешаване на лозови насаждения. Площите, от които се произвеждат вино или лозаро-винарски продукти, предназначени единствено за консумация в домакинството на производителя, следва да се ползват от такова освобождаване, тъй като при определени условия те не влияят на пазара. По същата причина такова освобождаване следва да обхване и организациите, които не извършват търговска дейност и отговарят на същите условия. Площите, засадени от производител, който е загубил площи с лозови насаждения в резултат на отчуждаване на имоти в обществен интерес в съответствие с националното право, следва също да се възползват от освобождаването, като се има предвид, че загубата на площи с лозови насаждения в такива случаи не зависи от волята на производителя. Следва обаче да бъде поставено условие относно максимално допустимите нови площи, за да не бъдат накърнени общите цели на схемата за разрешения за лозови насаждения.
(3)
В член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се определят правилата за издаване на разрешения за нови лозови насаждения и се определят критерии за допустимост и приоритетност, които държавите членки могат да прилагат. Следва да бъдат определени специални условия, свързани с някои от критериите за допустимост и приоритетност, за да се създадат равни условия за тяхното изпълнение, както и за да се избегне заобикалянето на режима на разрешения от производителите, които вече имат разрешение. Следва да се добавят три нови критерия: нов критерий за допустимост за злоупотреба с престижа на защитени географски указания; нов критерий за приоритетност в полза на производителите, които спазват правилата на схемата и не са изоставяли лозя в стопанството си; както и нов критерий за приоритетност в полза на организациите с идеална цел в социалната област, които са получили земи, конфискувани в случай на актове на тероризъм и други видове престъпления. Новият критерий за допустимост е в отговор на необходимостта от опазване на престижа на специфични географски указания, както се опазва този на наименованията за произход - чрез гаранции, че те няма да бъдат застрашени от нови насаждения. Първият от новите критерии за приоритетност е в полза на някои кандидати въз основа на предисторията на спазване на правилата по схемите за издаване на разрешения, която показва, че те не кандидатстват за разрешения за нови насаждения, като същевременно разполагат с лозя без селскостопанско предназначение, което би им осигурило разрешения за презасаждане. Вторият нов критерий за приоритетност е насочен към насърчаване на организациите с идеална цел в социалната област, които са получили земи, конфискувани в случай на актове на тероризъм и други видове престъпления, с цел да се стимулира използването за социални цели на земята, която иначе има опасност да бъде извадена от селскостопанска употреба.
(4)
Като се има предвид член 118 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и с цел икономическите участници в тези различни области в рамките на конкретна територия да вземат под внимание природните и социално-икономическите различия и различните стратегии за растеж, на държавите членки следва да се разреши на регионално равнище за специфични площи, които отговарят на критериите за допустимост за защитено географско указание или за площи без географско указание, да прилагат по различен начин критериите за допустимост и критериите за приоритетност, посочени в член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, както и новите критерии за допустимост и приоритетност, които ще бъдат добавени с настоящия регламент. Тези разлики в прилагането на критериите в различните площи на дадена територия следва винаги да се основават на различията между площите.
(5)
С цел да бъдат обхванати и случаите на заобикаляне, които не са предвидени от този акт, държавите членки следва да предприемат мерки за предотвратяване на заобикалянето на критериите за допустимост или критериите за приоритетност от заявителите с искане за разрешения, когато действията им не са обхванати от специалните разпоредби за предотвратяване на заобикалянето, предвидени в настоящия регламент по отношение на специфичните критерии за допустимост и приоритетност.
(6)
В член 66, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се предвижда възможност за едновременно наличие на лозови насаждения, които производителят се е ангажирал да изкорени, и на новозасадени лози. С цел да се предотвратят нередности, държавите членки следва да разполагат с възможността да гарантират чрез подходящи средства изпълнението на задължението за изкореняване, включително изискването за представяне на гаранция при предоставяне на разрешението за предварително презасаждане. Освен това е необходимо да се уточни, че в случай че изкореняването не е осъществено в рамките на четиригодишния срок, определен от тази разпоредба, лозята, засадени в съответната площ, трябва да се разглеждат като неполучили разрешение.
(7)
Съгласно член 66, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 държавите членки могат да ограничат презасаждането на площи, които отговарят на условията за производство на вина със защитени наименования за произход или защитени географски указания, въз основа на препоръки от признати и представителни професионални организации. Следва да се определят основанията или мотивите за тези решения за ограничаване, за да се уточни техният обхват, като същевременно се подсигури последователност на схемата и се избегне заобикалянето ѝ. По-специално следва да се гарантира, че автоматичното издаване на разрешения за презасаждане, установено в член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, не възпрепятства възможността на държавите членки да ограничават издаването на разрешения за специфични площи в съответствие с член 63, параграф 2, буква б) и член 63, параграф 3. Следва обаче да се поясни, че някои специфични случаи не може да се разглеждат като заобикаляне на схемата.
(8)
В член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвиждат административни санкции в случаите на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство. За да се гарантира възпиращият ефект, държавите членки следва да бъдат в състояние да съобразят размера на тези санкции с търговската стойност на виното, произведено от съответните лозя. В съответствие с член 71, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 следва да бъдат предвидени административни санкции по отношение на неразрешените насаждения, за да се осигури възпиращ ефект. Минималният размер на тези санкции следва да е съобразен със средния годишен доход на хектар засадени с лозя площи на равнището на Съюза, изразен в брутна печалба на хектар засадени с лозя площи. Въз основа на този минимален размер се изчислява постепенното нарастване на размера на санкциите в зависимост от периода на неизпълнение. На държавите членки следва да се даде възможност да прилагат по-висок минимален размер на санкциите спрямо производителите в даден район, когато минималният размер, установен на равнището на Съюза, е по-малък от прогнозния среден годишен доход на хектар от съответната площ. Това увеличение на минималния размер на санкциите следва да бъде пропорционално на прогнозния среден годишен доход на хектар за площите, в които се намират неразрешените площи с лозови насаждения,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Площи, освободени от прилагането на схемата за разрешаване на лозови насаждения
1. Схемата за разрешения за лозови насаждения, установена в част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1308/2013, не се прилага за засаждането или презасаждането на площите по член 62, параграф 4 от същия регламент, отговарящи на съответните условия, посочени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член.
2. За засаждането или презасаждането на площи, предназначени за експериментални цели или за лозов посадъчен материал, се изисква предварително изпращане на уведомление до компетентните органи. В уведомлението се включва цялата необходима информация относно съответните площи, както и периодът, през който ще се проведе експериментът, или периодът, през който ще се произвежда лозовият посадъчен материал. Удължаването на тези периоди също се съобщава на компетентните органи.
Когато не са налице рискове от смущения на пазара, държавите членки могат да решат, че в рамките на сроковете, посочени в първа алинея, произведеното от тези площи грозде и лозаро-винарските продукти, получени от това грозде, могат да бъдат пуснати на пазара. В края на тези периоди производителят:
а)
или получава разрешение в съответствие с член 64 или 68 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 за съответната площ, така че гроздето, произведено в този район, и лозаро-винарските продукти, получени от това грозде, да могат да бъдат пуснати на пазара; или
б)
изкоренява лозята от съответните площи на свои разноски в съответствие с член 71, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Всички площи, предназначени за експерименти или за лозов посадъчен материал, засадени преди 1 януари 2016 г. след предоставянето на нови права за засаждане, продължават и след тази дата да отговарят на изискванията на всяко от условията, определени за използването на тези права, до края на периода на експеримента или на периода за отглеждане на лозовия посадъчен материал, за който са били издадени. След изтичането на тези периоди се прилагат правилата, определени в първа и втора алинея.
3. Засаждането или презасаждането на площи, чиито лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за консумация в домакинството на производителя, отговаря на следните условия:
а)
съответната площ не превишава 0,1 ha;
б)
съответният производител не се занимава с производство на вино с търговска цел или в производство с търговска цел на други лозаро-винарски продукти.
За целите на настоящия параграф държавите членки могат да разглеждат някои организации без търговска дейност като равностойни на домакинството на производителя.
Държавите членки могат да решат, че е необходимо да се изпращат уведомления за насажденията, посочени в първа алинея.
4. Производител, който е загубил определена засадена с лозя площ в резултат на отчуждаване на имоти в обществен интерес в съответствие с националното законодателство, има право да засади нова площ, при условие че новозасадената площ не надвишава 105 % от изгубената площ що се отнася до чистата реколта. Новозасадената площ се вписва в лозарския регистър.
5. Изкореняването на площи, ползващи се от освобождаването, посочено в параграфи 2 и 3, не води до разрешение за повторно засаждане съгласно член 66 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Такова разрешение обаче може да бъде издадено в случай на изкореняване на новозасадени площи съгласно изключението по параграф 4.
Член 2
Критерии за издаване на разрешения
1. Когато държавите членки прилагат критерия за допустимост, посочен в член 64, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, се прилагат правилата, установени в част А от приложение I към настоящия регламент.
Държавите членки могат също така да прилагат допълнителния обективен и недискриминационен критерий - от заявлението да не произтича сериозен риск от злоупотреба с престижа на определено защитено географско указание, което условие се приема за изпълнено по подразбиране, освен в случаите, когато публичните органи са доказали наличието на такъв риск. Правилата във връзка с прилагането на този допълнителен критерий са определени в част Б от приложение I.
2. Ако държавите членки решат да прилагат един или повече от критериите за допустимост, посочени в член 64, параграф 1, букви а)-в) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, както и допълнителния критерий, посочен в параграф 1 от настоящия член, при издаване на разрешения за нови лозови насаждения те могат да прилагат подобни критерии на национално или на по-ниско териториално равнище.
3. Когато държавите членки прилагат един или няколко критерия за приоритетност от посочените в член 64, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, се прилагат правилата, установени в части А-З от приложение II към настоящия регламент.
Държавите членки могат също така да прилагат допълнителния обективен и недискриминационен критерий, свързан с предисторията на спазване на правилата от производители и организации с идеална цел в социалната област, които са получили земи, конфискувани в случаи, свързани с тероризъм и други форми на престъпност. Правилата във връзка с прилагането на тези допълнителни критерии са определени в част И от приложение II.
4. Ако държавите членки решат да прилагат един или повече от критериите за приоритетност, посочени в член 64, параграф 2, букви а)- з) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, както и допълнителния критерий, посочен в параграф 3 от настоящия член, при издаването на разрешения за нови лозови насаждения те могат да прилагат по еднообразен начин подобни критерии на национално равнище или с различна степен на значимост в различите области на държавите членки.
5. Използването на един или няколко от критериите, посочени в член 64, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, като критерии за допустимост на някое от географските равнища, посочени в член 63, параграф 2, се счита за надлежно обосновано за целите на член 64, параграф 1, буква г), ако използването им цели преодоляването на определен проблем в лозаро-винарския сектор на съответното географско равнище, който може да бъде решен само чрез подобно ограничение.
6. Без да се засягат правилата, установени в приложения I и II по отношение на специфичните критерии за допустимост и приоритетност, държавите членки приемат допълнителни мерки, когато е необходимо, за да се избегне заобикалянето от страна на заявителите на критериите за допустимост и приоритетност, включени в тези приложения.
Член 3
Разрешения за предварително презасаждане
Държавите членки могат да обвържат издаването на разрешение за производители, които се ангажират да изкоренят лозовите насаждения от дадена площ в съответствие с член 66, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, с предоставянето на гаранция.
Във всички случаи, ако изкореняването не бъде извършено от производителите до края на четвъртата година, считано от датата, на която са засадени новите лозови насаждения, по отношение на набелязаната площ, която не е била изкоренена, се прилага член 71 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 4
Ограничения за презасаждане
Държавите членки могат да ограничат презасаждането въз основа на член 66, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, когато съответната площ, която ще бъде презасадена, е част от площи, за които издаването на разрешения за нови насаждения е ограничено в съответствие с член 63, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и при условие че решението е обосновано от нуждата да се избегне доказан риск от значително обезценяване на определено защитено наименование за произход или защитено географско указание.
Рискът от значително обезценяване, посочен в първа алинея, не е налице, ако:
а)
съответната площ, която ще бъде презасадена, се намира в същата област на защитено наименование за произход или защитено географско указание като изкоренената площ и презасаждането на лозя отговаря на спецификацията на защитеното наименование за произход или защитеното географско указание, приложима за изкоренената площ;
б)
презасаждането е насочено към производството на вина без географско указание, при условие че заявителят поема същите ангажименти като определените в точка 2 от части А и Б от приложение I към настоящия регламент по отношение на новите насаждения.
Член 5
Санкции и възстановяване на разходи
Държавите членки налагат финансови санкции на производителите, които не спазват задължението, предвидено в член 71, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Минималният размер на финансовата санкция е:
а)
6 000 евро на хектар, ако производителят изкорени всички неразрешени засаждения в рамките на четири месеца от датата, на която е бил уведомен за нарушението, както е посочено в член 71, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013;
б)
12 000 EUR на хектар, ако производителят изкорени всички неразрешени засаждения през първата година след изтичането на четиримесечния срок;
в)
20 000 EUR на хектар, ако производителят изкорени всички неразрешени засаждения след първата година след изтичането на четиримесечния срок.
Ако годишните приходи, получени от площите със съответните лозя, се оценяват на над 6 000 EUR на хектар, държавите членки могат да увеличат минималните суми, посочени във втората алинея, пропорционално на средния годишен доход на хектар, определен за съответната площ.
Ако държавата членка гарантира изкореняването на неразрешените насаждения със собствени средства, съответните разходи за сметка на производителите съгласно член 71, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се изчисляват обективно, като се вземат под внимание разходите за труд, за използване на машини и транспортните и другите разходи. Тези разходи следва да бъдат добавени към приложимите санкции.
Член 6
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2014 година.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) 2015/560 DELLA COMMISSIONE
del 15 dicembre 2014
che integra il regolamento (UE) n. 1308/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda il sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1308/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 dicembre 2013, recante organizzazione comune dei mercati dei prodotti agricoli e che abroga i regolamenti (CEE) n. 922/72, (CEE) n. 234/79, (CE) n. 1037/2001 e (CE) n. 1234/2007 del Consiglio (1), in particolare l'articolo 69,
visto il regolamento (UE) n. 1306/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 dicembre 2013, sul finanziamento, sulla gestione e sul monitoraggio della politica agricola comune e che abroga i regolamenti del Consiglio (CEE) n. 352/78, (CE) n. 165/94, (CE) n. 2799/98, (CE) n. 814/2000, (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 485/2008 (2), in particolare l'articolo 64, paragrafo 6,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (UE) n. 1308/2013, nella parte II, titolo I, capo III, contiene norme su un sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli che abroga e sostituisce dal 1o gennaio 2016 il regime transitorio di diritti di impianto stabilito nella parte II, titolo I, capo III, sezione IV bis, sottosezione II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 (3). Tale capo stabilisce norme sulla durata, la gestione e il controllo del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli e conferisce alla Commissione il potere di adottare atti delegati relativi alla gestione del sistema stesso. Il regime transitorio dei diritti di impianto stabilito nella parte II, titolo I, capo III, sezione IV bis, sottosezione II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 resta applicabile fino al 31 dicembre 2015, a norma dell'articolo 230, paragrafo 1, lettera b), punto ii), del regolamento (UE) n. 1308/2013.
(2)
L'articolo 62 del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce l'obbligo generale per gli Stati membri di concedere un'autorizzazione per l'impianto viticolo su presentazione di una domanda da parte dei produttori che intendono impiantare o reimpiantare viti. Tuttavia, a norma del paragrafo 4 di tale articolo, talune superfici sono esentate dal sistema di autorizzazioni per l'impianto viticolo e pertanto dall'obbligo generale. Occorre stabilire norme sulle condizioni di applicazione di tale esenzione. Le superfici destinate a scopi di sperimentazione o alla coltura di piante madri per marze, dovrebbero essere usate solo per gli scopi specificati onde evitare l'elusione del nuovo sistema, e i prodotti vitivinicoli ottenuti da tali superfici non dovrebbero essere commercializzati salvo se gli Stati membri ritengono che non vi siano rischi di turbativa del mercato. È opportuno che le sperimentazioni viticole in corso e i vivai di piante madri esistenti possano proseguire, nel rispetto delle norme vigenti per garantire una transizione armoniosa tra il regime di diritti di impianto e il nuovo sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli. Le superfici il cui vino o i cui prodotti vitivinicoli sono destinati esclusivamente al consumo familiare dei viticoltori dovrebbero beneficiare dell'esenzione, in quanto, a determinate condizioni, non contribuiscono a perturbare il mercato. Analogamente, tale esenzione dovrebbe essere estesa anche alle organizzazioni che non esercitano un'attività commerciale e che soddisfano le stesse condizioni. Le superfici stabilite da un produttore che ha perso una determinata superficie vitata in conseguenza di misure di esproprio per motivi di pubblica utilità a norma del diritto nazionale dovrebbero del pari beneficiare dell'esenzione dal momento che la perdita della superficie vitata in questo caso è indipendente dalla volontà del produttore. Occorre tuttavia stabilire una condizione per quanto riguarda l'estensione massima della nuova superficie in modo da evitare di compromettere gli obiettivi generali del sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli.
(3)
L'articolo 64, paragrafi 1 e 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 stabilisce le norme relative al rilascio di autorizzazioni di nuovi impianti e i criteri di ammissibilità e di priorità che gli Stati membri possono applicare. Occorre definire condizioni specifiche abbinate ad alcuni dei criteri di ammissibilità e di priorità, in modo da garantire la parità delle loro condizioni di attuazione ed evitare l'elusione del sistema da parte dei produttori ai quali le autorizzazioni sono concesse. Occorre inoltre aggiungere tre criteri nuovi: un nuovo criterio di ammissibilità relativo al rischio di usurpazione della notorietà delle indicazioni geografiche protette; un nuovo criterio di priorità a favore dei produttori che rispettano le regole del sistema e non hanno vigneti abbandonati nelle loro aziende; e un nuovo criterio di priorità a favore delle organizzazioni senza scopo di lucro con fini sociali che hanno ricevuto terreni confiscati per reati di terrorismo e criminalità di altro tipo. Il nuovo criterio di ammissibilità risponde al bisogno di proteggere la notorietà di specifiche indicazioni geografiche analogamente alla notorietà di specifiche denominazioni di origine, garantendo che non siano minacciate dai nuovi impianti. Il primo nuovo criterio di priorità favorisce taluni richiedenti in base al loro comportamento precedente da cui risulta che rispettano le regole del sistema di autorizzazioni e che, finché possiedono superfici vitate fuori produzione che potrebbero generare autorizzazioni di reimpianto, non presentano richiesta di autorizzazione per nuovi impianti. Il secondo nuovo criterio di priorità è volto a favorire le organizzazioni senza scopo di lucro con fini sociali che hanno ricevuto terreni confiscati per reati di terrorismo e criminalità di altro tipo, al fine di promuovere l'uso sociale di terreni che rischierebbero altrimenti di andare fuori produzione.
(4)
In considerazione dell'articolo 118 del regolamento (UE) n. 1306/2013, e per tener conto delle diversità naturali e socio-economiche e delle differenti strategie di crescita degli operatori economici nelle diverse zone di un particolare territorio, gli Stati membri dovrebbero poter applicare i criteri di ammissibilità e di priorità di cui all'articolo 64, paragrafi 1 e 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013, nonché i nuovi criteri di ammissibilità e di priorità aggiunti dal presente regolamento, in modo differenziato a livello regionale, o secondo che si tratti di zone specifiche ammissibili alla denominazione di origine protetta, di zone specifiche ammissibili all'indicazione geografica protetta o di zone senza indicazione geografica. Tali differenze nell'applicazione di tali criteri nelle varie zone di un particolare territorio dovrebbero sempre essere basate sulle diversità tra tali zone.
(5)
Per ovviare ai casi di elusione non previsti dal presente atto, gli Stati membri dovrebbero adottare misure volte a evitare l'elusione dei criteri di ammissibilità o di priorità da parte dei richiedenti delle autorizzazioni, quando le loro azioni non siano già coperte da specifiche disposizioni antielusione previste dal presente regolamento per quanto riguarda i criteri specifici di ammissibilità e di priorità.
(6)
L'articolo 66, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 prevede la possibilità di coesistenza di vigneti che il produttore si è impegnato a estirpare e di vigneti con nuovi impianti. Al fine di prevenire irregolarità, gli Stati membri dovrebbero avere la possibilità di assicurare con mezzi adeguati l'effettiva esecuzione dell'estirpazione e di subordinare la concessione dell'autorizzazione di reimpianto anticipato all'obbligo di costituire una cauzione. È inoltre necessario specificare che se l'estirpazione non è eseguita entro il termine di quattro anni stabilito nella suddetta disposizione, i vigneti impiantati sulla superficie oggetto dell'impegno devono essere considerati non autorizzati.
(7)
L'articolo 66, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013 consente agli Stati membri di limitare i reimpianti, sulla base di una raccomandazione di organizzazioni professionali riconosciute e rappresentative, nelle zone ammissibili alla produzione di vini a denominazione di origine protetta o indicazione geografica protetta. Occorre definire i motivi o le ragioni di tali decisioni di limitazione per precisarne la portata, assicurando la coerenza del sistema ed evitandone l'elusione. In particolare occorre far sì che l'automaticità del rilascio delle autorizzazioni al reimpianto di cui all'articolo 66, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013, non comprometta la possibilità, per gli Stati membri, di limitare il rilascio di autorizzazioni per specifiche zone conformemente all'articolo 63, paragrafo 2, lettera b) e paragrafo 3. Nondimeno occorre precisare che taluni casi specifici possono non essere considerati un'elusione del sistema.
(8)
L'articolo 64 del regolamento (UE) n. 1306/2013 prevede sanzioni amministrative per i casi di mancata osservanza in relazione ai criteri di ammissibilità, agli impegni o ad altri obblighi derivanti dall'applicazione della legislazione settoriale agricola. Per assicurare un effetto dissuasivo, gli Stati membri dovrebbero potere graduare tali sanzioni in base al valore commerciale dei vini prodotti nei vigneti in questione. A norma dell'articolo 71, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 1308/2013, dovrebbero essere previste sanzioni amministrative in relazione a impianti non autorizzati, a scopo dissuasivo. Il livello minimo di tali sanzioni dovrebbe corrispondere al reddito medio annuale per ettaro delle superfici vitate a livello unionale, calcolate in margine lordo per ettaro di superficie vitata. Occorre stabilire una graduazione progressiva a partire da questo livello minimo, in funzione della durata della mancata osservanza. Gli Stati membri dovrebbero altresì avere la possibilità di applicare sanzioni minime più elevate ai produttori in una data zona, se il livello minimo stabilito a livello unionale è inferiore al reddito medio annuale stimato per ettaro della zona in questione. Tale maggiorazione del livello minimo delle sanzioni dovrebbe essere proporzionata al reddito medio annuale stimato per ettaro della zona in cui si trova la superficie vitata non autorizzata,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Superfici esentate dal sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli
1. Il sistema di autorizzazioni per gli impianti viticoli di cui alla parte II, titolo I, capo III, del regolamento (UE) n. 1308/2013 non si applica all'impianto o al reimpianto delle superfici di cui all'articolo 62, paragrafo 4, del medesimo regolamento, che soddisfino le condizioni pertinenti di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 del presente articolo.
2. L'impianto o il reimpianto di superfici destinate a scopi di sperimentazione o alla coltura di piante madri per marze sono oggetto di notifica preventiva alle autorità competenti. La notifica comprende tutte le informazioni pertinenti sulle superfici in questione e sul periodo durante il quale si svolgerà l'esperimento o durante il quale sarà in produzione la coltura di piante madri per marze. Le eventuali proroghe di tali periodi sono del pari notificate alle autorità competenti.
Se si ritiene che non vi siano rischi di turbativa del mercato, gli Stati membri possono decidere che durante i periodi di cui al primo comma l'uva prodotta nelle suddette superfici e i prodotti vitivinicoli ottenuti da tale uva possono essere commercializzati. Al termine di tali periodi, il produttore:
a)
ottiene un'autorizzazione a norma degli articoli 64 o 68 del regolamento (UE) n. 1308/2013 per la superficie in questione, affinché l'uva prodotta in tale superficie e i prodotti vitivinicoli ottenuti con tale uva possano essere commercializzati; oppure
b)
estirpa tale superficie a sue spese a norma dell'articolo 71, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
Le superfici destinate a scopi di sperimentazione o alla coltura di piante madri per marze impiantate prima del 1o gennaio 2016 in seguito al rilascio di nuovi diritti d'impianto sono tenute ad osservare, anche dopo tale data, le condizioni definite per fruire di tali diritti fino al termine del periodo di sperimentazione o del periodo di produzione della coltura di piante madri per marze loro concesso. Al termine di tali periodi, si applicano le norme di cui al primo e al secondo comma.
3. L'impianto o il reimpianto delle superfici il cui vino o i cui prodotti vitivinicoli sono destinati esclusivamente al consumo familiare dei viticoltori sono soggetti alle condizioni seguenti:
a)
la superficie non supera 0,1 ha;
b)
il viticoltore non produce vino né altri prodotti vitivinicoli a scopi commerciali.
Ai fini del presente paragrafo, gli Stati membri possono considerare talune organizzazioni, che non esercitano un'attività commerciale, equivalenti alla famiglia del viticoltore.
Gli Stati membri possono decidere che gli impianti di cui al primo comma siano soggetti a notifica.
4. Il produttore che ha perso una determinata superficie vitata in conseguenza di misure di esproprio per motivi di pubblica utilità a norma del diritto nazionale ha diritto a impiantare una nuova superficie purché questa non superi, in coltura pura, il 105 % della superficie persa. La nuova superficie impiantata è registrata nello schedario viticolo.
5. L'estirpazione delle superfici che beneficiano dell'esenzione di cui ai paragrafi 2 e 3 non dà luogo ad un'autorizzazione al reimpianto ai sensi dell'articolo 66 del regolamento (UE) n. 1308/2013. Tuttavia, tale autorizzazione è rilasciata nel caso di estirpazione di nuove superfici impiantate nell'ambito dell'esenzione di cui al paragrafo 4.
Articolo 2
Criteri di rilascio delle autorizzazioni
1. Se gli Stati membri applicano il criterio di ammissibilità di cui all'articolo 64, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (UE) n. 1308/2013, si applicano le disposizioni della parte A dell'allegato I del presente regolamento.
Gli Stati membri possono anche applicare il criterio aggiuntivo oggettivo e non discriminatorio secondo il quale la domanda non pone un rischio palese di usurpazione della notorietà di specifiche indicazioni geografiche protette, il che si presume salvo che le autorità pubbliche dimostrino l'esistenza di tale rischio. Le norme relative all'applicazione di tale criterio aggiuntivo figurano nella parte B dell'allegato I.
2. Se gli Stati membri decidono di applicare uno o più criteri di ammissibilità di cui all'articolo 64, paragrafo 1, lettere da a) a c), del regolamento (UE) n. 1308/2013, nonché il criterio aggiuntivo di cui al paragrafo 1 del presente articolo, nel rilasciare le autorizzazioni di nuovi impianti possono applicare tali criteri a livello nazionale o a un livello territoriale inferiore.
3. Se gli Stati membri applicano uno o più criteri di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013, si applicano le disposizioni delle parti da A a H dell'allegato II del presente regolamento.
Gli Stati membri possono anche applicare il criterio aggiuntivo oggettivo e non discriminatorio del comportamento precedente del produttore e delle organizzazioni senza scopo di lucro con fini sociali che hanno ricevuto terreni confiscati per reati di terrorismo e criminalità di altro tipo. Le disposizioni relative all'applicazione di tale criterio aggiuntivo figurano nella parte I dell'allegato II.
4. Se gli Stati membri decidono di applicare uno o più criteri di priorità di cui all'articolo 64, paragrafo 2, lettere da a) a h), del regolamento (UE) n. 1308/2013 nonché i criteri aggiuntivi di cui al paragrafo 3 del presente articolo, nel rilasciare le autorizzazioni di nuovi impianti possono applicare tali criteri uniformemente a livello nazionale oppure secondo diversi livelli d'importanza nelle diverse zone degli Stati membri.
5. L'uso di uno o più dei criteri di cui all'articolo 64, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013, in quanto criterio di ammissibilità ad uno dei livelli geografici di cui all'articolo 63, paragrafo 2, è considerato debitamente giustificato ai fini dell'articolo 64, paragrafo 1, lettera d), se l'uso è volto a risolvere un problema specifico del settore vitivinicolo a quel particolare livello geografico, che si può risolvere solo grazie a tale restrizione.
6. Fatte salve le disposizioni di cui agli allegati I e II relative ai criteri specifici di ammissibilità e di priorità, gli Stati membri adottano misure aggiuntive, se necessario, per evitare che i richiedenti le autorizzazioni eludano i criteri di ammissibilità e di priorità contenuti nei suddetti allegati.
Articolo 3
Autorizzazioni di reimpianto anticipato
Gli Stati membri possono subordinare il rilascio di un'autorizzazione ai produttori che si impegnano ad estirpare una superficie vitata ai sensi dell'articolo 66, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013, all'obbligo di costituire una cauzione.
In ogni caso, se i produttori non effettuano l'estirpazione entro la fine del quarto anno dalla data in cui sono state impiantate nuove viti, alla superficie oggetto dell'impegno che non è stata estirpata si applica l'articolo 71 del regolamento (UE) n. 1308/2013.
Articolo 4
Restrizioni al reimpianto
Gli Stati membri possono limitare il reimpianto in base all'articolo 66, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013, se la superficie specifica destinata al reimpianto è situata in una zona in cui il rilascio delle autorizzazioni per nuovi impianti è limitato a norma dell'articolo 63, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (UE) n. 1308/2013 e purché tale decisione sia giustificata dall'esigenza di evitare un palese rischio di significativa svalutazione di una specifica denominazione di origine protetta o indicazione geografica protetta.
Il rischio di significativa svalutazione di cui al primo comma non sussiste se:
a)
la superficie specifica destinata al reimpianto è situata nella stessa zona a denominazione di origine protetta o a indicazione geografica protetta della superficie estirpata e se il reimpianto di viti rispetta lo stesso disciplinare della denominazione d'origine protetta o dell'indicazione geografica protetta della superficie estirpata;
b)
il reimpianto è destinato alla produzione di vini senza indicazione geografica purché il richiedente si assuma gli stessi impegni figuranti al punto 2, parti A e B dell'allegato I del presente regolamento per quanto riguarda i nuovi impianti.
Articolo 5
Sanzioni e recupero dei costi
Gli Stati membri impongono sanzioni pecuniarie ai produttori che non rispettano l'obbligo di cui all'articolo 71, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
L'importo minimo della sanzione pecuniaria è:
a)
6 000 EUR per ettaro, se il produttore procede all'estirpazione della totalità dell'impianto non autorizzato entro quattro mesi dalla data di notifica dell'irregolarità, come previsto all'articolo 71, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013;
b)
12 000 EUR per ettaro, se il produttore procede all'estirpazione della totalità dell'impianto non autorizzato entro il primo anno successivo alla scadenza del termine di quattro mesi;
c)
20 000 EUR per ettaro, se il produttore procede all'estirpazione della totalità dell'impianto non autorizzato dopo il primo anno successivo alla scadenza del termine di quattro mesi.
Se il reddito annuo ottenuto nella zona in cui sono situati i vigneti in questione è stimato superiore a 6 000 EUR per ettaro, gli Stati membri possono aumentare gli importi minimi di cui al secondo comma proporzionalmente al reddito medio annuo per ettaro stimato per quella zona.
Se lo Stato membro procede all'estirpazione degli impianti non autorizzati con mezzi propri, il costo corrispondente a carico del produttore a norma dell'articolo 71, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1308/2013 è calcolato oggettivamente tenendo conto del costo del lavoro, dell'uso di macchinari e del trasporto e di altri costi sostenuti. I costi sono aggiunti alla sanzione applicabile.
Articolo 6
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 15 dicembre 2014