ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 528/2014 НА КОМИСИЯТА
от 12 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за риска по опции, различен от делта риска, при стандартизирания подход за пазарен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 329, параграф 3, трета алинея, член 352, параграф 6, трета алинея и член 358, параграф 4, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на мандата, съдържащ се в Регламент (ЕС) № 575/2013 за разработване на набор от методи за отразяване на други рискове освен делта риска в изискванията за собствени средства на институциите, „по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции и варанти“, е целесъобразно да бъдат разработени подходи с различни равнища на сложност и чувствителност към риска, които да бъдат подходящи за различните профили на институции. Следователно е целесъобразно да се предвидят следните три подхода, изброени по нарастваща сложност, за измерване на рисковете, различни от делта риск, свързани с опции и варанти: i) опростен подход; ii) подход „делта плюс“ и iii) сценариен подход. Тази рамка, основаваща се на три подхода, до голяма степен прилага рамката за риска, различен от делта риска, предвидена от Базелския комитет за банков надзор (БКБН), с необходимите корекции, които са продиктувани от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 575/2013. По този начин се осигурява по-голяма съгласуваност между правилата на Съюза и международно приетите минимални стандарти.
(2)
Като се има предвид, че е необходимо институциите, които прилагат подхода „делта плюс“, да имат възможността да третират непродължителни опции (non-continuous options) по начин, който е по-добре съобразен с риска, институциите следва да могат при определени условия да съчетават различните подходи за измерване на риска по опциите и варантите не само в рамките на групи, но също така и в рамките на отделни правни субекти. Независимо от това с цел да се избегне възможността институциите да прилагат подходите избирателно в стремежа си да сведат до минимум изискванията за собствените им средства, комбинирането на подходи на индивидуална основа следва да се допуска само при условие, че преди да започнат да използват определен подход институциите посочват обхвата на неговото приложението, така че да го прилагат последователно във времето.
(3)
Свързаните с опции и варанти рискове, различни от делта риска, могат да включват, но не се ограничават до рискове, възникващи от изменения в гама променливата на инструмента, наричани „гама риск“ или „риск от конвекция“, както е посочено в член 4, параграф 1, буква а) от настоящия регламент, рискове, произтичащи от изменения във вега променливата, наречени „вега риск“ или „риск от променливост“, както е посочено в член 4, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, рискове, произтичащи от промени в лихвените ставки, посочени като „лихвен риск“ или „rho риск“, нелинейни променливи, които не могат да бъдат отразени от гама риска, и риска от производна корелация при кошница от опции или варанти. От всички тези рискове единствено гама рискът и вега рискът са от такова значение, което оправдава налагането на изисквания за собствени средства дори за институциите с по-сложна дейност и следователно само тези видове рискове следва да бъдат обхванати при изчисляването на изискванията за собствени средства. Съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013 институциите трябва да получат предварително разрешение от техните компетентни органи, за да използват вътрешен модел за изчисляване на делта. Използването обаче на подходи за риска, различен от делта риск, трябва да се следи и оценява като част от надзорния преглед и процеса на оценка на институциите, определен съгласно разпоредбите на Директива 2013/36/EС на Европейския парламент и на Съвета (2). Освен това по-голямата сложност на сценарийния подход изисква по-тясно наблюдение от страна на компетентните органи и поради това, използването му от страна на институциите следва да се обвърже с конкретни условия за приложение, както преди първоначалното му използване, така и на текуща основа.
(4)
Като се има предвид, че разпоредбите на член 330 от Регламент (ЕС) № 575/2013 относно третирането на лихвени суапове с размяна на фиксирана срещу плаваща лихва (fixed-to-floating interest-rate swaps) се прилагат само за целите на лихвените рискове, те не следва да се вземат предвид за някои финансови инструменти, като например суапции.
(5)
Разпоредбите в настоящия регламент са тясно свързани, тъй като всички те засягат оценяването на риска, различен от делта риска, по опции и варанти, свързани с различни базови инструменти. С оглед съгласуването на тези разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, както и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях на лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013, да бъдат включени в един регламент.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(7)
Европейският банков орган проведе обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, залегнали в основата на настоящия регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) Група на участниците от банковия сектор,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определяне на изискванията за собствени средства във връзка с риска, различен от делта риска, по опции и варанти
1. Институциите изчисляват свързаните с пазарния риск изисквания за собствени средства по отношение на риска, различен от делта риска, по опции или варанти в съответствие с изискванията на член 329, параграф 3, член 352, параграф 6 и член 358, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като използват един от следните подходи:
а)
опростения подход, както е посочено в членове 2 и 3 от настоящия регламент;
б)
подхода „делта плюс“, както е посочено в членове 4, 5 и 6 от настоящия регламент;
в)
сценарийния подход, както е посочено в членове 7, 8 и 9 от настоящия регламент.
2. Когато изчисляват изискванията за собствени средства на консолидирана основа, институциите могат да използват комбинация от различни подходи. На индивидуална основа институциите могат да комбинират само сценарийния подход и подхода „делта плюс“ при спазване на условията, посочени в членове 4-9.
3. За целите на изчисленията, посочени в параграф 1, институциите предприемат следните стъпки:
а)
разбиват кошниците от опции или варанти на техните основни компоненти;
б)
разбиват горните и долните граници или други опции, които са свързани с лихвените проценти към различни дати, в поредица от независими опции, отнасящи се за различни времеви периоди („caplet“ и „floorlets“);
в)
третират опциите или варантите върху лихвени суапове с размяна на фиксирана срещу плаваща лихва като опции или варанти за частта на суапа с фиксирана лихва;
г)
третират опциите или варантите, които се отнасят до повече от един базов инструменти измежду описаните в член 5, параграф 3, като кошница от опции или варанти, в която всяка опция има един обособен базов инструмент.
Член 2
Условията за прилагане на опростения подход
Институции, които купуват само опции и варанти, могат да използват единствено опростения подход.
Член 3
Определяне на изискванията за собствени средства съгласно опростения подход
1. Институциите, прилагащи опростения подход, изчисляват изискванията за собствените средства във връзка с рискове, различни от делта риск, по кол и пут опции или варанти като по-високата стойност от нула и разликата между следните суми:
а)
брутната сума, както е описано в параграфи 2-5;
б)
рисково претеглената делта еквивалентна сума, която се изчислява като пазарната стойност на базовия инструмент, умножена по коефициента делта и след това умножена по един от следните съответни тегла:
i)
за специфичен и общ риск, свързан с акции, или лихвен риск - теглото в съответствие с част трета, дял IV, глава 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
за стоков риск - теглото съгласно част трета, дял IV, глава 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013; както и
iii)
за валутен риск - теглото съгласно част трета, дял IV, глава 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
2. За опциите или варантите, които попадат под една от следните две категории, брутната сума, посочена в параграф 1, се определя в съответствие с параграфи 3 - 4:
а)
когато купувачът има безусловното право да закупи базовия актив на предварително определена цена на датата на изтичане на срока или по всяко време преди тази дата и когато продавачът е задължен да изпълни искането на купувача („обикновени кол опции или варанти“);
б)
когато купувачът има безусловното право да продаде базовия актив по същия начин, както е описано в буква а) („обикновени пут опции или варанти“).
3. Брутната сума, посочена в параграф 1, се изчислява като максималната стойност между нула и пазарната стойност на базовата ценна книжа, умножена по размера на изискваните собствени средства във връзка със специфичния и общия пазарен риск за базовия инструмент, минус размера на печалбата, ако има такава, в резултат от незабавното изпълнение на опцията („в пари“), когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
опцията или варантът включват право за продажба на базовия актив („дълъг пут“) и са комбинирани с притежаването на дялове в базовия актив („дълга позиция в базовия инструмент“);
б)
опцията или варантът включват право за продажба на базовия актив („дълъг пут“) и са комбинирани с обещанието за продажба на дялове в базисния актив („къса позиция в базовия инструмент“).
4. Когато опцията или варантът включва право на закупуване на базовия актив („дълъг кол“) или право за продажба на базовия актив („дълъг пут“), брутната сума, посочена в параграф 1, е равна на по-малката от следните две суми:
а)
пазарната стойност на базовата ценна книга, умножена по сумата на изискванията за специфичния и общия пазарен риск във връзка с базовия актив;
б)
стойността на позицията, определена по метода на оценяване по пазарни цени или на оценяване по модел, както е предвидено в член 104, параграф 2, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 575/2013 („пазарна стойност на опция или варант“).
5. За всички видове опции или варанти, които нямат характеристиките, посочени в параграф 2, брутната сума, посочена в параграф 1, е пазарната стойност на опцията или варанта.
Член 4
Преглед на определяне на изискванията за собствени средства съгласно подхода „делта плюс“
1. Когато институциите решат да прилагат подхода „делта плюс“ за опции и варанти, чиято гама е постоянна функция в цената на базовия инструмент и чиято вега е постоянна функция в производната променливост („непрекъснати опции и варанти“), изискванията за собствени средства във връзка с рискове, различни от делта риск, по опции или варанти се изчисляват като сбора от:
а)
за опциите и варантите върху облигации изискванията за собствени средства, свързани с частичното производно на коефициента делта по отношение на цената на базовия инструмент, са частичното производно на делта по отношение на доходността до падежа на базовата облигация, а за суапции - частичното производно на коефициента делта по отношение на суаповия процент;
б)
изискването, свързано с първото частично производно на стойността на опция или варант по отношение на производната променливост.
2. Производната променливост се приема да бъде стойността на променливостта във формулата за ценообразуване на опция или варант, при която - предвид определен модел на ценообразуване и нивото на всички други наблюдавани ценови параметри - теоретичната цена на опцията или варанта е равна на тяхната пазарна стойност, като „пазарна стойност“ се разбира по смисъла на член 3, параграф 4.
3. Изискванията за собствени средства във връзка с риск, различен от делта риска, за непродължителни опции или варанти се определят, както следва:
а)
ако опциите или варантите са били закупени - най-високата стойност между нула и разликата между следните стойности:
i)
пазарната стойност на опцията или варанта по смисъла на член 3, параграф 4;
ii)
рисково претеглената делта еквивалентна сума по смисъла на член 3, параграф 1, буква б);
б)
ако опциите или варантите са били продадени - най-високата стойност между нула и разликата между следните стойности:
i)
съответната пазарна стойност на базовия актив, която се приема да бъде или максималното възможно плащане на датата на изтичане на срока, ако е определено в договора, или пазарната стойност на базовия актив, или ефективната условна стойност, ако в договора не е определено максималното възможно плащане;
ii)
рисково претеглената делта еквивалентна сума по смисъла на член 3, параграф 1, буква б).
4. Стойността на гама и вега, използвани при изчисляването на изискванията за собствени средства, се определя, като се използва подходящ модел за ценообразуване, както е посочено в член 329, параграф 1, член 352, параграф 1 и член 358, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Когато стойността на гама или вега не може да бъде изчислена в съответствие с настоящия параграф, изискваните собствени средства във връзка с риска, различен от делта риска, се изчисляват съгласно параграф 3.
Член 5
Определяне на изискванията за собствени средства във връзка с гама риск съгласно подхода „делта плюс“
1. За целите на член 4, параграф 1, буква а) изискванията за собствени средства във връзка с гама риска се изчисляват чрез процес, състоящ се от следната последователност от стъпки:
а)
за всяка отделна опция или варант се изчислява въздействието на гама;
б)
въздействията на гама на отделни опции или варанти, които се отнасят до един и същ вид обособен базов инструмент, се сумират;
в)
абсолютната стойност на сумата от всички отрицателни стойности, произтичащи от изчислението по буква б), дава изискванията за собствени средства във връзка с гама риска. Положителни стойности, произтичащи от изчислението по буква б), не се вземат под внимание.
2. За целите на изчислението по буква а) от параграф 1 въздействията от гама се изчисляват в съответствие с формулата, описана в приложение I.
3. За целите на изчислението по буква б) от параграф 1 вид обособен базов инструмент е:
а)
за лихвени проценти в една и съща валута: всеки матуритетен времеви интервал, както е посочено в таблица 2 от член 339 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
за капиталови инструменти и борсови индекси: всеки пазар, както е определено в правилата, които ще бъдат разработени в съответствие с член 341, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
за чуждестранна валута и злато: всяка двойка валути и злато;
г)
за стоки: считаните за идентични стоки, както е определено в член 357, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 6
Определяне на изискванията за собствени средства във връзка с вега риск съгласно подхода „делта плюс“
За целите на член 4, параграф 1, буква б) изискванията за собствени средства във връзка с гама риска се изчисляват чрез процес, състоящ се от следната последователност от стъпки:
а)
за всяка отделна опция стойността на вега се определя;
б)
за всяка отделна опция се изчислява предполагаема промяна от ± 25 % в производната променливост, като производната променливост се разбира по начина, описан в член 4, параграф 2;
в)
за всяка отделна опция стойността на вега, получена в резултат на изчисленията по буква а), се умножава по предполагаемата промяна в производната променливост, получена вследствие на изчисленията по буква б);
г)
за всека вид обособен базов инструмент, разбиран по начина, описан в член 5, параграф 3, стойностите, получени от изчисленията по буква в), се сумират;
д)
сборът от абсолютните стойности, получени в резултат на изчисленията по буква г), дава общата стойност на изискването за собствени средства във връзка с вега риска.
Член 7
Условия за прилагане на сценарийния подход
Институциите могат да използват сценарийния подход, ако отговарят на всички от следните изисквания:
а)
имат отдел за контрол на риска, който наблюдава риска от портфейла с опции на институциите и съобщава резултатите на ръководството;
б)
уведомяват редовно компетентните органи за предварително определен кръг от експозиции, за които се прилага този подход;
в)
включват резултатите от сценарийния подход във вътрешното докладване пред ръководството на институцията.
За целите на буква в) институциите определят точните позиции, по отношение на които се прилага сценарийният подход, включително типа на продукта или идентифицирания документ и портфейл, конкретния подход за управление на риска, който се прилага за такива позиции, специалното информационно приложение, което се използва за такива позиции, както и обосновка за разпределяне на тези позиции към сценарийния подход спрямо позициите, разпределени към други подходи.
Член 8
Определение на матрицата на сценария при сценарийния подход
1. За всеки вид обособен базисен инструмент, както е посочено в член 5, параграф 3, институцията определя матрица, която съдържа набор от сценарии.
2. Първото измерение на матрицата от сценарии е промените в цената на базисния инструмент над и под неговата текуща стойност. Диапазонът от промени се състои от следното:
а)
за лихвени опции или варанти - плюс/минус предполагаемата промяна в лихвените проценти, определени в колона 5 на таблица 2 от член 339 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
за опции или варанти върху акции или индекси на акции - плюс/минус теглата, посочени в член 343 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
за опции или варанти върху чуждестранна валута и злато - плюс/минус теглата, посочени в член 351 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или, когато това е уместно, плюс/минус теглата, посочени в член 354 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
г)
за стоковите опции (варанти) - плюс/минус теглата, посочени в член 360, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013.
3. Сценариите за промяна в цената на базовия инструмент се определят посредством мрежа от най-малко седем точки, която включва настоящото наблюдение и разделя диапазонът, определен в параграф 2, на интервали, разположени на еднакво разстояние един от друг.
4. Второто измерение на матрицата на сценария се определя от измененията в променливостта. Обхватът на промените в променливостта е между ± 25 % от производната променливост, като производната променливост се разбира, както е посочено в член 4, параграф 2. Този диапазон се разделя на мрежа с най-малко три точки, които включват 0 % промяна и разделят диапазона на интервали, разположени на еднакво разстояние един от друг.
5. Матрицата на сценария се определя от всички възможни комбинации от точки, както е посочено в параграфи 3 и 4. Всяка комбинация представлява един сценарий.
Член 9
Определяне на изискванията за собствени средства съгласно сценарийния подход
Според сценарийния подход изискването за собствени средства във връзка с рискове, различни от делта риска, по опции или варанти се изчислява чрез процес, състоящ се от следната последователност от стъпки:
а)
за всяка отделна опция или варант се прилагат всички сценарии, определени в член 8, за да се изчисли симулираната нетна загуба или печалба, съответстваща на всеки един от сценариите. Тази симулация се извършва чрез използването на методи за пълна преоценка, като измененията на цените се симулират чрез използването на модели за ценообразуване и без да се разчита на местни приблизителни стойности на тези модели;
б)
за всеки вид обособен базов инструмент, както е посочено в член 5, параграф 3, стойностите, получени в резултат от изчислението по буква а) и отнасящи се до отделните сценарии, се сумират;
в)
за всеки вид обособен базов инструмент, както е посочено в член 5, параграф 3, „съответният сценарий“ се изчислява като сценария, при който стойностите, определени чрез изчисленията по буква б), водят до най-голямата загуба или най-ниската печалба, ако няма загуби;
г)
за всеки вид обособен базов инструмент, както е посочено в член 5, параграф 3, изискванията за собствен капитал се изчисляват в съответствие с формулата, описана в приложение II;
д)
общият размер на изискването за собствени средства в случай на риск, различен от делта риска, по опции или варанти е сумата на изискванията за собствени средства, получени от изчислението по буква г), за всички видове обособени базови инструменти, както е посочено в член 5, параграф 3.
Член 10
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 март 2014 година.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 528/2014 DELLA COMMISSIONE
del 12 marzo 2014
che integra il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione per i rischi delle opzioni diversi dal rischio delta nel metodo standardizzato per il rischio di mercato
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 giugno 2013, relativo ai requisiti prudenziali per gli enti creditizi e le imprese di investimento e che modifica il regolamento (UE) n. 648/2012 (1), in particolare l'articolo 329, paragrafo 3, terzo comma, l'articolo 352, paragrafo 6, terzo comma, e l'articolo 358, paragrafo 4, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Alla luce del mandato contenuto nel regolamento (UE) n. 575/2013 di elaborare una serie di metodi per riflettere nei requisiti di fondi propri gli altri rischi diversi dal rischio delta «in misura proporzionale all'entità e alla complessità delle attività degli enti in opzioni e warrants», è opportuno elaborare metodi con livelli diversi di sofisticatezza e di sensibilità al rischio, che possono essere idonei per diversi profili di enti. È pertanto opportuno prevedere i seguenti tre metodi, in funzione della complessità crescente della misurazione dei rischi diversi dal rischio delta delle opzioni e dei warrants: i) il metodo semplificato; ii) il metodo delta plus; e iii) il metodo di scenario. Questo quadro basato su tre metodi attua sostanzialmente il quadro in materia di rischi diversi dal rischio delta stabilito dal Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria, con gli adeguamenti necessari per tener conto del regolamento (UE) n. 575/2013. Esso presenta l'ulteriore vantaggio di assicurare la coerenza tra le norme dell'Unione e le norme minime concordate a livello internazionale.
(2)
Dato che è necessario dare agli enti che applicano il metodo delta plus la possibilità di trattare le opzioni non continue secondo modalità più sensibili al rischio, gli enti dovrebbero poter combinare, a determinate condizioni, i metodi di misurazione del rischio delle opzioni e dei warrants non solo all'interno del gruppo ma anche all'interno delle singole entità giuridiche. Tuttavia, per evitare la possibilità di un'applicazione selettiva dei metodi da parte degli enti al fine di ridurre al minimo i requisiti di fondi propri cui sono soggetti, la combinazione dei metodi su base individuale dovrebbe essere consentita solo a condizione che gli enti specifichino l'ambito di applicazione di ciascun metodo prima di iniziare a usarlo, in modo che sia applicato in modo uniforme nel tempo.
(3)
I rischi diversi dal rischio delta delle opzioni e dei warrants possono comprendere, a titolo esemplificativo ma non esaustivo: i rischi derivanti dalle variazioni del gamma dello strumento, denominati «rischio gamma» o «rischio di convessità», di cui all'articolo 4, paragrafo 1, lettera a), del presente regolamento; i rischi derivanti dalle variazioni del suo vega, denominati «rischio vega» o «rischio di volatilità», di cui all'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), del presente regolamento; i rischi derivanti dalle variazioni dei tassi di interesse, denominati «rischio di tasso di interesse» o «rischio rho»; le non linearità che non possono essere colte dal rischio gamma e il rischio di correlazione implicita sul paniere di opzioni o warrants. Di questi rischi, solo il rischio gamma e il rischio vega sono di rilevanza tale da giustificare l'imposizione di requisiti di fondi propri anche per gli enti più complessi, e pertanto solo questi tipi di rischi dovrebbero essere inclusi nel calcolo dei requisiti di fondi propri. Il regolamento (UE) n. 575/2013 impone agli enti l'obbligo di ottenere la previa autorizzazione dell'autorità competente a utilizzare un modello interno per il calcolo del delta. Tuttavia, l'uso dei metodi per i rischi diversi dal rischio delta deve essere sorvegliato e valutato nel quadro del processo di revisione e valutazione prudenziale degli enti previsto dalla direttiva 2013/36/UE del Parlamento europeo e del Consiglio (2). Inoltre, la maggiore complessità del metodo di scenario impone una più stretta sorveglianza da parte delle autorità competenti e pertanto il suo uso da parte degli enti dovrebbe essere soggetto a specifiche condizioni di applicazione, sia prima del suo primo uso che su base continuativa.
(4)
Dato che l'articolo 330 del regolamento (UE) n. 575/2013 in materia di trattamento degli swap su tassi di interesse fisso-variabile si applica solo ai fini del rischio di tasso di interesse, esso non dovrebbe essere preso in considerazione per taluni strumenti finanziari quali le swaptions.
(5)
Le disposizioni del presente regolamento sono strettamente collegate, dato che riguardano tutte la misurazione dei rischi diversi dal rischio delta delle opzioni e dei warrants connessi alle diverse attività sottostanti. Per garantire la coerenza tra tali disposizioni, che dovrebbero entrare in vigore contemporaneamente, e per consentire alle persone soggette a tali obblighi di avere una visione globale ed un accesso unico, è auspicabile riunire in un unico regolamento tutte le norme tecniche di regolamentazione previste in materia dal regolamento (UE) n. 575/2013.
(6)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l'Autorità bancaria europea ha presentato alla Commissione.
(7)
L'Autorità bancaria europea ha svolto consultazioni pubbliche sui progetti di norme tecniche di regolamentazione su cui si basa il presente regolamento, ne ha analizzato i potenziali costi e benefici e ha richiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore bancario, istituito ai sensi dell'articolo 37 del regolamento (UE) n. 1093/2010,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Determinazione dei requisiti di fondi propri per i rischi diversi dal rischio delta delle opzioni e dei warrants
1. Gli enti calcolano i propri requisiti di fondi propri per il rischio di mercato in relazione ai rischi diversi dal rischio delta delle opzioni o dei warrants, come prescritto dall'articolo 329, paragrafo 3, dall'articolo 352, paragrafo 6, e dall'articolo 358, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 575/2013, in base a uno dei seguenti metodi:
a)
il metodo semplificato di cui agli articoli 2 e 3 del presente regolamento;
b)
il metodo delta plus di cui agli articoli 4, 5 e 6 del presente regolamento;
c)
il metodo di scenario di cui agli articoli 7, 8 e 9 del presente regolamento.
2. Per il calcolo dei requisiti di fondi propri su base consolidata gli enti possono combinare l'uso di diversi metodi. A livello individuale gli enti possono combinare il metodo di scenario e il metodo delta plus solo alle condizioni stabilite agli articoli da 4 a 9.
3. Ai fini del calcolo di cui al paragrafo 1, gli enti procedono come segue:
a)
disaggregano i panieri di opzioni o di warrants nelle loro componenti fondamentali;
b)
disaggregano le opzioni cap, le opzioni floor e altre opzioni relative ai tassi d'interesse in una catena di opzioni indipendenti relative a periodi di tempo diversi (caplets e floorlets);
c)
trattano le opzioni e i warrants sullo swap su tasso di interesse fisso-variabile come opzioni o warrants sulla componente di interesse fisso dello swap;
d)
trattano le opzioni o i warrants che si riferiscono a più di un sottostante, tra quelli di cui all'articolo 5, paragrafo 3, come un paniere di opzioni o warrants in cui ciascuna opzione ha un unico sottostante distinto.
Articolo 2
Condizioni di applicazione del metodo semplificato
Gli enti che acquistano solo opzioni e warrants possono utilizzare unicamente il metodo semplificato.
Articolo 3
Determinazione dei requisiti di fondi propri secondo il metodo semplificato
1. Per gli enti che applicano il metodo semplificato i requisiti di fondi propri relativi ai rischi diversi dal rischio delta delle opzioni call e put o dei warrants sono pari all'importo più elevato tra zero e la differenza tra i seguenti valori:
a)
l'importo lordo descritto nei paragrafi da 2 a 5;
b)
l'importo equivalente al delta ponderato per il rischio, che è pari al valore di mercato dello strumento sottostante moltiplicato per il delta e poi moltiplicato per il pertinente fattore di ponderazione seguente:
i)
per il rischio specifico e generico su strumenti di capitale o per il rischio di tasso di interesse, conformemente alla parte III, titolo IV, capo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013;
ii)
per il rischio di posizione in merce conformemente alla parte tre, titolo IV, capo 4, del regolamento (UE) n. 575/2013; e
iii)
per il rischio di cambio conformemente alla parte tre, titolo IV, capo 3, del regolamento (UE) n. 575/2013.
2. Per le opzioni e i warrants che rientrano in una delle due categorie seguenti, l'importo lordo di cui al paragrafo 1 è determinato conformemente ai paragrafi 3 e 4:
a)
l'acquirente ha il diritto incondizionato di acquistare l'attività sottostante ad un prezzo prefissato alla data di scadenza o in qualsiasi momento prima della data di scadenza e il venditore ha l'obbligo di soddisfare la richiesta dell'acquirente («opzioni call o warrants semplici»);
b)
l'acquirente ha il diritto incondizionato di vendere l'attività sottostante secondo le stesse modalità descritte alla lettera a) («opzioni put o warrants semplici»).
3. L'importo lordo di cui al paragrafo 1 è pari al valore massimo tra zero e il valore di mercato del titolo sottostante moltiplicato per la somma dei requisiti di fondi propri per il rischio di mercato specifico e generico del sottostante e detratto l'importo dell'eventuale profitto derivante dall'esecuzione immediata dell'opzione («in the money»), se è soddisfatta una delle seguenti condizioni:
a)
l'opzione o il warrant incorporano il diritto di vendere l'attività sottostante («put lungo») e sono connessi a partecipazioni nell'attività sottostante («posizione lunga nello strumento sottostante»);
b)
l'opzione o il warrant incorporano il diritto di acquistare l'attività sottostante («call lungo») e sono combinati con la promessa di vendere le partecipazioni nello strumento sottostante («posizione corta nell'attività sottostante»).
4. Quando l'opzione o il warrant incorporano il diritto di acquistare l'attività sottostante («call lungo») o il diritto di vendere l'attività sottostante («put lungo») l'importo lordo di cui al paragrafo 1 è il minore dei due importi seguenti:
a)
il valore di mercato della garanzia sottostante moltiplicato per la somma dei requisiti per il rischio di mercato generico e specifico per l'attività sottostante;
b)
il valore della posizione determinata con il metodo del valore di mercato o con il metodo della valutazione con riferimento ad un apposito modello (mark-to-model) come previsto all'articolo 104, paragrafo 2, lettere b) e c), del regolamento (UE) n. 575/2013 («valore di mercato dell'opzione o del warrant»).
5. Per tutti i tipi di opzioni o warrant che non hanno le caratteristiche di cui al paragrafo 2, l'importo lordo di cui al paragrafo 1 è il valore di mercato dell'opzione o del warrant.
Articolo 4
Determinazione dei requisiti di fondi propri secondo il metodo delta plus
1. Quando gli enti che optano per l'applicazione del metodo delta plus per le opzioni e i warrant il cui gamma è una funzione continua del prezzo del sottostante e il cui vega è una funzione continua della volatilità implicita («opzioni e warrant continui»), i requisiti di fondi propri per i rischi diversi dal rischio delta sulle opzioni o sui warrant sono pari alla somma dei seguenti requisiti:
a)
requisiti di fondi propri relativi alla derivata parziale del delta con riferimento al prezzo del sottostante, che per le opzioni e i warrant è pari alla derivata parziale del delta con riferimento al rendimento a scadenza dell'obbligazione sottostante e per le swaptions è pari alla derivata parziale del delta con riferimento al tasso swap;
b)
requisito relativo alla derivata parziale prima del valore dell'opzione o del warrant con riferimento alla volatilità implicita.
2. La volatilità implicita è pari al valore della volatilità nella formula di determinazione del prezzo dell'opzione o del warrant, per cui dato un certo modello di determinazione del prezzo e dato il livello di tutti gli altri parametri osservabili del prezzo, il prezzo teorico dell'opzione o del warrant è pari al suo valore di mercato, dove il «valore di mercato» è inteso nel senso dell'articolo 3, paragrafo 4.
3. I requisiti di fondi propri per i rischi diversi dal rischio delta connessi alle opzioni o ai warrant non continui sono determinati come segue:
a)
se le opzioni o i warrant sono stati acquistati, come il valore massimo tra zero e la differenza tra i seguenti importi:
i)
il valore di mercato dell'opzione o del warrant, inteso nel senso dell'articolo 3, paragrafo 4;
ii)
l'importo equivalente al delta ponderato per il rischio, inteso nel senso dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera b);
b)
se le opzioni o i warrant sono stati venduti, come il valore massimo tra zero e la differenza tra i seguenti importi:
i)
il pertinente valore di mercato dell'attività sottostante, che è o pari al massimo pagamento possibile alla data di scadenza, se contrattualmente fissato, o pari al valore di mercato delle attività sottostanti o al valore nozionale effettivo se contrattualmente non è stato fissato alcun pagamento massimo;
ii)
l'importo equivalente al delta ponderato per il rischio, inteso nel senso dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera b).
4. Il valore gamma e il valore vega utilizzati per il calcolo dei requisiti di fondi propri sono calcolati utilizzando un modello di determinazione del prezzo adeguato ai sensi dell'articolo 329, paragrafo 1, dell'articolo 352, paragrafo 1, e dell'articolo 358, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 575/2013. Se non possono essere calcolati né il valore gamma né il valore vega conformemente al presente paragrafo, il requisito patrimoniale per i rischi diversi dal rischio delta è calcolato conformemente al paragrafo 3.
Articolo 5
Determinazione dei requisiti di fondi propri per il rischio gamma secondo il metodo delta plus
1. Ai fini dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera a), i requisiti di fondi propri per il rischio gamma sono calcolati secondo una procedura che prevede la seguente sequenza di fasi:
a)
per ogni singola opzione o per ogni singolo warrant viene calcolato un impatto gamma;
b)
gli impatti gamma delle singole opzioni o dei singoli warrant che si riferiscono allo stesso tipo distinto di sottostante sono sommati;
c)
il valore assoluto della somma di tutti i valori negativi risultanti dalla fase b) fornisce i requisiti di fondi propri per il rischio gamma. I valori positivi risultanti dalla fase b) non sono presi in considerazione.
2. Ai fini della fase di cui al paragrafo 1, lettera a), l'impatto gamma è calcolato secondo la formula di cui all'allegato I.
3. Ai fini della fase di cui al paragrafo 1, lettera b), un tipo distinto di sottostante è:
d)
per i tassi di interesse nella stessa valuta, ciascuna fascia di scadenza di cui alla tabella 2 dell'articolo 339 del regolamento (UE) n. 575/2013;
e)
per gli strumenti di capitale e gli indici azionari, ciascuno dei mercati definiti nelle norme da elaborare ai sensi dell'articolo 341, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 575/2013;
f)
per valute estere e oro, ciascuna coppia di valute e l'oro;
g)
per le merci, le merci considerate identiche a quelle di cui alla definizione dell'articolo 357, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 575/2013.
Articolo 6
Determinazione dei requisiti di fondi propri per il rischio vega secondo il metodo delta plus
Ai fini dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), i requisiti di fondi propri per il rischio vega sono calcolati secondo una procedura che prevede la seguente sequenza di fasi:
a)
per ogni singola opzione viene determinato il valore vega;
b)
per ogni singola opzione viene calcolata una variazione ipotizzata di più/meno 25 % della volatilità implicita, dove volatilità implicita è intesa nel senso descritto all'articolo 4, paragrafo 2;
c)
per ogni singola opzione il valore vega risultante dalla fase di cui alla lettera a) è moltiplicato per la variazione ipotizzata della volatilità implicita derivante dalla fase di cui alla lettera b);
d)
per ogni tipo distinto di sottostante, inteso nel senso dell'articolo 5, paragrafo 3, i valori risultanti dalla fase di cui alla lettera c) sono sommati;
e)
la somma dei valori assoluti risultanti dalla fase di cui alla lettera d) fornisce il requisito complessivo di fondi propri per il rischio vega.
Articolo 7
Condizioni di applicazione del metodo di scenario
Gli enti possono utilizzare il metodo di scenario se soddisfano tutti i seguenti requisiti:
a)
dispongono di un'unità di controllo del rischio che controlla il rischio del portafoglio di opzioni dell'ente e ne comunica i risultati alla dirigenza;
b)
hanno comunicato alle autorità competenti una gamma predefinita di esposizioni da coprire con questo metodo in modo uniforme nel tempo;
c)
integrano i risultati del metodo di scenario nella segnalazione interna alla dirigenza dell'ente.
Ai fini della lettera c), gli enti definiscono esattamente le posizioni che sono soggette al metodo di scenario, ivi compresi il tipo di prodotto o il desk e il portafoglio individuati, il metodo specifico di gestione del rischio che si applica a tali posizioni, l'applicazione informatica dedicata che si applica a tali posizioni e la motivazione dell'assegnazione di tali posizioni al metodo di scenario rispetto alle posizioni assegnate ad altri metodi.
Articolo 8
Definizione della matrice di scenari secondo il metodo di scenario
1. Per ogni tipo distinto di sottostante, di cui all'articolo 5, paragrafo 3, l'ente definisce la matrice di scenari contenente un insieme di scenari.
2. La prima dimensione della matrice di scenari è costituita dalle variazioni di prezzo del sottostante al di sotto e al di sopra del valore attuale. L'intervallo delle variazioni è così composto:
a)
per le opzioni o i warrant su tassi di interesse, più/meno la variazione ipotizzata dei tassi di interesse di cui all'articolo 339, tabella 2, colonna 5, del regolamento (UE) n. 575/2013;
b)
per le opzioni o i warrant sugli strumenti di capitale o gli indici azionari, più/meno il fattore di ponderazione di cui all'articolo 343 del regolamento (UE) n. 575/2013;
c)
per le opzioni o i warrant sui cambi e sull'oro, più/meno il fattore di ponderazione di cui all'articolo 351 del regolamento (UE) n. 575/2013 o, laddove appropriato, più/meno il fattore di ponderazione di cui all'articolo 354 del regolamento (UE) n. 575/2013;
d)
per le opzioni (warrant) su merci, più/meno il fattore di ponderazione di cui all'articolo 360, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (UE) n. 575/2013.
3. Gli scenari di variazione del prezzo del sottostante sono definiti mediante una griglia di almeno sette punti che comprende l'osservazione corrente e che divide l'intervallo di cui al paragrafo 2 in intervalli equidistanti.
4. La seconda dimensione della matrice di scenari è definita dalle variazioni della volatilità. L'intervallo delle variazioni della volatilità è pari a più/meno 25 % della volatilità implicita, dove la volatilità implicita è intesa ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2. Detto intervallo è diviso in una griglia di almeno tre punti che includono una variazione dello 0 % e in cui l'intervallo è diviso in intervalli equidistanti.
5. La matrice di scenari è la risultante di tutte le combinazioni possibili dei punti di cui ai paragrafi 3 e 4. Ogni combinazione costituisce un unico scenario.
Articolo 9
Determinazione dei requisiti di fondi propri secondo il metodo di scenario
Secondo il metodo di scenario, il requisito di fondi propri relativo ai rischi diversi dal rischio delta di opzioni o warrant è calcolato mediante un processo che prevede la seguente sequenza di fasi:
a)
per ogni singola opzione o per ogni singolo warrant si applicano tutti gli scenari di cui all'articolo 8 per il calcolo delle perdite o dei guadagni netti simulati corrispondenti a ogni scenario. La simulazione viene effettuata utilizzando metodi di rivalutazione completa, simulando le variazioni di prezzo utilizzando modelli di determinazione del prezzo e senza ricorrere ad approssimazioni locali di tali modelli;
b)
per ogni tipo distinto di sottostante di cui all'articolo 5, paragrafo 3, sono aggregati i valori ottenuti come risultato del calcolo di cui alla lettera a) e che si riferiscono al singolo scenario;
c)
per ogni tipo distinto di sottostante di cui all'articolo 5, paragrafo 3, lo «scenario pertinente» è calcolato come lo scenario per il quale i valori determinati nella fase b) generano la perdita maggiore o il guadagno minore se non vi sono perdite;
d)
per ogni tipo distinto di sottostante, di cui all'articolo 5, paragrafo 3, i requisiti di fondi propri sono calcolati utilizzando la formula di cui all'allegato II;
e)
il requisito totale di fondi propri per i rischi diversi dal rischio delta di opzioni e warrant è pari alla somma dei requisiti di fondi propri ottenuta con il calcolo di cui alla fase d) per tutti i tipi distinti di sottostante di cui all'articolo 5, paragrafo 3.
Articolo 10
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 12 marzo 2014