РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 септември 2013 година
за определяне на третата и последна група от региони за започване на дейностите на Визовата информационна система (ВИС)
(нотифицирано под номер C(2013) 5914)
(само текстовете на български, гръцки, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език са автентични)
(2013/493/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно Визовата информационна система (ВИС) и обмена на данни между държави членки относно визите за краткосрочно пребиваване (Регламент за ВИС) (1), и по-специално член 48, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 48 от Регламент (ЕО) № 767/2008 предвижда дейностите на ВИС да започнат постепенно. В своите Решение 2010/49/ЕО (2) и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС (3) Комисията определи първата и втората група от региони за започване на дейностите на ВИС. Необходимо е да се определи третата и последна група от региони, в които информацията, която ще бъде обработвана във ВИС, включително снимки и пръстови отпечатъци, ще бъде събирана и предавана на ВИС във връзка с всички заявления за виза в съответния регион.
(2)
Съгласно член 48, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 767/2008 редът на регионите за започване на дейностите на ВИС се определя въз основа на следните критерии: риска от нелегална имиграция, заплахите за вътрешната сигурност на държавите членки и реалната възможност за събирането на биометрични данни от всички места в региона.
(3)
С оглед на тези три критерия Комисията извърши оценка на регионите, за които не се прилагат Решение 2010/49/ЕО и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, като за първия критерий взе предвид елементи като средния дял на отказаните визи, процента на отказите за влизане и процента на гражданите на трети държави, за които е установено, че се намират незаконно на територията на държавите членки, за втория критерий взе предвид извършена от Европол оценка на заплахата, а за третия критерий - факта, че някои от регионите, за които ще се прилагат решенията, включват трети държави с обширни територии или трети държави, в които има много голям брой кандидати за визи.
(4)
Съгласно член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 Комисията ще определи датата за започване на дейностите във всеки от регионите, определени в настоящото решение.
(5)
Тъй като Регламентът за ВИС представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, Дания уведоми за прилагането на Регламента за ВИС в своето национално право в съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност. Следователно по силата на международното право Дания е длъжна да прилага настоящото решение.
(6)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (4). Следователно Обединеното кралство не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(7)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (5). Следователно Ирландия не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(8)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (6), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (7) относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение.
(9)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (9).
(10)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (10).
(11)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(12)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(13)
По отношение на Хърватия настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, създаден по силата на член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (11),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
След регионите, определени с Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, събирането и предаването на данни към Визовата информационна система (ВИС) в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 ще започне в следните региони:
-
Дванадесети регион:
-
Коста Рика,
-
Ел Салвадор,
-
Гватемала,
-
Хондурас,
-
Никарагуа,
-
Панама.
-
Тринадесети регион:
-
Канада,
-
Мексико,
-
Съединени щати.
-
Четиринадесети регион:
-
Антигуа и Барбуда,
-
Бахамски острови,
-
Барбадос,
-
Белиз,
-
Куба,
-
Доминика,
-
Доминиканска република,
-
Гренада,
-
Гвиана,
-
Хаити,
-
Ямайка,
-
Сейнт Китс и Невис,
-
Сейнт Лусия,
-
Сейнт Винсънт и Гренадини,
-
Суринам,
-
Тринидад и Тобаго.
-
Петнадесети регион:
-
Австралия,
-
Фиджи,
-
Кирибати,
-
Маршалови острови,
-
Микронезия,
-
Науру,
-
Нова Зеландия,
-
Палау,
-
Папуа-Нова Гвинея,
-
Самоа,
-
Соломонови острови,
-
Източен Тимор,
-
Тонга,
-
Тувалу,
-
Вануату.
-
Шестнадесети регион:
-
Албания,
-
Босна и Херцеговина,
-
бивша югославска република Македония,
-
Косово (12),
-
Черна гора,
-
Сърбия,
-
Турция.
-
Седемнадесети регион:
-
Армения,
-
Азербайджан,
-
Беларус,
-
Грузия,
-
Република Молдова,
-
Украйна.
-
Осемнадесети регион:
Русия.
-
Деветнадесети регион:
-
Китай,
-
Япония,
-
Монголия,
-
Северна Корея,
-
Южна Корея,
-
Тайван.
-
Двадесети регион:
-
Бангладеш,
-
Бутан,
-
Индия,
-
Малдивски острови,
-
Непал,
-
Пакистан,
-
Шри Ланка.
-
Двадесет и първи регион:
-
Андора,
-
Светия престол,
-
Монако,
-
Сан Марино.
-
Двадесет и втори регион:
-
Ирландия,
-
Обединено кралство.
-
Двадесет и трети регион:
-
Австрия,
-
Белгия,
-
България,
-
Хърватия,
-
Кипър,
-
Чешка република,
-
Дания,
-
Естония,
-
Финландия,
-
Франция,
-
Германия,
-
Гърция,
-
Унгария,
-
Италия,
-
Исландия,
-
Латвия,
-
Лихтенщайн,
-
Литва,
-
Люксембург,
-
Малта,
-
Нидерландия,
-
Норвегия,
-
Полша,
-
Португалия,
-
Румъния,
-
Словакия,
-
Словения,
-
Испания,
-
Швеция,
-
Швейцария.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Република Хърватия, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия и Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 30 септември 2013 година.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 30 settembre 2013
che determina il terzo e ultimo gruppo di regioni per l’inizio delle attività del sistema d’informazione visti (VIS)
[notificata con il numero C(2013) 5914]
(I testi in lingua bulgara, ceca, croata, estone, finlandese, francese, greca, italiana, lettone, lituana, maltese, neerlandese, polacca, portoghese, rumena, slovacca, slovena, spagnola, svedese, tedesca e ungherese sono i soli facenti fede)
(2013/493/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 767/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 luglio 2008, concernente il sistema di informazione visti (VIS) e lo scambio di dati tra Stati membri sui visti per soggiorni di breve durata (regolamento VIS) (1), in particolare l’articolo 48, paragrafo 4,
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 48 del regolamento (CE) n. 767/2008 prevede un’applicazione progressiva delle attività del VIS. Con decisione 2010/49/CE (2) e decisione di esecuzione 2012/274/UE (3) la Commissione ha determinato rispettivamente il primo e il secondo gruppo di regioni per l’inizio delle attività del VIS. Occorre ora determinare il terzo e ultimo gruppo di regioni in cui i dati da inserire nel VIS, compresi le fotografie e i dati relativi alle impronte digitali, devono essere raccolti e trasmessi al VIS per tutte le domande di visto nella regione interessata.
(2)
Ai sensi dell’articolo 48, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 767/2008, la sequenza delle regioni per l’introduzione del VIS deve essere determinata in base ai seguenti criteri: il rischio di immigrazione illegale, le minacce alla sicurezza interna degli Stati membri e la fattibilità della raccolta di dati biometrici da tutte le località delle regioni interessate.
(3)
La Commissione ha valutato le regioni non rientranti nel campo di applicazione della decisione 2010/49/CE e della decisione di esecuzione 2012/274/UE alla luce di questi tre criteri, tenendo conto, per il primo criterio, di elementi quali i tassi medi di rifiuto del visto, i tassi di rifiuto dell’ingresso e i tassi di cittadini di paesi terzi in posizione irregolare nel territorio degli Stati membri; per il secondo criterio, di una valutazione della minaccia, effettuata da Europol; per il terzo criterio, del fatto che alcune regioni da coprire comprendono paesi terzi con un territorio esteso o che hanno un numero molto elevato di domande di visto.
(4)
La data d’inizio delle attività in ciascuna delle regioni definite dalla presente decisione dev’essere determinata dalla Commissione a norma dell’articolo 48, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 767/2008.
(5)
Atteso che il regolamento VIS sviluppa l’acquis di Schengen, la Danimarca ha notificato l’attuazione del regolamento VIS nel proprio diritto interno ai sensi dell’articolo 5 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull’Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea. La Danimarca è pertanto tenuta ad attuare la presente decisione in virtù del diritto internazionale.
(6)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui il Regno Unito non partecipa, a norma della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (4); il Regno Unito non è pertanto vincolato dalla presente decisione, né è soggetto alla sua applicazione.
(7)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui l’Irlanda non partecipa, a norma della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell’Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (5); l’Irlanda non è pertanto vincolata dalla presente decisione, né è soggetta alla sua applicazione.
(8)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (6) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE del Consiglio (7) relativa a talune modalità di applicazione di tale accordo.
(9)
Per quanto riguarda la Svizzera, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione di quest’ultima all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (8) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2008/146/CE del Consiglio (9).
(10)
Per quanto riguarda il Liechtenstein, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi del protocollo sottoscritto tra l’Unione europea, la Comunità europea, la Confederazione svizzera e il Principato del Liechtenstein sull’adesione del Principato del Liechtenstein all’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2011/350/UE del Consiglio (10).
(11)
Per quanto concerne Cipro, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2003.
(12)
Per quanto riguarda la Bulgaria e la Romania, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2005.
(13)
Per quanto concerne la Croazia, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2011.
(14)
Le misure previste nella presente decisione sono conformi al parere del comitato istituito a norma dell’articolo 51, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1987/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 dicembre 2006, sull’istituzione, l’esercizio e l’uso del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione (SIS II) (11),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Le regioni in cui inizieranno la raccolta e la trasmissione dei dati al sistema d’informazione visti (VIS) a norma dell’articolo 48, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 767/2008, dopo quelle determinate dalla decisione di esecuzione 2012/274/UE, sono le seguenti:
-
dodicesima regione:
-
Costa Rica,
-
El Salvador,
-
Guatemala,
-
Honduras,
-
Nicaragua,
-
Panama;
-
tredicesima regione:
-
Canada,
-
Messico,
-
Stati Uniti;
-
quattordicesima regione:
-
Antigua e Barbuda,
-
Bahamas,
-
Barbados,
-
Belize,
-
Cuba,
-
Dominica,
-
Repubblica dominicana,
-
Grenada,
-
Guyana,
-
Haiti,
-
Giamaica,
-
Saint Kitts e Nevis,
-
Santa Lucia,
-
Saint Vincent e Grenadine,
-
Suriname,
-
Trinidad e Tobago;
-
quindicesima regione:
-
Australia,
-
Figi,
-
Kiribati,
-
Isole Marshall,
-
Micronesia,
-
Nauru,
-
Nuova Zelanda,
-
Palau,
-
Papua Nuova Guinea,
-
Samoa,
-
Isole Salomone,
-
Timor Leste,
-
Tonga,
-
Tuvalu,
-
Vanuatu;
-
sedicesima regione:
-
Albania,
-
Bosnia-Erzegovina,
-
ex Repubblica iugoslava di Macedonia,
-
Kosovo (12),
-
Montenegro,
-
Serbia,
-
Turchia;
-
diciassettesima regione:
-
Armenia,
-
Azerbaigian,
-
Bielorussia,
-
Georgia,
-
Repubblica moldova,
-
Ucraina;
-
diciottesima regione:
Russia;
-
diciannovesima regione:
-
Cina,
-
Giappone,
-
Mongolia,
-
Corea del Nord,
-
Corea del Sud,
-
Taiwan;
-
ventesima regione:
-
Bangladesh,
-
Bhutan,
-
India,
-
Maldive,
-
Nepal,
-
Pakistan,
-
Sri Lanka;
-
ventunesima regione:
-
Andorra,
-
Santa Sede,
-
Monaco,
-
San Marino;
-
ventiduesima regione:
-
Irlanda,
-
Regno Unito;
-
ventitreesima regione:
-
Austria,
-
Belgio,
-
Bulgaria,
-
Croazia,
-
Cipro,
-
Repubblica ceca,
-
Danimarca,
-
Estonia,
-
Finlandia,
-
Francia,
-
Germania,
-
Grecia,
-
Ungheria,
-
Italia,
-
Islanda,
-
Lettonia,
-
Liechtenstein,
-
Lituania,
-
Lussemburgo,
-
Malta,
-
Paesi Bassi,
-
Norvegia,
-
Polonia,
-
Portogallo,
-
Romania,
-
Slovacchia,
-
Slovenia,
-
Spagna,
-
Svezia,
-
Svizzera.
Articolo 2
Il Regno del Belgio, la Repubblica di Bulgaria, la Repubblica ceca, la Repubblica federale di Germania, la Repubblica di Estonia, la Repubblica ellenica, il Regno di Spagna, la Repubblica francese, la Repubblica di Croazia, la Repubblica italiana, la Repubblica di Cipro, la Repubblica di Lettonia, la Repubblica di Lituania, il Granducato di Lussemburgo, l’Ungheria, la Repubblica di Malta, il Regno dei Paesi Bassi, la Repubblica d’Austria, la Repubblica di Polonia, la Repubblica portoghese, la Romania, la Repubblica di Slovenia, la Repubblica slovacca, la Repubblica di Finlandia e il Regno di Svezia sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 30 settembre 2013