РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 март 2014 година
за съставяне на списък на несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/170/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 33, параграф 1 от него,
Като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
С Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламента за ННН риболов) се създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов.
(2)
В глава VI от Регламента за ННН риболов са определени процедурата за определяне на несътрудничещи трети държави, действията, които се предприемат спрямо държави, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещи държави, заличаването от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещи държави и всякакви извънредни мерки.
(3)
В съответствие с член 32 на Регламента за ННН риболов с решение от 15 ноември 2012 г. (2) („решение от 15 ноември 2012 г.“) Комисията уведоми осем трети държави за възможността те да бъдат определени като трети държави, които Комисията счита за несътрудничещи трети държави.
(4)
В решението от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията относно съществените факти и съображения, на които се основава това определяне.
(5)
Също и на 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми осемте трети държави с отделни писма относно факта, че тя разглежда възможността да ги определи като несътрудничещи трети държави.
(6)
Комисията подчерта в тези писма, че за да избегнат определянето им като несътрудничеща трета държава и официалното им включване в списъка на тези държави, както е предвидено в членове 31 и 33 от Регламента за ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да разработят, в тясно сътрудничество с Комисията, планове за действие за отстраняване на недостатъците, установени в решението от 15 ноември 2012 г.
(7)
Вследствие на това Комисията прикани осемте засегнати трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнението на действията, които се съдържат в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да оценят изпълнението на действията, които се съдържат в плановете за действие, предложени от Комисията; iii) да изпращат на всеки шест месеца на Комисията подробни доклади за оценка на изпълнението на всяко действие по отношение на, inter alia, тяхната индивидуална и/или обща ефективност при осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(8)
На осемте заинтересовани трети страни беше дадена възможност да отговорят писмено във връзка с въпросите, изрично указани в решението от 15 ноември 2012 г., както и относно друга свързана информация, като по този начин те имаха възможност да представят доказателства, които опровергават или допълват фактите, на които се позовава решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат, когато е целесъобразно, план за действие за подобряване на положението и вземане на мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(9)
На 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и подчерта, че тя счита срок от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на споразумение по този въпрос.
(10)
Комисията продължи да търси и проверява цялата информация, която счете за необходима. Устните и писмените коментари, предоставени от осемте държави след решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави бяха редовно информирани устно или писмено относно обсъжданията на Комисията.
(11)
С Решение за изпълнение от 26 ноември 2013 г. (3) („Решение за изпълнение от 26 ноември 2013 г.“) Комисията определи Белиз, Кралство Камбоджа и Република Гвинея за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. В съответствие с Регламента за ННН риболов Комисията посочи основанията, поради които счита, че тези три държави не изпълняват своите задължения в съответствие с международното право като държави на знамето, пристанищни държави, крайбрежни държави или държави на пазара, а именно да предприемат действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов.
(12)
Решението за изпълнение на Съвета, с което Белиз, Кралство Камбоджа и Република Гвинея се включват в списъка на несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов, следва да се приема в контекста на прилагането на Регламента за ННН риболов като резултат от разследвания и диалози, проведени в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, определени в Регламента за ННН риболов. Тези разследвания и диалози, включително кореспонденцията и проведените срещи, както и решението от 15 ноември 2012 г. и решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г. са в основата на настоящото решение и съпътстващите го причини са същите. Настоящото решение, с което Белиз, Кралство Камбоджа и Република Гвинея се включват в списъка на несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов, следва да поражда последиците, посочени в член 38 от Регламента за ННН риболов.
(13)
В съответствие с член 34, параграф 1 от Регламента за ННН риболов Съветът с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията заличава дадена трета държава от списъка на несътрудничещи трети държави, ако съответната трета държава докаже, че положението, дало основание за включването ѝ в списъка, е коригирано. Решението за заличаване от списъка трябва да взема предвид и дали съответната трета държава е предприела конкретни мерки, които могат да доведат до трайно подобряване на положението.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА БЕЛИЗ
(14)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Белиз в съответствие с член 32 от Регламента за ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Белиз като несътрудничеща трета държава и прикани Белиз да разработи, в тясно сътрудничество с нейните служби, план за действие за отстраняване на недостатъците, установени в решението от 15 ноември 2012 г. През периода от декември 2012 г. до август 2013 г. Белиз предостави в писмен вид своите виждания и се срещна с Комисията, за да обсъди въпроса. Комисията предостави съответната информация на Белиз в писмена форма. Комисията продължи да търси и проверява цялата информация, която счете за необходима. Устните и писмените коментари, представени от Белиз след решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети под внимание, като същевременно Белиз беше уведомяван устно или писмено относно обсъжданията на Комисията. Комисията възприе становището, че проблемните области и недостатъците, описани в решението от 15 ноември 2012 г., не са взети под внимание в достатъчна степен от Белиз. Освен това Комисията заключи, че мерките, предложени в план за действие, представен от Белиз, също така не са били изцяло изпълнени.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА БЕЛИЗ КАТО НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(15)
В решението от 15 ноември 2012 г. Комисията анализира задълженията на Белиз и оцени неговото изпълнение на международните му задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, изброени в член 31, параграфи 4 - 7 от Регламента за ННН риболов. Комисията направи преглед на изпълнението от страна на Белиз в съответствие със заключенията в решението от 15 ноември 2012 г. и като взе предвид съответната информация, предоставена в тази връзка от Белиз, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на положението.
(16)
Основните недостатъци, посочени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко случая на неизпълнение на задължения съгласно международното право, свързани по-специално с неприемането на подходяща правна рамка, липсата на адекватно и ефикасно наблюдение, липсата на система за контрол и проверка, липсата на система за възпиращи санкции, както и на правилно прилагане на схемата за сертифициране на улова. Другите установени недостатъци се отнасят, в по-общ план, до спазването на международните задължения, включително и на препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството, както и на условията за регистрация на корабите в съответствие с международното право. Освен това беше установено неспазване на препоръките и резолюциите от съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации (IPOA-UN). При все това, неспазването на незадължителните препоръки и резолюции беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определяне.
(17)
С Решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г. Комисията определи Белиз като несътрудничеща трета държава съгласно Регламента за ННН риболов.
(18)
По отношение на възможните ограничения за Белиз като развиваща се държава следва да се отбележи, че специфичният му статут на развиваща се държава и общите показатели на Белиз по отношение на рибарството не са пострадали от общото му равнище на развитие.
(19)
Предвид на решението то 15 ноември 2012 г. и Решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г., както и диалога с Белиз, проведен от Комисията, и резултатите от него, може да се заключи, че действията, предприети от Белиз по отношение на неговите задължения като държава на знамето, не са достатъчни за спазване на членове 91, 94, 117, 118 на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, членове 18, 19, 20 от Споразумението на ООН относно рибните запаси и член II, параграф 8 от Споразумението на ФАО за съответствие.
(20)
Поради това Белиз не е успял да изпълни своите задължения в съответствие с международното право като държава на знамето, а именно да предприеме действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболова, поради което следва да бъде включен в списъка на Съюза на несътрудничещи трети държави.
4. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕНА КРАЛСТВО КАМБОДЖА
(21)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Кралство Камбоджа (Камбоджа) в съответствие с член 32 от Регламента за ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Камбоджа като несътрудничеща трета държава и прикани Камбоджа да разработи, в тясно сътрудничество със службите на Комисията, план за действие за отстраняване на недостатъците, установени в решението от 15 ноември 2012 г. През периода от декември 2012 г. до юни 2013 г. Камбоджа предостави в писмен вид своите виждания и се срещна с Комисията, за да обсъди въпроса. Комисията предостави съответната информация на Камбоджа в писмена форма. Комисията продължи да търси и проверява цялата информация, която счете за необходима. Устните и писмените коментари, представени от Камбоджа след решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети под внимание, като същевременно Камбоджа беше уведомявана устно или писмено относно обсъжданията на Комисията. Комисията възприе становището, че проблемните области и недостатъците, описани в решението от 15 ноември 2012 г., не са взети под внимание в достатъчна степен от Камбоджа. Освен това Комисията заключи, че мерките, предложени в план за действие, представен от Камбоджа, не са били изцяло изпълнени.
5. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КАМБОДЖА КАТО НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(22)
В решението от 15 ноември 2012 г. Комисията анализира задълженията на Камбоджа и оцени нейното изпълнение на международните ѝ задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, изброени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента за ННН риболов. Комисията направи преглед на изпълнението от страна на Камбоджа в съответствие със заключенията в решението от 15 ноември 2012 г., и предвид предложения план за действие, допълнен със съответната информация, предоставена от Камбоджа.
(23)
Основните недостатъци, посочени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко неизпълнения на задълженията съгласно международното право, свързани по-специално с неприемането на подходяща правна рамка, неосигуряването на адекватно и ефикасно наблюдение, липсата на система за контрол и проверка и липсата на система за възпиращи санкции. Другите установени недостатъци се отнасят, в по-общ план, до спазването на международните задължения и на условията за регистрация на корабите в съответствие с международното право. Също така беше установено неспазване на препоръките и резолюциите на съответните организации, като Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на ООН. При все това, неспазването на незадължителните препоръки и резолюции беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определяне.
(24)
С Решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г. Комисията определи Камбоджа като несътрудничеща трета държава съгласно Регламента за ННН риболов.
(25)
По отношение на възможните ограничения за Камбоджа като развиваща се държава следва да се отбележи, че специфичният статут на развиваща се държава и общите показатели на Камбоджа по отношение на рибарството не са пострадали от общото ѝ равнище на развитие.
(26)
Действията, предприети от Камбоджа с оглед на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за спазване на членове 91 и 94 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (Конвенцията UNCLOS). Припомня се, че няма значение дали Камбоджа действително е ратифицирала Конвенцията UNCLOS, тъй като разпоредбите ѝ относно плаване в открито море (членове от 86-115 от Конвенцията UNCLOS) са признати за обичайно международно право. С тези разпоредби се извършва кодифициране на съществуващите преди това норми на обичайното международно право и почти дословно се възприема формулировката от Конвенцията за откритото море и от Конвенцията за териториалното море и прилежащата зона, към които Камбоджа се е присъединила и е ратифицирала.
(27)
Предвид на на решението от 15 ноември 2012 г. и Решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г., както и диалога с Камбоджа, проведен от Комисията, и резултатите от него, може да се заключи, че действията, предприети от Камбоджа с оглед на нейните задължения като държава на знамето, не са достатъчни за спазване на членове 91 и 94 от Конвенцията UNCLOS.
(28)
Поради това Камбоджа не е успяла да изпълни своите задължения в съответствие с международното право като държава на знамето, а именно да предприеме действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболова, поради което следва да бъде включена в списъка на Съюза на несътрудничещи трети държави.
6. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕПУБЛИКА ГВИНЕЯ
(29)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Република Гвинея (Гвинея) в съответствие с член 32 от Регламента за ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Гвинея като несътрудничеща трета държава и прикани Гвинея да разработи, в тясно сътрудничество със службите на Комисията, план за действие за отстраняване на недостатъците, установени в решението от 15 ноември 2012 г. През периода от декември 2012 г. до юли 2013 г. Гвинея предостави в писмен вид своите виждания и се срещна с Комисията, за да обсъди въпроса. Комисията предостави съответната информация на Гвинея в писмена форма. Комисията продължи да търси и проверява цялата информация, която счете за необходима. Устните и писмените коментари, представени от Гвинея след решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети под внимание, като същевременно Гвинея беше уведомявана устно или писмено относно обсъжданията на Комисията. Комисията възприе становището, че проблемните области и недостатъците, описани в решението от 15 ноември 2012 г., не са взети под внимание в достатъчна степен от Гвинея. Освен това Комисията заключи, че мерките, предложени в план за действие, представен от Гвинея, не са били изцяло изпълнени.
7. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ГВИНЕЯ КАТО НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(30)
В решението от 15 ноември 2012 г. Комисията анализира задълженията на Гвинея и оцени нейното изпълнение на международните ѝ задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, изброени в член 31, параграфи 4 - 7 от Регламента относно ННН риболов. Комисията направи преглед на изпълнението от страна на Гвинея в съответствие със заключенията в решението от 15 ноември 2012 г. и като взе предвидпредложения план за действие, доразвит с допълнителна информация, предоставена от Гвинея.
(31)
Основните недостатъци, посочени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с все още предстоящите реформи, целящи да се гарантира достатъчно адекватно и ефикасно наблюдение на риболовния флот на Гвинея, ефективно прилагане на националното законодателство и разпоредби относно рибарството, прилагане на правилата чрез преследване и санкциониране на установените дейности, свързани с ННН риболов, засилване на средствата за контрол и надзор, система за възпиращи санкции, политика в областта на рибарството в съответствие с административния капацитет по отношение на контрола и наблюдението. Другите установени недостатъци се отнасят, в по-общ план, до спазването на международните задължения, включително и на препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството, както и на условията за регистрация на корабите в съответствие с международното право. Също така беше установено неспазване на препоръките и резолюциите на съответните организации, като Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на ООН. При все това, неспазването на незадължителните препоръки и резолюции беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определяне.
(32)
С Решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г. Комисията определи Гвинея като несътрудничеща трета държава съгласно Регламента за ННН риболов.
(33)
По отношение на възможните ограничения за Гвинея като развиваща се държава следва да се отбележи, че специфичният статут на развиваща се държава може да пострада от нейното равнище на развитие. Въпреки това, предвид характера на установените недостатъци в Гвинея, предоставената от Съюза и държавите-членки помощ и предприетите действия за коригиране на положението, равнището на развитие на тази държава не може да даде обяснение за общите показатели на Гвинея като държава на знамето или крайбрежна държава по отношение на рибарството и недостатъчните действия от нейна страна за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболова.
(34)
Предвид на решението от 15 ноември 2012 г. и решението за изпълнение от 26 ноември 2013 г., както и на диалога с Гвинея, проведен от Комисията, и резултатите от него може да се заключи, че действията, предприети от Гвинея, с оглед на нейните задължения като държава на знамето и крайбрежна държава, не са достатъчни за спазване на членове 61, 62, 94, 117 и 118 от Конвенцията UNCLOS, както и членове 18, 19 и 20 от Споразумението относно прилагането на разпоредби на Конвенцията UNCLOS.
(35)
Поради това Гвинея не е успяла да изпълни своите задължения в съответствие с международното право като държава на знамето и крайбрежна държава, а именно да предприеме действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболова, поради което следва да бъде включена в списъка на Съюза на несътрудничещи трети държави.
8. СЪСТАВЯНЕ НА СПИСЪК НА НЕСЪТРУДНИЧЕЩИ ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
(36)
Предвид заключенията, направени по-горе по отношение на Белиз, Камбоджа и Гвинея, тези страни следва да бъдат включени в списъка на несътрудничещите трети държави, който трябва да бъде съставен в съответствие с член 33 от Регламента за ННН риболов.
(37)
Действията по отношение на Белиз, Камбоджа и Гвинея под формата на мерки, които следва да бъдат приложени, са изброени в член 38 от Регламента за ННН риболов. Забраната на вноса обхваща всички запаси и видове, определени в член 2, параграф 8 от Регламента за ННН риболов, тъй като определянето не се обосновава с липсата на подходящи мерки, приети във връзка с ННН риболов, които засягат дадени запаси или видове. В съответствие с определението, установено в член 2, параграф 11 от Регламента за ННН риболов внос означава внасянето на рибни продукти на територията на Съюза, включително с цел трансбордиране в пристанища на негова територия.
(38)
Следва да се отбележи, че ННН риболовът, inter alia, води до намаляване на рибните запаси, унищожаване на морски местообитания, пречи на опазването и устойчивото използване на морските ресурси, нарушава конкуренцията, застрашава продоволствената сигурност, поставяйки честните рибари в неизгодно положение и намалява капацитета на крайбрежните общности. С оглед на обхвата на проблемите, свързани с ННН риболова, е необходимо Съюзът да предприеме бързи действия по отношение на Белиз, Камбоджа и Гвинея като несътрудничещи държави. С оглед на горепосоченото настоящото решение следва да влезе в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(39)
Ако Белиз, Камбоджа или Гвинея докажат, че положението, дало основание за включването им в списъка, е коригирано, Съветът, като действа с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, заличава съответната държава от списъка на несътрудничещи трети държави в съответствие с член 34, параграф 1 от Регламента за ННН риболов. Решението за заличаване от списъка трябва да взема предвид и дали Белиз, Камбоджа или Гвинея е предприела конкретни мерки, които могат да доведат до трайно подобряване на положението,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Списъкът на Съюза на несътрудничещи трети държави, предвиден в член 33 от Регламент (ЕО) № 1005/2008 е установен в приложението към настоящото решение.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 24 март 2014 година.
DECISIONE DI ESECUZIONE DEL CONSIGLIO
del 24 marzo 2014
che stabilisce un elenco di paesi terzi che la Commissione identifica come paesi terzi non cooperanti ai sensi del regolamento (CE) n. 1005/2008 che istituisce un regime comunitario per prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata
(2014/170/UE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1005/2008 del Consiglio, del 29 settembre 2008, che istituisce un regime comunitario per prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata, che modifica i regolamenti (CEE) n. 2847/93, (CE) n. 1936/2001 e (CE) n. 601/2004 e che abroga i regolamenti (CE) n. 1093/94 e (CE) n. 1447/1999 (1), in particolare l’articolo 33, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione europea,
considerando quanto segue:
1. INTRODUZIONE
(1)
Il regolamento (CE) n. 1005/2008 («regolamento INN») istituisce un regime comunitario per prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata (pesca INN).
(2)
Il capo VI del regolamento INN stabilisce la procedura concernente l’identificazione dei paesi terzi non cooperanti, i provvedimenti da adottare in relazione ai paesi identificati come paesi terzi non cooperanti, l’elaborazione di un elenco dei paesi non cooperanti, la radiazione dall’elenco dei paesi non cooperanti, la pubblicità dell’elenco dei paesi non cooperanti e le misure di emergenza.
(3)
A norma dell’articolo 32 del regolamento INN, la Commissione ha notificato, con decisione del 15 novembre 2012 (2) («decisione del 15 novembre 2012»), a otto paesi terzi della possibilità che potessero essere identificati come paesi terzi che la Commissione considera non cooperanti.
(4)
Nella decisione del 15 novembre 2012 la Commissione ha incluso le informazioni relative ai fatti e alle considerazioni alla base di tale identificazione.
(5)
Sempre il 15 novembre 2012, per lettere distinte, la Commissione ha notificato agli otto paesi terzi che stava valutando la possibilità di identificarli come paesi terzi non cooperanti.
(6)
Nelle sue missive la Commissione sottolineava che, per evitare l’identificazione e la proposta di inserimento nell’elenco dei paesi terzi non cooperanti ai sensi degli articoli 31 e 33 del regolamento INN, tali paesi terzi erano invitati a stabilire, in stretta cooperazione con la Commissione, un piano d’azione volto a colmare le lacune identificate nella decisione del 15 novembre 2012.
(7)
Di conseguenza la Commissione ha invitato gli otto paesi terzi interessati ad: i) adottare tutte le misure necessarie per attuare le azioni contenute nei piani d’azione suggeriti dalla Commissione; ii) valutare l’attuazione delle azioni contenute nei piani d’azione suggeriti dalla Commissione; e iii) trasmettere alla Commissione, con cadenza semestrale, relazioni dettagliate nelle quali si valuti l’attuazione di ciascuna azione per quanto riguarda, fra l’altro, l’efficacia, sia essa individuale o collettiva, nel garantire un sistema di controllo della pesca pienamente conforme.
(8)
Agli otto paesi terzi è stata concessa la possibilità di rispondere per iscritto in merito alle questioni esplicitamente indicate nella decisione del 15 novembre 2012 nonché a ogni altra informazione pertinente, consentendo loro di presentare elementi a sostegno o a sfavore dei fatti citati nella decisione predetta o di adottare, se del caso, un piano d’azione volto a migliorare la situazione e idonee misure per porvi rimedio. Agli otto paesi è stato assicurato il diritto di chiedere o comunicare informazioni supplementari.
(9)
Il 15 novembre 2012 la Commissione ha avviato un dialogo con gli otto paesi terzi, precisando che in linea di principio un periodo di sei mesi era a suo avviso sufficiente per addivenire a un accordo.
(10)
La Commissione ha continuato a ricercare e verificare tutte le informazioni che riteneva necessarie. Le osservazioni scritte e orali presentate dagli otto paesi in seguito alla decisione del 15 novembre 2012 sono state esaminate e prese in considerazione. Gli otto paesi sono stati tenuti al corrente oralmente o per iscritto delle deliberazioni della Commissione.
(11)
Con decisione di esecuzione del 26 novembre 2013 (3) («decisione di esecuzione del 26 novembre 2013»), la Commissione ha identificato il Belize, il Regno di Cambogia e la Repubblica di Guinea come paesi terzi non cooperanti nella lotta alla pesca INN. Ai sensi del regolamento INN, la Commissione ha presentato i motivi per cui essa ritiene che tali tre paesi non adempiano all’obbligo imposto loro dal diritto internazionale, nella loro qualità di Stati di bandiera, Stati di approdo, Stati costieri o Stati di commercializzazione, di adottare misure volte a prevenire, scoraggiare e far cessare la pesca INN.
(12)
Una decisione di esecuzione del Consiglio che inserisce il Belize, il Regno di Cambogia e la Repubblica di Guinea nell’elenco dei paesi terzi non cooperanti nella lotta alla pesca INN deve pertanto essre presa nel contesto dell’attuazione del regolamento INN quale risultato di procedure di indagine e dialogo svolte in linea con le prescrizioni sostanziali e procedurali istituite con il regolamento INN. Tali procedure di indagine e dialogo includono la corrispondenza scambiata e le riunioni tenutesi nonché la decisione del 15 novembre 2012 e la decisione di esecuzione del 26 novembre 2013, che sono alla base della presente decisione e ne condividono le ragioni poste a fondamento. È opportuno che la presente decisione che inserisce il Belize, il Regno di Cambogia e la Repubblica di Guinea nell’elenco dei paesi terzi non cooperanti nella lotta alla pesca INN comporti le conseguenze di cui all’articolo 38 del regolamento INN.
(13)
A norma dell’articolo 34, paragrafo 1, del regolamento INN il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, radia dall’elenco dei paesi terzi non cooperanti il paese terzo che dimostri di aver posto rimedio alla situazione che ne ha determinato l’iscrizione nell’elenco. La decisione di radiazione tiene conto del fatto che i paesi terzi identificati abbiano adottato provvedimenti concreti atti ad assicurare un miglioramento duraturo della situazione.
2. PROCEDURA RELATIVA AL BELIZE
(14)
Il 15 novembre 2012 la Commissione ha notificato al Belize, a norma dell’articolo 32 del regolamento INN, che stava valutando la possibilità di identificarlo come paese terzo non cooperante e ha invitato il Belize a stabilire, in stretta collaborazione con i suoi servizi, un piano d’azione al fine di rettificare le carenze identificate nella decisione del 15 novembre 2012. Nel periodo compreso fra dicembre 2012 e agosto 2013 il Belize ha presentato per iscritto le proprie osservazioni e ha incontrato la Commissione per trattare la questione. La Commissione ha fornito per iscritto al Belize le informazioni pertinenti e ha continuato a ricercare e verificare tutte le informazioni che riteneva necessarie. Le osservazioni scritte e orali presentate dal Belize in seguito alla decisione della Commissione del 15 novembre 2012 sono state prese in considerazione e il Belize è stato tenuto al corrente, oralmente o per iscritto, delle deliberazioni della Commissione. La Commissione è del parere che le carenze e i motivi di preoccupazione illustrati nelladecisione del 15 novembre 2012 non siano stati sufficientemente affrontati dal Belize. La Commissione ha inoltre concluso che non erano state pienamente attuate nemmeno le misure suggerite nell’allegato piano d’azione presentato dal Belize.
3. IDENTIFICAZIONE DEL BELIZE COME PAESE TERZO NON COOPERANTE
(15)
Nella decisione del 15 novembre 2012 la Commissione ha analizzato gli obblighi del Belize e ha valutato la conformità di tale paese agli obblighi ad esso imposti dal diritto internazionale in qualità di Stato di bandiera, Stato di approdo, Stato costiero o Stato di commercializzazione. Ai fini di tale esame la Commissione ha preso in considerazione i parametri elencati all’articolo 31, paragrafi da 4 a 7, del regolamento INN.La Commissione ha riesaminato la conformità del Belizealla luce delle conclusioni formulate nella decisione del 15 novembre 2012 e in considerazione delle pertinenti informazioni trasmesse in merito dal Belize, nonché del piano d’azione proposto e delle misure adottate al fine di porre rimedio alla situazione.
(16)
Le principali carenze identificate dalla Commissione nel piano d’azione proposto afferivano a diverse lacune nell’attuazione degli obblighi di diritto internazionale, connessi nella fattispecie alla mancata adozione di un quadro di riferimento giuridico appropriato, all’assenza di un’adeguata sorveglianza, di un sistema di controllo ed ispezione, di un sistema di sanzioni dissuasivo e di un’adeguata attuazione del regime di certificazione delle catture. Le altre carenze identificate riguardavano, in via generale, la conformità agli obblighi internazionali, tra cui le raccomandazioni e le risoluzioni delle organizzazioni regionali di gestione della pesca (ORGP) e le condizioni di registrazione delle navi a norma del diritto internazionale. È stata inoltre identificata la mancanza di conformità alle raccomandazioni e alle risoluzioni emanate da organismi competenti, come il piano d’azione internazionale contro la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata delle Nazioni Unite (IPOA). Tale mancanza di conformità a raccomandazioni e risoluzioni non vincolanti è stata tuttavia ritenuta un mero elemento di prova e non una base per l’identificazione.
(17)
Nella decisione di esecuzione del 26 novembre 2013 la Commissione ha identificato il Belize come un paese terzo non cooperante ai sensi del regolamento INN.
(18)
Per quanto concerne eventuali vincoli dovuti al fatto che il Belize è un paese in via di sviluppo, è d’uopo osservare che lo stato di sviluppo specifico e le prestazioni complessive del paese nel settore della pesca non sono ostacolati dal suo livello generale di sviluppo.
(19)
Considerate la decisione del 15 novembre 2012 e la decisione di esecuzione del 26 novembre 2013, nonché il processo di dialogo con il Belize condotto dalla Commissione e i relativi esiti, è possibile concludere che le azioni adottate dal Belize alla luce dei suoi obblighi in qualità di Stato di bandiera sono insufficienti ai fini della conformità agli articoli 91, 94, 117 e 118 della convenzione delle Nazioni Unite sul diritto del mare (UNCLOS), agli articoli 18, 19 e 20 dell’accordo delle Nazioni Unite sugli stock ittici (UNFSA) nonché all’articolo II(8) dell’accordo di conformità FAO.
(20)
Il Belize non si è pertanto conformato all’obbligo ad esso imposto dal diritto internazionale, in quanto Stato di bandiera, di adottare azioni volte a prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca INN e deve pertanto essere incluso nell’elenco unionale dei paesi terzi non cooperanti.
4. PROCEDURA RELATIVA AL REGNO DI CAMBOGIA
(21)
Il 15 novembre 2012 la Commissione ha notificato al Regno di Cambogia (Cambogia), a norma dell’articolo 32 del regolamento INN, che stava valutando la possibilità di identificare la Cambogia come paese terzo non cooperante e ha invitato tale paese a stabilire, in stretta collaborazione con i suoi servizi, un piano d’azione al fine di rettificare le carenze identificate nella decisione del 15 novembre 2012. Nel periodo compreso fra dicembre 2012 e giugno 2013 la Cambogia ha presentato per iscritto le proprie osservazioni e ha incontrato la Commissione per trattare la questione. La Commissione ha fornito per iscritto alla Cambogia le informazioni pertinenti e ha continuato a ricercare e verificare tutte le informazioni che riteneva necessarie. Le osservazioni scritte e orali presentate dalla Cambogia in seguito alla decisione del 15 novembre 2012 sono state prese in considerazione e la Cambogia è stata tenuta al corrente oralmente o per iscritto delle considerazioni della Commissione. La Commissione è del parere che le carenze e i motivi di preoccupazione illustrati nella decisione del 15 novembre 2012 non siano stati sufficientemente affrontati dalla Cambogia. La Commissione ha inoltre concluso che non erano state pienamente attuate nemmeno le misure suggerite nell’allegato piano d’azione.
5. IDENTIFICAZIONE DELLA CAMBOGIA COME PAESE TERZO NON COOPERANTE
(22)
Nella decisione del 15 novembre 2012 la Commissione ha analizzato gli obblighi della Cambogia e ha valutato la conformità di tale paese agli obblighi ad esso imposti dal diritto internazionale in qualità di Stato di bandiera, Stato di approdo, Stato costiero o Stato di commercializzazione. Ai fini di tale esame la Commissione ha preso in considerazione i parametri elencati all’articolo 31, paragrafi da 4 a 7, del regolamento INN. La Commissione ha riesaminato la conformità della Cambogia alla luce delle conclusioni formulate nella decisione del 15 novembre 2012 e del piano d’azione proposto, successivamente integrato dalle informazioni pertinenti comunicate dalla Cambogia.
(23)
Le principali carenze identificate dalla Commissione nel piano d’azione proposto afferivano ad alcune lacune nell’attuazione degli obblighi di diritto internazionale, connessi nella fattispecie alla mancata adozione di un quadro di riferimento giuridico appropriato, all’assenza di un’adeguata sorveglianza, di un sistema di controllo ed ispezione e di un sistema di sanzioni dissuasivo. Le altre carenze identificate riguardavano, in via generale, la conformità agli obblighi internazionali e le condizioni di registrazione delle navi a norma del diritto internazionale. È stata altresì identificata una mancanza di conformità alle raccomandazioni e alle risoluzioni di organismi competenti, come il piano d’azione contro la pesca INN (IPOA). Tale mancanza di conformità a raccomandazioni e risoluzioni non vincolanti è stata tuttavia ritenuta un mero elemento di prova e non una base per l’identificazione.
(24)
Nella decisione di esecuzione del 26 novembre 2013 la Commissione ha identificato la Cambogia come un paese terzo non cooperante ai sensi del regolamento INN.
(25)
Per quanto concerne eventuali vincoli dovuti al fatto che la Cambogia è un paese in via di sviluppo, è d’uopo osservare che lo stato di sviluppo specifico e le prestazioni complessive del paese nel settore della pesca non sono ostacolati dal suo livello generale di sviluppo.
(26)
Le azioni adottate dalla Cambogia alla luce degli obblighi che ad essa incombono in qualità di Stato di bandiera sono insufficienti ai fini della conformità agli articoli 91 e 94 dell’UNCLOS. Si rammenta che è irrilevante che la Cambogia abbia ratificato l’UNCLOS, poiché le relative disposizioni in materia di navigazione in alto mare (articoli da 86 a 115 dell’accordo) sono considerate diritto internazionale consuetudinario. Inoltre, tali disposizioni codificano norme preesistenti di diritto internazionale consuetudinario e riprendono quasi letteralmente la formulazione della convenzione sull’alto mare, che la Cambogia ha ratificato, e della convenzione sul mare territoriale e sulla zona contigua, cui tale paese ha aderito.
(27)
Considerate la decisione del 15 novembre 2012 e la decisione di esecuzione del 26 novembre 2013, nonché il processo di dialogo con la Cambogia condotto dalla Commissione e i relativi esiti, è possibile concludere che le azioni adottate dalla Cambogia alla luce dei suoi obblighi in qualità di Stato di bandiera sono insufficienti ai fini della conformità agli articoli 91 e 94 dell’UNCLOS.
(28)
La Cambogia non si è pertanto conformata all’obbligo ad essa imposto dal diritto internazionale in quanto Stato di bandiera di adottare azioni volte a prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca INN e deve pertanto essere inclusa nell’elenco unionale dei paesi terzi non cooperanti.
6. PROCEDURA RELATIVA ALLA REPUBBLICA DI GUINEA
(29)
Il 15 novembre 2012 la Commissione ha notificato alla Repubblica di Guinea (Guinea), a norma dell’articolo 32 del regolamento INN, che stava valutando la possibilità di identificarla come paese terzo non cooperante e ha invitato la Guinea a stabilire, in stretta collaborazione con i suoi servizi, un piano d’azione al fine di rettificare le carenze identificate nella decisione del 15 novembre 2012. Nel periodo compreso fra dicembre 2012 e giugno 2013 la Guinea ha presentato per iscritto le proprie osservazioni e ha incontrato la Commissione per trattare la questione. La Commissione ha fornito per iscritto alla Guinea le informazioni pertinenti e ha continuato a ricercare e verificare tutte le informazioni che riteneva necessarie. Le osservazioni scritte e orali presentate dalla Guinea in seguito alla decisione del 15 novembre 2012 sono state prese in considerazione e la Guinea è stata tenuta al corrente oralmente o per iscritto delle deliberazioni della Commissione. La Commissione è del parere che le carenze e i motivi di preoccupazione illustrati nella decisione del 15 novembre 2012 non siano stati sufficientemente affrontati dalla Guinea. La Commissione ha inoltre concluso che non erano state pienamente attuate nemmeno le misure suggerite nell’allegato piano d’azione.
7. IDENTIFICAZIONE DELLA GUINEA COME PAESE TERZO NON COOPERANTE
(30)
Nella decisione del 15 novembre 2012 la Commissione ha analizzato gli obblighi della Guinea e ha valutato la conformità di tale paese agli obblighi ad esso imposti dal diritto internazionale in qualità di Stato di bandiera, Stato di approdo, Stato costiero o Stato di commercializzazione. Ai fini di tale esame la Commissione ha preso in considerazione i parametri elencati all’articolo 31, paragrafi da 4 a 7, del regolamento INN.La Commissione ha riesaminato la conformità della Guinea alla luce delle conclusioni formulate nella decisione del 15 novembre 2012 e in considerazione delle pertinenti informazioni tramesse in merito dalla Guinea, nonché del piano d’azione proposto come successivamente elaborato con le informazioni pertinenti fornite dalla Guinea.
(31)
Le principali carenze identificate dalla Commissione nel piano d’azione proposto afferivano alle riforme necessarie al fine di garantire un controllo sufficientemente adeguato ed efficiente della flotta di pesca, un’efficace attuazione del diritto e della regolamentazione nazionale in materia di pesca, il rispetto delle norme (perseguire e sanzionare le attività di pesca INN rilevate), il rafforzamento dei mezzi di ispezione e sorveglianza, un sistema di sanzioni dissuasivo e una politica della pesca compatibile con la capacità amministrativa in termini di controllo e sorveglianza. Le altre carenze identificate riguardavano, in via generale, la conformità agli obblighi internazionali, tra cui le raccomandazioni e le risoluzioni delle ORGP e le condizioni di registrazione delle navi a norma del diritto internazionale. È stata altresì identificata una mancanza di conformità alle raccomandazioni e alle risoluzioni di organismi competenti, come il piano d’azione contro la pesca INN (IPOA). Tale mancanza di conformità a raccomandazioni e risoluzioni non vincolanti è stata tuttavia ritenuta un mero elemento di prova e non una base per l’identificazione.
(32)
Nella decisione di esecuzione del 26 novembre 2013 la Commissione ha identificato la Guinea come un paese terzo non cooperante ai sensi del regolamento INN.
(33)
Per quanto concerne eventuali vincoli dovuti al fatto che la Guinea è un paese in via di sviluppo, è d’uopo osservare che lo stato di sviluppo specifico e le prestazioni complessive del paese nel settore della pesca non sono ostacolati dal suo livello di sviluppo. Tuttavia, tenuto conto della natura delle carenze rilevate, dell’assistenza fornita dall’Unione e dagli Stati membri nonché delle azioni intraprese per porre rimedio alla situazione, il livello di sviluppo della Guinea non può spiegare il comportamento generale della Guinea nel settore della pesca in quanto Stato di bandiera o Stato costiero, né l’inadeguatezza dell’azione da essa intrapresa per prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca INN.
(34)
Considerate la decisione del 15 novembre 2012 e la decisione di esecuzione del 26 novembre 2013, nonché il processo di dialogo con la Guinea condotto dalla Commissione e i relativi esiti, è possibile concludere che le azioni adottate dalla Guinea alla luce dei suoi obblighi in qualità di Stato di bandiera sono insufficienti ai fini della conformità agli articoli 61, 62, 94, 117 e 118 dell’UNCLOS e agli articoli 18, 19 e 20 dell’UNFSA.
(35)
La Guinea non si è pertanto conformata all’obbligo ad essa imposto dal diritto internazionale in quanto Stato di bandiera e Stato costiero di adottare azioni volte a prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca INN e deve pertanto essere inclusa nell’elenco unionale dei paesi terzi non cooperanti.
8. ELABORAZIONE DI UN ELENCO DEI PAESI TERZI NON COOPERANTI
(36)
Alla luce delle conclusioni di cui sopra relativamente al Belize, alla Cambogia e alla Guinea, è opportuno che tali Stati siano inseriti in un elenco di paesi terzi non cooperanti da istituire a norma dell’articolo 33 del regolamento INN.
(37)
Le misure che dovrebbero essere applicate al Belize, alla Cambogia e alla Guinea sono elencate all’articolo 38 del regolamento INN. Il divieto di importazione riguarda tutti gli stock e le specie, quali definiti all’articolo 2, paragrafo 8, del regolamento INN, poiché l’identificazione non è giustificata dall’assenza di misure adeguate adottate in relazione ad attività di pesca INN praticate su un dato stock o una data specie. In linea con la definizione dell’articolo 2, paragrafo 11, del regolamento INN, per importazione si intende l’introduzione nel territorio dell’Unione di prodotti della pesca, anche ai fini del trasbordo nei porti ivi situati.
(38)
Si osservi tra l’altro che la pesca INN provoca il depauperamento degli stock ittici, distrugge gli habitat marini, compromette la conservazione e l’uso sostenibile delle risorse marine, distorce la concorrenza, mette a repentaglio la sicurezza alimentare, pone in una condizione di svantaggio i pescatori onesti e indebolisce le comunità costiere. Considerata l’ampiezza del problema connesso alla pesca INN, è necessario attuare rapidamente azioni nei confronti del Belize, della Cambogia e della Guinea in qualità di paesi terzi non cooperanti. Alla luce di quanto suesposto, la presente decisione entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
(39)
Se il Belize, la Cambogia o la Guinea dimostrano che la situazione che ne ha causato l’inserimento nell’elenco è stata rettificata, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, radia il paese terzo di cui trattasi dall’elenco dei paesi terzi non cooperanti, in linea con l’articolo 34, paragrafo 1, del regolamento INN. La decisione di radiazione tiene conto del fatto che il Belize, la Cambogia o la Guinea abbiano adottato provvedimenti concreti atti ad assicurare un miglioramento duraturo di la situazione,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’elenco unionale dei paesi terzi non cooperanti di cui all’articolo 33 del regolamento (CE) n. 1005/2008 è stabilito nell’allegato della presente decisione.
Articolo 2
La presente decisione entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Fatto a Bruxelles, il 24 marzo 2014