РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1337/2013 НА КОМИСИЯТА
от 13 декември 2013 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета относно посочването на страната на произход или мястото на произход за прясно, охладено или замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (1), и по-специално член 26, параграф 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 е задължително посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета за месо, което попада в обхвата на кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към посочения регламент, т.е. прясно, охладено и замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици.
(2)
Нужно е да се постигне баланс между необходимостта потребителите да бъдат информирани и допълнителните разходи за стопанските субекти и националните органи, които в крайна сметка оказват влияние върху крайната цена на продукта. В оценката на въздействието и в поръчаното от Комисията проучване бяха разгледани няколко възможности за посочването на страната на произход или мястото на произход по отношение на основните етапи от живота на животните. Резултатите показват, че потребителите изискват преди всичко информация за мястото, където е отгледано животното. В същото време предоставянето на задължителна информация относно мястото на раждане на животното ще изисква установяването на нови системи за проследяване на равнището на стопанствата с произтичащите от това разходи, докато посочването върху етикетите на мястото на клане може да бъде направено на приемлива цена и осигурява ценна информация за потребителя. По отношение на географското равнище резултатите показват, че името на държавата членка или на третата държава ще бъде най-подходящата информация за потребителите.
(3)
В Регламент (ЕС) № 1169/2011 понятието „страна на произход“ на дадена храна е определено в съответствие с членове 23-26 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (2). За животинските продукти това понятие се отнася до страната, в която продуктът е получен изцяло, което за месото означава страната, в която животното е родено, отгледано и заклано. Когато производството на дадена храна включва участието на няколко страни, понятието се отнася до страната, в която продуктите са претърпели последната си съществена, икономически обоснована обработка или преработка. Прилагането му по отношение на ситуации, в които месото произхожда от животни, родени, отгледани и заклани в различни страни, обаче няма да донесе достатъчно информация на потребителите за произхода на месото. Следователно във всички такива ситуации е необходимо да се предвиди посочване върху етикета на държавата членка или третата страна, в която животното е отглеждано за период, представляващ значителна част от нормалния цикъл на отглеждане за всеки вид, както и на държавата членка или на третата страна, в която то е било заклано. Терминът „произход“ следва да се използва за месо, получено от животни, родени, отгледани и заклани, и следователно изцяло получени в една-единствена държава членка или трета страна.
(4)
За случаите, в които животното е отглеждано в няколко държави членки или трети страни, а минималният период на отглеждане не може да бъде достигнат, следва да се предвиди подходящ начин за посочване на мястото на отглеждане, за да се отговори по-добре на нуждите на потребителите и да се избегне ненужно усложняване на етикета.
(5)
Освен това следва да бъдат определени правила за пакети, съдържащи разфасовки месо от един и същ или от различни видове, добити от животни, отглеждани и заклани в различни държави членки или трети страни.
(6)
Тази система за етикетиране изисква правила за проследяване на всички етапи на производството и разпространението на месото, от клането до опаковането, за да се гарантира връзката между месото, обозначено с етикета, и животното или групата животни, от които е добито месото.
(7)
Следва да бъдат предвидени специфични правила за месото, внесено от трети страни, когато липсва информацията, изисквана за етикетиране.
(8)
По отношение на мляното месо и обрезките, като се имат предвид характеристиките на техните производствени процеси, на стопанските субекти следва да се разреши да се възползват от опростена система на обозначения.
(9)
С оглед на търговския характер на информацията, която трябва да се предостави съгласно настоящия регламент, на стопанските субекти в хранителната промишленост следва да бъде предоставена възможност да добавят към задължителните обозначения върху етикета други елементи, информиращи за произхода на месото.
(10)
Доколкото съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1169/2011 се прилагат от 13 декември 2014 г., а член 47 от него предвижда прилагането на правилата за прилагане съгласно посочения регламент считано от 1 април на всяка календарна година, настоящият регламент следва да започне да се прилага от 1 април 2015 г.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се определят правилата относно посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета на прясно, охладено или замразено свинско месо, месо от овце или кози и месо от домашни птици, попадащи в съответните кодове по Комбинираната номенклатура, посочени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилага определението за „стопански субект в хранителната промишленост“, посочено в член 3, точка 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (3), определението за „предприятие“, посочено в член 2, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4), както и определенията за „мляно месо“, „кланица“ и „предприятие за разфасовка на месо“ съгласно точка 1, съответно подточки 1.13, 1.16 и 1.17 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (5).
2. Прилагат се също следните определения:
а)
„обрезки“ означава малки парчета месо, попадащи в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, признати за годни за консумация от човека, произведени изключително по време на транжиране, на обезкостяване на кланични трупове или при разфасоване на месо;
б)
„партида“ означава месо, попадащо в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, получено от един вид, със или без кост, дори нарязано или мляно, което е нарязано, смляно или опаковано при практически идентични условия.
Член 3
Проследимост
1. Стопанските субекти в хранителната промишленост на всеки етап от производството и разпространението на месото, посочени в член 1, имат на разположение и използват система за идентификация и регистрация.
2. Тази система се прилага по начин, който гарантира:
а)
връзката между месото и животното или групата животни, от които то е получено, като на етапа на клането отговорност за гарантиране на тази връзка носи кланицата; и
б)
предаването на информацията, свързана с обозначенията, посочени в член 5, 6 или 7, в зависимост от случая, заедно с месото, на стопанските субекти на последващите етапи на производството и разпространението.
Всеки стопански субект в хранителната промишленост е отговорен за прилагането на системата за идентификация и регистрация, както е посочено в първа алинея, на етапа на производство и разпространение, в който участва.
Стопанският субект в хранителната промишленост, който опакова или етикетира месото в съответствие с член 5, 6 или 7, гарантира връзката между кода на партидата за идентификация на месото, доставена на потребителя или на заведението за обществено хранене, и съответната партида или партиди месо, от която/които е съставена опаковката или етикетираната партида. За всички опаковки с един и същ код на партидата се отнасят едни и същи обозначения в съответствие с член 5, 6 или 7.
3. В системата, посочена в параграф 1, се отбелязва по-специално пристигането и заминаването от предприятието на стопанския субект в хранителната промишленост на животни, кланични трупове или разфасовки, в зависимост от случая, и се осигурява връзката между пристиганията и заминаванията.
Член 4
Група животни
1. Големината на групата животни, посочена в член 3, се определя от:
а)
броя на кланичните трупове, нарязани заедно и представляващи една партида за съответното предприятие за разфасовка на месо, в случаите, когато се разфасоват кланични трупове;
б)
броя на кланичните трупове, месото от които представлява една партида за съответното предприятие за разфасовка или смилане на месо, в случаите, когато е необходимо допълнително разфасоване или смилане.
2. Размерът на партидата не превишава производството за един ден на едно предприятие.
3. С изключение на случая, когато се прилага член 7, при сформирането на партидите предприятията, в които месото се разфасова или смила, гарантират, че всички кланични трупове в дадена партида съответстват на животни, за чието месо се прилагат идентични обозначения при етикетиране в съответствие с член 5, параграф 1 или параграф 2.
Член 5
Етикетиране на месо
1. Посоченият в член 1 етикет на месо, предназначено за доставяне на крайния потребител или на заведения за обществено хранене, включва следните обозначения:
а)
държавата членка или третата страна, в която са отгледани животните, обозначена с „Отгледано в (държава членка или трета страна)“, в съответствие със следните критерии:
i)
за свине:
-
в случай че животното е заклано на възраст над 6 месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне четири месеца,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло не по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл периодът на отглеждане, след като животното е достигнало тегло от 30 килограма,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
ii)
за овце и кози: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне шест месеца, или, в случай че животното е заклано на възраст под шест месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
iii)
за домашни птици: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне един месец, или, в случай че птицата е заклана на възраст под един месец, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане, след като птицата е била дадена за угояване;
б)
държавата членка или третата страна, в която е извършено клането, обозначена със „Заклано в (държава членка или трета страна)“; и
в)
кода на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Когато периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано животното, обозначението, посочено в буква а), се заменя с „Отгледано в няколко държави членки на ЕС“ или, когато месото или животните са внесени в Съюза - с „Отгледано в няколко страни извън ЕС“ или „Отгледано в няколко страни във и извън ЕС“.
Когато обаче периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано дадено животно, обозначението, посочено в буква а), може да се замени с „Отгледано в (списък на държавите членки или третите страни, където е отглеждано животното)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че животното е отглеждано в посочените държави членки или трети страни.
2. Обозначенията, посочени в параграф 1, букви а) и б), могат да бъдат заменени с обозначението „Произход: (държава членка или трета страна)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че месото, посочено в член 1, е от животни, родени, отгледани и заклани в една и съща държава членка или трета страна.
3. Когато няколко разфасовки месо от един и същ или от различни видове отговарят на различни обозначения за етикетиране в съответствие с параграфи 1 и 2 и са представени в една и съща опаковка на потребителя или заведението за обществено хранене, върху етикета се посочва:
а)
списъкът на съответните държави членки или трети страни в съответствие с параграф 1 или 2 за всеки вид;
б)
кодът на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Член 6
Дерогация за месо от трети страни
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, буква а) върху посочения в член 1 етикет на месо, внесено за пускане на пазара на Съюза и за което липсва информацията, предвидена в член 5, параграф 1, буква а), се съдържа обозначението „Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в (трета страна, в която е заклано животното)“.
Член 7
Дерогации за мляно месо и обрезки
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2 и от член 6 по отношение на мляното месо и обрезките могат да се прилагат следните обозначения:
а)
„Произход: ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, родени, отгледани и заклани в различни държави членки;
б)
„Отгледано и заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, отгледани и заклани в различни държави членки;
в)
„Отгледано и заклано извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо, внесено в Съюза;
г)
„Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, внесени в Съюза като животни за клане и заклани в една или в различни държави членки;
д)
„Отгледано и заклано в ЕС и извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са произведени от:
i)
месо, получено от животни, отгледани и заклани в една и съща или в различни държави членки, и от месо, внесено в Съюза; или
ii)
месо, получено от животни, внесени в Съюза и заклани в една и съща или в различни държави членки.
Член 8
Допълнителна доброволна информация върху етикета
Стопанските субекти в хранителната промишленост могат да добавят към обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, допълнителна информация относно произхода на месото.
Допълнителната информация, посочена в първа алинея, не може да бъде в противоречие с обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, и съответства на правилата, предвидени в глава V от Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 9
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 април 2015 г. Той не се прилага за месо, което законно е пуснато на пазара на Съюза преди 1 април 2015 г., до изчерпване на наличностите.
Той е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2013 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 1337/2013 DELLA COMMISSIONE
del 13 dicembre 2013
che fissa le modalità di applicazione del regolamento (UE) n. 1169/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda l’indicazione del paese di origine o del luogo di provenienza delle carni fresche, refrigerate o congelate di animali della specie suina, ovina, caprina e di volatili
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1169/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 ottobre 2011, relativo alla fornitura di informazioni sugli alimenti ai consumatori, che modifica i regolamenti (CE) n. 1924/2006 e (CE) n. 1925/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio e abroga la direttiva 87/250/CEE della Commissione, la direttiva 90/496/CEE del Consiglio, la direttiva 1999/10/CE della Commissione, la direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, le direttive 2002/67/CE e 2008/5/CE della Commissione e il regolamento (CE) n. 608/2004 (1) della Commissione, in particolare l’articolo 26, paragrafo 8,
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 26, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1169/2011 prevede l’obbligo di indicare il paese di origine o il luogo di provenienza sull’etichetta delle carni di cui ai codici della nomenclatura combinata elencati nell’allegato XI di detto regolamento, ossia delle carni fresche, refrigerate o congelate di animali della specie suina, ovina o caprina e di volatili.
(2)
È necessario raggiungere un equilibrio tra l’esigenza dei consumatori di essere informati e il costo aggiuntivo per gli operatori e le autorità nazionali, che in definitiva incide sul prezzo finale del prodotto. La valutazione d’impatto e uno studio commissionato dalla Commissione hanno preso in esame varie opzioni ai fini dell’indicazione del paese di origine o del luogo di provenienza in occasione delle principali fasi della vita degli animali. I risultati indicano che i consumatori chiedono soprattutto informazioni relative al luogo in cui l’animale è stato allevato. È vero che comunicare informazioni obbligatorie sul luogo di nascita dell’animale richiederebbe l’istituzione di nuovi sistemi di tracciabilità a livello di aziende agricole, con i relativi costi, mentre l’etichettatura del luogo di macellazione può essere eseguita a un costo accessibile e fornisce al consumatore informazioni preziose. Sul piano geografico è provato che l’indicazione dello Stato membro o del paese terzo sarebbe l’informazione di maggior rilievo per i consumatori.
(3)
Nel regolamento (UE) n. 1169/2011 il concetto di «paese di origine» di un prodotto alimentare è definito conformemente agli articoli 23-26 del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio (2). Per i prodotti di origine animale tale concetto è collegato al paese in cui il prodotto è stato interamente ottenuto, il che, applicato alla carne, significa il paese in cui l’animale è nato, è stato allevato e macellato. Nel caso in cui vari paesi abbiano contribuito alla produzione di taluni alimenti, il concetto si riferisce al paese in cui i prodotti hanno subito l’ultima trasformazione o lavorazione sostanziale ed economicamente giustificata. Tuttavia, nei casi in cui la carne proviene da animali che sono nati, sono stati allevati e macellati in paesi diversi, tale concetto non sarebbe sufficiente a informare i consumatori circa l’origine della carne. Pertanto, in tutti questi casi è necessario fornire, sull’etichetta, l’indicazione dello Stato membro o del paese terzo in cui l’animale è stato allevato per un periodo che rappresenti una parte sostanziale del ciclo di allevamento normale per ciascuna specie nonché dello Stato membro o del paese terzo in cui è stato macellato. Il termine «origine» dovrebbe essere riservato alle carni ottenute da animali nati, allevati e macellati, quindi interamente ottenuti, in un unico Stato membro o paese terzo.
(4)
Nei casi in cui l’animale sia stato allevato in vari Stati membri o paesi terzi e il periodo di allevamento non possa essere rispettato, dev’essere prevista un’indicazione adeguata del luogo di allevamento in modo che le esigenze dei consumatori siano maggiormente soddisfatte e si evitino inutili complessità sull’etichetta.
(5)
Occorre inoltre prevedere regole per le confezioni contenenti carne in pezzi, della stessa specie o di specie diverse, ottenuta da animali allevati e macellati in vari Stati membri, o paesi terzi.
(6)
Tale sistema di etichettatura richiede norme di tracciabilità in tutte le fasi di produzione e di distribuzione della carne, dalla macellazione fino al confezionamento, in modo da garantire il collegamento tra le carni etichettate e l’animale, o il gruppo di animali, da cui tali carni sono state ottenute.
(7)
È opportuno prevedere modalità specifiche per le carni importate da paesi terzi nei quali le informazioni richieste per l’etichettatura non sono disponibili.
(8)
Per quanto riguarda la carne macinata e le rifilature, date le caratteristiche dei loro processi di produzione, è opportuno consentire agli operatori di avvalersi di un sistema di indicazioni semplificato.
(9)
Tenendo conto dell’interesse commerciale delle informazioni da comunicare a norma del presente regolamento, è necessario che gli operatori del settore alimentare abbiano la possibilità di aggiungere alle indicazioni obbligatorie sull’etichetta altri elementi attinenti alla provenienza della carne.
(10)
Poiché le pertinenti disposizioni del regolamento (UE) n. 1169/2011 sono applicabili a decorrere dal 13 dicembre 2014, e l’articolo 47 prevede l’applicazione delle norme di attuazione ai sensi di detto regolamento a decorrere dal 1o aprile di ogni anno civile, è opportuno che il presente regolamento cominci ad applicarsi il 1o aprile 2015.
(11)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
Il presente regolamento stabilisce norme riguardanti l’indicazione del paese di origine o del luogo di provenienza sull’etichetta delle carni fresche, refrigerate o congelate della specie suina, ovina o caprina e di volatili di cui ai rispettivi codici della nomenclatura combinata elencati nell’allegato XI del regolamento (UE) n. 1169/2011.
Articolo 2
Definizioni
1. Ai fini del presente regolamento si applicano le definizioni di «operatore del settore alimentare» di cui all’articolo 3, punto 3, del regolamento (CE) n. 178/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio (3), di «stabilimento» di cui all’articolo 2, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CE) n. 852/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio (4) nonché le definizioni di «carni macinate», «macello» e «laboratorio di sezionamento» di cui all’allegato I, punti 1.13, 1.16 e 1.17 rispettivamente, del regolamento (CE) n. 853/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio (5).
2. Si applicano inoltre le seguenti definizioni:
a) «rifilature»: piccoli pezzi di carne, di cui ai codici della nomenclatura combinata elencati nell’allegato XI del regolamento (UE) n. 1169/2011, riconosciuti idonei al consumo umano e risultanti esclusivamente da un’operazione di modanatura della carne e ottenuti al momento del disossamento delle carcasse e/o del sezionamento delle carni;
b) «partita»: carni, di cui ai codici della nomenclatura combinata elencati nell’allegato XI del regolamento (UE) n. 1169/2011, ottenute da un’unica specie, con o senza osso, anche tagliate o macinate, sezionate, macinate o condizionate assieme o in circostanze praticamente identiche.
Articolo 3
Tracciabilità
1. Gli operatori del settore alimentare, in ogni fase della produzione e distribuzione delle carni di cui all’articolo 1, dispongono di un sistema di identificazione e di registrazione e lo utilizzano.
2. Tale sistema deve essere applicato in modo da garantire:
a)
il collegamento tra le carni e l’animale, o il gruppo di animali, da cui sono state ottenute; in fase di macellazione la responsabilità di tale collegamento spetta al macello;
b)
la trasmissione, insieme alle carni, delle informazioni relative, secondo il caso, alle indicazioni di cui agli articoli 5, 6 e 7 agli operatori nelle successive fasi di produzione e distribuzione.
Ogni operatore del settore alimentare è responsabile dell’applicazione del sistema di identificazione e di registrazione, di cui al primo comma, nell’ambito della fase di produzione e di distribuzione in cui opera.
L’operatore del settore alimentare che confeziona o etichetta la carne in conformità agli articoli 5, 6 o 7 garantisce la correlazione tra il codice della partita che identifica la carne fornita al consumatore o a una collettività e la relativa partita, o le partite, di carne da cui è costituita la confezione o la partita etichettata. Tutte le confezioni con lo stesso codice di partita devono corrispondere alle stesse indicazioni conformemente agli articoli 5, 6 o 7.
3. Il sistema di cui al paragrafo 1 registra, in particolare, gli arrivi allo stabilimento dell’operatore del settore alimentare, e le partenze da quest’ultimo, di animali, carcasse o tagli, secondo il caso, e garantisce la correlazione tra arrivi e partenze.
Articolo 4
Gruppo di animali
1. Le dimensioni del gruppo di animali di cui all’articolo 3 sono definite in base ai seguenti elementi:
a)
il numero di carcasse sezionate insieme e che costituiscono una partita per il laboratorio di sezionamento interessato, in caso di sezionamento delle carcasse;
b)
il numero di carcasse le cui carni costituiscono una partita per il laboratorio di sezionamento o di macinazione interessato, in caso di ulteriori operazioni di sezionamento o di macinazione.
2. Le dimensioni di una partita non possono superare la produzione di un giorno in un unico stabilimento.
3. Tranne il caso in cui si applica l’articolo 7, gli stabilimenti in cui le carni vengono tagliate o macinate, all’atto della costituzione delle partite garantiscono che tutte le carcasse di una partita corrispondano agli animali alle cui carni si applicano le stesse indicazioni di etichettatura a norma dell’articolo 5, paragrafi 1 o 2.
Articolo 5
Etichettatura della carne
1. L’etichetta delle carni, di cui all’articolo 1, destinate al consumatore finale o ad una collettività, contiene le seguenti indicazioni:
a)
il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui ha avuto luogo l’allevamento indicato come «Allevato in: (nome dello Stato membro o del paese terzo)», conformemente ai criteri seguenti:
i)
per la specie suina:
-
nel caso in cui l’animale abbattuto sia di età superiore a sei mesi, il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui si è svolto l’ultimo periodo di allevamento di almeno quattro mesi,
-
nel caso in cui l’animale abbattuto sia di età inferiore a sei mesi e con un peso a vivo di almeno 80 kg, il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui si è svolto l’allevamento dopo che l’animale ha raggiunto i 30 kg,
-
nel caso in cui l’animale abbattuto sia di età inferiore a sei mesi e con un peso a vivo inferiore a 80 kg, il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui ha avuto luogo l’intero periodo di allevamento,
ii)
per la specie ovina e caprina: il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui si è svolto l’ultimo periodo di allevamento di almeno sei mesi, o, nel caso in cui l’animale abbattuto sia di età inferiore a sei mesi, dello Stato membro o del paese terzo in cui ha avuto luogo l’intero periodo di allevamento;
iii)
per i volatili: il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui si è svolto l’ultimo periodo di allevamento di almeno un mese, o, nel caso in cui l’animale abbattuto sia di età inferiore a un mese, dello Stato membro o del paese terzo in cui ha avuto luogo l’intero periodo di allevamento dopo che l’animale è stato immesso all’ingrasso;
b)
il nome dello Stato membro o del paese terzo in cui ha avuto luogo la macellazione indicato come «Macellato in: (nome dello Stato membro o del paese terzo)»;
c)
il codice della partita che identifica le carni fornite al consumatore o alla collettività.
Qualora il periodo di allevamento di cui alla lettera a) non sia stato raggiunto in nessuno degli Stati membri né dei paesi terzi in cui l’animale è stato allevato, l’indicazione di cui alla lettera a) è sostituita da «Allevato in: vari Stati membri dell’UE» o, nel caso in cui le carni o gli animali siano stati importati nell’Unione, da «Allevati in: vari paesi extra UE» o «Allevati in: vari paesi dell’UE e paesi extra UE».
Tuttavia, qualora il periodo di allevamento di cui alla lettera a) non sia stato raggiunto in nessuno degli Stati membri o dei paesi terzi in cui l’animale è stato allevato, l’indicazione di cui alla lettera a) è sostituita da «Allevato in: (elenco degli Stati membri o dei paesi terzi in cui l’animale è stato allevato)» se l’operatore del settore alimentare dimostra, con soddisfazione delle autorità competenti, che l’animale è stato allevato in tali Stati membri o paesi terzi.
2. Le indicazioni di cui al paragrafo 1, lettere a) e b), possono essere sostituite dall’indicazione «Origine: (nome dello Stato membro o del paese terzo)» se l’operatore del settore alimentare dimostra, con soddisfazione dell’autorità competente, che le carni di cui all’articolo 1 sono state ottenute da animali nati, allevati e macellati in un unico Stato membro o paese terzo.
3. Se più pezzi di carne, della stessa specie animale o di specie diverse, corrispondono a indicazioni di etichettatura diverse, conformemente ai paragrafi 1 e 2, e sono presentate nella stessa confezione al consumatore o a una collettività, l’etichetta indica:
a)
per ciascuna specie, l’elenco dei relativi Stati membri o paesi terzi in conformità ai paragrafi 1 o 2;
b)
il codice della partita che identifica le carni fornite al consumatore o alla collettività.
Articolo 6
Deroga per carni provenienti da paesi terzi
In deroga all’articolo 5, paragrafo 1, lettera a), l’etichetta delle carni di cui all’articolo 1, importate per immissione sul mercato dell’Unione e per le quali le informazioni di cui all’articolo 5, paragrafo 1, lettera a), non sono disponibili, deve contenere l’indicazione «Allevato in: non UE» e «Macellato in: (nome del paese terzo in cui l’animale è stato macellato)».
Articolo 7
Deroghe per carni macinate e rifilature
In deroga all’articolo 5, paragrafo 1, lettere a) e b), all’articolo 5, paragrafo 2 e all’articolo 6, per quanto riguarda le carni macinate e le rifilature, possono essere utilizzate le seguenti indicazioni:
a)
«Origine: UE», qualora le carni macinate o le rifilature siano prodotte esclusivamente con carni ottenute da animali nati, allevati e macellati in più Stati membri;
b)
«Allevato e macellato in: UE», qualora le carni macinate o le rifilature siano prodotte esclusivamente con carni ottenute da animali allevati e macellati in più Stati membri;
c)
«Allevato e macellato in: non UE», qualora le carni macinate o le rifilature siano prodotte esclusivamente con carni importate nell’Unione;
d)
«Allevato in: non UE» e «Macellato in: UE» qualora le carni macinate o le rifilature siano prodotte esclusivamente con carni ottenute da animali importati nell’Unione come animali da macello e macellati in uno o più Stati membri;
e)
«Allevato e macellato in: UE e non UE» qualora le carni macinate o le rifilature siano prodotte con:
i)
carni ottenute da animali allevati e macellati in uno o più Stati membri e da carni importate nell’Unione; o
ii)
carni ottenute da animali importati nell’Unione e macellati in uno o più Stati membri.
Articolo 8
Informazioni supplementari facoltative sull’etichetta
Gli operatori del settore alimentare possono integrare le indicazioni di cui agli articoli 5, 6 e 7 con informazioni supplementari relative alla provenienza delle carni.
Le informazioni supplementari di cui al paragrafo 1 non devono essere in contrasto con quelle di cui agli articoli 5, 6 e 7 e devono rispettare le norme del capo V del regolamento (UE) n. 1169/2011.
Articolo 9
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o aprile 2015. Non si applica alle carni che sono state legalmente immesse sul mercato dell’Unione prima del 1o aprile 2015 fino a esaurimento delle scorte.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 13 dicembre 2013