РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 20/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 януари 2013 година
за прилагане на двустранната защитна клауза и механизма за стабилизиране по отношение на бананите от Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Централна Америка, от друга страна
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
На 23 април 2007 г. Съветът упълномощи Комисията да започне от името на Съюза и неговите държави членки преговори с някои държави от Централна Америка („Централна Америка“) за Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Централна Америка, от друга страна („споразумението“).
(2)
Тези преговори приключиха и споразумението бе подписано на 29 юни 2012 г., като получи одобрението на Европейския парламент на 11 декември 2012 г. и ще се прилага, както е предвидено в член 353 от споразумението.
(3)
Необходимо е да бъдат установени най-подходящите процедури за гарантиране на ефективното прилагане на някои разпоредби от споразумението, свързани с двустранната защитна клауза, и за прилагане на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, договорен с Централна Америка.
(4)
Необходимо е също така да се създадат подходящи защитни механизми, за да се предотврати сериозна вреда за производството на банани в Съюза - сектор, който е от голямо значение за земеделските производители на много от най-отдалечените региони на Съюза. Поради ограничената способност на тези региони за диверсификация, дължаща се на техните природни дадености, секторът на бананите е особено уязвим. Ето защо е от съществено значение да се създадат ефективни механизми по отношение на преференциалния внос от съответните трети държави, с цел да се гарантира, че производството на банани в Съюза се поддържа при възможно най-добри условия, тъй като то представлява ключов сектор на заетост в някои области, особено в най-отдалечените региони.
(5)
Следва да бъдат дадени определения на понятията „сериозна вреда“, „опасност от сериозна вреда“ и „преходен период“, посочени в членове 104 и 105 от споразумението.
(6)
Възможността за налагане на защитни мерки следва да бъде разглеждана единствено ако въпросният продукт се внася в Съюза в такива увеличени количества - в абсолютно изражение или в сравнение с производството на Съюза, и при такива условия, че причинява или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на производителите от Съюза на подобни или пряко конкурентни продукти, както е определено в член 104 от споразумението.
(7)
Следва да бъдат предвидени специални защитни разпоредби, в случай че въпросният продукт се внася в такива увеличени количества и при такива условия, че този внос причинява или създава опасност от причиняване сериозно влошаване на икономическото състояние на някой от най-отдалечените региони, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(8)
Защитните мерки следва да са под една от формите, посочени в член 104, параграф 2 от споразумението.
(9)
Задачите по предприемането на последващи действия и преглед на споразумението, както и по провеждане на разследвания и, при необходимост, по налагане на защитни мерки следва да бъдат изпълнявани по възможно най-прозрачен начин.
(10)
Комисията следва да представя на Европейския парламент и на Съвета годишен доклад относно прилагането на споразумението, на защитните мерки и на механизма за стабилизиране по отношение на бананите.
(11)
Предизвикателствата в Централна Америка по отношение на правата на човека, социалните права, правата на труд и правата в областта на околната среда във връзка с продукти от региона изискват тесен диалог между Комисията и организациите на гражданското общество в Съюза.
(12)
Необходимо е да се подчертае важността на съответствието с международните стандарти в областта на труда, които са изготвени и чието спазване се наблюдава от Международната организация на труда.
(13)
Комисията следва да извършва мониторинг на спазването от страна на държавите от Централна Америка на социалните и свързаните с околната среда стандарти, определени в част IV, дял VIII от споразумението.
(14)
Следва да има подробни разпоредби относно започването на процедурите. Държавите членки следва да информират Комисията, като й предоставят и наличните доказателства, за всякакви тенденции при вноса, които може да наложат прилагането на защитни мерки.
(15)
Следователно надеждността на статистическите данни относно целия внос от Централна Америка в Съюза е от ключово значение за определяне дали са спазени условията за прилагане на защитни мерки.
(16)
В някои случаи увеличаването на вноса, концентриран в един или повече от най-отдалечените региони на Съюза или в една или повече държави членки, може да причини или да създаде опасност от причиняване на сериозно влошаване или сериозна вреда за тяхното икономическо състояние. В случай на увеличаване на вноса на продукти, концентрирано в един или повече от най-отдалечените региони на Съюза или една или повече държави членки, Комисията следва да може да въведе мерки за предварително наблюдение.
(17)
Ако има достатъчно prima facie доказателства, които обосновават започването на процедура, Комисията следва да публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз, както е предвидено в член 111, параграф 3 от споразумението.
(18)
Следва да има подробни разпоредби относно започването на разследвания, достъпа и проверките от страна на заинтересованите страни по отношение на събраната информация, изслушванията на участващите заинтересовани страни и възможностите за тези страни да представят своите становища, както е предвидено в член 111, параграф 3 от споразумението.
(19)
Комисията следва писмено да уведоми Централна Америка за започването на разследване и да уведоми за резултатите от разследванията Комитета за асоцииране, както е предвидено в член 116 от споразумението.
(20)
В съответствие с член 112 от споразумението е необходимо също така да се определят срокове за започването на разследване и за преценка на целесъобразността на защитните мерки с оглед гарантиране на бързото извършване на тази преценка, за да бъде повишена правната сигурност за засегнатите икономически оператори.
(21)
Прилагането на каквато и да било защитна мярка следва да бъде предшествано от разследване, като се запазва правото на Комисията да прилага временни защитни мерки при критични обстоятелства, както е посочено в член 106 от споразумението.
(22)
Непосредственият мониторинг следва да улесни своевременното вземане на решение относно евентуалното започване на разследване или налагане на мерки. Ето защо Комисията следва редовно да извършва мониторинг на вноса на банани, считано от началната дата на прилагане на споразумението. При надлежно обосновано искане мониторингът следва да бъде разширен така, че да обхваща и други сектори.
(23)
Следва да съществува възможност за бързо въвеждане на спиране на прилагането на преференциалните мита за максимален срок от три месеца, когато вноса надхвърли определен годишен критичен обем на вноса. Решението дали да се приложи механизмът за стабилизиране по отношение на бананите следва да е съобразено със стабилността на пазара на банани в Съюза.
(24)
Защитните мерки следва да бъдат прилагани единствено в степента и за срока, които евентуално ще са необходими за предотвратяване на сериозна вреда и за улесняване на приспособяването. Следва да бъде определена максималната продължителност на прилагането на защитни мерки и да бъдат установени специални разпоредби относно удължаването на срока и преразглеждането на такива мерки, както е посочено в член 105 от споразумението.
(25)
Комисията следва да започне консултации със засегнатата от мерки държава от Централна Америка.
(26)
За прилагането на двустранната защитна клауза и на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, предвидени в споразумението, са необходими еднакви условия за приемането на временни и окончателни защитни мерки, за налагането на мерки за предварително наблюдение, за прекратяването на разследване без налагане на мерки, както и за спиране на прилагането на преференциалното мито, установено съгласно механизма за стабилизиране по отношение на бананите, договорен с Централна Америка. За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, тези мерки следва да се приемат от Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (2).
(27)
При приемането на мерки за наблюдение и на временни защитни мерки следва да се прилага процедурата по консултиране предвид въздействието на тези мерки и тяхната логическа последователност спрямо приемането на окончателни защитни мерки. В случай че забавянето на налагането на временни защитни мерки би причинило трудно поправима вреда, Комисията следва да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение.
(28)
Предвид характера и относително кратката продължителност на мерките, предвидени в механизма за стабилизиране по отношение на бананите, и с цел да предотврати отрицателно въздействие върху състоянието на пазара на банани в Съюза, Комисията следва също така да приема актове за изпълнение с незабавно приложение за спиране на прилагането на преференциалните мита, установени съгласно механизма за стабилизиране по отношение на бананите, или за да определи, че подобно спиране не е целесъобразно. Когато се приемат актове за изпълнение с незабавно приложение, следва да се използва процедурата по консултиране.
(29)
Комисията следва да използва по надлежен и ефективен начин механизма за стабилизиране по отношение на бананите, за да се избегне всякаква опасност от сериозно влошаване или сериозното влошаване на положението на производителите в най-отдалечените региони на Съюза. От 1 януари 2020 г. продължава да се прилага общият двустранен защитен механизъм, включително специалните разпоредби за най-отдалечените региони.
(30)
За целите на приемането на необходимите разпоредби за изпълнение във връзка с прилагането на правилата, съдържащи се в допълнение 2А към приложение II („Относно определението за понятието „продукти с произход“ и методи на административно сътрудничество“) и допълнение 2 към приложение I („Премахване на митата“) към споразумението, следва да се прилага член 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (3).
(31)
Настоящият регламент следва да се прилага само за продукти с произход от Съюза или от Централна Америка,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЗАЩИТНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент:
a)
„продукт“ означава стока с произход от Съюза или от държава от Централна Америка. Продуктът, по отношение на който се провежда разследване, може да обхваща един или няколко тарифни редове или техен подсегмент, в зависимост от конкретните обстоятелства на пазара, или всяко сегментиране на продуктите, обичайно приложимо в промишлеността на Съюза;
б)
„заинтересовани страни“ означава страни, които са засегнати от вноса на въпросния продукт;
в)
„промишленост на Съюза“ означава производителите от Съюза като цяло на подобните или пряко конкурентни продукти, които извършват дейност на територията на Съюза, производителите от Съюза, чието съвкупно производство на подобните или пряко конкурентни продукти представлява основна част от общото производство на Съюза на тези продукти или, когато подобен или пряко конкурентен продукт е само един от няколко продукта, произвеждани от производителите на Съюза - конкретните операции, включени в производството на подобния или пряко конкурентния продукт;
г)
„сериозна вреда“ означава цялостно увреждане;
д)
„опасност от сериозна вреда“ означава явно и неизбежно предстоящо настъпване на сериозна вреда;
е)
„сериозно влошаване“ означава съществени смущения в сектор или отрасъл на Съюза;
ж)
„опасност от сериозно влошаване“ означава явно и неизбежно предстоящо настъпване на сериозни смущения;
з)
„преходен период“ означава периодът от десет години от началната дата на прилагане на споразумението за всеки продукт, по отношение на който в графика за премахване на митата за стоки с произход от ЕС като страна по споразумението, съдържащ се в приложение I (Премахване на митата) към споразумението („графикът за премахване на митата“), се предвижда период за премахване на митата, по-малък от десет години, или периодът за премахване на митата за продукта плюс три години за продуктите, за които в графика за премахване на митата се предвижда период за премахване на митата от десет или повече години;
и)
„държава от Централна Америка“ означава Гватемала, Ел Салвадор, Коста Рика, Панама или Хондурас.
Установяването на наличието на опасност от сериозна вреда по смисъла на първа алинея, буква д) от се основава на проверими факти, а не само на твърдение, предположение или далечна възможност. За установяване на наличието на опасност от сериозна вреда се вземат предвид, inter alia, прогнозите, оценките и анализите, изготвени въз основа на факторите, посочени в член 5, параграф 5.
Член 2
Принципи
1. В съответствие с настоящия регламент защитна мярка може да бъде наложена, когато в резултат от намаляването или премахването на митата по отношение на продукт с произход от държава от Централна Америка вносът на този продукт в Съюза се осъществява в такива увеличени количества - в абсолютно изражение или в сравнение с производството на Съюза, и при такива условия, че причинява или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
2. Защитните мерки могат да бъдат под една от следните форми:
a)
спиране на по-нататъшното намаляване на митническата ставка върху съответния продукт, предвидено в графика за премахване на митата;
б)
увеличаване на митническата ставка върху съответния продукт до равнище, което не надвишава по-ниската от следните ставки:
-
митническата ставка за най-облагодетелствана нация („НОН“), която е била приложима за продукта в момента на налагане на мярката; или
-
митническа ставка НОН, прилагана по отношение на продукта, която е била в сила към датата, непосредствено предшестваща датата на влизане в сила на споразумението.
3. Защитни мерки не се прилагат в рамките на преференциалните безмитни тарифни квоти, предоставени със споразумението.
Член 3
Мониторинг
1. Комисията извършва мониторинг на тенденциите в статистическите данни за вноса на банани от държавите от Централна Америка. За тази цел тя редовно си сътрудничи и обменя данни с държавите членки и промишлеността в Съюза.
2. При надлежно обосновано искане от засегнатите отрасли, Комисията може да разгледа възможността за разширяване на обхвата на мониторинга, като включи в него и други сектори.
3. Комисията представя годишен доклад за мониторинга пред Европейския парламент и Съвета относно актуализираните статистически данни за вноса на банани от държавите от Централна Америка и относно секторите, обхванати от разширения мониторинг.
4. Комисията извършва мониторинг на спазването от страна на държавите от Централна Америка на социалните и свързаните с околната среда стандарти, определени в част IV, дял VIII от споразумението.
Член 4
Започване на процедура
1. Процедура се започва по искане на държава членка, на юридическо лице или сдружение, което няма правосубектност, действащи от името на промишлеността на Съюза, или по собствена инициатива на Комисията, ако според Комисията е видно, че са налице достатъчно prima facie доказателства, установени въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори, които обосновават започването на такава процедура.
2. В искането за започване на процедура се посочват доказателства, че са изпълнени определените в член 2, параграф 1 условия за налагане на защитни мерки. Искането по правило съдържа следната информация: процент и размер на увеличаване на вноса на разглеждания продукт, в абсолютно и относително изражение, отнетия от увеличения внос дял от вътрешния пазар и промените в равнището на продажбите, производството, производителността, използването на производствените мощности, печалбите и загубите, както и заетостта.
3. Процедура може също така да започне в случай на рязко увеличаване на вноса, съсредоточено в една или повече държави членки или най-отдалечени региони, при условие че са налице достатъчно prima facie доказателства, че са изпълнени условията за започване на процедурата в съответствие с член 5, параграф 5.
4. Държавите членки информират Комисията, когато изглежда, че тенденциите във вноса от държава от Централна Америка налагат прилагането на защитни мерки. Представената информация включва наличните доказателства в съответствие с член 5, параграф 5.
5. Комисията предава тази информация на всички държави-членки, когато е получено искане за започване на процедура или когато счита за целесъобразно да започне процедура по собствена инициатива съгласно параграф 1.
6. Когато е видно, че съществуват достатъчно prima facie доказателства в съответствие с член 5, параграф 5, които обосновават започването на процедура, Комисията започва процедурата и публикува известие за това в Официален вестник на Европейския съюз. Процедурата започва в срок от един месец от получаването от Комисията на искането или информацията в съответствие с параграф 1.
7. В посоченото в параграф 6 известие:
a)
се съдържа обобщение на получената информация и изискване цялата относима информация да бъде съобщена на Комисията;
б)
се посочва срокът, в който заинтересованите страни могат да представят писмено своите становища и да предоставят информация, ако тези становища и тази информация трябва да бъдат взети предвид по време на процедурата;
в)
се посочва срокът, в който заинтересованите страни могат да поискат да бъдат изслушани от Комисията в съответствие с член 5, параграф 9.
Член 5
Разследване
1. След започване на процедурата Комисията започва разследване. Срокът, установен в параграф 3, започва да тече от деня на публикуване на решението за започване на разследването в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Комисията може да поиска от държавите членки да предоставят информация, а държавите членки предприемат всички необходими стъпки, за да изпълнят всяко такова искане. Ако тази информация е от общ интерес и не е поверителна по смисъла на член 12, тя се добавя към неповерителните досиета, както е предвидено в параграф 8 от настоящия член.
3. Доколкото е възможно, разследването приключва в срок от шест месеца от започването му. Този срок може да се удължи с още три месеца при изключителни обстоятелства, като например участие на необичайно голям брой заинтересовани страни или сложна пазарна ситуация. Комисията уведомява всички заинтересовани страни за всяко удължаване на срока и обяснява причините за това.
4. Комисията събира цялата информация, която счита за необходима, за да определи дали са налице установените в член 2, параграф 1 условия, и когато е целесъобразно, се стреми да провери тази информация.
5. В рамките на разследването Комисията подлага на оценка всички относими и подлежащи на количествено определяне фактори от обективно естество, които влияят на състоянието на промишлеността на Съюза, и по-специално темпото и количеството на увеличаване на вноса на разглеждания продукт в абсолютно и относително изражение, отнетия от увеличения внос дял от вътрешния пазар и промените в равнището на продажбите, производството, производителността, използването на производствените мощности, печалбите и загубите, както и заетостта. Този списък не е изчерпателен и за определяне на наличието на сериозна вреда или опасност от сериозна вреда Комисията може да вземе предвид и други относими фактори като запасите, цените, възвръщаемостта на инвестирания капитал, паричните потоци и други фактори, които причиняват или може да са причинили сериозна вреда, или които създават опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
6. Заинтересованите страни, които са представили информация в съответствие с член 4, параграф 7, буква б), както и представителите на засегнатата държава от Централна Америка могат след отправяне на писмено искане да проверят цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Съюза или на държавите членки, при условие че тази информация е от значение за представянето на тяхната позиция, не е поверителна по смисъла на член 12 и се използва от Комисията при разследването. Заинтересованите страни, които са представили информация, могат да изложат пред Комисията своите становища относно информацията. Когато тези становища са подкрепени от достатъчно prima facie доказателства, те се вземат предвид от Комисията.
7. Комисията гарантира, че всички данни и статистическа информация, използвани за разследването, са достъпни, разбираеми, прозрачни и могат да бъдат подложени на проверка.
8. Веднага след осигуряването на необходимата техническа рамка Комисията осигурява защитен с парола онлайн достъп до неповерителното досие, което тя управлява и чрез което се разпространява цялата информация, която е от значение и не е поверителна по смисъла на член 12. Заинтересованите страни, държавите членки и Европейският парламент получават достъп до тази онлайн платформа.
9. Комисията изслушва заинтересованите страни, по-специално когато са представили писмено заявление в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, от което заявление е видно, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват специални основания да бъдат изслушани.
Комисията изслушва заинтересованите страни и след това, ако съществуват специални основания за това.
10. Когато информацията не бъде предоставена в определените от Комисията срокове или съществуват сериозни пречки пред разследването, констатациите могат да се направят въз основа на наличните факти. Когато Комисията установи, че заинтересована страна или трета страна ѝ е предоставила невярна или подвеждаща информация, тя не взема предвид тази информация и може да използва наличните факти.
11. Комисията уведомява писмено засегнатата държава от Централна Америка за започването на разследване.
Член 6
Мерки за предварително наблюдение
1. Комисията може да въведе мерки за предварително наблюдение по отношение на вноса от държава от Централна Америка, когато:
a)
тенденциите, наблюдавани при вноса на даден продукт, са такива, че биха могли да доведат до една от ситуациите, посочени в членове 2 и 4; или
б)
има рязко увеличаване на вноса на банани, съсредоточено в една или няколко държави членки или в един или няколко от най-отдалечените региони на Съюза.
2. Мерките за предварително наблюдение се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 14, параграф 2.
3. Мерките за предварително наблюдение имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието им се прекратява в края на второто шестмесечие, следващо първите шест месеца след въвеждането им.
Член 7
Налагане на временни защитни мерки
1. Временни защитни мерки се прилагат при критични обстоятелства, когато забавянето би причинило трудно поправима вреда, след като предварително се установи въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори, че са налице достатъчно prima facie доказателства за това, че вносът на продукт с произход от държава от Централна Америка се е увеличил в резултат на намаляването или премахването на мито в съответствие с графика за премахване на митата и че този внос причинява сериозна вреда или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
Временните защитни мерки се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 14, параграф 2. При наложителни причини за спешност, включително в случая, посочен в параграф 2 от настоящия член, Комисията приема временни защитни мерки с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 4.
2. Когато държава членка поиска незабавна намеса от Комисията и са изпълнени условията, установени в параграф 1, Комисията взема решение в срок от пет работни дни от получаване на искането.
3. Временните защитни мерки се прилагат за не повече от 200 календарни дни.
4. В случай че временните защитни мерки бъдат отменени, тъй като разследването е показало, че не са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, събраното въз основа на тези временни защитни мерки мито автоматично се възстановява.
5. Временните защитни мерки се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно обръщение след тяхното влизане в сила. Тези мерки обаче не са пречка за допускането до свободно обращение на продукти, които вече са на път към Съюза, когато местоназначението им не може да бъде променено.
Член 8
Прекратяване на разследването и процедурата без налагане на мерки
1. Когато окончателно установените факти сочат, че не са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, Комисията приема решение за прекратяване на разследването и на процедурата в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 14, параграф 3.
2. При надлежно зачитане на изискването за защита на поверителната информация по смисъла на член 12 Комисията публикува доклад, съдържащ нейните констатации и мотивирани заключения по всички съответни фактически и правни въпроси.
Член 9
Налагане на окончателни защитни мерки
1. Когато окончателно установените факти сочат, че са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, Комисията отнася въпроса за разглеждане от Комитета за асоцииране в съответствие с член 116 от споразумението. Ако в срок от 30 дни от сезирането му Комитетът за асоцииране не отправи препоръки или не бъде постигнато друго удовлетворително решение, Комисията може да приеме решение за налагане на окончателни защитни мерки в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 14, параграф 3.
2. При надлежно спазване на изискването за защита на поверителната информация по смисъла на член 12 Комисията публикува доклад, съдържащ обобщение на основните факти и съображения от значение за решението.
Член 10
Продължителност и преразглеждане на защитните мерки
1. Дадена защитна мярка остава в сила само за срока, който евентуално ще е необходим за предотвратяване или поправяне на сериозна вреда за промишлеността на Съюза и за улесняване на приспособяването. Този срок не може да надвишава две години, освен ако бъде удължен съгласно параграф 3.
2. До изготвяне на резултатите от преразглеждането съгласно параграф 3 защитната мярка остава в сила през удължения срок на прилагане.
3. Първоначалният срок на прилагане на защитна мярка може по изключение да бъде удължен с най-много две години, при условие че бъде установено, че защитната мярка продължава да е необходима за предотвратяване или поправяне на сериозна вреда за промишлеността на Съюза и че са налице доказателства, че промишлеността на Съюза се приспособява.
4. Преди всяко удължаване съгласно параграф 3 от настоящия член се извършва разследване по искане на държава членка, на юридическо лице или сдружение, което няма правосубектност, действащи от името на промишлеността на Съюза, или по инициатива на Комисията, ако тя счита, че са налице достатъчно prima facie доказателства, че са изпълнени условията по параграф 3 от настоящия член, въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори.
5. Информацията относно започването на разследване се публикува в съответствие с член 4, параграфи 6 и 7. Разследването и всяко решение за удължаване на срока в съответствие с параграф 3 от настоящия член се извършват в съответствие с членове 5, 8 и 9.
6. Общата продължителност на прилагане на дадена защитна мярка не може да надвишава четири години, като това включва евентуални временни защитни мерки.
7. Защитни мерки не могат да бъдат прилагани след изтичане на преходния период, освен ако засегнатата държава от Централна Америка не е дала своето съгласие.
8. Никоя защитна мярка не се прилага по отношение на вноса на продукт, който по-рано вече е бил предмет на такава мярка, освен ако не е изтекъл срок, равен на половината на срока, през който защитната мярка се е прилагала през непосредствено прехождащия период.
Член 11
Най-отдалечени региони на Съюза
Когато даден продукт с произход от държава от Централна Америка се внася в такива увеличени количества и при такива условия, че този внос причинява или създава опасност от причиняване на сериозно влошаване на икономическото състояние на един или няколко от най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 ДФЕС, може да бъде наложена защитна мярка в съответствие с настоящата глава.
Член 12
Поверителност
1. Получената в съответствие с настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Не се разгласява поверителна информация, получена съгласно настоящия регламент, или информация, която е била предоставена при условията на поверителност, без изричното съгласие на предоставилия такава информация.
3. Във всяко искане за поверително третиране се посочват основанията, поради които информацията е поверителна. Въпреки това, ако предоставилият информацията не желае тя да бъде оповестена публично или разгласена изцяло или в обобщена форма и ако искането за поверително третиране е неоснователно, съответната информация може да не бъде взета под внимание.
4. При всички случаи дадена информация се разглежда като поверителна, ако е възможно нейното разгласяване да има значителни неблагоприятни последици за предоставилия информацията или за нейния източник.
5. Параграфи 1-4 не изключват позоваване от страна на органите на Съюза на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които се основават взетите съгласно настоящия регламент решения. Тези органи обаче вземат под внимание законния интерес на съответните физически и юридически лица да не бъдат разкривани техните търговски тайни.
Член 13
Доклад
1. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета годишен доклад относно прилагането, изпълнението и спазването на задълженията съгласно част IV от споразумението и настоящия регламент.
2. Докладът включва информация относно прилагането на временни и окончателни мерки, мерки за предварително наблюдение, регионални мерки за наблюдение и регионални защитни мерки и относно прекратяването на разследвания и процедури без налагане на мерки.
3. Докладът включва информация относно дейностите на различните органи, отговарящи за мониторинга на прилагането на споразумението, включително изпълнението на задълженията по част IV, дял VIII от споразумението, и относно дейности с консултативните групи от гражданското общество.
4. Докладът съдържа обобщение на статистическите данни и данните за развитието на търговията с Централна Америка и включва актуализирани статистически данни относно вноса на банани от държавите от Централна Америка.
5. Европейският парламент може да покани Комисията, в срок от един месец от представянето на нейния доклад, на ad hoc заседание на неговата компетентна комисия, за да представи и разясни всякакви въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент.
6. Не по-късно от три месеца след представянето на доклада на Европейския парламент и Съвета Комисията го оповестява публично.
Член 14
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 260/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно общите правила за внос (4) („Комитетът“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011, във връзка с член 4 от него.
5. Комитетът може да разглежда свързани с прилагането на настоящия регламент въпроси, повдигнати от Комисията или по искане на държава членка. Държавите членки могат да искат информация и да обменят мнения в рамките на комитета или пряко с Комисията.
ГЛАВА II
МЕХАНИЗЪМ ЗА СТАБИЛИЗИРАНЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА БАНАНИТЕ
Член 15
Механизъм за стабилизиране по отношение на бананите
1. По отношение на бананите с произход от Централна Америка от позиция 0803 00 19 от Комбинираната номенклатура (пресни банани, с изключение на хлебните), посочени в категория „ST“ в графика на премахване на митата, се прилага механизъм за стабилизиране до 31 декември 2019 г.
2. По отношение на вноса на посочените в параграф 1 продукти се определя отделен годишен критичен обем на вноса, както е посочено в таблицата от приложението. Вносът на посочените в параграф 1 продукти при прилагане на преференциалната митническа ставка, в допълнение към доказателството за произход съгласно приложение II („Относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество“) към споразумението, се извършва след представянето на сертификат за износ, издаден от компетентния орган на държавата - република от Централна Америка, от която се изнасят продуктите. След достигането на този критичен обем по отношение на държава от Централна Америка през съответната календарна година Комисията, в съответствие с процедурата по спешност, посочена в член 14, параграф 4, приема акт за изпълнение, с който може или да спре да прилага преференциалното мито по отношение на продуктите със съответния произход през същата година за срок, непревишаващ три месеца, който не може да продължи да тече след края на календарната година, или да прецени, че подобно спиране не е целесъобразно.
3. Когато решава дали да се прилагат мерки съгласно параграф 2, Комисията взема предвид въздействието на съответния внос върху състоянието на пазара на банани в Съюза. При проверката се отчитат фактори като въздействието на съответния внос върху равнището на цените в Съюза, развитието на внос от други източници и общата стабилност на пазара на Съюза.
4. В случай че Комисията реши да спре да прилага приложимото преференциално мито, тя прилага по-ниската от следните ставки: базовата митническа ставка или митническата ставка НОН, прилагана в момента на предприемане на действието.
5. В случай че Комисията предприеме посочените в параграфи 2 и 4 действия, тя незабавно започва консултации със засегнатата държава или държави, за да се направи анализ и оценка на ситуацията въз основа на наличните факти.
6. Прилагането на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, предвиден в настоящата глава, не засяга прилагането на каквито и да е мерки, определени в глава I. Мерките, взети съгласно разпоредбите на двете глави, не могат обаче да бъдат прилагани едновременно.
7. Мерките, посочени в параграфи 2 и 4, могат да се прилагат единствено през периода, приключващ на 31 декември 2019 г.
ГЛАВА III
ПРАВИЛА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 16
Правила за изпълнение
Приложимата разпоредба за целите на приемането на необходимите правила за изпълнение във връзка с прилагането на правилата, съдържащи се в допълнение 2А към приложение II („Относно определението за понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество“) и в допълнение 2 към приложение I („Премахване на митата“) към споразумението, е член 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от началната дата на прилагане на споразумението, предвидена в член 353 от последното. В Официален вестник на Европейския съюз се публикува известие, в което се посочва началната дата на прилагане на споразумението.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 15 януари 2013 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 20/2013 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 15 gennaio 2013
recante attuazione della clausola bilaterale di salvaguardia e del meccanismo di stabilizzazione per le banane previsti dall'accordo che istituisce un'associazione tra l'Unione europea e i suoi Stati membri, da una parte, e l'America centrale, dall'altra
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 207, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (1),
considerando quanto segue:
(1)
Il 23 aprile 2007 il Consiglio ha autorizzato la Commissione ad avviare negoziati con alcuni paesi dell'America centrale («America centrale») per un accordo che istituisce un'associazione tra l'Unione europea e i suoi Stati membri, da una parte, e l'America centrale, dall'altra («accordo»), a nome dell'Unione e dei suoi Stati membri.
(2)
Tali negoziati si sono conclusi e l'accordo è stato firmato il 29 giugno 2012, ha ricevuto il consenso del Parlamento europeo l'11 dicembre 2012 e deve applicarsi come previsto all'articolo 353 dell'accordo.
(3)
È necessario fissare le procedure più appropriate per garantire l'applicazione efficace di alcune disposizioni dell'accordo riguardanti la clausola bilaterale di salvaguardia e l'applicazione del meccanismo di stabilizzazione per le banane che è stato convenuto con l'America centrale.
(4)
È inoltre necessario adottare idonei meccanismi di salvaguardia al fine di evitare gravi pregiudizi al settore dell'Unione per la coltura delle banane che riveste grande importanza per i produttori agricoli di numerose regioni ultraperiferiche dell'Unione. La scarsa capacità di diversificazione di tali regioni, quale conseguenza delle loro caratteristiche naturali, rende particolarmente sensibile il settore della banane. È quindi indispensabile prevedere meccanismi efficaci nei confronti delle importazioni preferenziali provenienti dai paesi terzi interessati, al fine di assicurare il mantenimento dell'attività di produzione delle banane dell'Unione nelle migliori condizioni possibili, in quanto costituisce un settore d'occupazione fondamentale in talune zone, soprattutto nelle regioni ultraperiferiche.
(5)
È opportuno definire i termini «grave pregiudizio», «minaccia di grave pregiudizio» e «periodo transitorio» di cui agli articoli 104 e 105 dell'accordo.
(6)
Le misure di salvaguardia dovrebbero essere prese in considerazione solo se il prodotto in questione è importato nell'Unione in quantitativi così aumentati, in termini assoluti o rispetto alla produzione dell'Unione, e in condizioni tali da provocare, o minacciare di provocare, un grave pregiudizio ai produttori dell'Unione di prodotti simili o direttamente concorrenti, come stabilito dall'articolo 104 dell'accordo.
(7)
Dovrebbero essere disponibili disposizioni di salvaguardia specifiche nel caso in cui il prodotto in questione sia importato in quantitativi talmente aumentati e in condizioni tali da provocare, o minacciare di provocare, un grave deterioramento della situazione economica di una delle regioni ultraperiferiche di cui all'articolo 349 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE).
(8)
Le misure di salvaguardia dovrebbero assumere una delle forme di cui all'articolo 104, paragrafo 2, dell'accordo.
(9)
Il compito di dare seguito all'accordo e di effettuarne la revisione, di condurre inchieste, e se necessario, di imporre misure di salvaguardia, dovrebbe essere svolto nel modo più trasparente possibile.
(10)
La Commissione dovrebbe presentare una relazione annuale al Parlamento europeo e al Consiglio sull'attuazione dell'accordo e sull'applicazione delle misure di salvaguardia e del meccanismo di stabilizzazione per le banane.
(11)
Le sfide in America centrale in materia di diritti umani, sociali, lavorativi e ambientali in relazione ai prodotti provenienti da tale regione esigono uno stretto dialogo fra la Commissione e le organizzazioni della società civile dell'Unione.
(12)
È opportuno sottolineare l'importanza del rispetto delle norme internazionali del lavoro elaborate e controllate dall'Organizzazione internazionale del lavoro.
(13)
La Commissione dovrebbe controllare il rispetto da parte dell'America centrale delle norme sociali e ambientali di cui alla parte IV, titolo VIII, dell'accordo.
(14)
È opportuno definire disposizioni dettagliate in materia di avvio dei procedimenti. La Commissione dovrebbe ottenere dagli Stati membri le informazioni, comprendenti le prove disponibili, su ogni tendenza nelle importazioni che possa rendere necessaria l'applicazione di misure di salvaguardia.
(15)
L'affidabilità delle statistiche relative a tutte le importazioni dall'America centrale nell'Unione è quindi fondamentale per appurare se sono soddisfatte le condizioni per l'applicazione delle misure di salvaguardia.
(16)
In alcuni casi, un incremento delle importazioni concentrato in una o più regioni ultraperiferiche dell'Unione o in uno o più Stati membri può provocare o minacciare di provocare un grave deterioramento o un grave pregiudizio della loro situazione economica. Nel caso in cui si registri un aumento delle importazioni, concentrato in una o più regioni ultraperiferiche dell'Unione o in uno o più Stati membri, la Commissione dovrebbe essere in grado di introdurre misure di vigilanza preventiva.
(17)
Se emergono sufficienti elementi di prova prima facie sufficienti per giustificare l'avvio di un procedimento, la Commissione dovrebbe pubblicare un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea ai sensi dell'articolo 111, paragrafo 3, dell'accordo.
(18)
Dovrebbero essere previste disposizioni dettagliate sull'avvio di inchieste, sull'accesso alle informazioni raccolte e sulla relativa verifica da parte delle parti interessate, sulle audizioni delle parti interessate coinvolte, nonché sulla possibilità per tali parti di presentare le proprie osservazioni come previsto all'articolo 111, paragrafo 3, dell'accordo.
(19)
La Commissione dovrebbe notificare per iscritto all'America centrale l'avvio di un'inchiesta e comunicarne le conclusioni al comitato di associazione, come previsto all'articolo 116 dell'accordo.
(20)
È altresì necessario fissare, a norma dell'articolo 112 dell'accordo, i termini per l'avvio di un'inchiesta e per l'adozione di decisioni circa l'opportunità o meno di adottare misure di salvaguardia, in modo che tali decisioni siano prese rapidamente, al fine di aumentare la certezza del diritto per gli operatori economici interessati.
(21)
L'applicazione di tutte le misure di salvaguardia dovrebbe essere preceduta da un'inchiesta, salva la possibilità per la Commissione di adottare misure di salvaguardia provvisorie nelle circostanze critiche di cui all'articolo 106 dell'accordo.
(22)
Un attento monitoraggio dovrebbe facilitare la tempestiva assunzione di decisioni relative all'eventuale avvio di un'inchiesta o l'imposizione di misure. La Commissione dovrebbe pertanto monitorare regolarmente le importazioni di banane a decorrere dalla data di applicazione dell'accordo. Il monitoraggio dovrebbe essere esteso ad altri settori su richiesta debitamente motivata.
(23)
Dovrebbe esistere la possibilità di sospendere rapidamente, per un periodo massimo di tre mesi, i dazi doganali preferenziali qualora le importazioni superino un determinato volume limite annuale. La decisione di applicare o meno il meccanismo di stabilizzazione per le banane dovrebbe tenere conto della stabilità del mercato delle banane dell'Unione.
(24)
Le misure di salvaguardia dovrebbero essere applicate solo nei limiti e per il tempo necessari a prevenire un grave pregiudizio e ad agevolare l'adeguamento. È opportuno definire la durata massima delle misure di salvaguardia e fissare disposizioni specifiche per la proroga e il riesame di tali misure, secondo quanto stabilito dall'articolo 105 dell'accordo.
(25)
La Commissione dovrebbe avviare consultazioni con il paese dell'America centrale interessato dalle misure.
(26)
L'applicazione della clausola di salvaguardia bilaterale e del meccanismo di stabilizzazione per le banane previsti dall'accordo necessita di condizioni uniformi per l'adozione di misure di salvaguardia provvisorie e definitive, per l'imposizione di misure di vigilanza preventiva, per la conclusione di un'inchiesta senza l'applicazione di misure e per la sospensione temporanea del dazio doganale preferenziale, fissato nel quadro del meccanismo di stabilizzazione per le banane, convenuto con l'America centrale. Al fine di assicurare condizioni uniformi di esecuzione del presente regolamento, tali misure dovrebbero essere adottate dalla Commissione ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 febbraio 2011, che stabilisce le regole e i principi generali relativi alle modalità di controllo da parte degli Stati membri dell'esercizio delle competenze di esecuzione attribuite alla Commissione (2).
(27)
Per l'adozione di misure di vigilanza e di misure di salvaguardia provvisorie, dati gli effetti di dette misure e la loro logica sequenziale rispetto all'adozione di misure di salvaguardia definitive, si dovrebbe fare ricorso alla procedura di consultazione. Nel caso in cui un ritardo nell'imposizione delle misure di salvaguardia provvisorie provocasse un danno difficile da riparare la Commissione dovrebbe adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili.
(28)
Date la natura e la durata relativamente breve delle misure previste nel quadro del meccanismo di stabilizzazione per le banane e al fine di evitare un impatto negativo sulla situazione del mercato delle banane dell'Unione, la Commissione dovrebbe inoltre adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili per sospendere temporaneamente il dazio doganale preferenziale istituito in virtù del meccanismo di stabilizzazione per le banane o per stabilire che tale sospensione temporanea non è appropriata. In caso di applicazione di tali atti di esecuzione immediatamente applicabili, si dovrebbe fare ricorso alla procedura di consultazione.
(29)
La Commissione dovrebbe utilizzare in modo attento ed efficace il meccanismo di stabilizzazione per le banane al fine di evitare una minaccia di grave deterioramento un grave deterioramento per i produttori delle regioni ultraperiferiche dell'Unione. Dal 1o gennaio 2020 resta applicabile il meccanismo di salvaguardia bilaterale generale, che comprende le disposizioni speciali per le regioni ultraperiferiche.
(30)
Ai fini dell'adozione delle disposizioni di attuazione necessarie per l'applicazione delle norme di cui all'appendice 2A dell'allegato II (definizione della nozione di «prodotti originari» e metodi di cooperazione amministrativa) e all'appendice 2 dell'allegato I (soppressione dei dazi doganali) dell'accordo, è opportuno applicare l'articolo 247 bis del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (3).
(31)
Il presente regolamento dovrebbe applicarsi solo a prodotti originari dell'Unione o dell'America centrale,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO I
DISPOSIZIONI DI SALVAGUARDIA
Articolo 1
Definizioni
Ai sensi del presente regolamento si intende per:
a)
«prodotto», una merce originaria dell'Unione o di un paese dell'America centrale. Un prodotto oggetto di un'inchiesta può interessare una o più linee tariffarie o, a seconda di specifiche circostanze del mercato, un loro sottosegmento oppure una segmentazione di prodotto comunemente applicata nell'industria dell'Unione;
b)
«parti interessate», le parti interessate dalle importazioni del prodotto in questione;
c)
«industria dell'Unione», il complesso dei produttori dell'Unione di prodotti simili, o direttamente concorrenti, operanti nel territorio dell'Unione, i produttori dell'Unione la cui produzione complessiva di prodotti simili o direttamente concorrenti rappresenti una quota rilevante della produzione totale dell'Unione di tali prodotti o, qualora il prodotto simile o direttamente concorrente sia solo uno tra i vari prodotti dei produttori dell'Unione, le attività specifiche volte alla produzione del prodotto simile o direttamente concorrente;
d)
«grave pregiudizio», un deterioramento generale significativo;
e)
«minaccia di grave pregiudizio», l'evidente imminenza di un grave pregiudizio;
f)
«grave deterioramento», perturbazioni significative in un settore o un'industria dell'Unione;
g)
«minaccia di grave deterioramento», l'evidente imminenza di perturbazioni significative;
h)
«periodo transitorio», dieci anni a decorrere dalla data di applicazione dell'accordo per un prodotto la cui tabella di soppressione dei dazi per la parte UE, di cui all'allegato I (soppressione dei dazi doganali) dell'accordo («tabella di soppressione dei dazi») preveda un periodo per la soppressione dei dazi inferiore a dieci anni o il periodo di soppressione dei dazi, maggiorato di tre anni, per un prodotto la cui tabella di soppressione dei dazi preveda un periodo per la soppressione dei dazi di dieci o più anni;
i)
«paese dell'America centrale», il Costa Rica, El Salvador, il Guatemala, l'Honduras, il Nicaragua e Panama.
L'accertamento dell'esistenza della minaccia di un grave pregiudizio, ai sensi del primo comma, lettera e), si basa su fatti verificabili e non su una semplice asserzione, una congettura o una remota possibilità. Al fine di stabilire l'esistenza di una minaccia di grave pregiudizio si tiene conto, tra l'altro, di previsioni, stime e analisi effettuate sulla base dei fattori di cui all'articolo 5, paragrafo 5.
Articolo 2
Principi
1. Una misura di salvaguardia può essere imposta conformemente al presente regolamento se un prodotto originario di un paese dell'America centrale, per effetto della riduzione o della soppressione dei dazi doganali su tale prodotto, è importato nell'Unione in quantitativi così aumentati, in termini assoluti o rispetto alla produzione dell'Unione, e in condizioni tali da provocare, o minacciare di provocare, un grave pregiudizio all'industria dell'Unione.
2. Una misura di salvaguardia può assumere una delle forme seguenti:
a)
sospensione di una ulteriore riduzione dell'aliquota del dazio doganale sul prodotto interessato prevista dalla tabella di soppressione dei dazi;
b)
aumento dell'aliquota del dazio doganale sul prodotto interessato fino a un livello che non superi quello corrispondente alla più bassa delle seguenti aliquote:
-
l'aliquota del dazio doganale di nazione più favorita («NPF») applicata al prodotto interessato, in vigore al momento dell'adozione della misura; o
-
l'aliquota di NPF applicata al prodotto interessato dal giorno immediatamente precedente l'entrata in vigore dell'accordo.
3. Una misura di salvaguardia non si applica entro i limiti dei contingenti tariffari preferenziali esenti da dazio concessi ai sensi dell'accordo.
Articolo 3
Monitoraggio
1. La Commissione provvede a monitorare l'andamento delle statistiche sulle importazioni di banane da paesi dell'America centrale. A tal fine, essa coopera e procede a scambi periodici di dati con gli Stati membri e l'industria dell'Unione.
2. Su richiesta debitamente motivata da parte delle industrie interessate, la Commissione può prendere in considerazione l'estensione della portata del monitoraggio ad altri settori.
3. La Commissione presenta una relazione annuale di monitoraggio al Parlamento europeo e al Consiglio relativa alle statistiche aggiornate sulle importazioni di banane da paesi dell'America centrale e ai settori cui è stato esteso il monitoraggio.
4. La Commissione controlla il rispetto da parte dei paesi dell'America centrale delle norme sociali e ambientali stabilite nella parte IV, titolo VIII, dell'accordo.
Articolo 4
Avvio dei procedimenti
1. Un procedimento è avviato su domanda di uno Stato membro, di una persona giuridica o di un'associazione priva di personalità giuridica che agisce a nome dell'industria dell'Unione o su iniziativa della Commissione se quest'ultima ritiene che esistano sufficienti elementi di prova prima facie, accertati in base ai fattori di cui all'articolo 5, paragrafo 5, che giustifichino l'avvio di tale procedimento.
2. La domanda di avvio di un procedimento contiene elementi di prova indicanti che le condizioni per applicare la misura di salvaguardia, di cui all'articolo 2, paragrafo 1, sono soddisfatte. In generale, la domanda contiene inoltre le seguenti informazioni: il tasso e l'entità dell'incremento delle importazioni del prodotto in questione, in termini assoluti e relativi, la quota del mercato interno assorbita da tale incremento, le variazioni intervenute nei livelli di vendita, produzione, produttività, utilizzazione della capacità produttiva, perdite e profitti e occupazione.
3. Un procedimento può inoltre essere avviato qualora emerga un picco di importazioni concentrato in uno o più Stati membri, o regioni ultraperiferiche, purché esistano sufficienti elementi di prova prima facie che sono soddisfatte le condizioni per l'avvio conformemente all'articolo 5, paragrafo 5.
4. Uno Stato membro informa la Commissione se l'andamento delle importazioni da un paese dell'America centrale sembra rendere necessario il ricorso a misure di salvaguardia. Tali informazioni includono gli elementi di prova disponibili conformemente all'articolo 5, paragrafo 5.
5. La Commissione fornisce tali informazioni agli Stati membri qualora riceva una richiesta di avviare un procedimento o qualora consideri appropriato l'avvio di un procedimento di propria iniziativa a norma del paragrafo 1.
6. Se sussistono sufficienti elementi di prova prima facie conformemente all'articolo 5, paragrafo 5, per giustificare l'avvio di un procedimento, la Commissione avvia il procedimento e pubblica il relativo avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea. L'avvio avviene entro un mese dal ricevimento della richiesta o delle informazioni da parte della Commissione ai sensi del paragrafo 1.
7. L'avviso di cui al paragrafo 6:
a)
riassume le informazioni ricevute e richiede che ogni informazione pertinente sia comunicata alla Commissione;
b)
stabilisce il termine entro il quale le parti interessate possono rendere note le proprie osservazioni per iscritto e fornire informazioni, se tali osservazioni e informazioni devono essere prese in considerazione durante il procedimento;
c)
stabilisce il termine entro il quale le parti interessate possono chiedere di essere ascoltate dalla Commissione conformemente all'articolo 5, paragrafo 9.
Articolo 5
Inchieste
1. In seguito all'avvio del procedimento, la Commissione avvia l'inchiesta. Il periodo fissato al paragrafo 3 decorre a partire dalla data in cui la decisione di avviare l'inchiesta è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
2. La Commissione può chiedere agli Stati membri di fornire informazioni e gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie a dar seguito a tale richiesta. Se le informazioni presentano un interesse generale e non sono riservate ai sensi dell'articolo 12, esse sono aggiunte ai fascicoli non riservati secondo quanto previsto al paragrafo 8 del presente articolo.
3. Per quanto possibile, l'inchiesta è conclusa entro sei mesi dal suo avvio. Tale termine può essere prorogato di altri tre mesi in circostanze eccezionali, quali un numero insolitamente elevato di parti interessate o situazioni di mercato complesse. La Commissione notifica la proroga a tutte le parti interessate e ne illustra i motivi.
4. La Commissione raccoglie tutte le informazioni che ritiene necessarie per stabilire se sussistono le condizioni di cui all'articolo 2, paragrafo 1, e, ove opportuno, procede alla verifica di tali informazioni.
5. Nel corso dell'inchiesta la Commissione valuta tutti i fattori pertinenti di natura oggettiva e quantificabile che incidono sulla situazione dell'industria dell'Unione, esaminando in particolare il tasso e l'entità dell'incremento delle importazioni del prodotto in questione, in termini assoluti e relativi, la quota del mercato interno assorbita dall'aumento delle importazioni e le variazioni nei livelli di vendita, produzione, produttività, utilizzazione della capacità produttiva, perdite e profitti e occupazione. Tale lista non è esaustiva e anche altri fattori pertinenti possono essere presi in considerazione dalla Commissione per stabilire l'esistenza di un grave pregiudizio o la minaccia di un grave pregiudizio quali scorte, prezzi, rendimenti dei capitali investiti, flussi di liquidità e altri fattori che provocano, possono aver provocato un grave pregiudizio o minacciano di provocare un grave pregiudizio all'industria dell'Unione.
6. Le parti interessate che hanno presentato informazioni a norma dell'articolo 4, paragrafo 7, lettera b), e i rappresentanti del paese interessato dell'America centrale possono esaminare, su domanda scritta, tutte le informazioni messe a disposizione della Commissione nel quadro dell'inchiesta, eccetto i documenti interni preparati dalle autorità dell'Unione o degli Stati membri, purché tali informazioni siano pertinenti per la presentazione del loro caso, non siano riservate ai sensi dell'articolo 12 e siano usate dalla Commissione nell'ambito dell'inchiesta. Le parti interessate che hanno presentato informazioni possono comunicare alla Commissione le proprie osservazioni in merito alle suddette informazioni. La Commissione prende in considerazione tali osservazioni se esse sono suffragate da sufficienti elementi di prova prima facie.
7. La Commissione assicura che tutti i dati e le statistiche utilizzati ai fini dell'inchiesta siano disponibili, comprensibili, trasparenti e verificabili.
8. Non appena il quadro tecnico è posto in essere, la Commissione garantisce un accesso online protetto da password al fascicolo non riservato da essa gestito, attraverso il quale diffonde tutte le informazioni pertinenti e non riservate ai sensi dell'articolo 12. Alle parti interessate, agli Stati membri e al Parlamento europeo è garantito l'accesso a tale piattaforma online.
9. La Commissione sente le parti interessate, in particolare qualora ne abbiano fatto richiesta scritta entro il termine fissato nell'avviso pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea, dimostrando che i risultati dell'inchiesta potrebbero avere un'incidenza su di esse e che esistono motivi particolari per essere ascoltate.
La Commissione sente nuovamente le parti interessate se ne sussistono particolari motivi.
10. Qualora le informazioni non siano fornite nei termini stabiliti dalla Commissione o se lo svolgimento dell'inchiesta è gravemente ostacolato, la Commissione può formulare conclusioni basate sui fatti disponibili. Se scopre che una parte interessata o un terzo le hanno fornito informazioni false o ingannevoli, la Commissione non tiene conto di tali informazioni e può avvalersi dei fatti disponibili.
11. La Commissione notifica per iscritto al paese dell'America centrale interessato l'avvio di un'inchiesta.
Articolo 6
Misure di vigilanza preventiva
1. La Commissione può adottare misure di vigilanza preventiva relative alle importazioni da un paese dell'America centrale qualora:
a)
l'andamento delle importazioni di un prodotto è tale da poter condurre a una delle situazioni di cui agli articoli 2 e 4; o
b)
si registri un picco di importazioni di banane concentrato in uno o più Stati membri o in una o più regioni ultraperiferiche dell'Unione.
2. La Commissione adotta misure di vigilanza preventiva secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
3. Le misure di vigilanza preventiva hanno una durata limitata. Salvo disposizioni contrarie, la loro validità cessa alla fine del secondo semestre successivo a quello nel quale sono state introdotte.
Articolo 7
Imposizione di misure di salvaguardia provvisorie
1. Si applicano misure di salvaguardia provvisorie in circostanze critiche, in cui un ritardo causerebbe danni difficili da riparare, quando sulla base dei fattori di cui all'articolo 5, paragrafo 5, si è determinata in via preliminare l'esistenza di sufficienti elementi di prova prima facie che le importazioni di un prodotto originario di un paese dell'America centrale sono aumentate a seguito della riduzione o della soppressione un dazio doganale conformemente alla tabella di soppressione dei dazi, e che tali importazioni provocano o minacciano di provocare un grave pregiudizio all'industria dell'Unione.
La Commissione adotta misure di salvaguardia provvisorie secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 14, paragrafo 2. Per imperativi motivi di urgenza, incluso il caso di cui al paragrafo 2 del presente articolo, la Commissione adotta misure di salvaguardia provvisorie immediatamente applicabili secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 4.
2. Se uno Stato membro chiede l'intervento immediato della Commissione e se sono soddisfatte le condizioni di cui al paragrafo 1, la Commissione adotta una decisione entro cinque giorni lavorativi dal ricevimento della richiesta.
3. Le misure di salvaguardia provvisorie non si applicano per più di 200 giorni civili.
4. Qualora le misure di salvaguardia provvisorie fossero abrogate perché dall'inchiesta risulta che non sono soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 2, paragrafo 1, i dazi riscossi in applicazione di tali misure di salvaguardia provvisorie sono automaticamente rimborsati.
5. Le misure di salvaguardia provvisorie si applicano a tutti i prodotti immessi in libera pratica dalla data di entrata in vigore di tali misure. Tuttavia, tali misure non pregiudicano l'immissione in libera pratica dei prodotti già avviati verso l'Unione, qualora non sia possibile mutare la destinazione di detti prodotti.
Articolo 8
Chiusura delle inchieste e procedimenti senza adozione di misure
1. Se dalla constatazione definitiva dei fatti risulta che non sono soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 2, paragrafo 1, la Commissione adotta una decisione di chiusura dell'inchiesta e del procedimento secondo la procedura d'esame di cui all'articolo 14, paragrafo 3.
2. Tenendo in debito conto la protezione delle informazioni riservate ai sensi dell'articolo 12, la Commissione pubblica una relazione in cui illustra i risultati e le conclusioni motivate a cui è pervenuta in merito a tutte le questioni pertinenti di fatto e di diritto.
Articolo 9
Imposizione di misure di salvaguardia definitive
1. Se dalla constatazione definitiva dei fatti risulta che sono soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 2, paragrafo 1, la Commissione sottopone la questione all'esame del comitato di associazione conformemente all'articolo 116 dell'accordo. Se il comitato di associazione non ha formulato alcuna raccomandazione o se non si perviene a soluzioni soddisfacenti entro trenta giorni da tale rinvio, la Commissione può adottare una decisione che impone misure definitive di salvaguardia secondo la procedura d'esame di cui all'articolo 14, paragrafo 3.
2. Tenendo in debito conto la protezione delle informazioni riservate ai sensi dell'articolo 12, la Commissione pubblica una relazione contenente una sintesi dei dati di fatto e le considerazioni pertinenti alla decisione.
Articolo 10
Durata e riesame delle misure di salvaguardia
1. Una misura di salvaguardia resta in vigore solo per il tempo necessario a impedire o a porre rimedio al grave pregiudizio per l'industria dell'Unione e per agevolare l'adeguamento. Tale periodo non supera due anni, salvo non sia prorogato a norma del paragrafo 3.
2. Una misura di salvaguardia resta in vigore, in attesa dell'esito del riesame di cui al paragrafo 3, durante ogni periodo di proroga.
3. La durata iniziale di una misura di salvaguardia può essere eccezionalmente prorogata di due anni al massimo, purché la misura di salvaguardia continui a essere necessaria per impedire o porre rimedio a un grave pregiudizio per l'industria dell'Unione e purché esistano elementi di prova che l'adeguamento dell'industria dell'Unione è in corso.
4. Ogni proroga a norma del paragrafo 3 del presente articolo è preceduta da un'inchiesta, su domanda di uno Stato membro, di una persona giuridica o di un'associazione priva di personalità giuridica che agisce a nome dell'industria dell'Unione, o su iniziativa della Commissione se esistono sufficienti elementi di prova prima facie del fatto che sono soddisfatte le condizioni di cui al paragrafo 3 del presente articolo, sulla base dei fattori di cui all'articolo 5, paragrafo 5.
5. L'avvio di un'inchiesta è pubblicato conformemente all'articolo 4, paragrafi 6 e 7. L'inchiesta e tutte le decisioni relative a una proroga a norma del paragrafo 3 del presente articolo sono soggette agli articoli 5, 8 e 9.
6. La durata totale di una misura di salvaguardia non può superare i quattro anni, ivi incluse eventuali misure di salvaguardia provvisorie.
7. Una misura di salvaguardia non è applicata oltre la scadenza del periodo transitorio se non previo consenso del paese dell'America centrale interessato.
8. Nessuna misura di salvaguardia è applicata all'importazione di un prodotto già in precedenza assoggettato a una misura di tale tipo, salvo non sia trascorso un periodo di tempo pari alla metà del periodo di applicazione della misura di salvaguardia durante il periodo immediatamente precedente.
Articolo 11
Regioni ultraperiferiche dell'Unione
Se un prodotto originario di un paese dell'America centrale è importato in quantitativi così aumentati e in condizioni tali da provocare o da minacciare di provocare un grave deterioramento della situazione economica di una o più regioni ultraperiferiche dell'Unione di cui all'articolo 349 TFUE, può essere imposta una misura di salvaguardia conformemente al presente capo.
Articolo 12
Riservatezza
1. Le informazioni ricevute a norma del presente regolamento non possono essere usate che per lo scopo per il quale sono state richieste.
2. Nessuna informazione di carattere riservato e nessuna formazione fornita in via riservata e ricevuta a norma del presente regolamento è divulgata senza il consenso espresso della parte che ha fornito tale informazione.
3. Ogni richiesta di trattamento riservato indica i motivi per i quali l'informazione è riservata. Tuttavia, se chi ha fornito l'informazione richiede che essa non sia resa pubblica o divulgata, interamente o in forma di riassunto, e tale richiesta è ingiustificata, l'informazione in questione può non essere presa in considerazione.
4. Un'informazione è comunque considerata riservata se la sua divulgazione può avere conseguenze significativamente negative per il soggetto che l'ha fornita o per la fonte di tale informazione.
5. I paragrafi da 1 a 4 non impediscono alle autorità dell'Unione di fare riferimento a informazioni generali e, in particolare, ai motivi su cui si basano le decisioni adottate in forza del presente regolamento. Tali autorità, tuttavia, tengono conto del legittimo interesse delle persone fisiche e giuridiche alla non divulgazione dei loro segreti d'impresa.
Articolo 13
Relazione
1. La Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione annuale sull'applicazione, l'attuazione e il rispetto degli obblighi della parte IV dell'accordo e del presente regolamento.
2. La relazione comprende informazioni sull'applicazione delle misure provvisorie e definitive, delle misure di vigilanza preventiva e delle misure di vigilanza e di salvaguardia regionale nonché sulla chiusura delle inchieste e sui procedimenti senza adozione di misure.
3. La relazione comprende informazioni sulle attività dei vari organi responsabili del controllo dell'attuazione dell'accordo, anche con riguardo al rispetto degli obblighi di cui al titolo VIII della parte IV dell'accordo, e sulle attività con i gruppi consultivi della società civile.
4. La relazione presenta una sintesi delle statistiche e dell'evoluzione degli scambi commerciali con i paesi dell'America Centrale e comprende statistiche aggiornate sulle importazioni di banane dai paesi dell'America Centrale.
5. Il Parlamento europeo può, entro un mese dall'invio della relazione della Commissione, invitare quest'ultima a una riunione ad hoc della propria commissione competente per presentare e illustrare eventuali questioni connesse all'attuazione del presente regolamento.
6. La Commissione rende pubblica la relazione entro tre mesi dalla sua presentazione al Parlamento europeo e al Consiglio.
Articolo 14
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato istituito dall'articolo 4, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 260/2009 del Consiglio, del 26 febbraio 2009, relativo al regime comune applicabile alle importazioni (4) («comitato»). Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 5 del regolamento (UE) n. 182/2011.
4. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 8 del regolamento (UE) n. 182/2011 in combinato disposto con il suo articolo 4.
5. Il comitato può esaminare questioni relative all'applicazione del presente regolamento sollevate dalla Commissione o su richiesta di uno Stato membro. Gli Stati membri possono richiedere informazioni e scambiare opinioni in seno al comitato o direttamente con la Commissione.
CAPITOLO II
MECCANISMO DI STABILIZZAZIONE PER LE BANANE
Articolo 15
Meccanismo di stabilizzazione per le banane
1. Alle banane originarie dell'America centrale che rientrano nella rubrica 0803 00 19 della nomenclatura combinata (banane fresche, esclusa frutta del plantano) ed elencate alla categoria «ST» della tabella di soppressione dei dazi, si applica un meccanismo di stabilizzazione fino al 31 dicembre 2019.
2. Per importazioni di prodotti di cui al paragrafo 1 è fissato uno specifico volume limite annuale delle importazioni, indicato nella tabella all'allegato. L'importazione dei prodotti di cui al paragrafo 1 all'aliquota del dazio doganale preferenziale è subordinata, oltre che all'esibizione del certificato di origine di cui all'allegato II (definizione della nozione di «prodotti originari» e metodi della cooperazione amministrativa) dell'accordo, alla presentazione di un titolo d'esportazione emesso dalle autorità competenti della paese dell'America centrale da cui i prodotti sono esportati. Una volta raggiunto il volume limite per un paese dell'America centrale durante il corrispondente anno civile, la Commissione, secondo la procedura d'urgenza di cui all'articolo 14, paragrafo 4, adotta un atto di esecuzione mediante il quale può sospendere temporaneamente il dazio doganale preferenziale, applicato ai prodotti di origine corrispondente durante lo stesso anno per un periodo di tempo che non è superiore a tre mesi e non si estende al di là della fine dell'anno civile o decidere che tale sospensione non è appropriata.
3. Nel decidere se debbano essere applicate delle misure a norma del paragrafo 2, la Commissione tiene in considerazione l'impatto delle importazioni in questione sulla situazione del mercato delle banane dell'Unione. Tale esame comprende fattori quali: l'effetto delle importazioni in questione sul livello dei prezzi dell'Unione, lo sviluppo delle importazioni da altre fonti, la stabilità complessiva del mercato dell'Unione.
4. Se la Commissione decide di sospendere il dazio doganale preferenziale applicabile, essa applica l'aliquota più bassa tra quella di base del dazio doganale e quella NPF in vigore nel momento in cui è presa tale decisione.
5. Se la Commissione applica le decisioni di cui ai paragrafi 2 e 4, essa avvia immediatamente consultazioni con il paese o i paesi dell'America centrale interessati per analizzare e valutare la situazione sulla base dei dati di fatto disponibili.
6. L'applicazione del meccanismo di stabilizzazione per le banane di cui al presente capo non pregiudica l'applicazione delle misure definite al capo I. Tuttavia, le misure adottate a norma delle disposizioni di entrambi i capi non si applicano contemporaneamente.
7. Le misure di cui ai paragrafi 2 e 4 sono applicabili solo durante il periodo che termina il 31 dicembre 2019.
CAPITOLO III
NORME DI ATTUAZIONE
Articolo 16
Norme di attuazione
La disposizione applicabile ai fini dell'adozione delle norme di attuazione necessarie per l'applicazione delle norme contenute nell'appendice 2A dell'allegato II (definizione della nozione di «prodotti originari» e metodi di cooperazione amministrativa) e nell'appendice 2 dell'allegato I (soppressione dei dazi doganali) dell'accordo è l'articolo 247 bis del regolamento (CEE) n. 2913/92.
CAPITOLO IV
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 17
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dalla data di applicazione dell'accordo prevista all'articolo 353 del medesimo. Un avviso in cui è specificata la data di applicazione dell'accordo è pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, il 15 gennaio 2013