РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 139/2013 НА КОМИСИЯТА
от 7 януари 2013 година
за определяне на ветеринарно-санитарните условия за внос на някои птици в Съюза и на карантинните условия за този внос
(кодифициран текст)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския Съюз,
като взе предвид Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. за определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни, и за изменение на директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО (1), и по-специално член 10, параграф 3, втора алинея и член 10, параграф 4, втора алинея, буква б) от нея,
като взе предвид Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (2), и по-специално член 17, параграф 2, буква б) и член 17, параграф 3, както и член 18, параграф 1, първо и четвърто тире,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 318/2007 на Комисията от 23 март 2007 г. за определяне на ветеринарно-санитарните условия за внос на някои птици в Общността и на съответните карантинни срокове (3) е бил неколкократно и съществено изменян (4). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
В резултат на появата на огнища на азиатския вирус на високопатогенна инфлуенца по птиците в Югоизточна Азия през 2004 г. Комисията прие няколко решения за забрана, между които и за вноса на птици, различни от домашни, от засегнатите трети страни.
(3)
С цел да състави списък на опасностите, свързани с вноса на птици, отглеждани на закрито, на 13 април 2005 г. Комисията поиска от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да представи научно становище относно рисковете, свързани с вноса от трети страни на птици, уловени от дивата природа, и птици, отгледани на закрито.
(4)
В резултат на това искане, на срещата си на 26 и 27 октомври 2006 г. групата на ЕОБХ по здравето на животните и хуманното отношение към тях прие научно становище относно опасностите за здравето и хуманното отношение към животните, свързани с вноса в Съюзa на диви птици, различни от домашни. Научното становище набелязва приложими средства и възможности, които могат да намалят установените опасности за здравето на животните, свързани с вноса на птици, различни от домашни.
(5)
Една от препоръките, изложени в научното становище на ЕОБХ, е свързана с контрола, осъществяван в третите страни, изнасящи за Съюза птици, различни от домашни. Подобренията на етапа на износа би следвало да имат най-голямо значение за намаляване на вероятността в Съюза да влязат заразени птици. Поради тази причина в настоящия регламент условията за внос следва да бъдат формулирани по такъв начин, че да бъде разрешен само вносът от трети страни, които имат разрешение за внос в Съюза на такива птици.
(6)
Друга препоръка на ЕОБХ е свързана с вноса на птици, уловени от дивата природа. Научното становище идентифицира риска, свързан с тези птици, които могат да бъдат заразени чрез латерално разпространяване на болестта от други заразени диви птици и от заразената среда, както и чрез разпространяване на болестта от заразен птичарник. Като се има предвид ролята на дивите прелетни птици в разпространението на инфлуенцата по птиците от Азия към Европа през 2005 г. и 2006 г., е уместно вносът на птици, различни от домашни, да се ограничи само до птици, отгледани на закрито.
(7)
Невинаги е възможно да се направи сигурно разграничение между птиците, уловени от дивата природа, и тези, отгледани на закрито. И към двата типа могат да се приложат методи на маркиране, без да е възможно да се установи разликата. Поради това е уместно вносът на птици, различни от домашни, да се ограничи до предприятия за разплод, притежаващи одобрение за износ, издадено от компетентните органи на съответните трети страни на износ, както и да се установят определени минимални условия за издаването на такова одобрение.
(8)
Внесените птици следва да се транспортират директно до одобрено карантинно депо или център в държава-членка, където следва да останат до изключване на вероятността от заразяване с вирус на инфлуенца по птиците или нюкасълска болест.
(9)
В случай на съмнение за инфлуенца по птиците или нюкасълска болест в одобрено карантинно депо или в отделение на одобрен карантинен център, целесъобразно е преди да се предприеме умъртвяване и унищожаване на птиците в засегнатите места да се изчака, докато съмнението не бъде потвърдено, за да се изключи всяка друга причина за симптоми за заболяване.
(10)
За да се вземе предвид опитът, натрупан в борбата с инфлуенцата по птиците, бе приета Директива 2005/94/ЕО на Съвета от 20 декември 2005 г. относно мерки на Общността за борба с инфлуенцата по птиците и за отмяна на Директива 92/40/ЕИО (5). На основание посочената директива бе прието Решение 2006/437/ЕО на Комисията от 4 август 2006 г. за одобряване на Наръчник за диагностика на инфлуенца по птиците, предвиден в Директива 2005/94/ЕО на Съвета (6) (наръчник по диагностика), определящ на съюзно равнище процедурите за диагностициране, методите за вземане на проби и критериите за оценка на резултатите от лабораторните изследвания с цел потвърждаване на появата на инфлуенца по птиците. Посоченото решение следва да бъде взето предвид по отношение на режимите на изследване за инфлуенца по птиците в одобрените карантинни депа и центрове.
(11)
Уместно е да се определят по-нататъшни процедури за внос, свързани с преноса от граничния контролен пункт до одобреното карантинно депо или център след влизането в Съюза, за да се гарантира, че внесените птици ще пристигнат в определеното карантинно депо или център в рамките на разумен период от време.
(12)
Одобрените карантинни депа или центрове, списъкът на които трябва да се публикува от държавите-членки, следва да отговарят на определени минимални условия.
(13)
Някои видове внос на птици са обхванати от други законодателни актове на Съюза, поради което те следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(14)
Рискът за здравето на животните, който могат да представляват състезателните гълъби, донесени в Съюза с цел да бъдат пуснати отново, за да могат да се върнат в обичайното си местообитание, е такъв, че те следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(15)
Освен това в някои трети страни съществуват ветеринарно-санитарни условия, които са еднакви с тези, предвидени в законодателството на Съюза. Поради това вносът на птици от такива страни следва да бъде изключен от приложното поле на настоящия регламент.
(16)
Следва да се обмислят и някои дерогации по отношение на птиците, за които е установено, че са заразени с нископатогенна инфлуенца по птиците и нюкасълска болест в одобреното карантинно депо или център, в случаите, в които появата на болестта не представлява опасност за здравето на животните в Съюза.
(17)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя ветеринарно-санитарните условия за внос в Съюза на някои птици от трети страни и части от същите, посочени в приложение I, както и карантинните условия за такъв внос.
Член 2
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага за животни от вида птици.
Настоящият регламент не се прилага за:
а)
домашни птици;
б)
птици, внасяни за програми за съхраняване на природата, одобрени от компетентните органи в държавата-членка по местоназначение;
в)
домашните любимци, посочени в член 1, трета алинея от Директива 92/65/ЕИО, придружаващи собственика си;
г)
птици, предназначени за зоологически градини, циркове, увеселителни паркове или опити;
д)
птици, предназначени за органи, институти или центрове, одобрени в съответствие с член 13 от Директива 92/65/ЕИО;
е)
състезателни гълъби, доведени на територията на Съюза от съседна трета страна, където е обичайното им местообитание, с цел да бъдат пуснати незабавно с очакването, че ще отлетят обратно към съответната трета страна;
ж)
птици, внесени от Андора, Лихтенщайн, Монако, Норвегия, Сан Марино, Швейцария и Ватикана.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от Директива 2005/94/ЕО с изключение на определението за домашни птици в член 2, точка 4 от посочената директива. За целите на настоящия регламент „домашни птици“ означава кокошки, пуйки, токачки, патици, гъски, пъдпъдъци, гълъби, фазани, яребици и щраусоподобни (Ratitae), отглеждани или държани на закрито за разплод, производство на месо или яйца за консумация, или за попълване на запасите от дивеч.
Прилагат се и следните определения:
а)
„птици“ означава животни от вида птици, различни от тези, посочени в член 2, втора алинея;
б)
„одобрено предприятие за разплод“ означава:
i)
място, използвано изключително за разплод на птици; и
ii)
място, което е проверено и одобрено от компетентния орган на третата държава износителка в съответствие с условията, предвидени в член 4 и приложение II;
в)
„птици, отглеждани на закрито“ означава птици, които не са уловени от дивата природа, а са родени и отгледани на закрито от родители, чифтосани, или чиито гамети са предадени по друг начин в условия на плен;
г)
„безшевно затворен пръстен“ означава пръстен или лента във формата на непрекъснат кръг, без нарушавания или връзки и без никакви направени прекъсвания, с такава големина, че да не може да бъде свален, след като кракът на птицата е израснал до максималния си размер, поставен на крака в първите дни от живота на птицата и произведен за целта на търговски принцип;
д)
„одобрено карантинно депо“ означава място, различно от карантинните центрове:
i)
в което се осъществява карантина на внесените птици;
ii)
което е проверено и одобрено от компетентните органи като съответстващо на минималните условия, предвидени в член 6 и приложение IV;
е)
„одобрен карантинен център“ означава място:
i)
в което се осъществява карантина на внесените птици;
ii)
съдържа няколко отделения, разделени оперативно и физически едно от друго, като всяко отделение съдържа птици само от една пратка, с едно и също здравословно състояние и поради това съставлява една епидемиологична единица;
iii)
което е проверено и одобрено от компетентните органи като съответстващо на минималните условия, предвидени в член 6 и приложение IV;
ж)
„индикаторна група птици“ означава домашни птици, използвани като диагностично помагало по време на карантина;
з)
„наръчник за диагностика“ означава Наръчника за диагностика на инфлуенцата по птиците, установен в приложението към Решение 2006/437/ЕО.
Член 4
Одобрено предприятие за разплод
Одобрените предприятия за разплод отговарят на следните условия:
а)
предприятието за разплод трябва да е одобрено от компетентния орган в съответствие с условията, определени в приложение II, и да е получило съответен номер на одобрение;
б)
номерът на одобрението трябва да бъде съобщен на Комисията от компетентния орган;
в)
името и номерът на одобрението на предприятието за разплод трябва да са включени в списъка на предприятията за разплод, съставен от Комисията;
г)
компетентният орган отнема незабавно или прекратява одобрението на предприятието за разплод, ако то престане да отговаря на условията, определени в приложение II, и уведомява незабавно Комисията за това.
Член 5
Условия за внос
Вносът на птици е разрешен само ако птиците отговарят на следните условия:
а)
птиците са отгледани на закрито;
б)
птиците произхождат от третите страни или частите от тях, посочени в приложение I;
в)
птиците идват от одобрени предприятия за разплод, които отговарят на условията, определени в член 4;
г)
птиците са били подложени на лабораторно изследване за наличие на вируси от 7 до 14 дни преди изпращането им с отрицателен резултат за всички вируси на инфлуенца по птиците и нюкасълска болест;
д)
птиците не са били ваксинирани срещу инфлуенца по птиците;
е)
птиците са придружени от ветеринарен здравен сертификат, съответстващ на образеца, установен в приложение III („ветеринарен здравен сертификат“);
ж)
птиците са идентифицирани с индивидуален идентификационен номер посредством уникален маркиран безшевно затворен пръстен или микрочип в съответствие с член 66, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 865/2006 на Комисията (7);
з)
индивидуалният идентификационен номер на пръстена или микрочипа, предвиден в буква ж), трябва да съдържа поне следното:
-
кода по ISO на третата страна износителка, извършила идентификацията;
-
уникален сериен номер;
и)
индивидуалният идентификационен номер, предвиден в буква ж), трябва да е вписан във ветеринарния здравен сертификат;
й)
птиците се транспортират в нови контейнери с външно индивидуално обозначение, чийто идентификационен номер трябва да съответства на идентификационния номер, посочен във ветеринарния здравен сертификат.
Член 6
Одобрени карантинни депа и центрове
Одобрените карантинни депа и центрове отговарят на минималните условия, определени в приложение IV.
Всяка държава-членка съставя и актуализира списък на одобрените карантинни депа и центрове и на техните номера на одобрение и го предоставя на Комисията, останалите държави-членки и на обществеността.
Член 7
Директно транспортиране на птици до одобрените карантинни депа или центрове
Птиците се транспортират директно от граничния контролен пункт до одобреното карантинно депо или център в клетки или кафези.
Общото време на пътуване от граничния пункт до карантинното депо или център обичайно не надвишава девет часа.
Когато за пътуването се използват превозни средства, те трябва да са запечатани от компетентните органи с печат, неподлежащ на фалшифициране.
Член 8
Атестация
Вносителите или техните представители представят писмена атестация, удостоверяваща, че птиците ще бъдат приети за карантина; атестацията е съставена на официалния език на държавата-членка, в която се влиза, и е подписана от лицето, отговарящо за карантинното депо или карантинния център.
Атестацията трябва да:
а)
посочва ясно името, адреса и номера на одобрението на карантинното депо или центъра;
б)
пристигне в граничния контролен пункт по пощата или по факс преди времето на пристигане на пратката при пункта или да бъде представена от вносителя или неговия представител, преди птиците да бъдат освободени от граничния контролен пункт.
Член 9
Транзит на птици в Съюза
В случаите, когато птиците се въвеждат в Съюза през държава-членка, различна от държавата по местоназначение, трябва да бъдат взети всички мерки, за да се гарантира, че пратката ще достигне до държавата-членка по местоназначение.
Член 10
Проследяване на транспортирането на птици
1. В случаите, за които законодателството на Съюза предвижда проследяване на птиците от граничния контролен пункт до одобреното карантинно депо или център на местоназначение, се предвижда следният обмен на информация:
а)
официално упълномощеният ветеринарен лекар, отговарящ за граничния контролен пункт, уведомява чрез мрежата Traces компетентния орган, отговарящ за одобреното карантинно депо или център на местоназначението на пратката, относно мястото на произход и местоназначението на птиците;
б)
в срок от един работен ден от датата на пристигане на пратката в одобреното карантинно депо или център лицето, отговарящо за това карантинно депо или център по местоназначение, уведомява чрез електронна поща или по факс официално упълномощения ветеринарен лекар, отговарящ за одобреното карантинно депо или център по местоназначение, че пратката е пристигнала на местоназначението си;
в)
в срок от три работни дни от датата на пристигане на пратката в одобреното карантинно депо или център официално упълномощеният ветеринарен лекар, отговарящ за това карантинно депо или център по местоназначение на пратката, уведомява чрез мрежата Traces официално упълномощения ветеринарен лекар, отговарящ за граничния контролен пункт, известил първоначално за пристигането на пратката, че пратката е пристигнала на местоназначението си.
2. Ако компетентният орган, отговарящ за граничния контролен пункт, получи потвърждение, че птиците, за които е декларирано, че са насочени към одобрено карантинно депо или център, не са пристигнали на местоназначението си до три работни дни от очакваната дата на пристигане на пратката в карантинното депо или център, компетентният орган предприема подходящи мерки по отношение на лицето, отговарящо за пратката.
Член 11
Карантинни разпоредби
1. Птиците трябва да се поставят под карантина за най-малко 30 дни в одобрено карантинно депо или център („карантина“).
2. Най-малко при започването и изтичането на карантината за всяка пратка официално упълномощеният ветеринарен лекар проверява условията на карантината, включително докладите за смъртността, и провежда клинична проверка на птиците в одобреното карантинно депо или във всяко отделение на одобрения карантинен център.
Официално упълномощеният ветеринарен лекар може да извършва по-чести проверки, ако развитието на болестта налага това.
Член 12
Преглед, вземане на проби и изследвания, извършвани за всяка пратка по време на карантината
1. След пристигането на птиците, които са в карантина, трябва да се изпълнят процедурите за преглед, вземане на проби и изследвания за инфлуенца по птиците и нюкасълска болест, определени в приложение V.
2. Когато се използва индикаторна група птици, индикаторната група птици в одобреното карантинно депо или във всяко отделение на одобрения карантинен център трябва да включва най-малко 10 птици.
3. Птиците от индикаторната група, използвани за преглед, вземане на проби и изследвания, трябва да:
а)
са на възраст най-малко три седмици и да се използват само веднъж за тези цели;
б)
имат маркировъчен пръстен на крака за целите на идентификацията или да бъдат идентифицирани с друг неотстраним идентификационен знак;
в)
са неваксинирани и серонегативни за инфлуенца по птиците и нюкасълска болест за период от 14 дни преди началната дата на карантината;
г)
бъдат поставени в одобреното карантинно депо или в отделение на одобрения карантинен център преди пристигането на птиците в общото пространство, и възможно най-близо до птиците по такъв начин, че да се осигури близък контакт между индикаторната група и екскрементите на птиците, поставени под карантина.
Член 13
Действия в случай на съмнение за болест в одобрено карантинно депо или център
1. Ако през карантинния период в одобрено карантинно депо възникне съмнение, че една или повече птици и/или птици от индикаторната група са заразени с инфлуенца по птиците или нюкасълска болест, се предприемат следните мерки:
а)
компетентният орган поставя одобреното карантинно депо под официален надзор;
б)
от птиците под съмнение и от птиците от индикаторната група се вземат проби за вирусологичното изследване, предвидено в точка 2 от приложение V, и те се изследват по съответния начин;
в)
птици не постъпват във и не напускат одобреното карантинно депо, докато съмнението не бъде отхвърлено.
2. Ако съмнението за инфлуенца по птиците или нюкасълска болест в засегнатото одобрено карантинно депо, посочено в параграф 1, се потвърди, се предприемат следните мерки:
а)
всички птици и птиците от индикаторната група в одобреното карантинно депо се умъртвяват и унищожават;
б)
одобреното карантинно депо се почиства и дезинфекцира;
в)
птици не постъпват в одобреното карантинно депо до 21 дни след последното почистване и дезинфекциране.
3. Ако през карантинния период в одобрения карантинен център възникне съмнение, че една или повече птици и/или птици от индикаторната група в отделение на карантинния център са заразени с инфлуенца по птиците или нюкасълска болест, се предприемат следните мерки:
а)
компетентният орган поставя одобрения карантинен център под официален надзор;
б)
от птиците под съмнение и от птиците от индикаторната група се вземат проби за вирусологичното изследване, предвидено в точка 2 от приложение V, и се изследват по съответния начин;
в)
птици не постъпват във и не напускат одобрения карантинен център, докато съмнението не бъде отхвърлено.
4. Ако съмнението за инфлуенца по птиците или нюкасълска болест в засегнатото отделение на одобрения карантинен център, посочено в параграф 3, се потвърди, се предприемат следните мерки:
а)
всички птици и птиците от индикаторната група в засегнатото отделение на одобрения карантинен център се умъртвяват и унищожават;
б)
засегнатото отделение се почиства и дезинфекцира;
в)
вземат се следните проби:
i)
там, където се използва индикаторна група птици: от индикаторните групи в другите карантинни отделения трябва да се вземат проби за серологичното изследване, предвидено в приложение V, но не по-рано от 21 дни след последното почистване и дезинфекциране на засегнатото отделение; или
ii)
там, където не е използвана индикаторна група птици: в срок от 7 до 15 дни след последното почистване и дезинфекциране от птиците от другите карантинни отделения трябва да се вземат проби за вирусологичното изследване, предвидено в точка 2 от приложение V;
г)
птиците не напускат одобрения карантинен център, докато не бъде потвърдено, че резултатите от пробите, предвидени в буква в), са отрицателни.
5. Държавите-членки уведомяват Комисията за всички мерки, предприети съгласно настоящия член.
Член 14
Дерогации във връзка с положителни резултати за нископатогенна инфлуенца по птиците или нюкасълска болест, установени в одобрено карантинно депо или център
1. Когато по време на карантината за една или повече птици и/или индикаторна група птици се установи, че са заразени с нископатогенна инфлуенца по птиците (НПИП) или нюкасълска болест, компетентният орган може, на базата на оценка на риска, да предостави дерогации от мерките, предвидени в член 13, параграф 2, буква а) и параграф 4, буква а), ако тези дерогации не застрашават контрола над болестта („дерогация“).
Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията за всички такива дерогации.
2. Ако при проверка, извършена от официално упълномощения ветеринарен лекар на одобрено карантинно депо или център, получили дерогация, се установи зараза на една или повече птици и/или индикаторна група птици с НПИП или нюкасълска болест, се прилагат мерките, предвидени в параграфи 3-7.
Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията за всички такива мерки.
3. В случай на положителен резултат за НПИП, вместо стандартните проби, предвидени в наръчника за диагностика, трябва да се вземат следните проби за лабораторен анализ 21 дни след датата на последния положителен резултат за НПИП, констатиран в одобреното карантинно депо или от всяко отделение в одобрения карантинен център, и след това на интервали от 21 дни:
а)
проби от всички мъртви птици от индикаторната група или други птици, които са били на мястото към момента на вземането на пробите;
б)
трахиален/орофарингален материал и клоакални натривки от най-малко 60 птици или от всички птици в случаите, когато в одобреното карантинно депо или отделението на одобрения карантинен център има по-малко от 60 птици; или ако птиците са дребни, екзотични и не са свикнали да бъдат държани от хора, както и когато обработката им представлява опасност за манипулаторите, се вземат проби от пресните изпражнения; вземането на проби и лабораторните изследвания на тези натривки трябва да продължи, докато се получат два последователни отрицателни лабораторни резултата през интервал от най-малко 21 дни.
Независимо от това, на базата на резултата от оценката на риска, компетентният орган може да разреши дерогация от предвидения в настоящия параграф обем на пробата.
4. В случай на положителен резултат за нюкасълска болест компетентният орган може да разреши дерогация само при условие че в 30-те дни след смъртта или клиничното възстановяване на последния случай на болестта пробите в съответствие с приложение V, точки 1 и 2, без оглед на посочения там референтен срок, са дали отрицателен резултат.
5. Птиците не трябва да се освобождават от карантина, поне докато не изтече срокът за лабораторните изследвания, предвиден в параграф 3.
6. Одобреното карантинно депо или съответното отделение на одобрения карантинен център се почистват и дезинфекцират след опразването им. Всички материали или отпадъци, за които съществува вероятност да са заразени, както и всички натрупани отпадъци през периода на лабораторните проби, предвиден в параграф 3, се отстраняват по начин, гарантиращ неразпространение на патогена, и се унищожават по начин, гарантиращ унищожаване на съществуващия вирус на НПИП или нюкасълска болест.
7. В одобреното карантинно депо или център не се внасят нови популации 21 дни след датата на приключване на последното почистване и дезинфекциране, предвидени в параграф 6.
Член 15
Действия в случай на съмнение за Chlamydiosis
Ако по време на карантината в одобрено карантинно депо или център възникне съмнение или се потвърди, че папагалоподобни са заразени с Chlamydophila psittaci, всички птици от пратката се третират по метод, одобрен от компетентния орган, и срокът на карантината се продължава с най-малко два месеца след датата на последния регистриран случай.
Член 16
Освобождаване от карантината
Птиците се освобождават от карантината в одобрено карантинно депо или център само с писменото разрешение на официално упълномощен ветеринарен лекар.
Член 17
Изисквания за уведомяване и докладване
1. Държавите-членки съобщават на Комисията в срок от 24 часа за всички случаи на инфлуенца по птиците или нюкасълска болест, констатирани в одобрено карантинно депо или център.
2. Държавите-членки предоставят ежегодно на Комисията следната информация:
а)
броя на птиците, внесени през одобрени карантинни депа или центрове по породи и по одобрени предприятия за разплод на произход;
б)
информация относно смъртността на внесените птици, взета от процедурата за здравно ветеринарно сертифициране в страната на произход до изтичане на карантинния срок;
в)
броя на случаите с положителни резултати за инфлуенца по птиците, нюкасълска болест и Chlamydophila psittaci в одобрените карантинни депа или центрове.
Член 18
Разходи, свързани с карантината
Всички разходи по карантината, възникнали от прилагането на настоящия регламент, са за сметка на вносителя.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕО) № 318/2007 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VII.
Член 20
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 януари 2013 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 139/2013 DELLA COMMISSIONE
del 7 gennaio 2013
che stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nell’Unione di determinati volatili e le relative condizioni di quarantena
(codificazione)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 91/496/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1991, che fissa i principi relativi all’organizzazione dei controlli veterinari per gli animali che provengono dai paesi terzi e che sono introdotti nella Comunità e che modifica le direttive 89/662/CEE, 90/425/CEE e 90/675/CEE (1), in particolare l’articolo 10, paragrafo 3, secondo comma, e l’articolo 10, paragrafo 4, secondo comma, lettera b),
vista la direttiva 92/65/CEE del Consiglio, del 13 luglio 1992, che stabilisce norme sanitarie per gli scambi e le importazioni nella Comunità di animali, sperma, ovuli e embrioni non soggetti, per quanto riguarda le condizioni di polizia sanitaria, alle normative comunitarie specifiche di cui all’allegato A, sezione I, della direttiva 90/425/CEE (2), in particolare l’articolo 17, paragrafo 2, lettera b), l’articolo 17, paragrafo 3, e l’articolo 18, paragrafo 1, primo e quarto trattino,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 318/2007 della Commissione, del 23 marzo 2007, che stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nella Comunità di determinati volatili e le relative condizioni di quarantena (3), è stato modificato in modo sostanziale e a più riprese (4). A fini di razionalità e chiarezza occorre provvedere alla codificazione di tale regolamento.
(2)
A seguito dei focolai della variante asiatica dell’influenza aviaria ad alta patogenicità registrati nel 2004 nel Sud-Est asiatico, la Commissione ha adottato una serie di decisioni che hanno imposto il divieto di importazione, tra gli altri prodotti, di volatili diversi dal pollame provenienti dai paesi terzi interessati.
(3)
Il 13 aprile 2005 la Commissione ha chiesto all’Autorità europea per la sicurezza alimentare (EFSA) un parere scientifico sui rischi rappresentati dalle importazioni da paesi terzi di volatili catturati in natura e di volatili allevati in cattività, in modo da stilare un elenco dei rischi posti dalle importazioni dei volatili in cattività.
(4)
A seguito di tale richiesta il gruppo di esperti scientifici sulla salute e sul benessere degli animali dell’EFSA ha adottato, nella seduta del 26 e 27 ottobre 2006, un parere scientifico in merito ai rischi per la salute e il benessere degli animali connessi all’importazione nell’Unione di volatili selvatici diversi dal pollame. Il parere scientifico individua gli strumenti e le alternative possibili in grado di ridurre gli eventuali rischi riconosciuti per la salute degli animali, collegati all’importazione di volatili diversi dal pollame.
(5)
Una delle raccomandazioni contenute nel parere scientifico dell’EFSA riguarda i controlli effettuati nei paesi terzi che esportano nell’Unione volatili diversi dal pollame. I maggiori effetti in termini di riduzione della probabilità che volatili infetti siano presentati alla frontiera dell’Unione dovrebbero derivare da miglioramenti nel luogo di esportazione. Per questo motivo è opportuno stabilire mediante il presente regolamento condizioni di importazione tali da consentire unicamente le importazioni provenienti dai paesi terzi dai quali sono autorizzate le importazioni verso l’Unione.
(6)
Un’altra raccomandazione dell’EFSA riguarda le importazioni di volatili catturati in natura. Il parere scientifico individua il rischio causato da quei volatili che possono risultare infetti a causa di una trasmissione laterale da altri volatili selvatici infetti e dall’ambiente contaminato e a causa della propagazione dal pollame infetto. Tenuto conto del ruolo svolto dagli uccelli migratori selvatici nella diffusione dell’influenza aviaria dall’Asia all’Europa nel 2005 e nel 2006, è opportuno limitare le importazioni ai soli volatili, diversi dal pollame, allevati in cattività.
(7)
Raramente è possibile distinguere con certezza tra i volatili catturati in natura e i volatili allevati in cattività. Ad entrambi i tipi di volatili possono essere applicati metodi di marcatura senza che sia possibile distinguere tra essi. È quindi opportuno limitare le importazioni di volatili diversi dal pollame agli stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti dall’autorità competente del paese terzo di esportazione e stabilire alcune condizioni minime per tale riconoscimento.
(8)
I volatili importati vanno trasportati direttamente a un impianto o stazione di quarantena riconosciuti in uno Stato membro, in cui vanno trattenuti fino a quando non si possa escludere l’infezione da virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle.
(9)
Nel caso si sospetti la presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle in un impianto di quarantena riconosciuto o in un’unità di una stazione di quarantena riconosciuta, prima di avviare l’abbattimento e la distruzione dei volatili nei locali infetti, conviene aspettare la conferma della presenza della malattia onde escludere qualsivoglia altra causa della sintomatologia.
(10)
La direttiva 2005/94/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2005, relativa a misure comunitarie di lotta contro l’influenza aviaria e che abroga la direttiva 92/40/CEE (5), è stata adottata in modo da tener conto dell’esperienza acquisita nella lotta contro l’influenza aviaria. Sulla base di tale direttiva è stata adottata la decisione 2006/437/CE della Commissione, del 4 agosto 2006, che approva un manuale diagnostico per l’influenza aviaria secondo quanto previsto dalla direttiva 2005/94/CE del Consiglio (6) (di seguito «il manuale diagnostico»); essa stabilisce a livello dell’Unione procedure diagnostiche, metodi di campionamento e criteri di valutazione dei risultati degli esami di laboratorio che consentano la conferma di un focolaio di influenza aviaria. Per quanto riguarda la disciplina dei controlli per l’influenza aviaria negli impianti e nelle stazioni di quarantena riconosciuti, occorre tener conto di tale decisione.
(11)
È opportuno stabilire ulteriori procedure di importazione riguardanti il trasferimento, all’atto dell’ingresso nell’Unione, dal posto d’ispezione frontaliero agli impianti o alle stazioni di quarantena riconosciuti in modo da garantire che i volatili importati giungano presso la struttura di quarantena designata entro un termine ragionevole.
(12)
Gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciute, la redazione dell’elenco dei quali spetta agli Stati membri, devono soddisfare certe condizioni minime.
(13)
Alcune importazioni di volatili sono disciplinate da altre norme dell’Unione. Di conseguenza è opportuno escluderle dal campo di applicazione del presente regolamento.
(14)
Il rischio zoosanitario rappresentato dai colombi viaggiatori introdotti nell’Unione per essere nuovamente rilasciati in modo da poter tornare al luogo di origine è tale che essi devono essere esclusi dal campo di applicazione del presente regolamento.
(15)
Inoltre alcuni paesi terzi applicano condizioni di polizia sanitaria equivalenti a quelle previste dalla normativa dell’Unione. Le importazioni di volatili da tali paesi terzi devono pertanto essere escluse dal campo di applicazione del presente regolamento.
(16)
È opportuno inoltre prevedere alcune deroghe per quei volatili che in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti risultino infettati dal virus dell’influenza aviaria a bassa patogenicità o della malattia di Newcastle, qualora la comparsa di tali malattie non costituisca un rischio per la situazione zoosanitaria nell’Unione.
(17)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nell’Unione di determinati volatili provenienti dai paesi terzi e dalle parti dei medesimi di cui all’allegato I e fissa le relative condizioni di quarantena.
Articolo 2
Campo di applicazione
Il presente regolamento si applica agli animali delle specie avicole.
Non si applica però:
a)
al pollame;
b)
ai volatili importati nel quadro di programmi di conservazione approvati dall’autorità competente dello Stato membro di destinazione;
c)
agli animali di compagnia di cui all’articolo 1, terzo comma, della direttiva 92/65/CEE, al seguito dei rispettivi proprietari;
d)
ai volatili destinati a zoo, circhi, parchi di divertimento o a fini sperimentali;
e)
ai volatili destinati a organismi, istituti o centri riconosciuti a norma dell’articolo 13 della direttiva 92/65/CEE;
f)
ai colombi viaggiatori introdotti nel territorio dell’Unione da un paese terzo limitrofo nel quale sono normalmente residenti e poi immediatamente rilasciati prevedendo un loro ritorno in detto paese terzo;
g)
ai volatili importati da Andorra, Liechtenstein, Monaco, Norvegia, San Marino, Svizzera e Stato della Città del Vaticano.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applicano le definizioni della direttiva 2005/94/CE, ad eccezione della definizione di pollame di cui all’articolo 2, punto 4, di detta direttiva. Ai fini del presente regolamento, per «pollame» si intendono polli, tacchini, faraone, anatre, oche, quaglie, piccioni, fagiani, pernici e ratiti (Ratitae), allevati o tenuti in cattività per la riproduzione, la produzione di carne o di uova destinate al consumo o per il ripopolamento della selvaggina da penna.
Si applicano inoltre le seguenti definizioni:
a) «volatili»: animali delle specie avicole diversi da quelli di cui al secondo paragrafo dell’articolo 2;
b) «stabilimento di moltiplicazione riconosciuto»:
i)
uno stabilimento utilizzato unicamente per la moltiplicazione di volatili;
ii)
uno stabilimento che è stato controllato dall’autorità competente del paese terzo esportatore la quale lo ha riconosciuto conforme alle condizioni stabilite dall’articolo 4 e dall’allegato II;
c) «volatili allevati in cattività»: volatili che non sono stati catturati in natura, ma sono nati e sono stati allevati in cattività da riproduttori (parent) che si sono accoppiati o i cui gameti sono stati altrimenti trasferiti in cattività;
d) «anello chiuso continuo applicato alla zampa»: anello o fascetta senza giunzioni o interruzioni, che non abbia subito alcuna manomissione, che sia stato fabbricato industrialmente a tal fine e applicato nei primi giorni di vita dell’animale; il diametro deve essere tale che la rimozione sia impossibile una volta che la zampa abbia raggiunto il massimo sviluppo;
e) «impianto di quarantena riconosciuto»: struttura diversa dalle stazioni di quarantena
i)
in cui viene effettuata la quarantena dei volatili importati;
ii)
che è stata controllata dall’autorità competente e riconosciuta conforme alle condizioni minime di cui all’articolo 6 e all’allegato IV;
f) «stazione di quarantena riconosciuta»: struttura
i)
in cui viene effettuata la quarantena dei volatili importati;
ii)
composta da una serie di unità operativamente e fisicamente separate le une dalle altre, ciascuna delle quali contiene unicamente volatili della stessa partita aventi lo stesso stato sanitario, e costituisce quindi un’unica unità epidemiologica;
iii)
che è stata controllata dall’autorità competente e riconosciuta conforme alle condizioni minime di cui all’articolo 6 e all’allegato IV;
g) «volatili sentinella»: pollame da utilizzare per agevolare la diagnosi durante la quarantena;
h) «manuale diagnostico»: il manuale diagnostico per l’influenza aviaria, di cui all’allegato della decisione 2006/437/CE.
Articolo 4
Stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti
Gli stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
lo stabilimento di moltiplicazione deve essere riconosciuto conforme alle condizioni di cui all’allegato II dall’autorità competente ed essere titolare di un numero di riconoscimento attribuito dalla medesima autorità;
b)
il numero di riconoscimento deve essere stato comunicato alla Commissione da tale autorità;
c)
il nome e il numero di riconoscimento dello stabilimento di moltiplicazione devono figurare su un elenco di stabilimenti di moltiplicazione compilato dalla Commissione;
d)
qualora le condizioni di cui all’allegato II non siano più rispettate, il riconoscimento dello stabilimento di moltiplicazione deve essere immediatamente revocato o sospeso dall’autorità competente e immediata comunicazione in tal senso deve essere data alla Commissione.
Articolo 5
Condizioni di importazione
Sono autorizzate unicamente importazioni di volatili che soddisfano le seguenti condizioni:
a)
i volatili devono essere volatili allevati in cattività;
b)
i volatili devono provenire dai paesi terzi o dalle parti dei medesimi di cui all’allegato I;
c)
i volatili provengono da stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti conformi alle condizioni di cui all’articolo 4;
d)
i volatili devono essere stati sottoposti a un test di laboratorio per la ricerca virale, eseguito da 7 a 14 giorni prima della spedizione, ed essere risultati negativi ai virus dell’influenza aviaria e della malattia di Newcastle;
e)
i volatili non devono essere stati vaccinati contro l’influenza aviaria;
f)
i volatili devono essere accompagnati da un certificato di polizia sanitaria conforme al modello di cui all’allegato III («certificato di polizia sanitaria»);
g)
i volatili devono essere identificati mediante un numero di identificazione individuale, apposto su un anello chiuso continuo applicato alla zampa e recante una marcatura individuale, o mediante un microchip secondo quanto disposto dall’articolo 66, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 865/2006 della Commissione (7);
h)
il numero di identificazione individuale sull’anello applicato alla zampa o il microchip di cui alla lettera g) devono contenere perlomeno le seguenti:
-
il codice ISO del paese terzo esportatore che ha proceduto all’identificazione,
-
un numero di serie univoco;
i)
il numero di identificazione individuale di cui alla lettera g) deve essere annotato sul certificato di polizia sanitaria;
j)
i volatili devono essere trasportati in contenitori nuovi identificati singolarmente all’esterno mediante un numero di identificazione che deve corrispondere al numero indicato sul certificato di polizia sanitaria.
Articolo 6
Impianti e stazioni di quarantena riconosciuti
Gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciuti devono soddisfare le condizioni minime enunciate nell’allegato IV.
Ogni Stato membro redige e tiene aggiornato un elenco degli impianti e delle stazioni di quarantena riconosciuti e dei rispettivi numeri di riconoscimento e lo mette a disposizione della Commissione, degli altri Stati membri e del pubblico.
Articolo 7
Trasporto diretto dei volatili a impianti o stazioni di quarantena riconosciuti
I volatili sono trasportati direttamente dal posto d’ispezione frontaliero a un impianto o stazione di quarantena riconosciuti in gabbie o stie.
Il tempo complessivo di viaggio dal posto d’ispezione frontaliero all’impianto o stazione di quarantena non deve di norma superare le nove ore.
I mezzi di trasporto eventualmente impiegati per questo viaggio sono sigillati dall’autorità competente con un sigillo anti-manomissione.
Articolo 8
Attestato
Gli importatori o i loro rappresentanti presentano un attestato scritto il quale certifichi che i volatili saranno ammessi in quarantena; esso è redatto in una lingua ufficiale dello Stato membro di entrata e firmato dal responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena.
L’attestato:
a)
reca, in modo chiaro, il nome, l’indirizzo e il numero di riconoscimento dell’impianto o della stazione di quarantena;
b)
è trasmesso per posta elettronica o fax al posto d’ispezione frontaliero prima dell’arrivo in loco della partita oppure è esibito dall’importatore o dal suo rappresentante prima che ai volatili sia consentito di lasciare il posto d’ispezione frontaliero.
Articolo 9
Transito dei volatili nell’Unione
Qualora i volatili vengano introdotti nell’Unione attraverso uno Stato membro diverso da quello di destinazione, sono adottate tutte le misure volte ad assicurare l’arrivo della partita nello Stato membro di destinazione previsto.
Articolo 10
Controllo del trasporto dei volatili
1. Si effettuano gli scambi di informazioni di seguito elencati qualora la legislazione dell’Unione preveda il controllo dei volatili dal posto d’ispezione frontaliero all’impianto o alla stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione:
a)
il veterinario ufficiale responsabile del posto d’ispezione frontaliero informa l’autorità competente, responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione della partita, in merito al luogo di origine e al luogo di destinazione dei volatili, avvalendosi della rete Traces;
b)
entro un giorno lavorativo dall’arrivo della partita presso l’impianto o la stazione di quarantena, il responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione comunica per posta elettronica o via fax al veterinario ufficiale responsabile di detto impianto o detta stazione l’arrivo a destinazione della partita;
c)
entro tre giorni lavorativi dall’arrivo della partita presso l’impianto o la stazione di quarantena, il veterinario ufficiale responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione della partita comunica - mediante la rete Traces - l’arrivo a destinazione della partita al veterinario ufficiale responsabile del posto d’ispezione frontaliero che lo aveva informato della spedizione.
2. L’autorità competente responsabile del posto d’ispezione frontaliero, la quale riceva conferma del fatto che i volatili dichiarati destinati a un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti non sono giunti a destinazione entro tre giorni lavorativi dalla data attesa per l’arrivo della partita presso detto impianto o detta stazione, adotta le misure opportune a carico del responsabile della partita.
Articolo 11
Disposizioni in materia di quarantena
1. I volatili sono tenuti in quarantena per almeno 30 giorni in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti («quarantena»).
2. Almeno all’inizio e alla fine della quarantena di ogni partita, il veterinario ufficiale verifica le condizioni di quarantena, esaminando tra l’altro i dati di mortalità ed effettuando un esame clinico dei volatili presso l’impianto di quarantena riconosciuto o presso ciascuna unità della stazione di quarantena riconosciuta.
Il veterinario ufficiale effettua, tuttavia, dette verifiche con maggiore frequenza se la situazione sanitaria lo impone.
Articolo 12
Esame, prelievo di campioni e analisi da effettuare sulle partite durante la quarantena
1. Una volta che i volatili sono stati posti in quarantena, vengono espletate le procedure di esame, campionamento e analisi per l’influenza aviaria e la malattia di Newcastle descritte nell’allegato V.
2. Nel caso di utilizzo di volatili sentinella, il loro numero minimo è pari a dieci nell’impianto di quarantena riconosciuto o in ciascuna unità della stazione di quarantena riconosciuta.
3. I volatili sentinella utilizzati ai fini delle procedure di esame, campionamento e analisi:
a)
hanno un’età di almeno tre settimane e sono impiegati unicamente a questo scopo;
b)
sono identificati per inanellamento o mediante altro sistema di identificazione permanente;
c)
non sono vaccinati e sono risultati sieronegativi nei confronti dell’influenza aviaria e della malattia di Newcastle entro un termine di 14 giorni prima della data di inizio della quarantena;
d)
sono collocati nell’impianto di quarantena riconosciuto o in un’unità della stazione di quarantena riconosciuta prima dell’arrivo dei volatili con cui condividono la cubatura d’aria e con i quali sono a più stretto contatto possibile, in modo da assicurare che essi vengano a contatto con gli escrementi dei volatili in quarantena.
Articolo 13
Interventi in caso di sospetto di malattia in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti
1. Se durante la quarantena in un impianto di quarantena riconosciuto si sospetta che uno o più volatili e/o volatili sentinella siano infettati dal virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle, si adottano le seguenti misure:
a)
l’autorità competente sottopone a controllo ufficiale l’impianto di quarantena riconosciuto;
b)
dai volatili e dai volatili sentinella interessati si prelevano campioni per gli esami virologici, secondo quanto descritto nell’allegato V, punto 2, e si eseguono le relative analisi;
c)
è vietato qualsiasi movimento di volatili da o verso l’impianto di quarantena riconosciuto fino a quando non sia stato escluso il sospetto.
2. Qualora venga confermato il sospetto della presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle nell’impianto di quarantena riconosciuto in questione, di cui al paragrafo 1, si adottano le seguenti misure:
a)
tutti i volatili e i volatili sentinella nell’impianto di quarantena riconosciuto sono abbattuti e distrutti;
b)
l’impianto di quarantena riconosciuto è pulito e disinfettato;
c)
nessun volatile è introdotto nell’impianto di quarantena riconosciuto prima che siano trascorsi 21 giorni dalle operazioni finali di pulizia e disinfezione.
3. Se durante la quarantena in una stazione di quarantena riconosciuta si sospetta che uno o più volatili e/o volatili sentinella di un’unità della stazione di quarantena siano infettati dal virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle, si adottano le seguenti misure:
a)
l’autorità competente sottopone a controllo ufficiale la stazione di quarantena riconosciuta;
b)
dai volatili e dai volatili sentinella interessati si prelevano campioni per gli esami virologici, secondo quanto descritto nell’allegato V, punto 2, e si eseguono le relative analisi;
c)
è vietato qualsiasi movimento di volatili da o verso la stazione di quarantena riconosciuta fino a quando non sia stato escluso il sospetto.
4. Qualora venga confermato il sospetto della presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle nell’unità della stazione di quarantena riconosciuta in questione, di cui al paragrafo 3, si adottano le seguenti misure:
a)
tutti i volatili e i volatili sentinella nell’unità della stazione di quarantena riconosciuta in questione sono abbattuti e distrutti;
b)
l’unità coinvolta è pulita e disinfettata;
c)
vengono prelevati i seguenti campioni:
i)
nel caso di utilizzo di volatili sentinella, si devono prelevare i campioni per gli esami sierologici, secondo quanto enunciato nell’allegato V, dai volatili sentinella di altre unità della stazione di quarantena non prima che siano trascorsi 21 giorni dalle operazioni finali di pulizia e disinfezione dell’unità coinvolta; oppure
ii)
nel caso in cui non vengano utilizzati volatili sentinella, si devono prelevare i campioni per l’esame virologico, secondo quanto enunciato nell’allegato V, punto 2, dai volatili delle altre unità della stazione di quarantena nel periodo compreso tra 7 e 15 giorni dalla conclusione delle operazioni finali di pulizia e disinfezione dell’unità coinvolta;
d)
nessun volatile lascia la stazione di quarantena riconosciuta finché non sia stato confermato che il campionamento di cui alla lettera c) ha dato esito negativo.
5. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i provvedimenti adottati a norma del presente articolo.
Articolo 14
Deroghe in relazione a un riscontro positivo per l’influenza aviaria a bassa patogenicità o per la malattia di Newcastle in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti
1. Se durante la quarantena uno o più volatili e/o volatili sentinella risultano infettati da un virus dell’influenza aviaria a bassa patogenicità (LPAI) o della malattia di Newcastle, l’autorità competente può, in base a una valutazione di rischio, concedere deroghe rispetto agli interventi di cui all’articolo 13, paragrafo 2, lettera a) e all’articolo 13, paragrafo 4, lettera a) purché tali deroghe non compromettano le misure di lotta contro la malattia («la deroga»).
Gli Stati membri informano immediatamente la Commissione di tali deroghe.
2. Quando un veterinario ufficiale controlla un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti cui sia stata concessa una deroga e uno o più volatili in quarantena e/o volatili sentinella risultano infettati dall’LPAI o dalla malattia di Newcastle, si applicano gli interventi di cui ai paragrafi da 3 a 7.
Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione tali interventi.
3. In caso di un riscontro positivo per l’LPAI, invece dei campioni standard di cui al manuale diagnostico, ai fini degli esami di laboratorio si devono prelevare i seguenti campioni, una volta trascorsi 21 giorni dall’ultimo riscontro positivo per l’LPAI nell’impianto di quarantena riconosciuto o in ogni unità della stazione di quarantena riconosciuta e ad intervalli di 21 giorni:
a)
campioni da eventuali volatili sentinella o altri volatili morti, presenti al momento del campionamento;
b)
tamponi tracheali/orofaringei e tamponi cloacali da almeno 60 volatili o da tutti i volatili quando il numero complessivo presente nell’impianto di quarantena riconosciuto o nell’unità coinvolta della stazione di quarantena riconosciuta è inferiore a 60. Devono essere prelevati campioni di feci fresche, se i volatili sono piccoli, esotici e non abituati a essere maneggiati oppure se maneggiarli potrebbe risultare pericoloso per le persone. Il campionamento e gli esami di laboratorio su tali campioni devono continuare finché non si ottengano consecutivamente, a un intervallo minimo di 21 giorni, due risultati di laboratorio negativi.
In base all’esito di una valutazione del rischio, l’autorità competente può tuttavia concedere deroghe in relazione alla dimensione dei campioni di cui al presente paragrafo.
4. A fronte di un riscontro positivo per la malattia di Newcastle, l’autorità competente può concedere una deroga unicamente a condizione che nei trenta giorni successivi all’ultimo decesso per tale malattia o alla guarigione clinica dalla medesima, il campionamento effettuato secondo le procedure di cui all’allegato V, punti 1 e 2, (senza tener conto del riferimento temporale ivi indicato) abbia dato esito negativo.
5. I volatili non possono uscire dalla quarantena finché non sia trascorso almeno il periodo per l’esecuzione degli esami di laboratorio di cui al paragrafo 3.
6. Una volta svuotati, l’impianto di quarantena riconosciuto o l’unità coinvolta della stazione di quarantena riconosciuta sono puliti e disinfettati. Tutte le sostanze o rifiuti potenzialmente contaminati, come pure i rifiuti accumulatisi durante il periodo di esecuzione degli esami di laboratorio di cui al paragrafo 3 sono rimossi in modo da impedire la diffusione dell’agente patogeno e vengono eliminati in modo da garantire la distruzione dei virus dell’LPAI e della malattia di Newcastle.
7. Il ripopolamento dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti non può essere effettuato prima che siano trascorsi 21 giorni dalla data di completamento delle operazioni finali di pulizia e disinfezione di cui al paragrafo 6.
Articolo 15
Interventi in casi di sospetto di clamidiosi
Se, durante la quarantena in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti, si sospetta o viene confermata l’infezione da Chlamydophila psittaci dei psittaciformi, tutti i volatili della partita sono trattati secondo un metodo approvato dall’autorità competente e la quarantena è prorogata per almeno due mesi a decorrere dall’ultimo caso registrato.
Articolo 16
Uscita dalla quarantena
I volatili escono dalla quarantena in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti solo previa autorizzazione scritta di un veterinario ufficiale.
Articolo 17
Obblighi di notifica e segnalazione
1. Gli Stati membri comunicano entro 24 ore alla Commissione ogni caso di influenza aviaria o malattia di Newcastle riscontrato in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti.
2. Gli Stati membri comunicano annualmente alla Commissione i seguenti dati:
a)
il numero di volatili importati attraverso gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciuti, suddiviso per specie e per stabilimento di moltiplicazione di origine riconosciuto;
b)
informazioni sul tasso di mortalità dei volatili importati nel periodo compreso tra la fase della certificazione di polizia sanitaria nel paese di origine e la fine della quarantena;
c)
il numero di riscontri positivi per l’influenza aviaria, la malattia di Newcastle e l’infezione da Chlamydophila psittaci nell’impianto o nella stazione di quarantena riconosciuti.
Articolo 18
Spese di quarantena
Sono a carico dell’importatore tutte le spese di quarantena sostenute in applicazione del presente regolamento.
Articolo 19
Abrogazioni
Il regolamento (CE) n. 318/2007 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza riportata all’allegato VII.
Articolo 20
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 gennaio 2013