РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 юли 2013 година
с което на държавите членки се разрешава да предвидят дерогации от някои разпоредби на Директива 2000/29/ЕО по отношение на картофи, с изключение на картофи, предназначени за засаждане, с произход от регионите на Akkar и Bekaa в Ливан
(нотифицирано под номер C(2013) 4683)
(2013/413/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2000/29/ЕО на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (1), и по-специално член 15, параграф 1, първото тире от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 2000/29/ЕО във връзка с част А, точка 12 от приложение III към същата директива държавите членки забраняват въвеждането в Съюза на картофи, с изключение на картофи, предназначени за засаждане, с произход от Ливан. Съгласно член 15, параграф 1 от посочената директива обаче могат да бъдат предвидени дерогации от тази забрана, при условие че няма риск от разпространение на вредители.
(2)
В съответствие с член 5, параграф 1 от Директива 2000/29/ЕО във връзка с част А, раздел I, точка 25.2 от приложение IV към същата директива държавите членки забраняват въвеждането в Съюза на картофи, освен ако са с произход от страни, за които е известно, че са свободни от Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., наричан по-долу „съответният вредител“, или че прилагат разпоредби, признати за еквивалентни на разпоредбите на Съюза за борба с посочения вредител. Ливан не отговаря на нито едно от тези условия. Съгласно член 15, параграф 1 от посочената директива обаче могат да бъдат предвидени дерогации от тази забрана, при условие че няма риск от разпространение на вредители.
(3)
Данните, предоставени от Ливан и събрани в страната по време на мисията, проведена от Хранителната и ветеринарна служба през март 2006 г., наред с допълнителната информация, предоставена от Ливан, показват, че картофите, с изключение на картофи, предназначени за засаждане, с произход от регионите на Akkar и Bekaa, се отглеждат при подходящи фитосанитарни условия.
(4)
Поради това въвеждането в Съюза на картофи, с изключение на картофи, предназначени за засаждане, с произход от регионите на Akkar и Bekaa в Ливан следва да бъде разрешено, при условие че те отговарят на изисквания, гарантиращи, че съответният вредител не присъства в картофите при тяхното въвеждане на територията на Съюза. Тези условия следва да се отнасят до производството в зони, свободни от съответния вредител, провеждането на изследвания в тези райони, производството от сертифициран посадъчен материал за картофи и изискванията по отношение на обработката, складирането, опаковането и подготовката.
(5)
Картофите следва да бъдат въвеждани в Съюза през определените входни пунктове, за да се гарантира ефективен контрол и ограничаване на фитосанитарните рискове.
(6)
Изискванията по отношение на инспекциите следва да бъдат определени така, че да се осигури контрол на фитосанитарния риск. Следва да се посочи, че вземането на проби и тестването се извършва в съответствие със съществуващата тестова схема, установена с Директива 93/85/ЕИО на Съвета от 4 октомври 1993 г. относно борбата с пръстеновидното гниене по картофите (2).
(7)
Картофите следва да бъдат въвеждани и придвижвани в Съюза само ако са подходящо етикетирани, така че да бъде указан произходът им от Ливан и друга информация от значение, за да се предотврати засаждането на картофите и да се гарантира идентифицирането и проследимостта им.
(8)
След изтичането на всеки вносен сезон държавите членки следва да предоставят на Комисията и на другите държави членки информация за осъществения внос, за да може да се оцени прилагането на настоящото решение.
(9)
Дерогацията следва да бъде в сила за ограничен период.
(10)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния фитосанитарен комитет,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Разрешение за предоставяне на дерогация
Чрез дерогация от член 4, параграф 1 от Директива 2000/29/ЕО във връзка с част А, точка 12 от приложение III към същата директива и чрез дерогация от член 5, параграф 1 от посочената директива във връзка с част А, раздел I, точка 25.2 от приложение IV към същата директива държавите членки могат да разрешат въвеждането на тяхна територия на картофи, както са посочени в част А, точка 12 от приложение III към същата директива (наричани по-долу „картофите“), с произход от районите Akkar или Bekaa в Ливан и отговарящи на условията, посочени в приложението към настоящото решение.
Член 2
Фитосанитарен сертификат
Фитосанитарният сертификат, посочен в член 13а, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, се издава в Ливан. В рубриката „Допълнителна декларация“ той включва следните елементи:
а)
надпис „В съответствие с изискванията на ЕС, установени в Решение за изпълнение 2013/413/ЕС на Комисията“;
б)
номерът на партидата;
в)
името на свободната от вредители зона по смисъла на точка 1 от приложението.
Член 3
Входни пунктове
1. Картофите, попадащи в обхвата на разрешението съгласно член 1, могат да бъдат въвеждани в Съюза през входен пункт, определен като такъв за целите на въвеждането от държавата членка, в която се намира входният пункт.
2. Входните пунктове, както и наименованието и адресът на посочения в Директива 2000/29/ЕО официален орган, отговарящ за всеки входен пункт, се съобщават от държавата членка на останалите държави членки, както и на Комисията и Ливан.
Член 4
Инспекции, провеждани от държавите членки
1. От всяка партида в пратката се вземат проби за официалните проверки за Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., наричан по-долу „съответният вредител“. Всяка проба трябва да се състои от най-малко 200 клубена. Ако партидата надвишава 25 тона, се взема проба от всеки 25 тона, както и от останалата част от партидата.
2. Отговорните официални органи извършват визуална проверка на пробите за симптоми на съответния вредител върху разрязани клубени.
При тази проверка всички партиди от съответната пратка остават под официален контрол и не могат да бъдат обект на движение или да бъдат използвани.
3. Когато при проверката, посочена в параграф 2, бъдат констатирани симптоми на съответния вредител, се провеждат тестове за наличие на съответния вредител в съответствие с точка 1.1 и точки 4 - 10 от приложение I към Директива 93/85/ЕИО.
Докато се провеждат тези тестове, всички партиди от съответната пратка, както и всички други пратки, съдържащи партида с произход от същата свободна от вредители зона и намиращи се под контрола на съответния отговорен официален орган, остават под официален контрол и не могат да бъдат обект на движение или да бъдат използвани.
4. Ако бъде потвърдено наличието на съответния вредител в дадена проба в съответствие с параграф 3, се налага задържане и подходящо съхраняване на всички останали картофени екстракти, а съответната партида не се въвежда в Съюза.
Всички останали пратки, посочени в параграф 3, втора алинея, се подлагат на тестове в съответствие с точка 1.1 и точки 4 - 10 от приложение I към Директива 93/85/ЕИО.
5. Що се отнася до партидите, в които не са констатирани симптоми на съответния вредител при пробите, взети по време на проверката, посочена в параграф 2, върху всички партиди се извършват тестове за наличие на латентна инфекция в съответствие с точка 1.2 и точки 3 - 10 от приложение I към Директива 93/85/ЕИО.
При тези тестове съответната партида остава под официален контрол и не може да бъде обект на движение или да бъде използвана.
Ако бъде потвърдено наличието на съответния вредител в дадена проба, както е посочено в първа алинея, се налага задържане и подходящо съхраняване на всички останали картофени екстракти, а съответната партида не се въвежда в Съюза.
Член 5
Уведомяване при съмнение за наличието на вредител или при потвърдени констатации
1. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията и Ливан при съмнение за наличието на съответния вредител, възникнало при провеждане на бързия скринингов тест, посочен в точка 1.1 от приложение I към Директива 93/85/ЕИО, или на скрининговия тест, посочен в точка 1.2 от приложение I към същата директива.
2. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията и Ливан, ако бъде потвърдено наличието на съответния вредител съгласно точки 1.1 и 1.2 от приложение I към Директива 93/85/ЕИО.
Член 6
Етикетиране
1. Картофите се въвеждат и придвижват в Съюза само ако са обозначени с етикет на един от официалните езици на Съюза, включващ следните елементи:
а)
указание, че са с произход от Ливан;
б)
името на свободната от вредители зона;
в)
наименованието и идентификационния номер на производителя;
г)
номера на партидата.
2. Етикетът, посочен в параграф 1, се издава под контрола на ливанската организация за растителна защита.
Член 7
Депониране на отпадъци
Отпадъците от опаковките или от преработката на картофи в Съюза се депонират по начин, не позволяващ съответният вредител да се установи и разпространи.
Член 8
Задължение за уведомяване от страна на вносителите
1. Вносителят следва достатъчно време преди да въведе пратка, да уведоми компетентния официален орган на входния пункт в съответната държава членка за намерението си.
2. Посоченото в параграф 1 уведомление съдържа следните елементи:
а)
количество на съответната(ите) пратка(и);
б)
дата на планираното въвеждане;
в)
име и адрес на вносителя.
Член 9
Сведения относно вноса
До 31 януари всяка година държавата членка на вноса предоставя на Комисията и на останалите държави членки информация за количествата (партиди, пратки и тонове), внесени съгласно настоящото решение между 1 януари и 31 декември предходната година.
Член 10
Преразглеждане
Комисията преразглежда настоящото решение до 31 октомври 2014 г.
Член 11
Срок на действие
Срокът на действие на настоящото решение изтича на 31 октомври 2015 г.
Член 12
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 30 юли 2013 година.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 30 luglio 2013
che autorizza gli Stati membri a prevedere deroghe ad alcune disposizioni della direttiva 2000/29/CE del Consiglio in relazione alle patate non destinate alla piantagione originarie delle regioni di Akkar e Bekaa in Libano
[notificata con il numero C(2013) 4683]
(2013/413/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2000/29/CE del Consiglio, dell’8 maggio 2000, concernente le misure di protezione contro l’introduzione nella Comunità di organismi nocivi ai vegetali o ai prodotti vegetali e contro la loro diffusione nella Comunità (1), in particolare l’articolo 15, paragrafo 1, primo trattino,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 4, paragrafo 1, della direttiva 2000/29/CE in combinato disposto con il suo allegato III, parte A, punto 12, gli Stati membri vietano l’introduzione nell’Unione delle patate non destinate alla piantagione originarie del Libano. In conformità all’articolo 15, paragrafo 1, di detta direttiva possono essere previste deroghe a tale divieto purché non esista alcun rischio di diffusione di organismi nocivi.
(2)
A norma dell’articolo 5, paragrafo 1, della direttiva 2000/29/CE, in combinato disposto con il suo allegato IV, sezione I, parte A, punto 25.2, gli Stati membri vietano l’introduzione nell’Unione delle patate a meno che siano originarie di paesi notoriamente indenni da Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann e Kotthoff) Davis et al. (di seguito «organismo nocivo interessato») o che applicano disposizioni riconosciute equivalenti a quelle dell’Unione per la lotta contro tale organismo nocivo. Il Libano non soddisfa nessuna di queste condizioni. In conformità all’articolo 15, paragrafo 1, di detta direttiva possono essere previste deroghe a tale divieto purché non esista alcun rischio di diffusione di organismi nocivi.
(3)
In base alle informazioni fornite dal Libano e raccolte nel paese durante una missione effettuata nel marzo 2006 dall’Ufficio alimentare e veterinario nonché alle successive informazioni ricevute dal Libano, è stato possibile accertare che le patate non destinate alla piantagione originarie delle regioni di regioni di Akkar e Bekaa sono coltivate in condizioni fitosanitarie adeguate.
(4)
Occorre pertanto autorizzare l’introduzione nell’Unione delle patate non destinate alla piantagione originarie delle regioni di Akkar e Bekaa in Libano, purché siano soddisfatte condizioni atte a garantire che l’organismo nocivo interessato non è presente nelle patate al momento dell’introduzione nel territorio dell’Unione. Tali condizioni devono riguardare la produzione in zone indenni dall’organismo nocivo interessato, lo svolgimento di controlli in tali zone, la produzione a partire da tuberi seme certificati e i requisiti in materia di manipolazione, immagazzinamento, imballaggio e preparazione.
(5)
Le patate devono essere introdotte nell’Unione attraverso punti di entrata designati, per garantire controlli efficaci e la riduzione dei rischi fitosanitari.
(6)
Per garantire il controllo dei rischi fitosanitari occorre definire prescrizioni relative alle ispezioni. È necessario stabilire che il campionamento e le prove vengano effettuati conformemente allo schema di prove definito nella direttiva 93/85/CEE del Consiglio, del 4 ottobre 1993, concernente la lotta contro il marciume anulare della patata (2).
(7)
È necessario che le patate siano introdotte e spostate all’interno dell’Unione solo se adeguatamente etichettate in modo da indicare l’origine libanese e altre informazioni pertinenti volte a impedire che vengano piantate e a garantirne l’identificazione e la tracciabilità.
(8)
Dopo ogni campagna d’importazione occorre che gli Stati membri forniscano alla Commissione e agli altri Stati membri le informazioni sulle importazioni effettuate, in modo che possa essere valutata l’applicazione di detta decisione.
(9)
La deroga deve essere limitata nel tempo.
(10)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del Comitato fitosanitario permanente,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Autorizzazione a prevedere una deroga
In deroga all’articolo 4, paragrafo 1, della direttiva 2000/29/CE, in combinato disposto con il suo allegato III, parte A, punto 12, e all’articolo 5, paragrafo 1, di detta direttiva, in combinato disposto con il suo allegato IV, sezione I, parte A, punto 25.2, gli Stati membri possono autorizzare l’introduzione nel loro territorio delle patate definite nell’allegato III, parte A, punto 12, di detta direttiva (di seguito: «patate») originarie delle regioni di Akkar o Bekaa in Libano che soddisfano le condizioni stabilite nell’allegato della presente decisione.
Articolo 2
Certificato fitosanitario
Il certificato fitosanitario di cui all’articolo 13 bis, paragrafo 3, della direttiva 2000/29/CE è rilasciato in Libano. Detto certificato comprende i seguenti elementi nella «Dichiarazione supplementare»:
a)
una dichiarazione «in conformità ai requisiti UE stabiliti dalla decisione di esecuzione della Commissione 2013/413/UE»;
b)
il numero del lotto;
c)
il nome della zona indenne da organismi nocivi ai sensi del punto 1 dell’allegato.
Articolo 3
Punti di entrata
1. Le patate autorizzate a norma dell’articolo 1 possono essere introdotte nell’Unione solo attraverso un punto di entrata designato per tale introduzione dallo Stato membro nel quale è situato il punto di entrata.
2. Tale Stato membro comunica agli altri Stati membri, alla Commissione e al Libano i punti di entrata nonché il nome e l’indirizzo dell’organismo ufficiale di cui alla direttiva 2000/29/CE responsabile di ciascun punto di entrata.
Articolo 4
Ispezioni degli Stati membri
1. Da ogni lotto di una partita sono prelevati, ai fini delle analisi ufficiali, campioni di Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann e Kotthoff) Davis et al. (di seguito «organismo nocivo interessato»). Ciascun campione è costituito almeno da 200 tuberi. Se un lotto supera 25 t viene prelevato un campione ogni 25 t e un altro per la parte rimanente del lotto.
2. Gli organismi ufficiali responsabili effettuano un esame visivo dei campioni per individuare i sintomi dell’organismo nocivo interessato nei tuberi tagliati.
Nel corso di tale esame tutti i lotti della partita interessata restano sotto controllo ufficiale e non vengono spostati né utilizzati.
3. Se durante l’esame di cui al paragrafo 2 vengono individuati i sintomi dell’organismo nocivo interessato, sono effettuate prove in conformità all’allegato I, punto 1.1 e punti da 4 a 10 della direttiva 93/85/CEE volte a determinare se detto organismo nocivo è presente.
Durante lo svolgimento di tali prove tutti i lotti della partita interessata e tutte le altre partite che contengono un lotto originario della stessa zona indenne da organismi nocivi e si trovano sotto il controllo dell’organismo ufficiale responsabile, restano sotto controllo ufficiale e non vengono spostati né utilizzati.
4. Se in un campione è confermata la presenza dell’organismo nocivo interessato a norma del paragrafo 3, ogni estratto residuo di patata viene mantenuto e conservato in condizioni adeguate e il lotto interessato non viene introdotto nell’Unione.
Tutti i lotti rimanenti di cui al paragrafo 3, secondo comma, vengono sottoposti a prove a norma dell’allegato I, punto 1.1 e punti da 4 a 10, della direttiva 93/85/CEE.
5. Per quanto riguarda i lotti nei cui campioni non vengono individuati sintomi dell’organismo nocivo interessato durante l’esame di cui al paragrafo 2, in tutti i lotti sono effettuate prove volte a individuare un’eventuale infezione latente in conformità all’allegato I, punto 1.2 e punti da 3 a 10, della direttiva 93/85/CEE.
Nel corso di tali prove il lotto resta sotto controllo ufficiale e non viene spostato né utilizzato.
Se in un campione è confermata la presenza dell’organismo nocivo interessato a norma del primo comma, ogni estratto residuo di patata viene mantenuto e conservato in condizioni adeguate e il lotto interessato non viene introdotto nell’Unione.
Articolo 5
Notifica di casi sospetti o confermati
1. Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione e al Libano i casi in cui è sospettata la presenza dell’organismo nocivo interessato in seguito al saggio rapido di selezione preliminare di cui all’allegato I, punto 1.1, della direttiva 93/85/CEE o al saggio di selezione preliminare di cui all’allegato I, punto 1.2, di detta direttiva.
2. Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione e al Libano i casi in cui è confermata la presenza dell’organismo nocivo interessato in conformità all’allegato I, punti 1.1 e 1.2, della direttiva 93/85/CEE.
Articolo 6
Etichettatura
1. Le patate vengono introdotte nell’Unione e spostate al suo interno solo se recano un’etichetta in una delle lingue ufficiali dell’Unione che comprende quanto segue:
a)
l’indicazione che sono originarie del Libano;
b)
il nome della zona indenne da organismi nocivi;
c)
il nome e il numero di identificazione del produttore;
d)
il numero del lotto.
2. L’etichetta di cui al paragrafo 1 è rilasciata sotto il controllo dell’organizzazione libanese per la protezione delle piante.
Articolo 7
Smaltimento dei rifiuti
I rifiuti derivanti dall’imballaggio o dalla trasformazione delle patate nell’Unione sono smaltiti in modo da garantire che l’organismo nocivo interessato non possa insediarsi né diffondersi.
Articolo 8
Obblighi di notifica degli importatori
1. L’importatore notifica con sufficiente anticipo all’organismo ufficiale responsabile del punto di entrata nello Stato membro interessato la propria intenzione di introdurre una partita.
2. La notifica di cui al paragrafo 1 comprende quanto segue:
a)
la quantità delle partite interessate;
b)
data d’introduzione prevista;
c)
nome e indirizzo dell’importatore.
Articolo 9
Comunicazioni relative alle importazioni
Entro il 31 gennaio di ogni anno lo Stato membro di importazione fornisce alla Commissione e agli altri Stati membri informazioni relative ai quantitativi indicando i lotti, le partite e le tonnellate importate a norma della presente decisione tra il 1o gennaio dello stesso anno e il 31 dicembre dell’anno precedente.
Articolo 10
Riesame
La Commissione riesamina la presente decisione entro il 31 ottobre 2014.
Articolo 11
Data di scadenza
La presente decisione scade il 31 ottobre 2015.
Articolo 12
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 30 luglio 2013