РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1306/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещите предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са разгледани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика (ОСП) след 2013 г. В контекста на дебата по това съобщение ОСП следва да бъде реформирана, считано от 1 януари 2014 г. Тази реформа следва да обхване всички основни инструменти по ОСП, включително Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (2). Опитът, извлечен от прилагането на този регламент, показва, че някои елементи на механизма за финансиране и мониторинг трябва да бъдат коригирани. С оглед на обхвата на реформата е целесъобразно да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1290/2005 и той да бъде заменен с нов текст. Реформата следва също така във възможно най-висока степен да хармонизира, рационализира и опрости неговите разпоредби.
(2)
За да се допълнят или изменят някои несъществени елементи на настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно съдържанието на управленските и контролни задължения на тези агенции, мерките, подлежащи на финансиране от общия бюджет на Европейския съюз, (бюджета на Съюза) в рамките на публична интервенция и оценяването на действията, свързани с публична интервенция. Това оправомощаване следва да обхваща също и изключенията от правилата за недопустимост на плащанията, които разплащателните агенции правят по отношение на бенефициери преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане и компенсацията между разходи и приходи в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР). В допълнение, това оправомощаване следва да обхваща приложимите методи за поетите задължения и плащането на суми, в случай че бюджетът на Съюза не е приет преди началото на финансовата година или че общият размер на поетите задължения надхвърля прага по член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Освен това, това оправомощаване следва да обхваща, отсрочването на месечните плащания от Комисията за държавите членки по отношение на разходите по ЕФГЗ и условията за намаляване или спиране от Комисията на междинните плащания за държавите членки по ЕЗФРСР. В допълнение това оправомощаване следва да обхваща и спирането на месечните плащания или на междинните плащания, за които не е подадена своевременно съответната статистическа информация, специалните задължения, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките, критериите и методологията за прилагане на корекции в контекста на процедурата по уравняване по съответствие, и възстановяването на вземанията. Освен това, това оправомощаване следва да обхваща изискванията по отношение на митническите процедури, оттеглянето на помощта и санкциите в случаите на неспазване на условията за допустимост, и поетите задължения за бюджетни кредити или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство. Също така това оправомощаване следва да включва пазарните мерки, за които Комисията може да спре месечните плащания, правилата за обезпеченията, за функционирането на интегрираната система за администриране и контрол, както и по отношение на мерките, изключени от проверката на трансакциите. По подобен начин, това оправомощаване следва да обхваща изменението на размера на приходите или плащанията до равнище, под което търговските документи на предприятията обикновено не би следвало да бъдат подлагани на проверка съгласно настоящия регламент, санкциите, прилагани в рамките на кръстосаното съответствие, изискванията за контрол в лозаро-винарския сектор, и правилата за поддържане на постоянни пасища. На последно място, това оправомощаване следва да обхваща правилата за определяне на правопораждащия факт и обменния курс за държавите членки, които не използват еврото, мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с националната парична единица, както и по отношение на съдържанието на общата рамка за мониторинг и оценка на мерките, приети по ОСП, и по отношение на преходните мерки.
От особена важност е по време на подготвителната се работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(3)
Общата селскостопанска политика се състои от различни мерки, някои от които се отнасят до развитието на селските райони. Важно е да се осигури финансиране за тези мерки, за да се допринесе за постигането на целите на ОСП. Тъй като тези мерки имат определени общи елементи, но също така се различават в много отношения, разпоредбите относно тяхното финансиране следва да бъдат уредени в едни и същи пакет от разпоредби. Когато е необходимо, тези разпоредби следва да позволяват различно третиране. С Регламент (ЕО) № 1290/2005 се създадоха два европейски фонда в областта на селското стопанство, а именно ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“). Тези фондове следва да бъдат запазени.
(4)
Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и приетите в съответствие с него разпоредби следва да се прилагат към мерките, установени в настоящия регламент. По-специално, в настоящия регламент се определят разпоредби, свързани със споделеното управление с държавите членки, основано на принципите на доброто финансово управление, прозрачността и липсата на дискриминация, както и разпоредби за функциите на акредитираните органи и бюджетните принципи, които разпоредби следва да се зачитат в рамките на настоящия регламент.
(5)
За да се осигури съгласуваност между практиките на държавите членки и хармонизирано прилагане на клаузата за непреодолима сила от държавите членки, в настоящия регламент следва да се предвидят, където е целесъобразно, изключения в случай на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, както и неизчерпателен списък с възможни случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, които да бъдат признати от компетентните национални органи. Тези органи следва да вземат решения относно непреодолима сила и извънредни обстоятелства за всеки отделен случай въз основа на относими доказателства и като прилагат понятието за непреодолима сила от гледна точка правото на Съюза в областта на селското стопанство, включително съдебната практика на Съда.
(6)
Бюджетът на Съюза следва да финансира разходите по ОСП, включително разходите за развитието на селските райони, чрез Фондовете - или пряко, или в контекста на споделеното управление с държавите членки. Следва да се посочат видовете мерки, които могат да бъдат финансирани чрез Фондовете.
(7)
Следва да бъдат предвидени разпоредба за акредитиране на разплащателните агенции от държавите членки и за утвърждаване на процедурите за набавяне на декларации за управлението, за получаване на сертифициране на системите за управление и мониторинг и заверка на годишните счетоводни отчети от независими органи. Освен това, за да се осигури прозрачността на националните проверки, особено по отношение на процедурите за разрешение, валидиране и плащане, и за да се намали административното и одитното натоварване на Комисията и на държавите членки, когато се изисква акредитация за всяка отделна разплащателна агенция, броят на органите и структурите, на които се делегират тези отговорности, следва да бъде ограничен, като се спазва конституционната уредба на всяка държава членка. За да се избегнат излишните разходи за реорганизация, на държавите членки следва да бъде разрешено да запазят броя на разплащателните агенции, които са били акредитирани преди влизането в сила на настоящия регламент.
(8)
Когато държава членка акредитира повече от една разплащателна агенция, е важно държавата да излъчи единен публичен координиращ орган, който да осигурява съгласуваност при управлението на средствата, да осъществява връзка между Комисията и всяка една от акредитираните разплащателни агенции и да обезпечава своевременното предоставяне на изискваната от Комисията информация относно операциите, извършвани от няколко разплащателни агенции. Публичният координиращ орган следва също да предприема и координира действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и следва да уведомява Комисията за последващите действия. В допълнение, този орган следва да поощрява и когато е възможно, да осигурява еднаквото прилагане на общите правила и стандарти.
(9)
Само използването на разплащателни агенции, които са били акредитирани от държавите членки, предоставя задоволителни гаранции, че са извършени необходимите проверки преди отпускането на помощ от Съюза за бенефициерите. Ето защо следва изрично да се посочи в настоящия регламент, че само разходите, направени от акредитирани разплащателни агенции, могат да бъдат възстановени от бюджета на Съюза.
(10)
За да се съдейства за повишаването на осведомеността на бенефициерите относно връзката между земеделските практики и управлението на стопанствата, от една страна, и стандартите, свързани с околната среда, изменението на климата, доброто земеделско състояние на земята, безопасността на храните, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните, от друга страна, е необходимо държавите членки да установят широкообхватна система за съвети в селското стопанство, чрез която да се предоставят съвети на бенефициерите. Тази система за съвети в селското стопанство по никакъв начин не следва да влияе върху задълженията и отговорностите на бенефициерите за спазване на посочените стандарти. Освен това държавите членки следва да осигурят ясно разграничение между предоставянето на консултации и извършването на проверки.
(11)
Системата за съвети в селското стопанство следва да покрива най-малко задълженията на ниво индивидуално стопанство, произтичащи от стандартите и изискванията за кръстосаното съответствие. Тази система следва също така да покрива изискванията, които трябва да се спазват по отношение на земеделските практики, които са от полза за климата и околната среда, и поддръжката на земеделските площи в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), и мерките на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация, пазарна ориентация и насърчаване на предприемачеството.
Системата следва да обхваща също и изискванията, наложени на бенефициерите от държавите членки за изпълнението на специфичните разпоредби на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и за изпълнението на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6), по-специално изискванията относно спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(12)
Бенефициерите следва да се включват в системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала. Всички бенефициери, дори земеделски стопани, които не получават подпомагане по ОСП, следва да имат право да участват в системата. Следва да е възможно обаче държавите членки да установяват критерии за включване с предимство. Поради естеството на системата е удачно информацията, получена в процеса на консултациите, да се смята за поверителна, освен в случая на сериозни нарушения на правото на Съюза или на националното право. За да се обезпечи ефективността на системата, консултантите следва да притежават съответните квалификации и редовно да участват в обучения.
(13)
По отношение на ЕФГЗ финансовите средства, необходими за покриване на разходите, извършени от акредитираните разплащателни агенции, следва да се отпускат на държавите членки от Комисията под формата на възстановяване на разходите въз основа на счетоводните отчети за разходите, извършени от разплащателните агенции. До изплащането на сумите за възстановяване на разходите под формата на месечни плащания, държавите членки трябва да мобилизират финансови средства в зависимост от потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции. Административните разходи и разходите за персонал на държавите членки и на бенефициерите, участващи в изпълнението на общата селскостопанска политика, следва да се поемат от самите тях.
(14)
Използването на агрометеорологичната система и придобиването и подобряването на сателитни изображения следва да предостави на Комисията, по-специално, възможности за управление на селскостопанските пазари, за улесняване на мониторинга на селскостопанските разходи и за наблюдение на селскостопанските ресурси в средносрочен и дългосрочен план. Освен това, в светлината на опита, придобит при прилагането на Регламент (ЕО) № 165/94 на Съвета (8), някои от съдържащите се в него разпоредби следва да бъдат включени в настоящия регламент и следователно Регламент (ЕО) № 165/94 следва да бъде отменен.
(15)
По отношение на спазването на бюджетната дисциплина е необходимо да се определи годишен таван за разходите, финансирани от ЕФГЗ, като се вземат предвид максималните суми, предвидени за този фонд в многогодишната финансова рамка, предвидена в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (9).
(16)
Бюджетната дисциплина изисква също годишният таван на финансираните от ЕФГЗ разходи да бъде спазван при всички обстоятелства и на всеки етап от бюджетната процедура и от изпълнението на бюджета. Следователно е необходимо националният таван за директните плащания по държави членки, установен с Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се разглежда като финансов таван за такива директни плащания за съответната държава членка и възстановяването на тези плащания да остава в рамките на същия финансов таван. Освен това бюджетната дисциплина изисква всички правни актове на Съюза в областта на ОСП, които са предложени от Комисията или приети от Съюза или от Комисията и които са финансирани от ЕФГЗ, да са съобразени с годишния таван за разходите, финансирани от Фонда.
(17)
За да се гарантира, че сумите за финансиране на ОСП са в съответствие с годишните тавани, финансовият механизъм, посочен в Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (10), чрез който нивото на директното подпомагане се коригира, следва да се запази. Когато Европейският парламент и Съветът не са направили корекциите преди 30 юни на календарната година, по отношение на която те се прилагат, Комисията следва да бъде оправомощена да определи тези корекции.
(18)
За да се подкрепи селскостопанският сектор в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция, следва да се създаде резерв за кризи чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания чрез механизма за финансова дисциплина.
(19)
Член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 предвижда, че бюджетните кредити, за които няма поети задължения и които се отнасят до дейностите, посочени в член 4, параграф 1 от настоящия регламент, могат да бъдат пренесени само към следващата финансова година и че такъв пренос може да доведе до допълнителни плащания само за крайните получатели, по отношение на които през предходната финансова година е била направена корекцията на директните плащания, посочена в член 25 от настоящия регламент. Следователно, когато в такъв случай бюджетните кредити се пренасят към следващата финансова година, националните администрации би трябвало да извършват плащания към две групи бенефициери на директни плащания в рамките на една финансова година: от една страна, като възстановяват суми от пренесените неизползвани средства, подчинени на финансова дисциплина, на земеделските стопани, по отношение на които се е прилагала финансова дисциплина през предходната финансова година, а от друга, като извършват директните плащания през финансова година N на земеделските стопани, които са ги поискали. С цел избягване на прекомерната административна тежест за националните администрации следва да бъде предвидена дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, която да им дава възможност да възстановяват сумата, пренесена към финансова година N, на земеделските стопани, по отношение на които се прилага финансова дисциплина през година N, вместо на земеделските стопани, по отношение на които такава дисциплина се прилага през година N-1.
(20)
Предприетите мерки за определяне на финансовия принос от Фондовете по отношение на изчисляването на финансовите тавани не засягат правомощията на бюджетния орган, посочен в ДФЕС. Следователно тези мерки следва да се базират на референтните суми, определени в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 19 ноември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление и Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
(21)
Бюджетната дисциплина изисква също така постоянно проучване на средносрочната бюджетна обстановка. Ето защо при предаването на проектобюджета за дадена година Комисията следва да представи своите прогнози и анализи пред Европейския парламент и Съвета и при необходимост следва да предложи на законодателя подходящи мерки. Освен това Комисията следва по всяко време да упражнява в пълна степен своите управленски правомощия, за да гарантира спазването на годишния таван, и при необходимост следва да предлага на Европейския парламент и на Съвета или само на Съвета подходящи мерки за коригиране на състоянието на бюджета. Ако в края на бюджетната година годишният таван не може да бъде спазен поради направените от държавите членки искания за възстановяване на разходите, Комисията следва да бъде в състояние да предприеме мерки, позволяващи, от една страна, временно разпределение на наличния бюджет между държавите членки, пропорционално на исканите от тях суми за възстановяване, които все още не са изплатени, и от друга страна, мерки, гарантиращи спазване на определения за съответната година таван. Плащанията за същата година следва да бъдат включени в следващата бюджетна година и следва да бъде окончателно установен общият размер на финансирането от бюджета на Съюза по държави членки, както и размерът на компенсацията между държави членки с оглед да се осигури, че установеният размер е спазен.
(22)
При изпълнението на бюджета Комисията следва да приведе в действие за всеки месец система за ранно предупреждение и мониторинг по отношение на селскостопанските разходи, така че, ако съществува риск от превишаване на годишния таван, Комисията да може при първа възможност да предприеме необходимите мерки в рамките на управленските си правомощия и, ако тези мерки се окажат недостатъчни, да предложи други мерки. С редовни доклади пред Европейския парламент и Съвета Комисията следва да прави съпоставка на развитието на направените до момента разходи с профилите и следва да дава оценка на прогнозното изпълнение на бюджета за останалата част от бюджетната година.
(23)
Обменният курс, който Комисията използва при съставянето на бюджетните документи, следва да отразява най-актуалната налична информация, като същевременно се взема под внимание изтеклият период от време между съставянето и предаването на документите.
(24)
Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) установява правила, приложими към финансовото подпомагане от Фондовете, обхванати от този регламент, включително ЕЗФРСР. Тези правила обхващат също допустимостта на разходите, финансовото управление, както и системите за управление и контрол. По отношение на финансовото управление на ЕЗФРСР, с цел правна яснота и съгласуваност между Фондовете, обхванати от настоящия регламент, следва да се посочват съответните разпоредби относно бюджетните кредити, сроковете за плащане и отмяната на бюджетни кредити съгласно Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(25)
Програмите за развитие на селските райони се финансират от бюджета на Съюза на базата на поемане на задължения за извършване на годишни вноски. Държавите членки следва да са в състояние да се ползват от предвидените средства на Съюза от момента, в който започнат изпълнение на програмите. Следователно е необходимо да се въведе подходяща система за ограничено предварително финансиране, която да осигури непрекъснат поток на средствата с оглед на своевременното извършване на плащанията в полза на бенефициерите по програмите.
(26)
Освен предварителното финансиране, е необходимо да се прави разлика между плащанията от Комисията към акредитираните разплащателни агенции, междинните плащания и плащането на салдата, и да се предвидят детайлни правила за осъществяването им. Правилото за автоматична отмяна следва да допринесе за ускоряване на изпълнението на програмите и за добро финансово управление. В правилата относно националните рамки на държавите членки с регионални програми, установени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), също се предвижда инструмент, с който държавите членки да осигуряват изпълнението и доброто финансово управление.
(27)
Помощта от Съюза следва да се изплаща на бенефициерите навреме, за да могат те да я използват ефективно. Неспазването от държавите членки на крайните срокове за плащанията, установени в правото на Съюза, може да създаде сериозни затруднения за бенефициерите и да изложи на риск годишното разпределение на бюджета на Съюза. Ето защо разходите, които са направени, без да се спазват крайните срокове за плащанията, следва да бъдат изключени от финансирането на Съюза. Принципът на пропорционалност, предвиден в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се запази и следва да се прилага за двата Фонда. За да бъде спазен принципът на пропорционалност, Комисията следва да има правото да предвижда изключения от това общо правило.
(28)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 предвижда намалявания или спиране на месечни или междинни плащания по Фондовете. Въпреки доста широката формулировка на тези разпоредби, на практика те се прилагат основно за намаляване на плащанията при неспазване на сроковете за плащане, таваните и други подобни „счетоводни причини“, които лесно се установяват в декларациите за разходите. Тези разпоредби позволяват също намаляване или спиране в случай на сериозни и трайни пропуски в националните системи за контрол. Налагането на подобни намалявания и спирания обаче е в зависимост от доста ограничаващи материалноправни условия за това и предвиждат специална процедура от два етапа, която трябва да се приложи. Европейският парламент и Съветът многократно са искали от Комисията да преустанови плащанията за държави членки, които не спазват условията. По тези причини е необходимо да се изясни системата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1290/2005 за намалявания и спирания, и да се обединят правилата за намалявания и спирания за двата Фонда в един-единствен член. Системата на намаляванията по „счетоводни причини“ следва да се запази в съответствие с установените административни практики. Възможността за намаляване или спиране на плащанията в случай на значителни и трайни пропуски в националните системи за контрол следва да бъде засилена, за да може Комисията да налага бързо спиране на плащанията, в случай че бъдат установени сериозни пропуски. Тази възможност следва да бъде разширена, така че да включва и небрежност в системата за възстановяване на неправомерни плащания.
(29)
Секторното законодателство в областта на селското стопанство изисква държавите членки да пращат информация за броя на извършените проверки и техния резултат в определени срокове. Тази статистика за контрола се използва при определянето на нивото на грешка на равнище държави членки и по-общо за целите на проверката на управлението на Фондовете. Статистиката за контрола е важен източник на информация за Комисията, който ѝ дава възможност да установи дали Фондовете са правилно управлявани, и представлява съществен елемент от годишната декларация за достоверност. Предвид жизненоважния характер на статистиката за контрола и за да се гарантира, че държавите членки спазват задължението си да я изпращат навреме, е необходимо да се предвиди възпиращо средство, за да се избегне закъсняло предоставяне на необходимите данни, което да е пропорционално на количеството липсващи данни. Следователно следва да се предвидят разпоредби, които да дават право на Комисията да спре част от месечните или междинните плащания, за които не е била изпратена навреме необходимата статистическа информация.
(30)
За да стане възможно повторното използване на средствата по Фондовете, са необходими правила за разпределянето на специфични суми. Списъкът, включен в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се допълни със сумите, свързани със закъснелите плащания и уравняването на сметките по отношение на разходите по ЕФГЗ. Освен това с Регламент (ЕИО) № 352/78 на Съвета (13) бяха установени правила за разпределянето на сумите, постъпили в резултат от невъзстановени обезпечения. Тези разпоредби следва да се хармонизират и обединят със съществуващите разпоредби за целевите приходи. Следователно Регламент (ЕИО) № 352/78 следва да бъде отменен.
(31)
Регламент (ЕО) № 814/2000 на Съвета (14) и правилата за приложението му определят информационните мерки, свързани с ОСП, които могат да се финансират съгласно член 5, буква в) от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Регламент (ЕО) № 814/2000 съдържа списък с такива мерки и техните цели и определя правилата на финансирането им и изпълнението на съответните проекти. След приемането на този регламент бяха приети правила по силата на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно безвъзмездните средства и обществените поръчки. Тези правила следва да се прилагат и към информационните мерки по ОСП. За целите на опростяването и съгласуваността Регламент (ЕО) № 814/2000 следва да се отмени, като се запазят специфичните разпоредби по отношение на целите и видовете мерки, които подлежат на финансиране. Тези мерки следва също така да отчитат необходимостта от по-добра ефективност при комуникация с широката общественост и по-силно взаимодействие между комуникационните дейности, предприемани по инициатива на Комисията, както и да гарантират ефективно разясняване на политическите приоритети на Съюза. Следователно те следва да включват и мерки за информиране, свързани с ОСП, в рамките на насочената към предприятията комуникация, както е посочено в съобщението на Комисията: Бюджет за стратегията „Европа 2020“("съобщението на Комисията относно бюджет за стратегията „Европа 2020“) - част II: Информационни документи за политиките.
(32)
Финансирането на мерките и операциите съгласно ОСП включва отчасти и споделено управление. За да обезпечи надеждно управление на финансовите средства на Съюза, Комисията следва да извършва проверки на управлението на Фондовете от органите на държавите членки, отговарящи за извършване на плащанията. Във връзка с това е уместно да се определи естеството на проверките, които Комисията трябва да извърши, да се посочат условията за упражняване на нейните функции по изпълнение на бюджета и да се изяснят задълженията на държавите членки за оказване на сътрудничество.
(33)
За да може Комисията да изпълнява задължението си да проверява за съществуването и правилното функциониране на системите за управление и проверка на изразходването на средствата на Съюза в държавите членки, независимо от вътрешния контрол, упражняван от държавите членки, следва да бъде предвидена разпоредба за извършване на проверки от лица, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, които да имат право да изискват съдействие от държавите членки при работата си.
(34)
За набавянето на информацията, която трябва да бъде изпратена на Комисията, е необходимо във възможно най-голяма степен да се използват възможностите на информационните технологии. При провеждането на проверките Комисията следва да има пълен и непосредствен достъп до информацията за разходите, съхранена както на хартиен носител, така и в електронна форма.
(35)
С цел да установят финансовите взаимоотношения между акредитираните разплащателни агенции и бюджета на Съюза, Комисията следва да извършва годишно уравняване на сметките на тези разплащателни агенции (финансово уравняване на сметките). Решението за уравняване на сметките следва да се отнася до пълнотата, точността и достоверността на сметките, но не и до съответствието на разходите с правото на Съюза.
(36)
Комисията отговаря за изпълнението на бюджета на Европейския съюз в сътрудничество с държавите членки съгласно член 317 от ДФЕС. Комисията е оправомощена да решава посредством актове за изпълнение дали извършените от държавите членки разходи са в съответствие с правото на Съюза. Държавите членки следва да имат правото да обосновават решенията си за извършване на плащания и да имат достъп до помирителните процедури в случаите, когато не може да се достигне до взаимно съгласие между тях и Комисията. За да се предоставят на държавите членки правни и финансови гаранции по отношение на разходите, извършени в минали периоди, следва да се определи максимален срок, в който Комисията да вземе решение какви ще са финансовите последици от неспазването. По отношение на ЕЗФРСР процедурата по уравняване по съответствие следва да съответства на разпоредбите относно финансовите корекции от страна на Комисията, установени в част 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(37)
По отношение на ЕФГЗ, възстановените суми следва да бъдат върнати на Фонда в случаите, когато разходите са извършени в противоречие с правото на Съюза и не е съществувало правно основание за тяхното извършване. За да се осигури достатъчно време за извършване на всички необходими административни процедури, включително на вътрешни проверки, държавите членки следва да изискват бенефициерът да възстанови сумите в срок от 18 месеца след одобряването на доклад за проверка или подобен документ, удостоверяващ наличието на нередност, и където е приложимо, получаването му от разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването на разходите. Следва да бъде предвидена разпоредба за система за финансова отговорност в случаите на допуснати нередности и в случаите, когато пълната сума не е била възстановена. Във връзка с това следва да се установи процедура, даваща възможност на Комисията да защитава интересите на бюджета на Съюза, като взема решения сумите, изгубени в резултат на нередности и невъзстановени в разумни срокове, да бъдат частично начислени на съответната държава членка. В определени случаи на небрежност от страна на държавата членка е оправдано сумата да ѝ бъде начислена в пълен размер. Въпреки това, при условие че държавите членки са изпълнили задълженията си съгласно своите вътрешни процедури, финансовата тежест следва да бъде справедливо разпределена между Съюза и държавата членка. По отношение на ЕЗФРСР следва да важат същите правила, при спазване на изискването обаче, че възстановените или отменените вследствие на нередности суми следва да останат на разположение на одобрените програми за развитие на селските райони в съответната държава членка, тъй като тези суми са били отпуснати в полза на тази държава членка. Следва също да се установят разпоредби за задължението за докладване на държавите членки.
(38)
Процедурите по възстановяване, прилагани от държавите членки, могат да имат за последица забавяне на възстановяването с години, без да има гаранция, че крайният резултат действително ще бъде успешен. Разходите по прилагането на тези процедури също могат да не бъдат пропорционални на сумите, които са или могат да бъдат събрани. Затова в определени случаи на държавите членки следва да се разреши да спрат процедурите по възстановяване.
(39)
С оглед на защитата на финансовите интереси на бюджета на Съюза, държавите членки следва да предприемат мерки с цел да се уверят, че финансираните от Фондовете трансакции са действителни и са правилно извършени. Също така държавите членки следва да предотвратяват, откриват и да се справят ефективно с всякакви нередности или неспазване на задълженията от страна на бенефициерите. За тази цел следва да се прилага Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета (15). В случаите на нарушения на секторното законодателство в областта на селското стопанство, когато в правните актове на Съюза не са предвидени подробни правила за административните санкции, държавите членки следва да налагат национални санкции, които следва да бъдат ефективни, възпиращи и пропорционални.
(40)
Следва да се избягва финансирането по линия на ОСП на дейности, които пораждат допълнителни разходи в други области на политиката, обхванати от общия бюджет на Европейския съюз, особено областта на околната среда и общественото здравеопазване. Освен това въвеждането на нови системи за плащане и свързани с тях системи за мониторинг и санкции следва да не води до излишно допълнителни административни процедури и формалности.
(41)
Правилата, свързани с общите принципи, приложими към проверки, към оттегляне на неправомерни плащания и към налагане на санкции, се съдържат в различни регламенти, отнасящи се до селскостопанския сектор. Тези правила следва да се съберат в една и съща правна рамка на хоризонтално ниво. Те следва да обхващат задълженията на държавите членки по отношение на административните проверки и проверките на място, чиято цел е да се провери съответствието с разпоредбите относно мерките по линия на ОСП, и следва да обхващат правилата за възстановяване на помощ, намаляване на и изключване от помощта. Правилата за проверките на задълженията, които не са непременно свързани с плащането на помощ, следва също да се опишат.
(42)
Различни разпоредби на секторното законодателство в областта на селското стопанство изискват внасянето на обезпечение, за да се осигури плащането на сума, дължима в случай на неизпълнение на задължение. За да се укрепи рамката за обезпечения, към всички тези разпоредби следва да се прилага единно хоризонтално правило.
(43)
Държавите членки следва да създадат и ползват интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“)за някои плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в Регламент (ЕС) № 1305/2013 За да се подобрят ефективността и наблюдението на подпомагането от Съюза, държавите членки следва да бъдат оправомощени да използват интегрираната система за други схеми за подпомагане на Съюза.
(44)
Следва да се запазят основните елементи на интегрираната система, и по-специално разпоредбите относно компютъризираната база данни, системата за идентификация на земеделските парцели, заявленията за подпомагане или исканията за плащане и системата за идентификация и регистриране на правата на плащане, като същевременно се взема предвид развитието на политиката, по-конкретно чрез въвеждането на плащане за селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, и за екологичните ползи от особеностите на ландшафта.С оглед намаляване на административната тежест и осигуряване на ефикасен и ефективен контрол, държавите членки следва да използват технологиите по подходящ начин при създаването на тези системи.
(45)
С цел създаване на референтен слой в системата за идентификация на земеделските парцели, който е пригоден към отчитане на приоритетните екологични площи, държавите членки следва да могат да вземат предвид специфичната информация, която може да бъде изисквана от земеделските стопани в заявленията им за години 2015-2017, например идентифицираните от тях такива особености на ландшафта или други площи, които биха могли да отговарят на изискванията за екологично насочени площи и, при необходимост, размера на площите с такива особености и другите площи.
(46)
Компетентните национални органи следва да извършват плащанията към бенефициерите, предоставени по схемите на Съюза за подпомагане, които са включени в интегрираната система, в пълен размер, при съобразяване с намаляванията, предвидени в настоящия регламент, както и в рамките на предписаните срокове. За да се постигне по-гъвкаво управление на директните плащания, държавите членки следва да имат право да извършват плащания, включени в интегрираната система, под формата на най-много две вноски годишно.
(47)
Проверката на търговските документи на предприятията, които получават или правят плащания, може да представлява много ефикасно средство за наблюдение над трансакциите, съставляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ. Разпоредбите относно проверката на търговските документи са предвидени в Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (16). Тази проверка допълва другите проверки, които вече са извършени от държавите членки. Освен това, когато националните разпоредби по отношение на проверките са по-обширни от разпоредбите в посочения регламент, те не се засягат от него.
(48)
Съгласно Регламент (ЕО) № 485/2008, държавите членки следва да вземат мерките, необходими за осигуряване на ефективна защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, и по-специално за да се проверят истинността и съответствието на операциите, финансирани от ЕФГЗ. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт. Следователно Регламент (ЕО) № 485/2008 следва да бъде отменен.
(49)
Документите, въз основа на които се извършва въпросната проверка, следва да бъдат определени така, че да позволяват осъществяването на пълна проверка. Подборът на предприятията за проверка следва да се извършва, като се държи сметка за характера на трансакциите, които стават на тяхната отговорност, а разпределението по сектори на предприятията, които получават или правят плащания, следва да се извършва в зависимост от тяхната финансова важност в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ.
(50)
Следва да се определят правомощията на служителите, на които са възложени проверките, както и задълженията на предприятията да им предоставят търговските документи за определен период, както и изискваните от тях сведения. Изземването на търговски документи в определени случаи следва да е възможно.
(51)
Като се вземе предвид международната структура на търговията със селскостопански продукти и в интерес на функционирането на вътрешния пазар, е необходимо да се организира сътрудничеството между държавите членки. Необходимо е също да се създаде централизирана документационна система на равнището на Съюза относно установените в трети държави предприятия, които получават или извършват плащания.
(52)
Макар че приемането на програмите за проверка е отговорност на държавите членки, необходимо е тези програми да бъдат съобщени на Комисията, за да може тя да поеме надзорната си и координационна роля, за да гарантира, че програмите са приети въз основа на подходящи критерии и че проверките се концентрират върху сектори или предприятия, в които рискът от измами е висок. От съществено значение е всяка държава членка да има специален отдел, който да отговаря за надзора на проверките на търговски документи, предвидени в настоящия регламент, или за координиране на тези проверки. Тези специални отдели следва да бъдат организирани независимо от отделите, които извършват проверките преди плащанията. Информацията, събрана по време на проверките, следва да се защитава като служебна тайна.
(53)
С Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (17), който беше заменен от Регламент (ЕО) № 73/2009, беше установен принципът, че пълното изплащане на бенефициерите на някои видове подпомагане по ОСП следва да бъде обвързано със спазването на правила за управлението на земите, селскостопанската продукция и селскостопанските дейности. Този принцип впоследствие залегна в Регламент (ЕО) № 1698/2005 (18) на Съвета и Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (19).
Съгласно. системата за кръстосано съответствие държавите членки трябва да прилагат санкции под формата на изцяло или частично намаляване или изключване от подпомагането, получено по ОСП.
(54)
Системата за кръстосано съответствие интегрира в ОСП основни стандарти относно околната среда, изменението на климата, доброто земеделско и екологично състояние на земите, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Кръстосаното съответствие има за цел да допринесе за развиването на устойчиво селско стопанство чрез по-добра осведоменост на бенефициерите относно необходимостта от зачитане на тези основни стандарти. Тя също така цели да направи ОСП по-адекватна на обществените очаквания чрез подобряване на съгласуваността на тази политика с политиките относно околната среда, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Системата за кръстосано съответствие съставлява неделима част от ОСП и затова следва да се запази. Обхватът ѝ обаче, който до момента се състои от отделни списъци със законоустановени изисквания за управление и стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, следва да се рационализира така, че да бъде гарантирана съгласуваността на системата за кръстосано съответствие, и тя да се направи по-видима. За тази цел изискванията и стандартите следва да се организират в единен списък и да се групират по области и теми. Опитът показа, че редица изисквания от обхвата на кръстосаното съответствие не се отнасят в достатъчна степен до селскостопанската дейност или до площта на стопанството, или засягат по-скоро националните органи, а не толкова бенефициерите. Следователно този обхват трябва да бъде прецизиран. Освен това следва да се установят разпоредби за поддържането на постоянни пасища през 2015 и 2016 г.
(55)
Законоустановените изисквания за управление трябва да се приложат изцяло от държавите членки, за да влязат в действие на равнището на индивидуалното стопанство и да гарантират необходимото равноправно третиране на земеделските стопани.
(56)
Съгласно член 22 от Директива 2000/60/ЕО, Директива 80/68/ЕИО на Съвета (20) трябва да се отмени на 23 декември 2013 г. За да се запазят същите правила за кръстосано съответствие, свързани с опазването на подземните води като тези, предвидени в Директива 80/68/ЕИО, до последния ден от нейното действие, е уместно да се коригира обхватът на кръстосаното съответствие и да се определи стандарт за добро земеделско и екологично състояние, който да включва изискванията по членове 4 и 5 от посочената директива.
(57)
Системата за кръстосано съответствие предполага някои административни ограничения както за бенефициерите, така и за националните администрации, тъй като воденето на документация трябва да се гарантира, трябва да се провеждат проверки и да се прилагат санкции, където е необходимо. Тези санкции следва да са пропорционални, ефективни и възпиращи. Тези санкции не следва да влияят върху други санкции, предвидени в правото на Съюза или в националното право. В името на последователността е уместно да се обединят съответните разпоредби на Съюза в един правен инструмент. За земеделски стопани, участващи в схемата за подпомагане на дребните земеделски стопани, посочена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, усилията, които е необходимо да се положат в системата за кръстосано съответствие, може да се считат, че надвишават предимствата от обхващането на тези земеделски стопани в системата. С цел опростяване, тези земеделски стопани следва да бъдат освободени от кръстосано съответствие и особено от системата за контрол и риска за санкции по кръстосаното съответствие. Освобождаването обаче не следва да оказва влияние върху задължението им да зачитат приложимите разпоредби на секторното право или върху възможността да бъдат подложени на проверки и да им бъдат наложени санкции по това право.
(58)
Регламент (ЕО) № 1782/2003 установи рамка от стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, в границите на която държавите членки да приемат национални стандарти, като вземат предвид специфичните характеристики на засегнатите области, включително почвено-климатичните условия и съществуващите системи за селско стопанство (ползване на земята, сеитбооборот, селскостопански практики) и структурата на индивидуалните стопанства. Тези стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите имат за цел да допринесат за предотвратяване на ерозията, запазване на органичните вещества и структурата на почвите, осигуряване на минимално ниво на поддръжка, избягване на влошаването на местообитанията и защита и управление на водните ресурси. По-широкият обхват на системата за кръстосано съответствие, предвидена в настоящия регламент, следва да включва рамка, в която държавите членки трябва да приемат национални стандарти за добро земеделско и екологично състояние. Рамката на Съюза следва също да включва правила за подобряване на мерките по въпросите на водите, почвите, въглеродните запаси, биологичното разнообразие и ландшафта, както и минимално ниво на поддържане на земите.
(59)
Бенефициерите следва да разберат точно своите задължения във връзка с правилата за кръстосано съответствие. За тази цел държавите членки следва да обясняват изчерпателно и разбираемо всички изисквания и стандарти, които съставляват част от тези правила, включително и по електронен път, където е възможно.
(60)
Ефективното прилагане на кръстосаното съответствие изисква проверка дали задълженията се спазват на ниво бенефициери. Ако дадена държава членка реши да се възползва от възможността да не прилага намаление или изключване за суми под 100 EUR, през следващата година компетентният контролен орган следва да се увери чрез проверка на извадка от бенефициерите, че съответното неспазване е отстранено.
(61)
За осигуряване на хармонично сътрудничество между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на разходите по общата селскостопанска политика и, по-специално, за да се даде възможност на Комисията да следи за управлението на средствата от държавите членки и да извършва уравняване на сметките на акредитираните разплащателни агенции, е необходимо държавите членки да предоставят на Комисията определена информация или да я държат на нейно разположение.
(62)
За целите на събирането на данните, които трябва да бъдат изпратени на Комисията, и за да има Комисията пълен непосредствен достъп до данните за извършените разходи както на хартиен, така и на електронен носител, е необходимо да бъдат предвидени подходящи правила за предоставянето и преноса на данни, включително правила за сроковете.
(63)
Тъй като при прилагането на националните системи за контрол и при уравняването по съответствие е възможно да се борави с лични данни или търговски тайни, държавите членки и Комисията следва да гарантират поверителността на получената в този контекст информация.
(64)
В интерес на доброто финансово управление на бюджета на Съюза и на безпристрастното третиране както на равнище на държава членка, така и на равнище бенефициер, следва да бъдат установени правила за използването на еврото.
(65)
Курсът на еврото към националната парична единица може да варира в периода, през който се извършва дадена операция. Следователно обменният курс, приложим за споменатите суми, следва да се определя като се вземе предвид събитието, чрез което се постига икономическата цел на операцията. Приложеният обменен курс следва да бъде този от датата на настъпване на събитието. Необходимо е да се определи този правопораждащ факт или да се отмени използването му, като се съблюдават определени критерии, по-специално скоростта, с която протичат валутните колебания. Тези критерии са предвидени в Регламент (ЕО) № 2799/98 на Съвета (21) и допълват сходни разпоредби в Регламент (ЕО) № 1290/2005. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт и следователно Регламент (ЕО) № 2799/98 следва да бъде отменен.
(66)
Следва да се установят специални правила за действие в извънредни монетарни ситуации, възникващи в Съюза или на световния пазар и изискващи незабавно действие с цел обезпечаване на ефективното функциониране на договореностите в рамките на ОСП.
(67)
Държавите членки, които не са приели еврото, следва да имат възможността да извършват плащанията си по разходите, произтичащи от законодателството по ОСП, в евро вместо в националната си валута. Необходими са конкретни правила, с които да се гарантира, че тази възможност няма да доведе до необосновано преимущество за страните, извършващи или получаващи плащане.
(68)
Всяка мярка по ОСП следва да бъде предмет на мониторинг и оценка, за да се подобри качеството ѝ и да се покажат нейните постижения. В този контекст следва да се определи списък с показатели и Комисията да оценява изпълнението на ОСП във връзка с целите на политиката за жизнеспособно производство на храни, устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, и балансирано териториално развитие. При оценяване конкретно на изпълнението на ОСП във връзка с целта за жизнеспособно производство на храни, следва да бъдат взети предвид всички имащи отношение фактори, сред които и промяната на цените на суровините. Комисията следва да установи рамка на обща система за наблюдение и оценяване, с която, inter alia, да гарантира, че съответните данни, включително информацията от държавите членки, се предоставят своевременно. Същевременно тя следва да вземе предвид нуждата от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Освен това в съобщението на Комисията относно „Бюджет за стратегията „Европа 2020“ - част II“ се посочва, че разходите, свързани с климата, в цялостния бюджет на Съюза следва да нараснат до поне 20 %, с принос от различните политики. Поради това Комисията следва да може да оцени приноса на подпомагането от страна на Съюза в рамките на ОСП за постигането на целите в областта на климата.
(69)
Прилага се правото на Съюза за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (23).
(70)
В решението си от 9 ноември 2010 г. по съединени дела C-92/09 и 93/09 (24) Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът на Европейския съюз обяви за невалидни член 42, точка 8б и член 44а от Регламент (ЕО) № 1290/2005, както и Регламент (ЕО) № 259/2008 (25) на Комисията, доколкото, по отношение на физическите лица - бенефициери на помощи от европейските земеделски фондове, тези разпоредби налагат публикуването на лични данни относно всеки бенефициер, без да се прави разграничение въз основа на релевантни критерии като периодите, през които те са получавали подобна помощ, честотата или естеството и размера на помощта.
(71)
В резултат на това решение и до приемането на нови правила, които отчитат възраженията, направени от Съда, Регламент (ЕО) № 259/2008 беше изменен чрез Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2011 на Комисията (26), за да се предвиди изрично, че задължението да се публикува информация не се отнася за физически лица.
(72)
През септември 2011 г. Комисията организира консултация със заинтересованите страни, която събра представители на професионалните земеделски и търговски организации, представители на хранителната промишленост и работници, както и представители на гражданското общество и на институциите на Съюза. В рамките на тази консултация бяха предложени различни варианти във връзка с публикуването на данни за физически лица, подпомагани от земеделските фондове на Съюза, и относно спазването на принципа на пропорционалност при оповестяването на съответната информация. На конференцията се обсъди необходимостта от публикуване на имената на физическите лица, за да се постигне целта за по-добра защита на финансовите интереси на Съюза, да се подобри прозрачността и да се подчертаят успехите на бенефициерите при предоставянето на публични блага, като същевременно се гарантира, че това публикуване не надхвърля необходимото за постигането на тези законни цели.
(73)
В решението си по дело Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът не оспорва законосъобразността на целта за засилването на публичния контрол върху използването на средствата от Фондовете. Съдът обаче изтъкна необходимостта да се проучат методи за публикуване на информацията относно съответните бенефициери, които да бъдат съобразени с целта на подобно публикуване и едновременно с това да засягат в по-малка степен правото на тези бенефициери на зачитане на техния личен живот като цяло и правото на защита на техните лични данни в частност.
(74)
Целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери следва да се анализира предвид новата рамка на финансовото управление и контрол, която ще се прилага от 1 януари 2014 г., и с оглед на придобития в държавите членки опит. В тази нова рамка, контролът от страна на националните администрации не може да бъде изчерпателен, тъй като при почти всички схеми проверките на място могат да обхванат само ограничена част от заявителите и бенефициерите. Освен това новата рамка предвижда, че при определени условия държавите членки могат да намалят броя на проверките на място.
Достатъчното увеличаване на минималния брой проверки в настоящия контекст би довело до такава допълнителна финансова и административна тежест за националните администрации, с каквато те не биха могли да се справят.
(75)
В този контекст, публикуването на имената на бенефициерите на Фондовете представлява средство за засилване на публичния контрол върху използването на Фондовете и следователно е полезно допълнение към съществуващата рамка за управление и контрол, което е нужно с цел гарантирането на адекватна степен на защита на финансовите интереси на Съюза. Това се постига отчасти чрез превантивния и възпиращ ефект на такова публикуване, отчасти чрез възпиране на неправомерни действия от страна на бенефициерите, и отчасти чрез засилване на личната отговорност на земеделските стопани за използването на получените публични средства.
(76)
В този контекст следва надлежно да се признаят ролята на гражданското общество, включително на медиите и неправителствените организации, и приносът им за укрепването на рамката на администрациите за контрол срещу измами и други злоупотреби с публични средства.
(77)
Публикуването на съответната информация е съобразено и с подхода в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
(78)
Като алтернатива, целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери би могла да се постигне чрез предвиждането на задължение за държавите членки при поискване да осигуряват публичен достъп до необходимата информация, без тя да бъде публикувана. Това обаче би било по-малко ефективно и крие риск от създаване на нежелани различия при изпълнението. Поради това националните органи следва да имат възможност да разчитат на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери при публикуването на имената им и други имащи отношение данни.
(79)
Ако целта на публичния контрол на използването на средствата от Фондовете трябва да бъде постигната, известна част от информацията относно бенефициерите е необходимо да се предостави на вниманието на обществеността. Тази информация следва да включва данни за самоличността на бенефициера, предоставената сума и фонда, от който е отпусната, целта и естеството на съответната мярка. Публикуването на тази информация следва да се извърши по такъв начин, че да се ограничи в най-голяма степен накърняването на правото на зачитане на личния живот на бенефициерите като цяло и в частност правото им на защита на личните данни - права, признати с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(80)
За да се гарантира, че настоящият регламент съответства на принципа на пропорционалност, законодателят е проучил всички алтернативни средства за постигането на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, които са анализирани в меморандум, изложен в документ на Съвета 6730/13 и е избрал това, което би било в най-малка степен в разрез с въпросните лични права.
(81)
Публикуването на подробности за мярката, даваща право на помощ или подпомагане на земеделския стопанин, и за естеството и целта на помощта или подпомагането предоставя конкретна информация на обществеността относно подпомогнатата дейност и целта, за която са предоставени помощта или подпомагането. Това би допринесло и за превантивното и възпиращо въздействие на публичния контрол по отношение на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(82)
За да се запази равновесието между поставената цел за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, от една страна, и правото на зачитане на личния живот като цяло и в частност защита на личните данни на бенефициерите, от друга, следва да се вземе предвид значимостта на помощта. След задълбочен анализ и консултация със заинтересованите страни се очерта мнението, че за да се засили ефективността на такова публикуване и да се ограничи накърняването на правата на бенефициерите, е необходимо да се установи праг на сумата на получената помощ, под който името на бенефициера не следва да се публикува.
(83)
Този праг следва да бъде минимален и следва да отразява и да се основава на нивото на схемите за подпомагане, установени в рамките на ОСП. Тъй като структурите на селскостопанските икономики на държавите членки значително се различават една от друга и може да са много различни от средната за Съюза структура на земеделското стопанство, следва да се позволи прилагането на различни минимални прагове, които да отразяват конкретната ситуация на отделните държави членки. Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя проста и специфична схема за малките земеделски стопанства. Член 63 от посочения регламент установява критерии за изчисляване на сумата на помощта. За целите на съгласуваността, за държавите членки, прилагащи схемата, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като сумите, определени от 1307държавата членка съгласно член 63, параграф 1, втора алинея или член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент. В случай че държава членка реши да не прилага тази схема, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като максималната възможна сума на помощта по схемата, както е предвидено в член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Под този специфичен праг публикацията следва да съдържа цялата необходима информация, с изключение на името, която да позволи на данъкоплатците да си съставят точна представа за ОСП.
(84)
Предоставянето на публичен достъп до тази информация, заедно с общата информация за обществеността, предвидена в настоящия регламент, подобрява прозрачността по отношение на използването на средствата на Съюза в рамките на ОСП, като по този начин способства за популяризирането и по-доброто разбиране на тази политика. То дава възможност на гражданите да участват по-активно в процеса на вземане на решения и е гаранция за по-голяма законност, ефективност и отговорност на администрацията пред гражданите. То също предоставя на вниманието на гражданите конкретни примери за предоставяне на „публични блага“ чрез земеделие, като по този начин укрепва законосъобразността на държавното подпомагане за селскостопанския сектор.
(85)
Поради това трябва да се има предвид, че общото публикуване на имащата отношение информация не надхвърля необходимото в едно демократично общество с оглед на нуждата да се защитят финансовите интереси на Съюза, като се отчита също и значителният превес на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете.
(86)
За да се спазят изискванията за защита на данните, бенефициерите на Фондовете следва да бъдат уведомявани за публикуването на данните им преди те да бъдат публикувани. Те също трябва да бъдат информирани, че тези данни могат да бъдат обработвани от одиторски и разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза. Освен това бенефициерите следва да бъдат уведомени относно правата си съгласно Директива 95/46/ЕО и процедурите, които се прилагат за упражняване на тези права.
(87)
В резултат на това, след провеждане на задълбочен анализ и оценка на най-подходящия начин за съобразяване с правото на бенефициерите на защита на личните данни, основан и на предоставена от Комисията информация по време на преговорите по настоящия регламент, следва в настоящия регламент да се предвидят нови правила относно публикуването на информация за всички бенефициери на Фондовете.
(88)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(89)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и за надзор на акредитацията на разплащателните агенции; правилата за работата и проверките, които са в основата на декларациите за управление на разплащателните агенции, функционирането на координиращия орган и изпращането на информация до Комисията от същия координиращ орган; правилата относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и сертификатите и докладите, заедно с придружаващите ги документи, които тези органи изготвят. Тези изпълнителни правомощия се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27).
(90)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: одиторските принципи, на които се основават становищата на сертифициращите органи, включително оценка на рисковете, вътрешни проверки и изискуемото равнище на одитни доказателства, одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи за формулиране на становищата си предвид международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използване на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и, когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при извършване на проверките на място;.
(91)
Те следва да обхващат също така: правилата за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство, определянето на месечните плащания от ЕФГЗ за държавите членки; определянето на сумите за финансиране на мерките за публична интервенция; правилата, свързани с финансирането на закупуването от Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките, и на измерванията, които Комисията извършва посредством приложенията за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси; процедурите за провеждането на закупуването от Комисията на тези сателитни изображения и за мониторинга на селскостопанските ресурси, рамката, която урежда закупуването, подобряването и използването на сателитните изображения и на метеорологичните данни, както и съответните срокове.
(92)
Те следва също да обхващат: във връзка с процедурата за финансова дисциплина, ставката на корекция за директните плащания, както и неговото адаптиране, както и условията, приложими за бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират директните плащания; във връзка с процедурата за бюджетна дисциплина, предварителното определяне на размера на плащанията и предварителното разпределение на наличния бюджет между държавите членки.
(93)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: определянето на срока, в който акредитираните разплащателни агенции са длъжни да съставят и да изпратят на Комисията междинни декларации за разходите във връзка с програмите за развитие на селските райони; намаляването или спирането на месечните или междинните плащания за държавите членки; подробностите по поддържането на отделни сметки от разплащателните агенции; специфичните условия, приложими към информацията, която се записва за нуждите на осчетоводяването от разплащателните агенции; правилата за финансиране и осчетоводяване на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете, реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение, процедурата и другите практически условия за правилното функциониране на спирането на плащанията от Комисията за държавите членки в случай на закъснение при представянето на информация от държавите членки.
(94)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват във връзка с проверките; процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките на място, извършвани от Комисията и достъпа до информация; процедурите и другите практически условия във връзка със задължението за докладване на нередностите и измамите, условията, при които да се съхраняват документите, доказващи извършените плащания и за изпълнението на административните и физическите проверки, изисквани от правото на Съюза; уравняването на сметките и уравняването по съответствие, изключването от финансиране от Съюза на суми, за които се плаща от бюджета на Съюза, процедурите за възстановяване на неправомерните плащания и лихвите по тях и формите, които държавите членки трябва да използват, за да уведомяват Комисията и да ѝ изпращат съобщения във връзка с нередности.
(95)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: правилата, целящи постигане на еднакво прилагане от държавите членки на задълженията за защита на финансовите интереси на Съюза, необходимите правила, насочени към постигането на еднакво прилагане на контрола в Съюза, прилагането и изчисляването на частичното или цялостното оттегляне на плащанията или на правата на плащания; възстановяването на неправомерните плащания и глобите като санкции, както и по отношение на неправомерно отпуснатите права на плащане и начислението на лихви. Те също следва да обхващат: прилагането и изчисляването на административните санкции, подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите; и спирането на месечни плащания в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(96)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: формата на обезпеченията, които следва да се внесат, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалните обезпечения; процедурата за освобождаване на обезпечения и уведомленията, които следва да направят държавите членки или Комисията във връзка с обезпеченията. Те също следва да обхващат: правилата, които са едновременно необходими и обосновани при спешни случаи за разрешаване на специфични проблеми, свързани със сроковете за плащане и авансовите плащания; правилата за заявлението за помощи и исканията за плащания, кандидатстването за право на плащане, включително крайния срок за подаване на заявленията, изискванията за минималното количество информация, което да се съдържа в заявленията за помощ, разпоредбите за изменение или оттегляне на заявлението за помощ, освобождаването от изискването за подаване на заявление за помощ и разпоредбите, които позволяват на държавите членки да прилагат опростени процедури или да поправят очевидни грешки.
(97)
Подобно, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: правилата за провеждане на проверките, за да се установи спазване на задълженията, и точността и изчерпателността на информацията, предоставена в заявлението за помощ или искането за плащания, включително правилата относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място, техническите спецификации, необходими за еднаквото прилагане на интегрираната система за администриране и контрол; правилата за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят; и правилата за извършване на авансови плащания. Те също следва да обхващат: правилата, насочени към постигане на еднакво прилагане на правилата за проверка на търговските документи; процедурите, свързани със собствените бази данни на държавите членки и аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами; процедурите във връзка със сътрудничеството и съдействието между контролните органи, правилата за извършване на проверките за спазване на нормите за предлагане на пазара, правилата за органите, които отговарят за извършването на проверките, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които ще се прилагат тези проверки.
(98)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: във връзка с проверките, свързани със защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, съобщенията, които държавите членки трябва да изпращат на Комисията; правилата за отговорния орган, който трябва да следи за спазването на продуктовите спецификации, включително когато географската област се намира в трета държава, действията, които държавите членки трябва да предприемат, за да предотвратят недобросъвестното използване на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, проверките и контрола, които държавите членки трябва да осъществяват, включително провеждането на изпитвания;
Те също следва да обхващат: правилата за осъществяване на проверките за установяване на съответствие със задълженията за кръстосано съответствие; подробните процедурни и технически правила за изчисляването и прилагането на административни санкции за неспазване на изискванията за кръстосано съответствие; правилата за съобщаване на информация от държавите членки на Комисията съгласно член 104 и мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с национална парична единица.
(99)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: набора от показатели, специфични за мониторинга и оценката на ОСП; правилата за информацията, която държавите членки трябва да изпращат на Комисията за целите на мониторинга и оценката на ОСП; правилата за формата и графика за оповестяване на бенефициерите от Фондовете, еднаквото прилагане на задължението за информиране на бенефициерите, че техните данни ще бъдат оповестени публично и сътрудничеството между Комисията и държавите членки във връзка с оповестяването на бенефициерите от Фондовете.
(100)
За приемането на някои актове за изпълнение следва да се използва процедурата по консултиране. По отношение на актовете за изпълнение, включващи изчисления на суми от Комисията, процедурата по консултиране дава възможност на Комисията изцяло да поеме отговорността си за управлението на бюджета и цели повишаването на ефективността, предсказуемостта и бързината, при спазване на сроковете и бюджетните процедури. По отношение на актовете за изпълнение, свързани с плащанията към държавите членки и прилагането на процедурата по уравняване на сметките, процедурата по консултиране дава на Комисията възможност изцяло да поеме отговорността за управлението на бюджета и проверката на годишните сметки на националните разплащателни агенции с оглед приемането на такива сметки или, в случай на разходи, направени в разрез с правилата на Съюза, изключването на такива разходи от финансирането на Съюза. В други случаи, за приемането на актове за изпълнение следва да се прилага процедурата по разглеждане.
(101)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011 относно установяването на нетното салдо за финансиране на разходите на ЕФГЗ и извършването на допълнителни плащания или приспадания на суми в рамките на процедурата на месечните плащания.
(102)
Тъй като преходът от системата по регламентите, отменени с настоящия регламент, към системата в настоящия регламент, може да породи практически и специфични затруднения, следва да се предвиди разпоредба Комисията да може да приема необходимите и надлежно обосновани мерки.
(103)
Поради спешната подготовка за безпрепятствено изпълнение на предвидените мерки, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(104)
Тъй като програмният период за програмите за развитие на селските райони, финансирани въз основа на настоящия регламент, започва да тече от 1 януари 2014 г., настоящият регламент следва да се прилага от тази дата. Въпреки това, доколкото селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N, разпоредбите, свързани по-специално с акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи и съответните правомощия на Комисията, разпоредбите, свързани с финансовото управление на Фондовете, като бюджетния таван, резерва за кризи в селскостопанския сектор, финансовата дисциплина и с целевите приходи, следва да се прилагат от по-ранна дата, съответстваща на началото на финансовата 2014 година, т.е. 16 октомври 2013 г. По същата причина разпоредбите, свързани с процедурата на месечните плащания, извършвани от Комисията към държавите членки и спазването на сроковете за плащане от разплащателните агенции, следва да се прилагат към разходите, направени, считано от началото на финансовата 2014 г., т.е. 16 октомври 2013 г.
(105)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище (28).
(106)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, като се имат предвид връзките между него и другите инструменти на ОСП и ограниченията на финансовите ресурси на държавите членки в един разширен Съюз, а поради многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и чрез съсредоточаване върху неговите приоритети могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
финансирането на разходи в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП), включително разходи за развитие на селските райони;
б)
системата за съвети в селското стопанство;
в)
системите за управление и контрол, които да бъдат установени от държавите членки;
г)
системата за кръстосано съответствие;
д)
уравняването на сметки.
Член 2
Определения, използвани в настоящия регламент
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
„селскостопанска дейност“ означава селскостопанска дейност по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
„земеделска площ“означава земеделска площ по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
г)
„стопанство“ означава стопанство по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 освен ако не е предвидено друго в член 91, параграф 3;
д)
„директни плащания“ означава директни плащания по смисъла на член 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
е)
„секторно законодателство в областта на селското стопанство“ означава всякакви приложими актове, приети в рамките на ОСП въз основа на член 43 от ДФЕС, както и, където е приложимо, всякакви делегирани актове или актове за изпълнение, приети въз основа на такива актове, и втора част от Регламент (ЕС) № 1303/2013, доколкото той се прилага за ЕЗФРСР;
ж)
„нередност“ означава нередност по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95.
2. За целите на финансирането, управлението и мониторинга на ОСП „непреодолима сила“ и „извънредни обстоятелства“ могат да бъдат признати по-специално в следните случаи:
а)
смърт на бенефициера;
б)
дългосрочна професионална нетрудоспособност на бенефициера;
в)
тежко природно бедствие, което е засегнало сериозно стопанството;
г)
случайно унищожение на постройките за животни на стопанството;
д)
епизоотия или болест по растенията, която е засегнала съответно част или всички селскостопански животни или земеделски култури на бенефециера;
е)
отчуждаване на цялото стопанство или на голяма част от стопанството, ако това отчуждаване не е могло да бъде предвидено към деня на подаване на заявлението.
ДЯЛ II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ЗЕМЕДЕЛСКИТЕ ФОНДОВЕ
ГЛАВА I
Земеделски фондове
Член 3
Фондове за финансиране на земеделските разходи
1. С оглед на постигането на предвидените в ДФЕС цели на ОСП, финансирането на различните мерки, попадащи в тази политика, включително мерките за развитие на селските райони, се извършва от:
а)
Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ);
б)
Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
2. ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“) са включени в общия бюджет на Европейския съюз („бюджета на Съюза“).
Член 4
Разходи по линия на ЕЗФГ
1. ЕФГЗ се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира следните разходи, които се извършват в съответствие с правото на Съюза:
а)
мерки за регулиране или подкрепа на селскостопанските пазари;
б)
директни плащания на земеделски стопани в рамките на ОСП;
в)
финансовия принос на Съюза за мерките за информиране и за насърчаване за селскостопански продукти на вътрешния пазар на Съюза и в трети държави, предприети от държавите членки въз основа на програми, избрани от Комисията, различни от посочените в член 5;
г)
финансовия принос на Съюза към схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, посочена в член 23 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и към мерките, свързани с болестите по животните и загубата на потребителското доверие, посочени в член 155 от посочения регламент.
2. ЕФГЗ финансира следните разходи пряко и в съответствие с правото на Съюза:
а)
насърчаване на селскостопански продукти, предприето или пряко от Комисията, или посредством международни организации;
б)
мерки, предприети в съответствие с правото на Съюза, за гарантиране на съхранението, характеризирането, събирането и използването на генетичните ресурси в селското стопанство;
в)
въвеждането и поддържането на информационни системи за осчетоводяване на данните в селското стопанство;
г)
системи за извършване на земеделски проучвания, включително проучвания за структурата на земеделските стопанства.
Член 5
Разходи по ЕЗФРСР
ЕЗФРСР се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира приноса на Съюза към програмите за развитие на селските райони, изпълнявани в съответствие с правото на Съюза за подпомагане на развитието на селските райони.
Член 6
Други разходи, включително техническо подпомагане
Всеки един от Фондовете може да финансира директно и по инициатива на Комисията и/или от нейно име дейностите за подготовка, мониторинг, административна и техническа подкрепа, както и за оценка, одит и контрол, необходими за провеждането на ОСП. Тези мерки включват, по-конкретно:
а)
мерките, необходими за анализиране, управление, мониторинг, обмен на информация и прилагане на ОСП, както и мерките във връзка с прилагането на системи за контрол и с оказването на техническа и административна помощ;
б)
придобиването от страна на Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките в съответствие с член 21;
в)
мерките, предприети от Комисията чрез приложения за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси в съответствие с член 22;
г)
мерките, необходими за поддържане и развитие на методи и технически средства за информация, взаимна връзка, мониторинг и контрол над финансовото управление на средствата, използвани за финансиране на ОСП;
д)
предоставянето на информация относно ОСП в съответствие с член 45;
е)
научните изследвания по отношение на ОСП и оценките на финансираните от Фондовете мерки, включително усъвършенстването на методите за оценка и обмена на информация относно практиките по ОСП;
ж)
където е необходимо, изпълнителните агенции, създадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета (29), които работят във връзка с ОСП;
з)
мерките, свързани с разпространението на информация, повишаването на осведомеността, насърчаването на сътрудничеството и обмяната на опит на равнището на Съюза, предприети в контекста на развитието на селските райони, включително изграждането на мрежа за съвместна работа на заинтересованите страни;
и)
мерките, необходими за разработването, регистрацията и защитата на символи в рамките на политиките за качество на Съюза и за защитата на правата на интелектуална собственост, свързани с него, както и необходимите разработки в областта на информационните технологии.
ГЛАВА II
Разплащателни агенции и други органи
Член 7
Акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи
1. Разплащателните агенции са отдели или органи на държавите членки, отговарящи за управлението и контрола на разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5.
С изключение на плащанията, изпълнението на тези задачи може да бъде делегирано.
2. Държавите членки акредитират като разплащателни агенции отдели или органи, които разполагат с административна организация и система за вътрешен контрол, предоставящи достатъчно гаранции, че плащанията са законни и редовни и че са надлежно отчетени. За тази цел разплащателните агенции спазват минимални изисквания за акредитация по отношение на вътрешната среда, контролните дейности, информацията и комуникацията, както и мониторинга, определени от Комисията в съответствие с член 8, параграф 1, буква а).
Всяка държава членка в зависимост от собствените си конституционни разпоредби ограничава броя на акредитираните от нея разплащателни агенции до не повече от една на национално равнище или на една за регион, където е приложимо. Когато обаче държавите членки установяват разплащателните агенции на регионално равнище, те освен това или акредитират разплащателна агенция на национално равнище за схеми за подпомагане, които, поради естеството си, трябва да се управляват на национално равнище, или поверяват управлението на тези схеми на своите регионални разплащателни агенции.
Чрез дерогация от втора алинея държавите членки могат да запазят разплащателните агенции, които са били акредитирани преди 20 декември 2013.
Преди края на 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно функционирането на системата от разплащателни агенции в Съюза, придружен, при целесъобразност, от законодателни предложения.
3. До 15 февруари в годината след съответната финансова година лицето, което отговаря за акредитираната разплащателна агенция, изготвя:
а)
годишния финансов отчет за разходите, направени при изпълнение на поверените на акредитираните разплащателни агенции задачи, придружен от необходимата информация за уравняването на сметките съгласно член 51;
б)
декларация за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол, въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции;
в)
годишно обобщение на окончателните одитни доклади и на извършените проверки, включително анализ на характера и степента на установените грешки и на слабостите в системите, както и коригиращите действия, които следва да се предприемат или планират.
По изключение Комисията може да удължи срока - 15 февруари, най-късно до 1 март, по искане на съответната държава членка.
4. В случаите на акредитиране на повече от една разплащателна агенция, държавата членка определя публичен координиращ орган („координиращия орган“), на който възлага следните задачи:
а)
да събира информацията, която трябва да бъде предоставена на Комисията, и да изпраща тази информация на Комисията;
б)
да предприема или координира, в зависимост от случая, действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и да информира Комисията за всяко по-нататъшно развитие;
в)
да насърчава и - ако е възможно - да обезпечава хармонизирано прилагане на правилата на Съюза.
По отношение на обработването на финансовата информация, посочена в първа алинея, буква а), координиращият орган подлежи на специална акредитация от държавите членки.
5. Когато определена акредитирана разплащателна агенция не отговаря или е престанала да отговаря на един или повече от критериите за акредитиране по параграф 2, държавата членка по собствена инициатива или по искане на Комисията оттегля акредитацията ѝ, освен ако разплащателната агенция не внесе необходимите промени в срок, който трябва да бъде определен в зависимост от сериозността на проблема.
6. Разплащателните агенции управляват и упражняват контрол върху операциите, свързани с публична интервенция, за които те отговорят и поемат цялостната отговорност в тази област.
Член 8
Правомощия на Комисията
1. За да осигури доброто функциониране на системата, предвидена в член 7, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 111 относно:
а)
минималните изисквания за акредитиране на разплащателните агенции и за координиращите органи, посочени съответно в член 7, параграф 2 и в член 7, параграф 4;
б)
задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно естеството на техните отговорности в областта на управлението и контрола.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и процедурите за надзор на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
работата и проверките, които стоят в основата на декларацията за управлението на разплащателната агенция;
в)
функционирането на координиращия орган и предоставянето на информация на Комисията съгласно член 7, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 9
Сертифициращи органи
1. Сертифициращият орган е публичен или частен одиторски орган, определен от държавата членка. Когато е частен одиторски орган и ако приложимото право на Съюза или национално право го изисква, държавата членка осъществява подбора му чрез публична тръжна процедура. Сертифициращият орган представя становище, изготвено съгласно международно приетите одитни стандарти, относно изчерпателността, точността и достоверността на годишния финансов отчет на разплащателната агенция, доброто функциониране на нейната система за вътрешен контрол и законосъобразността и редовността на разходите, за чието възстановяване е отправено искане до Комисията. В това становище се посочва също дали прегледът поставя под съмнение твърденията от декларацията за управлението.
Сертифициращият орган разполага с необходимия технически опит. Той е оперативно независим както от разплащателната агенция и координиращия орган, така и от органа, който е акредитирал тази агенция.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и относно сертификатите и докладите, които тези органи трябва да съставят, и придружаващата ги документация. С оглед на необходимостта от максимална ефективност за проверката на трансакции и за професионалната преценка от одита, в контекста на интегриран подход, в актовете за изпълнение се предвиждат също:
а)
одиторските принципи, на които се базират становищата на сертифициращия орган, включително оценка на риска, вътрешни проверки и нужното равнище на доказателствата от одита;
б)
одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи при формулиране на становищата им, като се отчитат международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използването на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при проверките на място.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 10
Допустимост на плащанията, извършени от разплащателните агенции
Разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, могат да бъдат обхванати от финансирането на Съюза само ако са извършени от акредитирани разплащателни агенции.
Член 11
Плащания в пълен размер на бенефициерите
Освен ако в правото на Съюза изрично не е предвидено друго, плащанията на бенефициерите по предвиденото в настоящия регламент финансиране се извършват в пълен размер.
ДЯЛ III
СИСТЕМА ЗА СЪВЕТИ В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
Член 12
Принцип и обхват
1. Държавите членки изграждат система за предоставяне на съвети за бенефициерите по въпросите на управлението на земята и на стопанствата („система за съвети в селското стопанство“). Тази система за консултации се управлява от посочени публични органи и/или от подбрани частни органи.
2. Системата за съвети в селското стопанство обхваща поне следното:
а)
задълженията на ниво индивидуално стопанство, които са резултат от законоустановените изисквания за управление и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земите, посочени в дял VI, глава I;
б)
земеделските практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и поддържането на земеделската площ, посочено в член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
мерки на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация и пазарна ориентация и за насърчаване на предприемачеството;
г)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 11, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, по-специално спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО.
3. Системата за съвети в селското стопанство може да обхваща по-специално и:
а)
насърчаване на преобразуването на стопанства и на разнообразяването на тяхната икономическа дейност;
б)
управление на риска и въвеждане на подходящи превантивни действия в случай на природни бедствия, катастрофи, болести по животните и растенията;
в)
минималните изисквания, установени в националното право, както са посочени в член 28, параграф 3 и член 29, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
г)
информацията, свързана със смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, биологичното разнообразие и опазването на водите, съгласно посоченото в приложение I към настоящия регламент.
Член 13
Специфични изисквания във връзка със системата за съвети в селското стопанство
1. Държавите членки гарантират, че съветниците, които работят в системата за съвети в селското стопанство, имат подходяща квалификация и редовно участват в обучения.
2. Държавите членки обезпечават разделението между съвети и проверки. Във връзка с това и без да се засяга националното право относно публичния достъп до документи, държавите членки гарантират, че избраните и определените органи, посочени в член 12, параграф 1, не разпространяват лична или индивидуална информация или данни, получени в процеса на предоставяне на съвети, на лица, различни от бенефициера, който управлява съответното стопанство, с изключение на установени в процеса на работата им нередности или нарушения, за които съществува задължение, предвидено в правото на Съюза или в националното право, за уведомяване на публичен орган, по-специално в случай на престъпления.
3. Съответният национален орган предоставя, предимно по електронен път, на потенциалния бенефициер съответния списък на избраните и определените органи, както е посочено в член 12, параграф 1.
Член 14
Достъп до системата за съвети в селското стопанство
Бенефициерите и земеделските стопани, които не получават подпомагане в рамките на ОСП, могат да ползват системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала.
Без да се засяга член 99, параграф 2, четвърта алинея, държавите членки могат обаче да определят по обективни критерии категориите бенефициери, които имат приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство, включително мрежи, работещи с ограничени ресурси по смисъла на членове 53, 55 и 56 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
В такива случаи държавите членки гарантират, че приоритет се дава на земеделските стопани, чийто достъп до друга система за консултации, различна от системата за съвети в селското стопанство, е най-ограничен.
Системата за съвети в селското стопанство гарантира, че бенефициерите имат достъп до съвети, които отчитат специфичното положение на тяхното стопанство.
Член 15
Правомощия на Комисията
Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които определя правила за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство с цел тази система да стане напълно функционална.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ IV
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
ГЛАВА I
Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ)
Раздел 1
Финансиране на разходите
Член 16
Бюджетен таван
1. Годишният таван на разходите по ЕФГЗ се състои от максималните суми, определени за него с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
2. В случай че в правото на Съюза се предвиждат намаления или увеличения на посочените в параграф 1 суми, Комисията приема актове за изпълнение, без да се прилага посочената в член 116 процедура, за определяне нетното салдо за разходите по ЕФГЗ на базата на данните, посочени в правото на Съюза.
Член 17
Месечни плащания
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите по член 4, параграф 1, се предоставят на държавите членки от Комисията под формата на месечни плащания въз основа на разходите, направени през определен референтен период от акредитираните разплащателни агенции.
2. До трансфера на месечните плащания от Комисията държавите членки мобилизират необходимите средства за извършване на разходите в съответствие с потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции.
Член 18
Процедура на месечните плащания
1. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва месечни плащания за разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции през съответния месец.
2. Месечните плащания се правят за всяка държава членка най-късно на третия работен ден от втория месец, следващ този, през който са направени разходите. Разходите, направени от държавите членки между 1 и 15 октомври, се смятат за направени през месец октомври. Разходите, направени между 16 и 31 октомври, се смятат за направени през месец ноември.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на месечните плащания, които прави, въз основа на изпратените от държавите членки декларации за разходите и предоставената информация по член 102, параграф 1, като взема предвид намаляванията или спиранията, прилагани по член 41, или каквито и да било други корекции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение без да прилага процедурата, посочена в член 116, с които да определя допълнителни плащания или приспадания на суми. В такива случаи комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява на следващото му заседание.
Член 19
Административни разходи и разходи за персонал
Административните разходи и разходите за персонал, направени от държавите членки и бенефициерите на помощ от ЕФГЗ, не се поемат от фонда.
Член 20
Разходи за публична интервенция
1. Когато в рамките на общата организация на пазарите не е определена сума за единица продукция във връзка с мярката за публична интервенция, ЕФГЗ финансира тази мярка на базата на стандартните суми, еднакви за целия Съюз, по-конкретно по отношение на средства от държавите членки, използвани за закупуване на продукти, за операции по съхраняването и, при необходимост, по обработката на интервенционните продукти.
2. За да осигури финансирането от ЕФГЗ на разходите за публична интервенция, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно:
а)
типа мерки, допустими за финансиране от Съюза, и условията за възстановяване на разходите;
б)
условията за допустимост и методите за изчисляване въз основа на действително получената от разплащателните агенции информация, или на база фиксирани суми, определени от Комисията, или на фиксирани и нефиксирани суми, предвидени в секторното законодателство в областта на селското стопанство.
3. За да се обезпечи правилното управление на средствата, предвидени в бюджета на Съюза за ЕФГЗ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, за определяне на правила за оценка на операциите, свързани с публичната интервенция, за установяване на мерките, които да се предприемат в случай на загуба или влошаване на състоянието на продуктите при публичната интервенция, и за определяне на подлежащите на изплащане суми.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на размера на сумите, посочени в параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 21
Придобиване на сателитни изображения
Списъкът със сателитните изображения, необходими за проверки, се съгласува между Комисията и държавите членки в съответствие със спецификацията, изготвена от всяка държава членка.
Комисията осигурява безплатно тези сателитни изображения на контролните органи или на доставчиците на услуги, упълномощени от тези органи да ги представляват.
Комисията остава собственик на сателитните изображения и ги изисква обратно при приключване на работата. Тя може също така да предвижда извършването на дейности по подобряване на техниките и методите на работа във връзка с проверката на селскостопански земи чрез дистанционно наблюдение.
Член 22
Мониторинг на селскостопанските ресурси
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), имат за цел да предоставят на Комисията средствата да:
а)
управлява селскостопанските пазари на Съюза в глобален план;
б)
осигурява агроикономическия и агроекологичния мониторинг на земеделската земя, включително агро-лесовъдните системи, и мониторинг на състоянието на посевите, за да дадат възможност за изготвяне на прогнози, особено по отношение на добива и селскостопанската продукция;
в)
споделят достъпа до такива прогнози в международен контекст, като например тези инициативи, координирани от организации от системата на ООН или други международни агенции;
г)
допринася за прозрачността на световните пазари; и
д)
да осигурява технологичното наблюдение на агрометеорологичната система.
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), засягат събирането или закупуването на данни, необходими за прилагане и мониторинг на ОСП, включително сателитни и метеорологични данни, създаването на инфраструктура от пространствени данни и уебсайт, провеждането на специфични проучвания на климатичните условия, дистанционното наблюдение, използвано в помощ на мониторинга на състоянието на почвите, и актуализирането на агрометеорологичните и иконометричните модели. Ако е необходимо, тези мерки се извършват в сътрудничество с националните лаборатории и органи.
Член 23
Изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение, предвиждащи:
а)
правила, свързани с финансирането, съгласно член 6, букви б) и в),
б)
процедурата, по която ще се осъществяват посочените в членове 21 и 22 мерки, за да се реализират поставените цели,
в)
рамката, уреждаща придобиването, подобряването и използването на сателитни изображения и метеорологични данни, както и приложимите срокове.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел 2
Бюджетна дисциплина
Член 24
Спазване на тавана
1. В рамките на бюджетната процедура и на изпълнението на бюджета бюджетните кредити за разходите по линия на ЕФГЗ не превишават размера, посочен в член 16.
Всички законодателни инструменти, предложени от Комисията и приети от Европейския парламент и Съвета, от Съвета или от Комисията, които оказват влияние върху бюджета на ЕФГЗ, са в съответствие със сумата, посочена в член 16.
2. Когато правото на Съюза предвижда финансов таван в евро за селскостопанските разходи на държава членка, тези разходи се възстановяват до определения в евро таван, а когато се прилага член 41, се извършат всички необходими корекции,.
3. Националните тавани за директните плащания, посочени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, коригирани в съответствие с корекциите, предвидени в член 26 от настоящия регламент, се считат за финансови тавани в евро.
Член 25
Резерв за кризи в селскостопанския сектор
Създава се резерв, предназначен за предоставяне на допълнителна подкрепа за сектора в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция ("резерв за кризи в селскостопанския сектор"), чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания с механизма за финансова дисциплина, посочен в член 26.
Пълният размер на резерва е 2 800 милиона евро с еднакви годишни вноски от по 400 милиона евро (по цени за 2011 г.) за периода 2014-2020 г. и се включва във функция 2 на Многогодишната финансова рамка, както е предвидено в приложението към Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013
Член 26
Финансова дисциплина
1. За да се гарантира спазването на годишните тавани, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013, за финансирането на свързани с пазара разходи и директни плащания, се определя ставка на корекция на директните плащания ("ставка на корекция"), когато прогнозите за финансирането на мерките в рамките на този подтаван за дадена финансова година показват, че приложимите годишни тавани ще бъдат надвишени.
2. Комисията представя предложение на Европейския парламент и на Съвета относно ставката на корекция най-късно до 31 март на съответната календарна година, за която се прилага тази ставка на корекция.
3. Ако всяка година ставката на корекция не е определена от Европейския парламент и Съвета до 30 юни, Комисията приема акт за изпълнение за определяне на ставка за корекция и незабавно информира Европейския парламент и Съвета за него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. До 1 декември Комисията може, въз основа на новата информация, с която разполага, да приема актове за изпълнение за промяна на ставката на корекция, определена в съответствие с параграф 2 или параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
5. Чрез дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 държавите членки възстановяват бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на крайните получатели, подлежащи през финансовата година, към която са пренесени бюджетните кредити, на ставка на корекция.
Възстановяването, посочено в първа алинея, се прилага само за крайни бенефициери в тези държави членки, в които през предходната финансова година се е прилагала финансова дисциплина.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на реда и условията, които се прилагат към бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират разходите, посочени в член 4, параграф 1, буква б) от настоящия регламент. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
7. При прилагането на настоящия член, сумата за резерва за кризи в селскостопанския сектор, посочен в член 25, се включва при определянето на ставката на корекция. Всяка сума, която не се предоставя за мерки при кризи в края на финансовата година, се изплаща в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
Член 27
Процедура на бюджетна дисциплина
1. Едновременно с представянето на проектобюджета за финансова година N, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета изготвените от нея прогнози за финансови години N - 1, N и N + 1.
2. Ако при изготвянето на проектобюджета за финансова година N се породи риск сумата, посочена в член 16 за финансова година N да бъде надхвърлена, Комисията предлага на Европейския парламент и Съвета или на Съвета необходимите мерки, които да обезпечат спазването на посочената сума.
3. Ако Комисията сметне, че съществува риск от превишаване на посочената в член 16 сума и че в рамките на своите правомощия тя не може да предприеме подходящи мерки за подобряване на ситуацията, по всяко време тя предлага други мерки за гарантиране спазването на тази сума. Тези мерки се приемат от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 3 от ДФЕС, или от Европейския парламент и от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 2 от ДФЕС.
4. Ако в края на финансовата година N направените от държавите членки искания за възстановяване превишават или има вероятност да превишат сумата, определена в член 16, Комисията:
а)
разглежда представените от държавите членки искания пропорционално и в рамките на наличния бюджет и приема актове за изпълнение за временно определяне на размера на плащанията за съответния месец;
б)
определя за всички държави членки, най-късно до 28 февруари на финансовата година N + 1, тяхното състояние по отношение на финансирането от Съюза за финансовата година N;
в)
приема актове за изпълнение за определяне на общия размер на финансирането от Съюза, разбито по държави членки, въз основа на единна норма на финансиране от Съюза, в рамките на бюджета, който е бил наличен за месечните плащания;
г)
най-късно в момента на извършване на месечните плащания за месец март от година N + 1, изплаща всички евентуални компенсации, които трябва да бъдат изплатени по отношение на държавите членки.
Актовете за изпълнение, предвидени в първа алинея, букви а) и в), се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 28
Система за ранно предупреждение и мониторинг
За да гарантира, че бюджетният таван, посочен в член 16, няма да бъде превишен, Комисията прилага система за ранно предупреждение и мониторинг за всеки месец по отношение на разходите по линия на ЕФГЗ.
За това, в началото на всяка финансова година, Комисията определя профили на месечните разходи, основани, когато е необходимо, на средните месечни разходи през предходните три години.
Комисията представя периодично пред Европейския парламент и пред Съвета доклад, в който се разглежда развитието на разходите, направени във връзка с профилите, и се съдържа оценка на предвиденото изпълнение за текущата финансова година.
Член 29
Референтни обменни курсове
1. При приемането на проектобюджета или на писмо за внасяне на корекции в проектобюджета в частта относно селскостопанските разходи, Комисията използва за определянето на бюджета на ЕФГЗ средния обменен курс евро/щатски долар на пазара през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди датата, на която тя приема бюджетния документ.
2. При приемането на коригиращ и допълнителен проектобюджет или на писмо за внасяне на корекции в него, доколкото тези документи се отнасят до кредитите във връзка с мерките по член 4, параграф 1, буква а), Комисията използва:
а)
средния обменен курс евро/щатски долар, действително отчетен на пазара от 1 август от предходната финансова година до края на последното тримесечие, приключващо най-късно 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията и най-късно на 31 юли на текущата финансова година; и
б)
средния обменен курс, действително отчетен през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията, като прогноза за останалата част от финансовата година.
ГЛАВА II
Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)
Раздел 1
Общи разпоредби относно езфрср
Член 30
Избягване на двойното финансиране
Разходите, финансирани от ЕЗФРСР, не подлежат на никакво друго финансиране от бюджета на Съюза.
Член 31
Разпоредби, приложими за всички плащания
1. Съгласно член 77, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, плащанията от страна на Комисията за приноса на ЕЗФРСР, както е посочено в член 5 от настоящия регламент, не надвишават бюджетните задължения.
Тези плащания са предназначени за изпълнение на най-старите открити бюджетни задължения.
2. Прилага се член 84 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Раздел 2
Финансиране на програмите за развитие на селските райони
Член 32
Финансово участие на ЕЗФРСР
Финансовото участие на ЕЗФРСР по отношение на разходите по програмите за развитие на селските райони се определя за всяка програма в рамките на установените от правото на Съюза тавани за подпомагане на развитието на селските райони от ЕЗФРСР.
Член 33
Бюджетни задължения
По отношение на бюджетните задължения на Съюза към програмите за развитие на селските райони се прилага член 76 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Раздел 3
Финансово участие в програми за развитие на селските райони
Член 34
Разпоредби, приложими към плащанията по програмите за развитие на селските райони
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите, посочени в член 5, се предоставят на държавите членки под формата на предварително финансиране, междинни плащания и изплащане на салдото, както е описано в настоящия раздел.
2. Общият сбор от предварителното финансиране и междинните плащания не надхвърля 95 % от участието на ЕЗФРСР по всяка отделна програма за развитие на селските райони.
Когато се достигне таванът от 95 %, държавите членки продължават да изпращат искания за плащане до Комисията.
Член 35
Разпоредби за предварителното финансиране
1. След като вземе решение за одобрение на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща на държавата членка начална сума за предварително финансиране за целия програмен период. Тази първоначална сума за предварително финансиране се изплаща на вноски, както следва:
а)
през 2014 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2013 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
б)
през 2015 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., или в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС, или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2014 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
в)
през 2016 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата.
Ако дадена програма за развитие на селските райони бъде приета през 2015 г. или по-късно, по-ранните вноски се изплащат през годината на приемането.
2. Общият размер на предварителното финансиране се възстановява на Комисията, ако не са извършени никакви разходи и не бъде представена декларация за разходите по програмата за развитие на селските райони в срок от 24 месеца от датата, на която Комисията е изплатила първата вноска от предварителното финансиране.
3. Натрупаната лихва по сумата на предварителното финансиране се вписва в полза на въпросната програма за развитие на селските райони и се приспада от размера на публичните разходи, отбелязан в окончателната декларация за разходите.
4. Общата сума на предварителното финансиране се уравнява в съответствие с процедурата, посочена в член 51 от настоящия регламент, преди приключването на програмата за развитие на селските райони.
Член 36
Междинни плащания
1. Междинни плащания се извършват за всяка отделна програма за развитие на селските райони. Те се изчисляват чрез прилагане на процента на съфинансиране за всяка отделна мярка към направените публични разходи за изпълнението ѝ, както се посочва в член 59 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
2. В зависимост от наличието на необходимите средства Комисията извършва междинни плащания за възстановяване на разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции по изпълнението на програмите, като отчита намаляванията и спиранията, приложени съгласно член 41,.
3. Всяко междинно плащане се прави от Комисията при спазване на следните изисквания:
а)
на Комисията да е предадена декларация за разходите, подписана от акредитираната разплащателна агенция, съгласно член 102, параграф 1, буква в);
б)
да не е превишен общият размер на приноса на ЕЗФРСР за всяка отделна мярка за целия срок на изпълнение на въпросната програма;
в)
на Комисията да е предаден последният годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони.
4. Ако не е изпълнено някое от изискванията,предвидени в параграф 3, Комисията незабавно уведомява акредитираната разплащателна агенция или координиращия орган, ако е определен такъв. Ако не е спазено някое от изискванията по параграф 3, буква а) или буква в), декларацията за разходите не се допуска за разглеждане.
5. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва междинните плащания в срок от 45 дни от регистрирането на декларацията за разходите, по отношение на която са изпълнени изискванията по параграф 3 от настоящия член.
6. Акредитираните разплащателни агенции изготвят и изпращат на Комисията пряко или чрез координиращия орган, когато е определен такъв, междинни декларации за разходите, свързани с програмите за развитие на селските райони, в определени от Комисията срокове.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на сроковете за изпращане от акредитираните разплащателни агенции на междинните декларации за разходите. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Декларациите за разходите се отнасят за разходите, извършени от разплащателните агенции през всеки един от съответните срокове. Когато обаче разходите, посочени в член 65, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, не могат да бъдат декларирани пред Комисията в съответния срок поради това, че се очаква одобрението на Комисията за изменение в програмата, тези разходи могат да бъдат декларирани в следващи срокове.
Междинните декларации за разходите по отношение на разходите, извършени от 16 октомври до края на съответната година, се осчетоводяват за следващата бюджетна година.
7. Прилага се член 83 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 37
Плащане на салдото и закриване на програмата
1. След получаването на последния годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща салдото, при условие че са налични необходимите средства, въз основа на действащия финансов план, на годишните счетоводни отчети за последната година от изпълнението на съответната програма за развитие на селските райони и на съответното решение за уравняване. Тези счетоводни отчети се представят на Комисията не по-късно от шест месеца след последната дата на допустимост на разходите, както е посочено в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, и съдържат разходите, извършени от разплащателната агенция до последната дата на допустимост на разходите.
2. Салдото се изплаща не по-късно от шест месеца след като информацията и документите по параграф 1 от настоящия член се смятат за получени от Комисията и последната годишна сметка е била уравнена. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 5, в срок от шест месеца Комисията отменя финансовия си ангажимент по изплащане на сумите, останали до пълния размер на съответния бюджетен кредит след изплащането на салдото.
3. Ако до посочения в параграф 1 краен срок Комисията не получи последния годишен доклад за напредъка и документите, необходими за уравняване на сметките за последната година от изпълнението на програмата, финансовият ангажимент по изплащане на салдото автоматично се отменя в съответствие с член 38.
Член 38
Автоматична отмяна за програмите за развитие на селските райони
1. Комисията автоматично отменя финансовия си ангажимент по изплащане на всеки дял от бюджетното задължение за дадена програма за развитие на селските райони, който не е използван за предварително финансиране или за междинни плащания, или за който не е представена декларация за разходите, отговаряща на условията по член 36, параграф 3, по отношение на разходите, извършени до 31 декември от третата година след годината на бюджетното задължение.
2. Тази част от бюджетните задължения, която все още не е приключена към последната дата на допустимост на разходите, посочена в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, за които не е направена декларация за разходите в рамките на шест месеца след тази дата, ще бъде автоматично отменена.
3. В случай на съдебно производство или административно обжалване с отлагателно действие, срокът за настъпване на автоматичната отмяна на финансовото задължение, посочен в параграф 1 или параграф 2, се прекъсва по отношение на сумата, свързана със съответните дейности, за срока на провеждане на съдебното производство или на административното обжалване, при условие че Комисията получи подкрепена с доказателства нотификация от държавата членка до 31 декември от година N + 3.
4. При изчисляване на автоматичната отмяна на задължението не се отчита следното:
а)
частта от бюджетните задължения, за която е съставена декларация за разходите, но изплащането на разходите по която е намалено или спряно от Комисията на 31 декември от година N + 3
б)
частта от бюджетните задължения, която дадена разплащателна агенция не е била в състояние да изплати поради непреодолима сила, засягаща сериозно прилагането на програмата за развитие на селските райони. Националните органи, които са заявили наличието на непреодолима сила, трябва да докажат пряко произтичащите от тях последици върху прилагането на цялата програма или на част от нея.
До 31 януари държавата членка изпраща на Комисията информация за изключенията, посочени в първа алинея, относно сумите, които са декларирани в края на предходната година.
5. Комисията своевременно информира държавите членки, ако съществува риск от автоматична отмяна на финансови задължения. Тя ги информира за съответния размер, посочен в информацията, с която разполага. Държавите членки разполагат с два месеца от получаването на тази информация, за да се съгласят с въпросния размер или да представят забележки. Комисията извършва автоматичната отмяна на финансовото задължение не по-късно от девет месеца след изтичането на последния срок, определен при прилагането на параграфи 1-3.
6. В случай на автоматична отмяна на финансово задължение, участието на ЕЗФРСР в съответната програма за развитие на селските райони за въпросната година се намалява с автоматично отменената сума. Държавата членка представя преработен план за финансиране, в който намаляването на помощта се разпределя между отделните мерки и подлежи на одобрение от Комисията. Ако държавата членка не представи такъв план, Комисията намалява пропорционално сумите, отпуснати за отделните мерки.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 39
Селскостопанска финансова година
Без да се засягат специалните разпоредби относно декларациите за разходите и приходите, свързани с публична интервенция, предвидени от Комисията съгласно член 46, параграф 6, селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N.
Член 40
Спазване на сроковете за плащане
Когато в правото на Съюза са посочени срокове за плащане, всяко плащане, извършено от разплащателната агенция към бенефициер преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, прави такива плащания недопустими за финансиране от Съюза, освен при случаите, условията и в границите, които се определят, като се вземе предвид принципът на пропорционалност.
За да може разходите, направени преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, да станат допустими за финансиране от Съюза в конкретни случаи, като същевременно се ограничи финансовото въздействие от това, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, предвиждащи дерогации от правилото по първа алинея.
Член 41
Намаляване и спиране на месечните и междинните плащания
1. Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, дават възможност на Комисията да установи, че разходите са били направени от органи, които не са акредитирани разплащателни агенции, че сроковете на плащане или финансовите тавани, определени от правото на Съюза, не са били спазени, или че разходите са били направени в друго нарушение на правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актове за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36, след като бъде дадена възможност на държавата членка да представи забележките си.
Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, не дават възможност на Комисията да установи, че разходите са направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията изисква от съответната държава членка да представи допълнителна информация и да внесе забележките си в срок, който не може да бъде по-кратък от 30 дни. Ако държавата членка не изпълни искането на Комисията в определения срок, или ако отговорът се оцени като незадоволителен или показва, че разходите не са били направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актовете за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение за намаляване или спиране на месечните или междинните плащания за държава членка, ако един или повече ключови компоненти на въпросната национална система за контрол не съществува или е неефективен поради установени сериозни или постоянни пропуски, или са налице подобни сериозни пропуски в системата за възстановяване на неправомерни плащания, и ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
посочените в първа алинея пропуски са с траен характер и са довели до приемането на най-малко два акта за изпълнение съгласно член 52 за изключване от финансиране от бюджета на Съюза на разходи от съответната държава членка; или
б)
Комисията е стигнала до заключението, че съответната държава членка не е в състояние да приложи в най-близко бъдеще необходимите корективни мерки в съответствие с план за действие с ясни показатели за напредък, който следва да се изготви след консултации с Комисията.
Намаляването или спирането се прилага към съответния разход, направен от разплащателната агенция, когато са налице пропуски, за срок, подлежащ на определяне в актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, който не надвишава дванадесет месеца. Ако условията за намаляването или спирането на плащанията продължават да са налице, Комисията може да приема актове за изпълнение за удължаване на този срок с допълнителни срокове, които общо не надвишават дванадесет месеца. Намаляването и спирането не се продължава, ако посочените условия вече не са налице.
Актовете за изпълнение, предвидени в настоящата алинея, се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Преди да приеме актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, Комисията информира съответната държава членка за намерението си и я приканва да реагира в срок, не по-кратък от 30 дни.
Актовете за изпълнение, определящи месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или междинните плащания, посочени в член 36, вземат предвид актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия параграф.
3. Намаляванията и спиранията по настоящия член се прилагат в съответствие с принципа за пропорционалност и не засягат прилагането на членове 51 и 52.
4. Намаляванията и спиранията по настоящия член не засягат разпоредбите на членове 19, 22 и 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Спиранията, посочени в членове 19 и 22 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, се прилагат съгласно процедурата, посочена в параграф 2 на настоящия член.
Член 42
Спиране на плащанията в случай на закъснение
Ако секторното законодателство на Съюза за селското стопанство изисква от държавите членки в рамките на определен срок да подадат информация за броя на извършените по член 59 проверки и резултатите от тях и ако държавите членки просрочат този срок, Комисията може да спре месечните плащания, посочени в член 18, или междинните плащания, посочени в член 36, при условие че Комисията е предоставила на разположение на държавите членки достатъчно време преди началото на референтния период цялата информация и всички формуляри и разяснения, необходими за събиране на съответните статистически данни. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, не надвишава 1,5 % от разходите, за които съответната статистическа информация не е предадена навреме. В случай на такова спиране Комисията действа съгласно принципа на пропорционалност, като взема предвид колко голямо е закъснението. По-специално се взема предвид дали късното подаване на информация застрашава механизма за ежегодно освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета. Преди да спре месечните плащания, Комисията писмено уведомява съответната държава членка. Комисията предоставя сумите, чието изплащане е било спряно, когато получи статистическата информация от съответните държави членки, при условие че датата на получаване е не по-късно от 31 януари на следващата година.
Член 43
Целеви приходи
1. Следното е "целеви приходи" по смисъла на член 21 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012:
а)
суми, които по силата на членове 40 и 51 по отношение на разходите по ЕФГЗ и членове 52 и 54 трябва да бъдат изплатени в полза на бюджета на Съюза, включително натрупаните по тях лихви;
б)
суми, събрани или възстановени съгласно част II, дял I, глава III, раздел III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
в)
суми, събрани в резултат на санкции съгласно специфичните правила, предвидени в секторното законодателство на Съюза в областта на селското стопанство, освен ако то не предвижда изрично, че тези суми могат да останат в държавите членки;
г)
суми, съответстващи на санкции, прилагани в съответствие с правилата за кръстосано съответствие, установени в дял VI, глава II по отношение на разходи по ЕФГЗ;
д)
всички обезпечения, депозити или гаранции, представени в съответствие с правото на Съюза, прието в рамките на ОСП, с изключение на развитието на селските райони, които са задържани впоследствие. Задържаните обезпечения обаче, които са внесени при издаването на лицензи за внос или износ или по тръжна процедура единствено с цел да се гарантира внасянето на действителни оферти от участниците, остават в държавите членки.
2. Посочените в параграф 1 суми се внасят в полза на бюджета на Съюза и в случай на повторната им употреба се използват единствено за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Настоящият регламент се прилага mutatis mutandis към целевите приходи, посочени в параграф 1.
4. По отношение на ЕФГЗ, членове 170 и 171 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 се прилагат mutatis mutandis за осчетоводяването на целевите приходи, посочени в настоящия регламент.
Член 44
Отделно счетоводство
Всяка разплащателна агенция води отделна счетоводна документация за бюджетните кредити, вписани в бюджета на Съюза за Фондовете.
Член 45
Информационни мерки
1. Предоставянето на информация, финансирано съгласно член 6, буква д), има за цел по-специално да помогне за разясняването, изпълнението и развитието на ОСП и да повиши обществената осведоменост относно съдържанието и целите ѝ, да възстанови потребителското доверие след кризисни ситуации посредством информационни кампании, да информира земеделските стопани и други участници, действащи в селските райони и да поощрява европейския модел на селско стопанство, както и да помага на гражданите да го разберат.
Това осигурява последователна, обективна и пълна информация за ОСП, както в границите на Съюза, така и извън него, за да се даде точна цялостна представа за нея.
2. Мерките, посочени в параграф 1, могат да се състоят от:
а)
годишни работни програми или други специфични мерки, представени от трети страни;
б)
дейности, осъществени по инициатива на Комисията.
Изключват се мерките, които се изискват от закона, или мерките, които вече се финансират от други дейности на Съюза.
За да провежда дейностите, посочени в буква б), Комисията може да бъде подпомагана от външни експерти.
Мерките, посочени в първа алинея, също допринасят за осигуряване на насочената към предприятията комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото тези приоритети са свързани с общите цели на настоящия регламент.
3. До 31 октомври всяка година Комисията публикува покана за представяне на предложения в съответствие с условията, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
4. Комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява за мерките, които са предвидени и предприети в съответствие с настоящия член.
5. На всеки две години Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия член.
Член 46
Правомощия на Комисията
1. За да могат да се вземат предвид приходите, събрани от разплащателните агенции в полза на бюджета на Съюза при плащанията, извършени въз основа на предоставените от държавите членки декларации за разходите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно условията за компенсация по отношение на някои видове разходи и приходи в рамките на Фондовете.
2. За да бъде справедливо разпределението на наличните бюджетни кредити между държавите членки, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на финансовата година или ако общата сума на предвидените бюджетни задължения надвишава тавана, установен в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове в съответствие с член 115 от настоящия регламент относно разпоредбите за метода, приложим спрямо бюджетните задължения и изплащането на сумите.
3. За да се провери надеждността на данните, съобщени от държавите членки във връзка с разходите, или друга информация, предвидена в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието в случай на неизпълнение на задължението за информиране на Комисията съгласно член 102 да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно отсрочването на нейните месечни плащания за държавите членки, посочени в член 42 във връзка с разходите по линия на ЕФГЗ и относно предвиждане на условията, при които Комисията намалява или спира междинните плащания за държавите членки по линия на ЕЗФРСР, посочени в същия член.
4. При прилагането на член 42, за да се гарантира, че принципът на пропорционалност е спазен, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно правилата за:
а)
списъка от мерки по член 42;
б)
размера на спиране, посочен в същия член.
5. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да въведе допълнителни подробни характеристики на задължението, посочено в член 44, както и специфичните условия по отношение на информацията, подлежаща на вписване в документацията на разплащателните агенции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
6. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да приема правила относно:
а)
финансирането и осчетоводяването на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете;
б)
реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение;
в)
процедурата и другите практически условия за нормалното функциониране на механизма, посочен в член 42.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Уравняване на сметки
Раздел I
Общи разпоредби
Член 47
Проверки на място от Комисията
1. Без да се засягат проверките, извършвани от държавите членки съгласно националните им законови, подзаконови и административни разпоредби или по силата на член 287 от ДФЕС, както и всеки вид проверка, организирана по силата на член 322 от ДФЕС или въз основа на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 (30) на Съвета, Комисията може да организира проверки на място в държавите членки с оглед да се провери по-специално следното:
а)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
б)
наличието на изискваните удостоверителни документи и тяхното съответствие с операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
в)
условията, при които са извършени и проверени операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
г)
дали дадена разплащателна агенция отговаря на критериите за акредитация, предвидени в член 7, параграф 2, и дали държавата членка прилага правилно разпоредбите на член 7, параграф 5.
Лицата, упълномощени от Комисията да извършат проверките на място от нейно име, или служителите на Комисията, действащи в обхвата на възложените им правомощия, получават достъп до счетоводните книги и всички други документи, включително документи и метаданни, съставени или получени и записани на електронен носител, които се отнасят до финансираните от ЕФГЗ или ЕЗФРСР разходи.
Правомощията за провеждане на проверки на място не засягат прилагането на национални разпоредби, които възлагат някои действия на служители, специално определени от националното право. Без да се засягат специфичните разпоредби на Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 (31) на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 лицата, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, не участват, inter alia, в посещения по домовете или официални разпити на лица въз основа на правото на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до информацията, получена чрез посочените мерки.
2. Комисията дава предизвестие в разумен срок за извършването на проверка на място на съответната държава членка или на държавата членка, на чиято територия ще се извърши проверката, като се вземат предвид административната тежест върху разплащателните агенции при организирането на проверките. В тези проверки може да вземат участие и служители от съответната държава членка.
По искане на Комисията и със съгласието на държавата членка, компетентните органи на тази държава членка извършват допълнителни проверки или проучвания на извършените операции, обхванати от настоящия регламент. Служители на Комисията или лица, упълномощени от нея да действат от нейно име, могат да участват в подобни проверки.
За да подобри проверките, Комисията може да поиска съдействие от органите на държавите членки за определени проверки или запитвания със съгласието на съответните държави членки.
Член 48
Достъп до информация
1. Държавите членки предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за гладкото функциониране на Фондовете, и предприемат всички необходими мерки за улесняване на извършването на проверките, които Комисията сметне за уместни във връзка с управлението на финансирането от Съюза, включително проверките на място.
2. При поискване от нейна страна държавите членки съобщават на Комисията законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са приели за прилагането на правните актове на Съюза във връзка с ОСП, когато тези актове имат финансово въздействие върху ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Държавите членки предоставят на Комисията информация за нередности и подозрения за измама, установени от тях, както и информация за стъпките, предприети съгласно раздел III от настоящата глава с цел възстановяване на неправомерни плащания във връзка с тези нередности и измами.
Член 49
Достъп до документи
Акредитираните разплащателни агенции съхраняват документите, доказващи извършването на плащания, и документите във връзка с извършването на административните и физическите проверки по силата на правото на Съюза, и предоставят тези документи и информация на разположение на Комисията. Тези удостоверителни документи могат да се съхраняват в електронен вид при условията, определени от Комисията съгласно член 50, параграф 2.
Когато тези документи се съхраняват от орган, упълномощен от разплащателна агенция и отговарящ за разрешаване на извършването на разходи, този орган изпраща доклади на акредитираната разплащателна агенция относно броя на извършените проверки, тяхното съдържание и предприетите мерки във връзка с резултатите от тях.
Член 50
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите в настоящата глава, свързани с проверките на място и достъпа до документи, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които се допълват специфичните задължения, които държавите членки трябва да спазват по силата на настоящата глава.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение,с които определя правила относно:
а)
процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите трябва да изпълняват във връзка с регламентираните в настоящата глава проверки;
б)
процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да изпълняват за прилагането на членове 47 и 48;
в)
процедурите и другите практически условия относно задължението за докладване, посочено в член 48, параграф 3;
г)
условията, при които се съхраняват удостоверителните документи, посочени в член 49, включително тяхната форма и продължителността на съхранението им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел II
Уравняване
Член 51
Уравняване на сметки
Преди 31 май на годината след съответната бюджетна година и въз основа на информацията, предадена съгласно член 102, параграф 1, буква в), Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно уравняването на сметките на акредитираните разплащателни агенции ("решение за уравняване на сметките"). Тези актове за изпълнение обхващат изчерпателността, точността и достоверността на предадените годишни счетоводни отчети и не засягат съдържанието на приетите впоследствие решения по силата на член 52.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 52
Уравняване по съответствие
1. Когато установи, че разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, не са били направени в съответствие с правото на Съюза и, за ЕЗФРСР, с приложимите право на Съюза и национално право, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1303/2013. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
2. Комисията оценява подлежащите на изключване суми въз основа на сериозността на отчетеното несъответствие. При оценката надлежно се вземат предвид естеството на нарушението и причинената на Съюза финансова вреда. Изключването се базира на установените неправомерно изразходвани суми и когато това установяване би изисквало непропорционално усилие, могат да се прилагат екстраполирани или фиксирани корекции. Фиксирани корекции се прилагат само когато поради естеството на случая или поради това, че държавата членка не е предоставила необходимата информация на Комисията, би се изисквало непропорционално усилие, за да се установи по-точно финансовата вреда, причинена на Съюза.
3. Преди взимането на решение за отказване на финансиране резултатите от проверката на Комисията, както и отговорите на съответната държава членка, се съобщават писмено, след което двете страни се опитват да се споразумеят за необходимите действия. На този етап от процедурата на държавата членка се предоставя възможност да докаже, че реалният размер на неспазването е по-малък от оцененото от Комисията.
Ако не се постигне споразумение, държавата членка може да отправи искане за откриване на процедура за сближаване на позициите на страните в срок от четири месеца. На Комисията се представя доклад за резултата от процедурата. Комисията взема предвид препоръките в доклада преди да вземе решение за отказване на финансиране и посочва мотиви, ако реши да не се придържа към тези препоръки.
4. Не може да бъде отказано финансиране за:
а)
разходи по член 4, параграф 1, направени повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
б)
разходи по многогодишните мерки, попадащи в обхвата на член 4, параграф 1 или на програмите по член 5, когато окончателното задължение на получателя възниква повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
в)
разходи по мерки в програмите, посочени в член 5, различни от посочените в буква б) от настоящия параграф, за които плащането, или в определени случаи окончателното плащане, е извършено от разплащателната агенция повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка.
5. Параграф 4 не се прилага в случай на:
а)
нередности, обхванати от раздел III на настоящата глава;
б)
национални помощи, за които Комисията е започнала процедурата, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, или нарушения, за които Комисията е уведомила с официално уведомително писмо съответната държава членка съгласно член 258 от ДФЕС;
в)
нарушения от държави членки на техните задължения съгласно дял V, глава III от настоящия регламент, при условие че Комисията уведоми писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка в рамките на 12 месеца след получаване на доклада на държавата членка за резултатите от нейните проверки на въпросните разходи.
Член 53
Правомощия на Комисията
1. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
уравняването на сметките, предвидено в член 51 по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват;
б)
уравняването по съответствие, предвидено в член 52, по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват, както и помирителната процедура, предвидена в посочения член, включително учредяването, задачите, състава и правилника за дейността на помирителния орган.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
3. За да се даде възможност на Комисията да защитава финансовите интереси на Съюза и да гарантира, че разпоредбите за уравняването по съответствие, предвидено в член 52, се прилагат ефективно, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 във връзка с критериите и методиката за прилагане на корекции.
Раздел III
Нередности
Член 54
Общи разпоредби
1. За всяко неправомерно плащане, възникнало в резултат на нередност или небрежност, държавите членки изискват възстановяване от бенефициера в срок от 18 месеца след одобрението и където е приложимо - получаването от страна на разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването, на контролен доклад или подобен документ, който посочва извършването на нередност. Съответните суми се вписват едновременно с искането за възстановяване в регистъра на длъжниците на разплащателната агенция.
2. Ако сумата не е възстановена в рамките на четири години след датата на искането за възстановяване, или в рамките на осем години, ако възстановяването е поискано чрез националните съдилища, 50 % от финансовите последици от невъзстановяването се поемат от съответната държава членка и 50 % се поемат от бюджета на Съюза, без да се засяга изискването съответната държава членка да прилага процедури за възстановяване съгласно член 58.
Когато в рамките на процедурата по възстановяване се установи отсъствие на каквито и да е нередности посредством административен или правен инструмент с окончателен характер, съответната държава членка декларира като разход пред Фондовете финансовата тежест, поета от нея по силата на първа алинея.
Ако обаче по причини, за които заинтересованата държава членка не носи отговорност, подлежащата на връщане сума не може да бъде възстановена в сроковете, посочени в първа алинея, и размерът на тази сума надвишава 1 милион евро, Комисията може, по искане на държавата членка, да удължи сроковете с период не по-дълъг от половината от първоначалния срок.
3. По надлежно обосновани съображения държавите членки могат да решат да не търсят възстановяване на средствата. Решение в този смисъл може да бъде взето само в следните случаи:
а)
ако направените и евентуалните разходи по връщането на цялата сума надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума, което условие се счита за настъпило, ако:
i)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане не надхвърля 100 EUR, без да се включват лихвите, или
ii)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане е между 100 EUR и 150 EUR, без да се включват лихвите, и съответната държава членка прилага праг, равен на подлежащата на възстановяване сума или по-висок от нея, под който съгласно националното си право не пристъпва към събиране на дългове на национално равнище;
б)
ако връщането се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, констатирана и призната съгласно националното право, на длъжника или на лицата, носещи юридическа отговорност за нередността.
Когато решението, посочено в първата алинея от настоящия параграф, е взето преди дължимата сума да стане предмет на правилата, посочени в параграф 2, финансовите последици от невъзстановяването се поемат от бюджета на Съюза.
4. В годишните счетоводни отчети, които трябва да бъдат изпратени на Комисията съгласно член 102, параграф 1, буква в), подточка iv), държавите членки вписват сумите, които трябва да бъдат поети от тях по силата на параграф 2 от настоящия член. Комисията проверява дали това е направено и внася всички необходими корекции в акта за изпълнение, посочен в член 51, параграф 1.
5. При условие че е следвана процедурата, предвидена в член 52, параграф 3, Комисията може да приема актове за изпълнение за изключване от финансиране от Съюза суми, включени в бюджета на Съюза, в следните случаи:
а)
ако държавата членка не е спазила сроковете, посочени в параграф 1;
б)
ако смята, че решението да не се търси възстановяване на сумите, което държавата членка е взела съгласно параграф 3, е необосновано;
в)
ако смята, че нередност или невъзстановени средства са последица от нередности или небрежност от страна на административните органи или на друг официален орган на държавата членка.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 2.
Член 55
Специални разпоредби по отношение на ЕФГЗ
Възстановените вследствие възникването на нередности или небрежност суми и натрупаните по тях лихви се прехвърлят на разплащателната агенция и се осчетоводяват от нея като приход, отнесен по сметката на ЕФГЗ за месеца, в който сумата действително е получена.
При кредитирането на бюджета на Съюза, посочено в първа алинея, държавата членка може да запази 20 % от съответните суми под формата на фиксирана такса за разходи по възстановяването, освен в случаите на нередности или небрежност, за които са отговорни нейните административни органи или други официални органи.
Член 56
Специални разпоредби по отношение на ЕЗФРСР
Когато нередности или небрежност са открити при дейностите или програмите за развитие на селските райони, държавите членки извършват финансовите корекции, като изцяло или частично отменят съответното финансиране от Съюза. Държавите членки вземат предвид естеството и сериозността на разкритите нередности и нивото на финансовата загуба, причинена на ЕЗФРСР.
Сумите, чието финансиране от Съюза по линия на ЕЗФРСР е отменено, възстановените суми, както и натрупаните по тях лихви, се преразпределят в рамките на съответната програма. Отменените или възстановени средства на Съюза обаче могат да бъдат използвани повторно от държавите членки само за финансиране на операция по същата програма за развитие на селските райони, и при условие че средствата не са пренасочени към операции, които са били предмет на финансова корекция. След приключването на програма за развитие на селските райони, държавата членка връща възстановените суми в бюджета на Съюза.
Член 57
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите, свързани с условията за възстановяването на неправомерните плащания и лихвите по тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
процедурите за възстановяване на неправомерни плащания и лихви, посочени в настоящия раздел, и за информиране на Комисията за висящи възстановявания;
б)
формата на нотифициране и съобщаване от държавите членки до Комисията във връзка със задълженията по настоящия раздел.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ V
СИСТЕМИ ЗА КОНТРОЛ И САНКЦИИ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 58
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. В рамките на ОСП държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, по-специално:
а)
проверяват законността и редовността на операциите, финансирани от Фондовете;
б)
осигуряват ефективни превантивни мерки срещу измами, особено в областите с по-висок риск, които да имат възпиращ ефект, като вземат предвид разходите и ползите, както и пропорционалността на мерките;
в)
предотвратяват, разкриват и отстраняват нередности и измами;
г)
налагат санкции, които са ефективни, възпиращи и пропорционални в съответствие с правото на Съюза, или ако такова не съществува, с националното право, и завеждат съдебни дела с тази цел, ако е необходимо;
д)
възстановяват неправомерните плащания с лихви и завеждат съдебни дела за целта, според случая.
2. Държавите членки създават ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за разпоредбите и мерките, приети съгласно параграфи 1 и 2.
Всички условия, които държавите членки установят в допълнение към условията на правилата на Съюза за получаване на подпомагане, финансирано от ЕФГЗ или от ЕЗФРСР, могат да бъдат проверени.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които определя необходимите правила за осигуряването на еднакво прилагане на настоящия член, които се отнасят до следното:
а)
процедурите, сроковете, обмена на информация във връзка със задълженията по параграфи 1 и 2;
б)
нотифицирането и съобщаването от държавите членки до Комисията във връзка със задължението по параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 59
Общи принципи на проверките
1. Освен ако не е предвидено друго, системата, установена от държавите членки съгласно член 58, параграф 2, включва системни административни проверки на всички заявления за подпомагане и искания за плащане. Тази система се допълва от проверки на място.
2. По отношение на проверките на място отговорният орган прави извадка за проверка от всички заявители като включва, където е уместно, произволно избрана част, за да получи представителен процент на грешките, и основана на риска част, която се насочва към областите, където рискът от грешки е най-голям.
3. Отговорният орган изготвя доклад относно всяка проверка на място.
4. Където е уместно, всички проверки на място, предвидени в правилата на Съюза по отношение на подпомагането в селското стопанство и развитието на селските райони, се провеждат едновременно.
5. Държавите членки осигуряват минимално ниво на проверки на място, необходимо за ефективно управление на рисковете, и увеличават това ниво при необходимост. Държавите членки могат да намаляват това минимално ниво, ако системите за управление и контрол функционират добре и ако процентите на грешка се поддържат на приемливо ниво.
6. В случаите, които ще бъдат предвидени от Комисията въз основа на член 62, параграф 2, буква з), заявленията за помощ и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправяни или коригирани след подаването им при очевидни грешки, признати от компетентния орган.
7. С изключение на случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, заявленията за подпомагане или исканията за плащане се отхвърлят, ако бенефициерът или негов представител попречи на извършването на проверка на място.
Член 60
Клауза относно заобикалянето на разпоредби
Без да се засягат специфичните разпоредби, в секторното законодателство в областта на селското стопанство не се дава никакво предимство на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на такива предимства, са създадени изкуствено, в противоречие с целите на това законодателство.
Член 61
Съвместимост на схемите за подпомагане за целите на проверките в лозаро-винарския сектор
За целите на кандидатстването в схеми за подпомагане в лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, държавите членки гарантират, че административните и контролните процедури, прилагани към тези схеми, са съвместими с интегрираната схема, посочена в глава II на настоящия дял по отношение на следните елементи:
а)
компютризираната база данни;
б)
системите за идентификация на земеделските парцели;
в)
административните проверки.
Процедурите позволяват съвместно функциониране или обмен на данни с интегрираната система.
Член 62
Правомощия на Комисията по отношение на проверките
1. За да се гарантира, че проверките се извършват правилно и ефективно и че проверяването на условията за допустимост се провежда ефективно, съгласувано и по недискриминационен начин, в защита на финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които предвижда допълнителни изисквания във връзка с митническите режими, и по-конкретно посочените в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета (32), когато това се налага за безпроблемното управление на системата.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата, необходими за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-конкретно:
а)
правила относно мерките за административни проверки и проверки на място, които държавите членки следва да извършват във връзка със спазването на задълженията, ангажиментите и критериите за допустимост, произтичащи от прилагането на правото на Съюза;
б)
правила за минималното ниво на проверки на място и за задължението за неговото повишаване или за възможността за намаляването му съгласно член 59, параграф 5;
в)
правилата и методите, приложими за докладване на извършените проверки и контрол и на техните резултати;
г)
органите, отговарящи за извършване на проверките за съответствие, както и до съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които се прилагат посочените проверки;
д)
по отношение на конопа, както е посочено в член 52 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, правила за специалните мерки за контрол и методите за определяне на съдържанието на тетрахидроканабинол;
е)
по отношение на памука, както е посочено в член 56 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, система за проверки на одобрените междубраншови организации;
ж)
по отношение на лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, правила за измерването на площи, както и относно проверките и правилата, уреждащи специфичните финансови процедури за подобрение на проверките;
з)
случаите, при които заявленията за помощи и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправени или коригирани след подаването им, както е посочено в член 59, параграф 6;
и)
тестовете и методите, които следва да се прилагат за установяване на допустимостта на продукти за публична интервенция и частно съхранение, както и използването на процедури за търг както за публична интервенция, така и за частно съхранение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 63
Неправомерни плащания и административни санкции
1. Ако се установи, че даден бенефициер не изпълнява критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта или подкрепата, предвидена в секторното законодателство в областта на селското стопанство, помощта не се изплаща или се оттегля изцяло или частично и, когато е приложимо, съответните права на плащане съгласно член 21 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се предоставят или се отменят.
2. Освен това, ако секторното законодателство в областта на селското стопанство предвижда това, държавите членки налагат и административни санкции в съответствие с правилата, определени в член 64 и член 77. Това не засяга разпоредбите, определени в членове 91-101 от дял VI.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 3, сумите, включително лихвите по тях, както и правата на плащане, които подлежат на отмяната, посочена в параграф 1, и на санкциите, посочени в параграф 2, се възстановяват.
4. Комисията приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя условията за посочената в параграф 1 частична или пълна отмяна.
5. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила за:
а)
прилагането и изчислението на сумите, подлежащи на частична или пълна отмяна, съгласно параграф 1;
б)
възстановяването на неправомерни плащания и санкции, както и по отношение на неправомерно предоставени права на плащане и начисляването на лихви.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 64
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство, с изключение на задълженията, посочени в членове 67-78 от глава II от настоящия дял и в членове 91-101 от дял VI, както и на задълженията, подлежащи на санкциите, предвидени в член 89, параграфи 3 и 4.
2. Не се налагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и когато няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че то не носи отговорност за неспазването на задълженията, посочени в параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които ще бъдат определени от Комисията в съответствие с параграф 6, буква б).
3. Административни санкции могат да се налагат на бенефициера на помощта или подпомагането и на други физически или юридически лица, включително групи или асоциации на такива бенефициери или други физически или юридически лица, които са обвързани от задълженията, предвидени в посочените в параграф 1 правила.
4. Административните санкции могат да приемат една от следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, засегнати от неспазването, или във връзка с по-нататъшни заявления; по отношение на подпомагането за развитието на селските райони обаче това не засяга възможността за спиране на подпомагането, когато може да се очаква, че бенефициерът ще предприеме действия по отношение на неспазването в разумен срок;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на сумата и/или периода, свързани с неспазването;
в)
спиране или оттегляне на одобрение, признаване или разрешение;
г)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане или друга мярка или от правото на възползване от нея.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 200 % от размера, посочен в заявлението за помощ или искането за плащане;
б)
независимо от буква a), по отношение на развитието на селските райони размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от допустимата сума;
в)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква б), не надвишава сума, съпоставима с процента, посочен в буква а) от настоящия параграф;
г)
срокът на спирането, оттеглянето или изключването, посочени в параграф 4, букви в) и г), може да бъде максимум три последователни години, като може да бъде подновено в случай на ново неспазване на задълженията.
6. За да се отчете възпиращият ефект на таксите и санкциите, които се налагат, от една страна, и специалните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, включени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
установяващи за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, както е посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграф 5 ограничения, административната санкция и определящи конкретната ставка която ще наложат държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
установяващи случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
7. Комисията приема актове за изпълнение, с които предвижда подробни процедурни и технически правила за еднаквото прилагане на настоящия член относно:
а)
прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 3 % по отношение на подпомагането за развитието на селските райони и който е не по-малък от 3 % по отношение на всички други видове помощ или подпомагане;
в)
правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 65
Спиране на плащания за държавите членки в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013
1. Когато Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква от държавите членки да представят в определен срок конкретна информация и държавите членки не изпратят информацията в този срок или не я изпратят изобщо, или изпратят невярна информация, Комисията може да спре посочените в член 18 месечни плащания, при условие че Комисията е предоставила на държавите членки своевременно необходимата информация, формуляри и разяснения. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, се отнася за разходите за пазарните мерки, за които изискваната информация не е била изпратена или не е била изпратена навреме, или не е вярна.
2. За да се гарантира спазването на принципа на пропорционалност при прилагането на параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно пазарните мерки, предмет на спиране и размера и срока на спиране на плащанията, посочен в параграф 1.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила относно процедурата и другите практически условия за нормалното провеждане на спирането на посочените в параграф 1 месечни плащания. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 66
Гаранция
1. Когато е предвидено в секторното законодателство в областта на селското стопанство, държавите членки изискват внасянето на обезпечение, гарантиращо плащането на парична сума или задържането ѝ в полза на компетентен орган, в случай че конкретно задължение по това законодателство не е изпълнено.
2. Освен в случаи на непреодолима сила обезпечението се задържа изцяло или частично, ако определено задължение не е изпълнено или е изпълнено само частично.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя правила за гарантиране на недискриминационно отношение, равнопоставеност и спазване на принципа на пропорционалност при внасянето на обезпечения и:
а)
уточняване на отговорната страна в случай на неспазване на задължение;
б)
определяне на специфичните ситуации, в които компетентният орган може да отмени изискването за обезпечение;
в)
определяне на условията, приложими за внасянето на обезпечението и за гаранта и условията за внасяне и освобождаване на обезпечението;
г)
определяне на специфичните условия, свързани с внесеното обезпечение във връзка с авансовите плащания;
д)
установяване на последиците от нарушаване на задълженията, за които е внесено обезпечение съгласно параграф 1, включително задържането на обезпечения, намалението, което следва да се прилага върху освобождаването на обезпечения за възстановяване на суми, лицензии, оферти, тръжни предложения или конкретни заявления и когато дадено задължение, предмет на това обезпечение, не е изпълнено или изцяло или частично, като се вземат предвид естеството на задължението, количеството, за което задължението е нарушено, периодът, надвишаващ срока, в рамките на който задължението е трябвало да бъде изпълнено, както и кога е представено доказателството за изпълнение на задължението.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които да предвиди правила относно:
а)
формата на обезпечението, което следва да се внесе, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалното обезпечение;
б)
процедурата за освобождаване на обезпечение;
в)
нотификациите, които държавите членки и Комисията следва да направят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Интегрирана система за администриране и контрол
Член 67
Обхват и използвани термини
1. Всяка държава членка създава и прилага интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“).
2. Интегрираната система се прилага към схемите за подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и към подпомагането, предоставено в съответствие с член 21, параграф 1, букви а) и б), и членове 28-31, член 33, член 34 и член 40 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 и, където е приложимо, член 35, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Тази глава обаче не се прилага за мерките, посочени в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013. Тя не се прилага и за мерките по член 21, параграф 1, букви а) и б) от посочения регламент, когато става въпрос за разходи за установяване.
3. Доколкото е необходимо, интегрираната система се прилага и за контрола на кръстосаното съответствие, както е посочено в дял VI.
4. За целите на настоящата глава:
а)
„земеделски парцел“ означава непрекъсната част от земя, предмет на деклариране от даден земеделски стопанин, която не включва повече от една група култури; когато обаче се изисква отделна декларация за използването на дадена площ в рамките на група култури съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако е необходимо, това специфично използване ограничава допълнително земеделския парцел; държавите членки може да установят допълнителни критерии за по-нататъшно разграничаване на земеделските парцели;
б)
„директно плащане на площ“ означава основната схема за плащане; схемата за единно плащане на площ и преразпределителното плащане, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за млади земеделски стопани съгласно дял III, глава 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; доброволното обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV, глава 1, когато помощта се плаща на хектар; специфичното плащане за култура - памук, предвидено в дял IV, глава 2; схемата за дребните земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013; специфичните мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза съгласно глава IV от Регламент 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (33), където помощта се плаща на хектар; както и специфичните мерки за селското стопанство в полза на малките острови в Егейско море съгласно глава IV от Регламент (ЕО) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (34), където помощта се плаща на хектар.
Член 68
Елементи на интегрираната система
1. Интегрираната система се състои от следните елементи:
а)
компютризирана база данни;
б)
система за идентификация на земеделските парцели;
в)
система за идентификация и регистрация на правата на плащане;
г)
заявления за помощ и искания за плащане;
д)
интегрирана система за контрол;
е)
единна система за регистриране на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, посочено в член 67, параграф 2, който подаде заявление за помощ или искане за плащане.
2. Когато е приложимо, интегрираната система включва система, създадена в съответствие с Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (35) и Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (36) за идентификация и регистрация на животните.
3. Без да се засяга отговорността на държавите членки за въвеждането и прилагането на интегрираната система, Комисията може да потърси помощта на специализирани органи или лица с цел да се улесни създаването, мониторингът и използването на интегрираната система, по-специално с оглед предоставянето на техническа консултация на компетентните органи на държавите членки, в случай че те потърсят такава.
4. Държавите членки вземат всички по-нататъшни мерки, необходими за правилното прилагане на интегрираната система, и си оказват нужната взаимопомощ с оглед на проверките, изисквани в съответствие с настоящия регламент.
Член 69
Компютризирана база данни
1. Компютризираната база данни ("базата данни") регистрира данните, получени от заявленията за помощ и исканията за плащане по отношение на всеки бенефициер на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2.
Базата данни позволява по-специално справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се до текущата календарна и/или пазарна години и до предходните десет такива години. Когато обаче равнището на подпомагане на земеделските стопани е засегнато от данните, отнасящи се до по-ранни календарни и/или пазарни години, започващи от 2000 г., базата данни позволява и справки за данните, свързани с тези години. Базата данни също позволява преки и незабавни справки с данните, свързани поне с предишните четири последователни календарни години и за данните по отношение на „постоянни пасища“ съгласно определението по член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията (37) в неговата първоначална версия и за периодите след неговата дата на прилагане, за данните, свързани с „постоянни пасища и постоянни места за паша“ съгласно определението в член 4, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, свързани най-малко с предишните пет последователни календарни години.
Чрез дерогация от втората алинея, от държавите членки, присъединили се към Съюза през и след 2004 г., се изисква да гарантират справки с данните от годината на своето присъединяване.
2. Държавите членки могат да създават децентрализирани бази данни, при условие че тези бази, както и административните процедури за записване и достъп до данните са създадени по еднакъв начин на цялата територия на държавата членка и са съвместими помежду си, така че да могат да се извършват кръстосани проверки.
Член 70
Система за идентификация на земеделските парцели
1. Системата за идентификация на земеделските парцели се създава на базата на карти, документи от поземлените регистри или други картографски документи. Използват се техники на компютризирана географска информационна система, включваща за предпочитане въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1: 10 000, а от 2016 г., в мащаб 1:5 000, като се взема предвид очертанието и състоянието на парцела. Това се определя в съответствие със съществуващите стандарти на Съюза.
Независимо от първата алинея, държавите членки могат да продължат да използват такива техники, включително въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1:10 000, когато те са били, придобити въз основа на дългосрочни договори, по които е постигнато съгласие преди ноември 2012 г.
2. Държавите членки гарантират, че системата за идентификация на земеделските парцели съдържа референтен слой за отчитане на екологично насочените площи. Този референтен слой включва по-специално съответните специфични ангажименти и/или схемите за удостоверяване на екологичните практики, посочени в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които са равностойни на практиките в член 46 от посочения регламент, преди посочените в член 72 от настоящия регламент формуляри за кандидатстване за плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в членове 43-46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да бъдат представени за референтната 2018 година най-късно.
Член 71
Система за идентификация и регистрация на правата на плащане
1. Системата за идентификация и регистрация на правата на плащания позволява проверки на правата и кръстосани проверки със заявленията за подпомагане и системата за идентификация на земеделските парцели.
2. Системата, посочена в параграф 1, позволява да се правят преки и незабавни справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се най-малко до предходните четири последователни календарни години.
Член 72
Заявления за помощ и искания за плащане
1. Всяка година бенефициерите на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2, подават заявление за директни плащания или искане за плащане за съответната площ или мярка за развитие на селските райони, свързана с животните, съответно, като посочват, където е приложимо:
а)
всички земеделски парцели в стопанството, както и неземеделските площи, за които се иска подпомагане съгласно член 67, параграф 2;
б)
правата на плащане, заявени за активиране;
в)
всяка друга информация, предвидена в настоящия регламент или изисквана с оглед прилагането на съответното секторно законодателство в областта на селското стопанство или от съответната държава членка.
По отношение на директните плащания на площ, всяка държава членка определя минималния размер на земеделските парцели, за който може да бъде подадено заявление. Минималният размер обаче не трябва да надвишава 0,3 хектара.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) държавите членки могат да решат, че земеделски парцели с площ до 0,1 хектар, за които не е подадено заявление за плащане, не е необходимо да бъдат декларирани, при условие че общата площ на такива парцели не надхвърля 1 хектар и/или могат да решат, че земеделски стопанин, който не подава заявление за директно плащане на площ, не е необходимо да декларира земеделските си парцели, когато общата площ не надвишава 1 хектар. При всички случаи земеделският стопанин посочва в заявлението си, че има на разположение земеделски парцели и по искане на компетентните органи посочва местоположението им.
3. Държавите членки предоставят посредством електронни средства, inter alia, предварително изготвени формуляри, които се базират на площите, определени през предходната година, както и графичен материал, посочващ местоположението на тези площи.
Държава членка може да реши, че заявлението за помощ и искането за плащане:
а)
са действителни, ако бенефициерът потвърди липсата на промени спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени през предходната година,
б)
трябва да съдържат само промените спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени за предходната година.
По отношение на схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани обаче, предвидено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тази възможност се дава на всички заинтересовани земеделски стопани.
4. Всяка държава членка може да реши единно заявление да обхваща няколко или всички схеми за подпомагане и мерки, изброени в член 67 или други схеми за подпомагане и мерки.
5. Чрез дерогация от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета (38), изчисляването на датата за подаване или изменение на заявление за помощ, искане за плащане или удостоверителни документи, договори или декларации по настоящата глава се адаптират към специфичните изисквания на интегрираната система. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно правилата, приложими към периоди, дати и срокове, когато крайната дата за подаване на заявленията или измененията е официален празник, събота или неделя.
Член 73
Система за идентифициране на бенефициерите
Единната система за регистрирането на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, както е посочено в член 67, параграф 2, гарантира, че всички заявления за помощ и искания за плащане, подадени от един и същи бенефициер, могат да бъдат идентифицирани като такива.
Член 74
Проверка на условията за допустимост и намалявания
1. В съответствие с член 59, чрез разплащателните агенции или упълномощените да действат от тяхно име органи държавите членки извършват административни проверки на заявлението за помощ, за да проверят дали то отговаря на условията за предоставяне на помощ. Тези проверки се допълват от проверки на място.
2. За целите на проверките на място държавите членки съставят извадков план на земеделските стопанства и/или бенефициерите.
3. Държавите членки могат да използват техники за дистанционно наблюдение и Глобалната навигационна спътникова система (ГНСС) като средство за извършване на проверки на място на земеделските парцели.
4. В случай на неспазване на условията за допустимост се прилага член 63.
Член 75
Плащания към бенефициерите
1. Плащанията по схемите за подпомагане и посочените в член 67, параграф 2 мерки се осъществяват в периода от 1 декември до 30 юни на следващата календарна година.
Плащанията през този период се извършват най-много на две вноски.
Независимо от първа и втора алинеи държавите членки могат преди 1 декември, но не по-рано от 16 октомври, да отпускат авансови плащания в размер до 50 % за директни плащания и до 75 % за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2.
По отношение на предоставеното подпомагане по линия на развитието на селските райони съгласно посоченото в член 67, параграф 2 настоящият параграф се прилага по отношение на заявленията за помощ и исканията за плащане, считано от референтната 2018 година, освен по отношение на авансовите плащания в размер до 75 %, предвидени в трета алинея от настоящия параграф.
2. Посочените в параграф 1 плащания не се извършват преди да са приключили проверките на условията за допустимост, които държавите членки трябва да осъществяват съгласно член 74.
Чрез дерогация от първа алинея авансовите плащания за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2, могат да се извършват след приключването на административните проверки по член 59, параграф 1.
3. В случай на спешност Комисията приема актове за изпълнение, които трябва да бъдат едновременно необходими и обосновани, за разрешаване на специфични проблеми, свързани с прилагането на настоящия член. Тези актове за изпълнение могат да предвиждат дерогация от разпоредбите на параграфи 1 и 2, но само в степен и за срок, за които това е строго необходимо.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 76
Делегирани правомощия
1. За да гарантира, че интегрираната система, предвидена в настоящата глава се прилага ефективно, съгласувано и недискриминиращо, с което се защитават финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
конкретни определения, които са необходими за осигуряване на хармонизирано прилагане на интегрираната система, в допълнение към определенията, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и Регламент (ЕС) № 1305/2013;
б)
по отношение на членове 67-75 правила за допълнителни мерки, необходими за осигуряване на спазването на контролните изисквания, установени в настоящия регламент или в секторното законодателство в областта на селското стопанство, които мерки трябва да бъдат предприети от държавите членки по отношение на производители, доставчици на услуги, органи, организации или други оператори, като например кланици или асоциации, които участват в процедурата по отпускането на помощи, когато настоящият регламент не предвижда съответните административни санкции; доколкото е възможно, тези мерки съответстват mutatis mutandis на санкциите, изложени в член 77, параграфи 1-5.
2. За да се осигури правилно разпределение между правоимащите бенефициери на средствата, получени в резултат от заявленията за помощ по член 72, и за да се даде възможност за проверка на изпълнението на свързаните с това задължения, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 по отношение на:
а)
основните елементи, техническите правила, включително тези относно актуализиране на референтните парцели - подходящото допустимо отклонение при отчитане на контура и състоянието на парцела, включително и правила относно включването на особеностите на ландшафта, намиращ се в близост до даден парцел, както и изискванията за качество на предвидената в член 70 система за идентификация на земеделските парцели и посочената в член 73 система за идентификация на бенефециерите;
б)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на системата за идентификация и регистрация на правата на плащане, предвидена в член 71;
в)
правилата, с които се определя основата за изчисляването на помощта, включително правила как да се постъпва в определени случаи, при които отговарящата на условията за подпомагане площ съдържа особености на ландшафта или дървета; подобни правила трябва да дадат възможност на държавите членки, когато са налице зони, заети с постоянни пасища, автоматично да считат разпръснатите особености на ландшафта и дърветата, общата площ на които не надхвърля определен дял от референтния парцел, като част от отговарящата на условията за допустимост площ, без специално изискване за картографирането им.
Член 77
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на правилата относно подпомагането по член 67, параграф 2.
2. Не се прилагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и ако няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че не носи отговорност за неспазването на задълженията по параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които се определят от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б).
3. Административните санкции могат да се прилагат към всеки бенефициер на помощ или подпомагане, включително и към групите или асоциациите на бенефициерите, които са обвързани от задълженията, изложени в правилата по параграф 1.
4. Административните санкции могат да приемат следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат или ще се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, свързани с неспазването, и/или във връзка със заявления за подпомагане или искания за помощ за предишни или следващи години;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на съответното количество и/или период, свързани с неспазването;
в)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция за дадена година, както е посочено в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от размерите на заявленията за помощ или исканията за плащане;
б)
размерът на административната санкция за определена година, както е посочено в параграф 4, буква б), не надвишава 100 % от размера на заявленията за помощ или исканията за плащане, до които се отнася санкцията;
в)
продължителността на изключението по параграф 4, буква в) може да се определи на най-много три последователни години, като то може да се приложи отново в случай на ново неспазване.
6. Независимо от параграфи 4 и 5, по отношение на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, административните санкции вземат формата на намаляване на сумата на плащанията, направени или които предстои да се направят съгласно посочения регламент.
Посочените в настоящия параграф административни наказания са пропорционални и се степенуват според тежестта, обхвата, продължителността и повторяемостта на съответното неспазване на задълженията.
Размерът на тези административни санкции за определена година не надвишава 0 % за първите две години от прилагането на дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 (2015 г. и 2016 г.), 20 % за третата година от прилагането (2017 г.) и 25 % от четвъртата година на прилагането (2018 г.), от общия размер на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на което съответния земеделски стопанин би имал право, ако е спазил условията за това плащане.
7. За да се отчете възпиращият ефект на санкциите, които се налагат, от една страна, и специфичните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, посочена в член 67, параграф 2, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за установяване за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграфи 5 и 6 ограничения - на административната санкция и за определяне на конкретния размер, който ще бъде наложен от държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
за установяване на случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
8. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила с цел еднакво прилагане на настоящия член по отношение на:
а)
правилата за прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 0,5 %;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 78
Изпълнителни правомощия
Комисията приема актове за изпълнение, с които установява следното:
а)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на компютризираната база данни, предвидена в член 69;
б)
правила относно заявленията за помощ и исканията за плащане, предвидени в член 72, и заявления за права на плащане, включително крайната дата за представяне на заявления, изискванията за минималното количество информация, която следва да се съдържа в заявленията, разпоредби за изменения или оттегляне на заявления за помощ, освобождаване от задължението да се представят заявления за помощ, и разпоредби, с които на държавите членки се дава възможност да прилагат опростени процедури или да коригират очевидни грешки;
в)
правила за извършване на проверки с цел да се провери спазването на задълженията, както и точността и пълнотата на информацията в заявлението за помощ или искането за плащане, включително правила относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място;
г)
технически определения, необходими за целите на еднаквото прилагане на настоящата глава;
д)
правила за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят;
е)
правила за посочените в член 75 авансови плащания.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА III
Проверка на трансакциите
Член 79
Обхват и определения
1. Настоящата глава установява специфични правила за проверката на търговските документи на онези субекти, които получават или извършват плащания, пряко или непряко свързани със системата за финансиране от ЕФГЗ, или на техни представители („предприятия“), с цел да се установи дали сделките, представляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ, действително са били проведени и дали са били изпълнени правилно.
2. Настоящата глава не се прилага към мерки, обхванати от интегрираната система, посочена в глава II на настоящия дял. За да се отговори на промените в секторното законодателството в областта на селското стопанство и да се гарантира ефективността на системата на последващ контрол, определена в настоящата глава, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на списък с мерки, които поради формулировката си и изискванията за контрол са неподходящи за извършване на допълнителни последващи проверки чрез проверка на търговските документи и следователно не са обект на такъв контрол съгласно настоящата глава.
3. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„търговски документ“ означава всички книжа, регистри, квитанции и удостоверителни документи, счетоводни книжа, производствена документация и документация по качеството, кореспонденция, свързана с икономическата дейност на предприятието, както и търговски данни, под каквато и да е форма, включително и на електронен носител, доколкото тези документи или данни имат пряка или косвена връзка с трансакциите, посочени в параграф 1;
б)
„трети лица“ означава всяко физическо или юридическо лице, имащо пряка или косвена връзка с трансакциите, извършвани в рамките на системата за финансиране чрез ЕФГЗ.
Член 80
Проверка от държавите членки
1. Държавите членки провеждат системни проверки на търговските документи на предприятията, като отчитат естеството на подлежащите на проверка трансакции. Държавите членки подбират предприятията, в които да се извърши проверка така, че да се осигури възможно най-добрата гаранция за ефективността на мерките за предотвратяване и разкриване на нередности. Подборът по-специално отчита, inter alia, финансовата значимост на предприятията в тази система и други рискови фактори.
2. В подходящи случаи предвидените в параграф 1 проверки се разпростират върху физически и юридически лица, с които предприятията са свързани, както и всяко друго физическо или юридическо лице, което може да представлява интерес в преследването на целите, залегнали в член 81.
3. Проверките, извършени съгласно настоящата глава, не засягат проверките, извършвани по членове 47 и 48.
Член 81
Цели на проверката
1. Точността на първичните подлежащи на проверка данни се установява чрез кръстосани проверки, включително на търговски документи на трети лица, ако е необходимо, като естеството на проверките съответства на равнището на съществуващия риск, включително:
а)
сравнения с търговските документи на доставчиците, клиентите, превозвачите и други трети лица;
б)
физически контрол, когато е необходимо, на количеството и естеството на складовите наличности;
в)
съпоставка с документацията на финансовите потоци, свързани със или произтичащи от извършените трансакции в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ; и
г)
проверки по отношение на счетоводството или регистрите за финансови операции, показващи, към момента на проверката, че документите, държани от разплащателната агенция като основание за изплащането на помощ на бенефициера, са редовни.
2. По-специално, когато предприятията са задължени да водят определена документация за складовите наличности в съответствие с разпоредбите на Съюза или с националните разпоредби, проверката на тази документация обхваща, в съответните случаи, съпоставянето ѝ с търговските документи и, в случай на нужда, със складовите наличности.
3. При подбора на трансакциите, подлежащи на проверка, се отчита изцяло равнището на съществуващия риск.
Член 82
Достъп до търговски документи
1. Лицата, отговарящи за предприятието, или трети лица се уверяват, че са представени всички търговски документи и че са предоставени допълнителни сведения на служителите, натоварени с проверката, или на оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица. Електронно съхраняваните данни се предоставят на адекватен носител.
2. Натоварените с проверката служители или оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица могат да изискват предоставянето на извадки или копия от документите, посочени в параграф 1.
3. Когато по време на проверката, осъществявана съгласно настоящата глава, съхраняваните от предприятието търговски документи са оценени като неподходящи за целите на проверката, от предприятието се изисква за в бъдеще да изготвя тези документи съгласно инструкциите на държавата членка, извършваща проверката, без да се засягат задълженията, определени с други регламенти, отнасящи се за същия сектор.
Държавите членки определят датата, от която тези документи следва да бъдат изготвяни.
Когато всички или част от търговските документи, подлежащи на проверка съгласно настоящата глава, се намират в предприятие, принадлежащо на същата търговска група, търговско дружество или асоциация от предприятия, управлявани съвместно с проверяваното предприятие, то е длъжно да предостави тези документи на контрольорите на мястото и датата, указани от отговарящата за проверката държава членка, независимо дали въпросното предприятие са намира в или извън територията на Съюза.
4. Държавите членки гарантират, че натоварените с проверките служители имат право да изземват или да изискат изземването на търговските документи. Това право се упражнява при надлежно спазване на съответните национални разпоредби и не засяга прилагането на наказателнопроцесуалните правила относно изземването на документи.
Член 83
Взаимопомощ
1. Държавите членки взаимно се подпомагат в осъществяването на проверката, предвидена в настоящата глава, в следните случаи:
а)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която е извършено или е следвало да се извърши плащането или получаването на сумата;
б)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която се намират документите и данните, необходими за контрола.
Комисията може да координира общи действия, включващи взаимна помощ между две или повече държави членки.
2. През първите три месеца след приключване на финансовата година на ЕФГЗ, през която е извършено плащането, държавите членки предават на Комисията списък на предприятията, установени в трети държави, за които се отнася плащането на въпросните суми, което е или е следвало да се извърши или получено в тази държава членка.
3. Ако в друга държава членка се изисква допълнителна информация като част от контрола на дадено предприятие съгласно член 80, и по-специално кръстосани проверки съгласно член 81, могат да се подават специални молби за проверка, като се посочват основанията за молбата. Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Молбата за проверка се изпълнява не по-късно от шест месеца след получаването ѝ; резултатите от проверката се съобщават незабавно на подалата молбата държава членка и на Комисията. Уведомяването на Комисията се извършва за тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие.
Член 84
Програми
1. Държавите членки изготвят програми за проверките, които да се извършат в съответствие с член 80 по време на следващия контролен период.
2. Всяка година до 15 април държавите членки изпращат на Комисията програмата си, посочена в параграф 1, като уточняват:
а)
броя на предприятията, които следва да се проверят, и тяхното разпределение по сектори на база свързаните с тях суми;
б)
критериите, взети предвид при изработване на програмата.
3. Изработените от държавите членки и изпратени на Комисията програми се прилагат от държавите членки, ако в срок от осем седмици Комисията не е съобщила забележките си.
4. Параграф 3 се прилага mutatis mutandis към измененията на програмата, внесени от държавите членки.
5. На всеки етап Комисията може да поиска включването на определена категория предприятия в програмата на дадена държава членка.
6. Предприятията, за които сборът от приходите или плащанията е бил под 40 000 ЕUR, се проверяват съгласно настоящата глава единствено по определени причини, които се посочват от държавите членки в тяхната годишна програма, посочена в параграф 1, или от Комисията във всяко искано изменение на тази програма. За да се вземат под внимание икономическите процеси, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за промяна на прага от 40 000 EUR.
Член 85
Специални служби
1. Във всяка държава членка специална служба се натоварва с наблюдението на прилагането на настоящата глава. Тези служби отговарят по-специално за:
а)
изпълнението на проверките, предвидени в настоящата глава от служителите, наети пряко от тази специална служба; или
б)
координацията и общото наблюдение на проверките, извършени от служителите, работещи в други служби.
Държавите членки могат също така да разпоредят проверките, които трябва да бъдат извършени в изпълнение на настоящата глава, да се разпределят между специалната служба и други национални служби, доколкото първата осигурява координацията им.
2. Службите, натоварени с прилагането на настоящата глава, трябва да бъдат така организирани, че да бъдат независими от службите или техни клонове, натоварени с плащанията и извършваните преди плащанията проверки.
3. За да се осигури правилното прилагане на настоящата глава, специалната служба, посочена в параграф 1, предприема всички необходими мерки, като съответната държава членка ѝ дава всички правомощия, необходими за изпълнението на задачите, посочени в настоящата глава.
4. Държавите членки приемат подходящи наказателни мерки спрямо физическите или юридическите лица, които не спазват задълженията, предвидени в настоящата глава.
Член 86
Доклади
1. Преди 1 януари след изтичането на периода на проверка държавите членки представят на Комисията подробен доклад относно прилагането на настоящата глава.
2. Държавите членки и Комисията редовно обменят становища върху прилагането на настоящата глава.
Член 87
Достъп до информация и проверки от Комисията
1. В съответствие с приложимите националните закони, служителите на Комисията имат достъп до всички документи, съставени с оглед или в резултат на организираните проверки в рамките на настоящата глава, както и до събраните данни, включително тези, които се съхраняват в системите за обработка на данни. При поискване тези данни се предоставят на адекватен носител.
2. Проверките, посочени в член 80, се извършват от служители на държавите членки. Служителите на Комисията могат да участват в тези проверки. Самите те не могат да упражняват правомощията за проверка, дадени на националните служители. Те имат въпреки това достъп до същите помещения и същите документи като служителите на държавите членки.
3. Когато проверката се извършва при условията на член 83, служителите на държавата членка, поискала проверката, могат да присъстват със съгласието на държавата членка, към която е отправено искането за проверка, на проверката в последната държава, и да имат достъп до същите помещения и документи като служителите на тази държава членка.
Служителите на държавата членка, отправила искането за проверка, присъстващи на проверка в държавата членка, към която е отправено искането, трябва да са готови във всеки момент да представят доказателство за служебното си положение. При всички случаи обаче проверките се осъществяват от служители на държавата членка, към която е отправено искането.
4. Без да се засягат разпоредбите на регламенти (ЕС, Евратом) № 883/2013 и (Евратом, ЕО) № 2185/96, ако националното наказателно-процесуално законодателство запазва правото за извършване на определени действия за изрично определени от националните закони служители, нито служителите на Комисията, нито тези на държавата членка, посочени в параграф 3, участват в тези действия. При всяко положение те не участват по-специално в посещенията по домовете или официалния разпит на лицата съгласно наказателното право на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до получената по този начин информация.
Член 88
Правомощия на Комисията
Комисията приема, когато е необходимо, актове за изпълнение, с които определя правила за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-специално по отношение на следното:
а)
извършването на проверките, посочени в член 80 по отношение на подбора на предприятията, степента и графика на проверките;
б)
съхранението на търговски документи и типовете документи, които следва да се поддържат, или данни, които следва да се вписват;
в)
изпълнението и координацията на общите действия съгласно член 83, параграф 1;
г)
подробностите и спецификациите относно съдържанието, формата и начина на подаване на заявки, съдържанието, формата и средствата на нотифициране, както и предоставянето и обмена на информация, изисквани в рамките на настоящата глава;
д)
условията и средствата за публикуване на необходимата в рамките на настоящия регламент информация или специалните правила и условия за нейното разпространение или предоставяне от страна на Комисията на компетентните органи на държавите членки;
е)
отговорностите на специалната служба, посочена в член 85;
ж)
съдържанието на докладите, посочени в член 86.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Други разпоредби относно проверките и санкциите
Член 89
Други проверки и санкции във връзка с пазарните правила
1. Държавите членки предприемат мерки, за да гарантират, че продуктите, посочени в член 119, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които не са етикетирани съгласно разпоредбите на този регламент, не се предлагат или се изтеглят от пазара.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията, вносът в Съюза на продуктите, посочени в член 189, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от посочения член.
3. Държавите членки извършват проверки, основани на анализ на риска, за да се уверят, че продуктите, посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № …/2013, са в съответствие с правилата, установени в част II, дял II, глава I, раздел I от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и прилагат подходящи административни санкции.
4. Без да се засягат приетите въз основа на член 64 актове по отношение на лозаро-винарския сектор, в случай на нарушение на правилата на Съюза в лозаро-винарския сектор държавите членки налагат пропорционални, ефективни и възпиращи административни санкции. Тези санкции не се налагат в случаите, посочени в член 64, параграф 2, букви а-г), и когато неспазването има незначителен характер.
5. За да се защитят средствата на Съюза и обликът, произходът и качеството на вината в Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
създаването на аналитична база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами и следва да бъде изградена на базата на проби, събрани от държавите членки;
б)
правила за извършващите проверки органи и взаимната помощ между тях;
в)
правилата за общо използване на констатациите на държавите членки;
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на всички необходими мерки относно:
а)
процедурите във връзка със собствените бази данни на държавите членки и с аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами;
б)
процедурите във връзка със сътрудничеството и взаимопомощта между контролните власти и органи;
в)
по отношение на посоченото в параграф 3 задължение - правилата за извършване на проверки за спазване на пазарните стандарти, правилата относно органите, отговорни за извършването на проверките, както и относно съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, към които ще се прилагат тези проверки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 90
Проверки, свързани с наименованията за произход и географските указания, и защитените традиционни наименования
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да прекратят незаконното използване на защитените наименования за произход, защитените географски указания и защитените традиционни наименования, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013.
2. Държавите членки определят компетентен орган, който отговаря за извършване на проверките по отношение на задълженията, установени в част 2, дял II, глава I, раздел II от Регламент (ЕС) № 1308/2013 съгласно критериите, установени в член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (39), и гарантират, че всеки оператор, който спазва тези задължения, има право да бъде включен в система за проверки.
3. В рамките на Съюза годишната проверка на съответствието със спецификацията на продуктите по време на производството и по време на или след опаковането на виното се осигурява от компетентния орган, посочен в параграф 2, или от един или повече контролни органи по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които действат като органи за сертифициране на продукти съгласно критериите, предвидени в член 5 от същия регламент.
4. Комисията приема актове за изпълнение относно следното:
а)
съобщенията, които трябва да бъдат изпратени от държавите членки до Комисията;
б)
правилата относно органа, отговарящ за проверката на съответствието със спецификацията на продуктите, включително и в случаи, когато географският регион е в трета държава;
в)
действията, които държавите членки следва да предприемат за предотвратяване на незаконната употреба на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования;
г)
проверките и контрола, които следва да се извършват от държавите членки, в това число изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VI
КРЪСТОСАНО СЪОТВЕТСТВИЕ
ГЛАВА I
Обхват
Член 91
Общ принцип
1. Когато бенефициер, посочен в член 92, не изпълнява правилата за кръстосано съответствие, посочени в член 93, на него му се налага административна санкция.
2. Посочената в параграф 1 административна санкция се налага само ако неспазването е резултат от действие или бездействие, за което въпросният бенефициер е пряко отговорен; и ако са изпълнени едното или двете от следните допълнителни условия:
a)
неспазването е свързано със селскостопанската дейност на бенефициера;
б)
площта на стопанството на бенефициера е засегната.
По отношение на горските райони обаче тази санкция не се прилага, ако не е поискана помощ за съответната площ в съответствие с член 21, параграф 1, буква а) и членове 30 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
а)
„стопанство“ означава всички производствени единици и площи, управлявани от бенефициера, посочен в член 92, които са разположени на територията на една и съща държава членка;
б)
„изискване“ означава всяко индивидуално законоустановено изискване за управлението съгласно правото на Съюза, посочено в приложение II в рамките на даден акт, различаващо се по същество от всички други изисквания на същия акт.
Член 92
Заинтересовани бенефициери
Член 91 се прилага за бенефициери, получаващи директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 плащания съгласно членове 46 и 47 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и годишни премии съгласно член 21, параграф 1, букви а) и б), членове 28-31, 33 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 91 обаче не се прилага за бенефициери, участващи в схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, както е посочено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Предвидената в този член санкция не се прилага и за подпомагането, посочено в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 93
Правила за кръстосано съответствие
1. Правилата за кръстосано съответствие се състоят от законоустановените изисквания към управлението съгласно правото на Съюза и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земята, установени на национално равнище, както са посочени в приложение II, свързани със следните области:
а)
околна среда, изменение на климата и добро земеделско състояние на земята;
б)
обществено здраве, здраве на животните и на растенията;
в)
хуманно отношение към животните.
2. Правните актове, посочени в приложение II относно законоустановените изисквания към управлението, се прилагат съобразно версията им в сила, а директивите - така, както се прилагат от държавите членки.
3. Освен това, по отношение на 2015 и 2016 г. правилата за кръстосано съответствие включват също поддържането на постоянни пасища. Държавите членки, които са били членове на Съюза на 1 януари 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към датата, посочена в заявленията за помощ за площите за 2003 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в определените граници. Държавите членки, присъединили се към Съюза през 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 май 2004 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. България и Румъния гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 януари 2007 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. Хърватия гарантира, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 юли 2013 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници.
Първата алинея не се прилага за земя, която е била заета от постоянни пасища и която трябва да бъде залесена, ако такова залесяване е съвместимо с околната среда и не включва насаждения с коледни елхи и с бързорастящи видове за краткосрочно отглеждане.
4. За да се вземе предвид параграф 3, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правилата за поддържане на постоянни пасища, по-специално за да гарантира, че се предприемат мерки за поддържане на земята като постоянни пасища на ниво земеделски стопани, включително и индивидуални задължения, които трябва да се спазват, като например задължението за преобразуването на площи в постоянни пасища там, където се установи намаляване на съотношението на постоянните пасища.
За да се гарантира правилното изпълнение на задълженията на държавите членки, от една страна, и отделните земеделски стопани, от друга страна, по отношение на поддържането на постоянни пасища, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на условията и методите за определяне на съотношението между постоянни пасища и земеделска земя, което трябва да се поддържа.
5. За целите на параграфи 3 и 4, „постоянно пасище“ означава постоянно пасище съгласно определението в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 в неговия първоначален вариант.
Член 94
Задължения на държавите членки във връзка с доброто земеделско и екологично състояние
Държавите членки следят цялата земеделска площ, включително земята, която вече не се използва за целите на производството, да се поддържа в добро земеделско и екологично състояние. Държавите членки определят на национално или на регионално равнище минималните стандарти за бенефициерите за доброто земеделско и екологично състояние на земята, въз основа на рамката, установена в приложение II, като вземат предвид специфичните характеристики на съответните площи, включително почвено-климатичните условия, съществуващите системи за земеделие, използването на земята, сеитбооборота, земеделските практики и структурата на стопанствата.
Държавите членки не определят минимални изисквания, които не са установени в приложение II.
Член 95
Информация за бенефициерите
Държавите членки предоставят на заинтересованите бенефициери, ако е уместно по електронен път, списък на изискванията и стандартите, които трябва да спазват на равнище индивидуално стопанство, както и ясна и точна информация за тях.
ГЛАВА II
Системи за контрол и административни санкции във връзка с кръстосаното съответствие
Член 96
Проверки на кръстосаното съответствие
1. Където е уместно, държавите членки използват интегрираната система, установена в дял V, глава II, и по-специално в член 68, параграф 1, букви а), б), г) д) и е).
Държавите членки могат да използват съществуващите си системи за администриране и контрол, за да гарантират придържането към правилата за кръстосано съответствие.
Тези системи, и по-специално системата за идентификация и регистрация на животните, създадена в съответствие с Директива 2008/71/ЕО на Съвета (40) и регламенти (ЕО) № 1760/2000 и (ЕО) № 21/2004, са съвместими с интегрираната система, предвидена в дял V, глава II от настоящия регламент.
2. В зависимост от съответните изисквания, стандарти, актове или области на въпросното кръстосано съответствие, държавите членки могат да вземат решение да извършат административни проверки, по-специално такива, вече предвидени съгласно системите за контрол, приложими към съответното изискване, стандарт, акт или област на кръстосано съответствие.
3. Държавите членки извършват проверки на място с цел да се уверят дали бенефициерът спазва задълженията, посочени в настоящия дял.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата за извършване на проверки, за да провери дали се спазват задълженията, предвидени съгласно настоящия дял, включително правила, даващи възможност при анализа на риска да се отчитат следните фактори:
а)
участието на даден земеделски стопанин в системата за съвети в селското стопанство, както е предвидено в дял III от настоящия регламент;
б)
участието на даден земеделски стопанин в система за сертифициране, ако тя обхваща съответните изисквания и стандарти.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 97
Прилагане на административната санкция
1. Административната санкция, предвидена в член 91, се налага, когато правилата за кръстосано съответствие не се изпълняват през цялата календарна година („съответната календарна година“) и това неспазване пряко се дължи на бенефициера, подал заявлението за помощ или искане за плащане през съответната календарна година.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis за бенефициери, при които се установи неприлагане на правилата за кръстосано съответствие през целия тригодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено първото плащане по програмите за подпомагане за преструктуриране и конверсия, или през целия едногодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено плащане по програмите за подпомагане на реколтата на зелено, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013 („съответните години“).
2. Когато земята се прехвърля през съответната календарна година или съответните години, параграф 1 се прилага и когато установеното неспазване е резултат на действие или бездействие, за които лицето, на което или от което се прехвърля земеделската земя, е пряко отговорно. Чрез дерогация от първото изречение, когато лицето, пряко отговорно за действието или бездействието, е подало заявление за помощ или искане за плащане в съответната календарна година или съответните години, административната санкция се налага на базата на общите суми на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да бъдат предоставени на въпросното лице.
За целите на настоящия параграф „прехвърляне“ означава всеки вид сделка, в резултат на която земеделската земя престава да бъде на разположение на прехвърлящия.
3. Независимо от параграф 1 и при спазване на правилата, които следва да се приемат съгласно член 101, държавите членки могат да решат да не налагат административни санкции по бенефициер или по календарна година, когато размерът на санкцията е 100 EUR или по-малко в зависимост от правилата.
Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в първата алинея, през следващата година компетентният орган предприема необходимите действия спрямо извадка от бенефициерите, с цел да провери, че бенефициерът е отстранил съответното констатирано неспазване. Бенефициерът се уведомява за констатацията и за задължението да предприеме мерки за отстраняване на неспазването.
4. Налагането на административна санкция не оказва влияние върху законосъобразността и редовността на плащанията, по отношение на които тя се прилага.
Член 98
Прилагане на административните санкции в България, Хърватия и Румъния
За България и Румъния административните санкции, посочени в член 91, се прилагат най-късно считано от 1 януари 2016 г. по отношение на законоустановените изисквания към управлението в областта на хуманното отношение към животните, посочени в приложение II.
За Хърватия санкциите, посочени в член 91, се прилагат съгласно следния график по отношение на законоустановените изисквания за управление (ЗИУ), посочени в приложение II:
а)
от 1 януари 2014 г. за ЗИУ 1-3 и ЗИУ 6-8;
б)
от 1 януари 2016 г. за ЗИУ 4, ЗИУ 5, ЗИУ 9 и ЗИУ 10;
в)
от 1 януари 2018 г. за ЗИУ 11-13.
Член 99
Изчисляване на административната санкция
1. Административната санкция, посочена в член 91, се прилага посредством намаляване или изключване на цялата сума на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да се предоставят на съответния бенефициер във връзка със заявленията за помощ, които е подал или ще подаде в хода на календарната година, в която е констатирано неспазването.
При изчисляването на намаляванията и изключванията се вземат предвид тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на констатираното неспазване, както и критериите, посочени в параграфи 2, 3 и 4.
2. В случай на неспазване поради небрежност процентът на намалението не надвишава 5 %, а в случаите на повторно неспазване не надвишава 15 %.
Държавите членки могат да въведат система за ранно предупреждение, която се прилага за случаите на неспазване, които предвид своята незначителна тежест, обхват и продължителност не водят до намаляване или изключване, ако това е надлежно обосновано. Когато държава членка реши да използва тази възможност компетентният орган изпраща ранно предупреждение на бенефициера, с което го уведомява за своите констатации и за неговото задължение да предприеме мерки за отстраняване на неспазването. Ако при последваща проверка се установи, че неспазването не е отстранено, намаляването съгласно първа алинея се прилага със задна дата.
При случаите обаче на неспазване, които представляват пряка опасност за общественото здраве или за здравето на животните винаги се прилага намаляване или изключване.
Държавите членки могат да предоставят на бенефициерите, които за първи път получават ранно предупреждение, приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство.
3. В случай на умишлено неспазване процентът на намаляването по принцип е не по-нисък от 20 % и може да доведе до цялостно изключване от една или няколко схеми за подпомагане и може да се прилага в продължение на една или повече календарни години.
4. При всички случаи общата сума на намаляванията и изключванията от помощ за една календарна година не може да е по-голяма от общата сума, предвидена в параграф 1, първа алинея.
Член 100
Суми, получени в резултат на кръстосано съответствие
Държавите членки могат да задържат 25 % от сумите, получени в резултат на прилагането на намаляванията и изключванията, посочени в член 99.
Член 101
Правомощия на Комисията във връзка с налагането и изчисляването на административните санкции
1. За да се осигури правилно разпределение на средствата между бенефициерите и ефикасно, последователно и недискриминационно осъществяване на кръстосаното съответствие, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за създаването на хармонизирана основа за посоченото в член 99 изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие, като се отчитат намаляванията, свързани с финансовата дисциплина;
б)
относно условията за налагане и изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосано съответствие, включително при неспазване, което пряко се дължи на съответния бенефициер.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява подробни процедурни и технически правила по отношение на изчисляването и прилагането на административните санкции, посочени в членове 97 - 99, включително по отношение на бенефициерите, които представляват група лица съгласно членове 28 и 29 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Комуникация
Член 102
Съобщаване на информация
1. В допълнение към разпоредбите, постановени в секторните регламенти, държавите членки изпращат на Комисията следната информация, декларации и документи:
а)
за акредитираните разплащателни агенции и акредитираните координиращи органи:
i)
документите за акредитацията им;
ii)
тяхната функция (акредитирана разплащателна агенция или акредитиран координиращ орган);
iii)
когато е приложимо, оттеглянето на акредитацията им;
б)
за органите по сертифициране:
i)
тяхното наименование;
ii)
адреса им;
в)
за мерките във връзка с операциите, финансирани от Фондовете:
i)
декларации за разходите, имащи също така значението на искания за изплащане на разходите, подписани от името на акредитираната разплащателна агенция или от акредитирания координиращ орган и придружени от необходимата информация;
ii)
оценка на размерите на техните финансови нужди по отношение на ЕФГЗ, а по отношение на ЕЗФРСР - актуализирани прогнозни декларации за разходите, които ще бъдат предадени през същата година, и прогнозни декларации за разходите за следващата финансова година;
iii)
декларация за управлението и годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции;
iv)
годишно обобщение на резултатите от всички налични одити и проверки, извършени съгласно плана и подробните разпоредби, залегнали в специфичните правила за сектора.
Годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции, отнасящи се до разходи по ЕЗФРСР, се предават за всяка индивидуална програма.
2. Държавите членки подробно информират Комисията относно мерките, предприети за осигуряване на доброто земеделско и екологично състояние, посочено в член 94 и подробностите за системата за съвети в селското стопанство, посочена в дял III.
3. Държавите членки информират редовно Комисията за прилагането на интегрираната система, посочена в дял V, глава II. Комисията организира обмяна на становища по този въпрос с държавите членки.
Член 103
Поверителност
1. Държавите членки и Комисията предприемат всички необходими мерки за гарантиране на поверителността на предадената или получена информация при прилагането на мерките за инспекция и уравняване на сметките съгласно настоящия регламент.
Правилата, установени в член 8 от Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 се прилагат към тази информация.
2. Без да се засягат националните разпоредби във връзка със съдебното производство, информацията, събрана в процеса на проверка, предвиден в дял V, глава III, е защитена от професионалната тайна. Тя не може да се съобщава на други лица, освен на тези, които поради своите функции в държавите членки или в институциите на Съюза е необходимо да са запознати с нея за изпълнението на тези функции.
Член 104
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
формата, съдържанието, интервалите, сроковете и разпоредбите относно предаването или предоставянето на разположение на Комисията на:
i)
разходните декларации и разчети и тяхното актуализиране, включително целевите приходи
ii)
декларацията за управлението и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, както и резултатите от всички налични проведени одити и проверки;
iii)
докладите за заверка на счетоводните отчети,
iv)
наименованията и конкретните данни за акредитираните разплащателни агенции, акредитираните координиращи органи и сертифициращите органи;
v)
условията за отчитане и изплащане на разходите, финансирани от Фондовете;
vi)
нотификациите за извършените финансови корекции от държавите членки във връзка с операциите или програмите за развитие на селските райони, както и обобщените доклади за процедурите по възстановяване на средства, предприети от държавата членка в отговор на установени нередности;
vii)
информация за мерките, предприети съгласно член 58.
б)
договореностите относно обмена на информация и документи между Комисията и държавите членки, както и във връзка със създаването на информационни системи, включително по отношение на вида, формата и съдържанието на данните, подлежащи на обработване от тези системи и съответните правила за съхранение на данните;
в)
нотификацията до Комисията от държавите членки относно информация, документи, статистически данни и доклади, както и сроковете и методите за нотифицирането им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Използване на еврото
Член 105
Общи принципи
1. Сумите, посочени в решенията на Комисията за приемане на програмите за развитие на селските райони, бюджетните задължения и изплатените от Комисията суми и удостоверените или сертифицирани суми на разходите и сумите по декларациите за разходите от държавите членки се изразяват и изплащат в евро.
2. Цените и сумите, определени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, се изразяват в евро.
Те се предоставят или събират в евро в държавите членки, които са приели еврото, и в националната валута в останалите държави членки.
Член 106
Обменен курс и правопораждащ факт
1. Цените и сумите, посочени в член 105, параграф 2, се конвертират в националната валута в държавите членки, които не са приели еврото, като се използва обменен курс.
2. Правопораждащият факт за валутния курс е:
а)
приключването на митническите формалности по вноса и износа по отношение на сумите, събирани или отпускани при търговията с трети държави;
б)
фактът, при който се постига икономическата цел на операцията, във всички останали случаи.
3. Когато в полза на бенефициера се извършва директно плащане, предвидено в Регламент (ЕО) № 1307/2013, във валута, различна от еврото, държавите членки конвертират сумата на помощта от евро в съответната национална валута въз основа на последния обменен курс, определен от Европейската централна банка преди 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта.
Чрез дерогация от първа алинея, в надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат да осъществят конвертирането въз основа на средната стойност на обменните курсове, определени от Европейската централна банка през месеца, предхождащ 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта. Избралите тази възможност държави членки определят и публикуват този среден курс преди 1 декември на същата година.
4. По отношение на ЕФГЗ, когато изготвят декларациите си за разходи, държавите членки, които не са приели еврото, прилагат същия обменен курс, който са използвали при извършването на плащанията на бенефициерите или са получавали приходи, съгласно разпоредбите на настоящата глава.
5. За да се определи правопораждащият факт, посочен в параграф 2, или за да се фиксира по причини, свързани конкретно с организацията на пазара или със съответната сума, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, съдържащи правила за тези правопораждащи факти и за обменния курс, който следва да се използва. Конкретният правопораждащ факт се определя, като се вземат предвид следните критерии:
а)
действителната приложимост на корекциите във валутния курс във възможно най-кратък срок;
б)
сходството в правопораждащите факти за аналогични операции, осъществени в организацията на пазара;
в)
съгласуваността при правопораждащите факти за различните цени и суми, отнасящи се до организацията на пазара;
г)
приложимостта и ефективността на проверките по прилагането на подходящите валутни курсове.
6. С цел да се избегне прилагането на различни обменни курсове от държавите членки, които не са приели еврото, от една страна при осчетоводяването на постъпленията или изплатените помощи на бенефициери в различна от еврото валута, а от друга - при изготвянето на разходните декларации от разплащателните агенции, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правила за приложимия обменен курс при съставянето на разходните декларации и осчетоводяването от съответната разплащателна агенция на операциите по публично съхранение.
Член 107
Предпазни мерки и дерогации
1. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел гарантиране на спазването на правото на Съюза, ако съществува опасност то да бъде застрашено от извънредни монетарни практики, свързани с националната валута. Тези актове за изпълнение могат да представляват дерогация единствено от съществуващи правила за срок, който е строго необходим.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Европейският парламент, Съветът и държавите членки биват уведомявани незабавно относно мерките, посочени в първа алинея.
2. Когато има опасност извънредните монетарни практики по отношение на националната валута да застрашат прилагането на правото на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, чрез дерогация от настоящия раздел, по-специално в следните случаи:
а)
когато дадена държава прибягва до необичайни обменни техники като множествените валутни курсове или изпълнява споразумения за бартерна търговия;
б)
когато държавите имат валути, които не се котират на официалните валутни пазари, или тенденциите в развитието на тези валути е възможно да доведат до нарушение на търговията.
Член 108
Използване на еврото от държави членки извън еврозоната
1. Ако държава членка, която не е въвела еврото, реши да изплаща в евро разходи, породени от секторното законодателство в областта на селското стопанство, вместо в своята национална парична единица, държавата членка предприема мерки, чрез които се гарантира, че използването на еврото не осигурява систематично предимство спрямо използването на националната парична единица.
2. Държавата членка уведомява Комисията за планираните мерки преди те да породят действие. Мерките не могат да породят действие преди Комисията да уведоми за съгласието си с тях.
ГЛАВА III
Доклад и оценка
Член 109
Годишен финансов доклад
До края на септември всяка година, следваща бюджетната година, Комисията изготвя финансов доклад относно управлението на Фондовете през предходната финансова година, който тя представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 110
Мониторинг и оценка на ОСП
1. Създава се обща рамка за мониторинг и оценка, с цел да се измерят резултатите от ОСП и по-специално резултатите от:
а)
директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013;
в)
мерките за развитие на селските райони, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и от
г)
разпоредбите на настоящия регламент.
Комисията следи изпълнението на тези мерки на политиката на основата на докладване от държавите членки в съответствие с правилата, определени в регламентите, посочени в първа алинея. Комисията въвежда многогодишен план за оценка, включително за периодични оценки на конкретни инструменти, които тя ще извършва.
За да осигури ефективно измерване на резултатите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно съдържанието и изграждането на тази рамка.
2. Резултатите от мерките на ОСП, посочени в параграф 1, се измерват по отношение на следните цели:
а)
ефективно производство на храни с акцент върху приходите от селскостопанска дейност, производителността в селското стопанство и стабилността на цените;
б)
устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, с акцент върху емисиите на парникови газове, биологичното разнообразие, почвите и водите;
в)
балансирано териториално развитие, с акцент върху заетостта в селските райони, растежа и бедността в селските райони.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на набор от показатели, специфични за целите, посочени в първата алинея. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Показателите са свързани със структурата и целите на политиката и дават възможност да се оценят напредъкът, ефикасността и ефективността на политиката по отношение на тези цели.
3. Рамката за мониторинг и оценка отразява структурата на ОСП, както следва:
а)
относно директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013, пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013, и разпоредбите на настоящия регламент, Комисията извършва мониторинг на тези инструменти въз основа на докладите на държавите членки в съответствие с правилата, определени в посочените регламенти. Комисията разработва многогодишен план за оценка за периодични оценки на конкретни инструменти, които се извършват под ръководството на Комисията. Оценките се извършват своевременно от независими оценители.
б)
мониторингът и оценката на интервенционните мерки на политиката за развитие на селските райони се извършват в съответствие с членове 67-79 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Комисията гарантира, че комбинираното въздействие на всички инструменти на ОСП, посочени в параграф 1, се измерва и оценява във връзка с общите цели, посочени в параграф 2. Приносът на ОСП за постигането на общите цели се измерва и оценява въз основа на общи показатели за въздействието, а свързаните конкретни цели - въз основа на показатели за резултатите. Въз основа на предоставените доказателства при оценките на ОСП, включително оценките на програмите за развитие на селските райони, както и на други значими източници на информация, Комисията изготвя доклади за измерването и оценката на съвместните резултати от всички инструменти на ОСП.
4. Държавите членки предоставят на Комисията цялата информация, необходима за извършването на мониторинга и оценката на съответните мерки. Доколкото е възможно, тази информация се основава на доказани източници на данни като Системата за земеделска счетоводна информация и Евростат.
Комисията взема предвид по-специално нуждата от данни и полезните взаимодействия между източниците на данни, особено използването им за статистически цели, когато е уместно.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила относно информацията, която държавите членки трябва да изпращат, като взема предвид необходимостта да се избегне излишната административна тежест, както и относно нуждите от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
5. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета първоначален доклад за прилагането на настоящия член, включително първите резултати за постиженията на ОСП. До 31 декември 2021 г. се представя втори доклад, включително оценка на постиженията на ОСП.
ГЛАВА IV
Прозрачност
Член 111
Публикуване на бенефициерите
1. Държавите членки гарантират ежегодно публикуване ex post на бенефициерите на Фондовете. Това публикуване включва:
а)
без да се засягат разпоредбите на член 112, параграф 1 от настоящия регламент, името на бенефициера, както следва:
i)
лично и фамилно име в случаите, когато бенефициерът е физическо лице;
ii)
пълното регистрирано юридическо наименование в случаите, когато бенефициерът е юридическо лице със самостоятелна правосубектност по законодателството на съответната държава членка;
iii)
пълното регистрирано наименование на асоциацията или приетото официално наименование в случаите, когато бенефициерът е асоциация без собствена правосубектност;
б)
общината, в която бенефициерът живее или е регистриран, и пощенския код, когато е наличен, или част от него за обозначаване на общината;
в)
изплатените суми по всяка мярка, финансирана от Фондовете, получени от всеки бенефициер през съответната финансова година;
г)
естеството и описанието на мерките, финансирани от Фондовете, по които се предоставя посоченото в буква в) подпомагане.
Посочената в първата алинея информация се оповестява на единен уебсайт във всяка отделна държава членка. Тя остава на разположение за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
2. Относно плащанията по мерките, финансирани от ЕЗФРСР и посочени в параграф 1, първа алинея, буква в), подлежащите на публикуване суми съответстват на общото публично финансиране, което включва приноса както на Съюза, така и на държавите членки.
Член 112
Праг
Държавите членки не публикуват името на бенефициер, както е предвидено в член 111а, параграф 1, първа алинея, буква а) от настоящия регламент в следните ситуации:
а)
в случаите, при които държави членки въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от размера, определен от държавата членка, както е посочено в член 63, параграф 1, втора алинея или в член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент;
б)
в случаите, при които държави членки не въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от 1 250 EUR.
Когато се прилага първа алинея, буква а), сумите, определени от държавите членки съгласно член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и нотифицирани на Комисията съгласно същия регламент се оповестяват от Комисията в съответствие с правилата, приети по член 114г.
Когато се прилага първият параграф на посочения член, държавите членки публикуват информацията, определена в член 111, параграф 1, първа алинея, букви б), в) и г) и бенефициерът се идентифицира чрез код. Държавите членки вземат решение относно формата на този код.
Член 113
Информация за бенефициерите
Държавите членки информират бенефициерите, че техните данни ще бъдат публикувани в съответствие с член 111 и че могат да бъдат обработвани от одитиращи или разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза.
Съгласно изискванията на Директива 95/46/ЕО, когато става въпрос за лични данни, държавите членки информират бенефициерите относно правата им в съответствие с правилата за защита на данните и относно процедурите, прилагани за упражняване на тези права.
Член 114
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
формата, включително и начина на представяне по мерки, както и за графика за публикуване, предвиден в членове 111 и 112;
б)
еднаквото прилагане на член 113;
в)
сътрудничеството между Комисията и държавите членки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120, се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120 се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110, 120, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на актана Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 116
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет по земеделските фондове“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
За целите на членове 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 7778, 89, 90, 96, 101 и 104, по отношение на въпроси, свързани с директните плащания, развитието на селските райони и/или общата организация на пазарите, Комисията се подпомага от Комитета по земеделските фондове, Комитета за директните плащания, Комитета за развитието на селските райони и/или Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създадени съответно с настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1307/2013, Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013. Тези комитети са комитети по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 8, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 117
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите на изпълнението на задълженията си по управление, контрол и одит, както и мониторинг и оценка съгласно настоящия регламент, и по-конкретно за целите на задълженията, предвидени в дял II, глава II, дял III, дял IV, глави III и IV, дялове V и VI и дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, и не обработват тези данни по начин, който е несъвместим с тази цел.
2. Когато лични данни се обработват за целите на мониторинга и оценката съгласно дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, те се правят анонимни и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с правилата на Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който позволява идентифицирането на субекта на данните, за срок, по-дълъг от необходимото за целите, за които тези данни са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимото национално право и право на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни могат да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те се ползват с правата, предвидени в правилата за защита на данните съответно в Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Настоящият член е съобразен с разпоредбите на членове 111-114.
Член 118
Степен на изпълнение
Държавите членки носят отговорност за изпълнението на програмите и задачите съгласно настоящия регламент до степента, която смятат за уместна, в съответствие с тяхната приложима институционална, правна и финансова рамка и при спазване на настоящия регламент и други имащи отношение правила на Съюза.
Член 119
Отмяна
1. Регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 се отменят.
Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 обаче и съответните правила за изпълнение продължават да се прилагат до 31 декември 2014 г.
2. Позоваванията на отменените регламенти се смятат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 120
Преходни мерки
За да се осигури безпрепятствен преход от разпоредбите на отменените регламенти, посочени в член 118, към разпоредбите, установени в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 по отношение на случаите, за които може да се приложат дерогации от правилата, предвидени в настоящия регламент, или допълнения към тези правила.
Член 121
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
2. Прилагат се обаче следните разпоредби както следва:
а)
членове 7, 8, 16, 5, 26 и 43 - от 16 октомври 2013 г.;
б)
членове 18 и 40за разходите, направени след 16 октомври 2013 г.;
в)
член 52 - от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 1306/2013 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 17 dicembre 2013
sul finanziamento, sulla gestione e sul monitoraggio della politica agricola comune e che abroga i regolamenti del Consiglio (CEE) n. 352/78, (CE) n. 165/94, (CE) n. 2799/98, (CE) n. 814/2000, (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 485/2008
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 43, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere della Corte dei conti,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria,
considerando quanto segue:
(1)
La comunicazione della Commissione al Parlamento europeo, al Consiglio, al Comitato economico e sociale europeo e al Comitato delle Regioni, intitolata "La PAC verso il 2020: rispondere alle future sfide dell'alimentazione, delle risorse naturali e del territorio ha esaminato le potenziali sfide, gli obiettivi e gli orientamenti della politica agricola comune (PAC) dopo il 2013. Alla luce del dibattito su tale comunicazione, la PAC dovrebbe essere riformata a partire dal 1o gennaio 2014. La riforma dovrebbe riguardare tutti i principali strumenti della PAC, compreso il regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio (2). Dell'esperienza maturata nell'attuazione di tale regolamento emerge che occorre adattare alcuni elementi del meccanismo di finanziamento e di monitoraggio. Vista la portata della riforma, è opportuno abrogare il regolamento (CE) n. 1290/2005 e sostituirlo con un nuovo regolamento. Per quanto possibile è opportuno che la riforma armonizzi, razionalizzi e semplifichi le sue disposizioni.
(2)
Al fine di integrare o modificare determinati elementi non essenziali del presente regolamento dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all'articolo 290 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) riguardo al riconoscimento degli organismi pagatori e degli organismi di coordinamento, agli obblighi degli organismi pagatori per quanto riguarda l'intervento pubblico e le norme relative alla natura delle loro responsabilità in materia di gestione e di controllo, alle misure da finanziare mediante il bilancio generale dell'Unione europea ("bilancio dell'Unione") nell'ambito dell'intervento pubblico e il valore da attribuire alle operazioni relative all'intervento pubblico. Tale delega dovrebbe anche riguardare le deroghe alla non ammissibilità dei pagamenti effettuati dagli organismi pagatori ai beneficiari anteriormente alla prima o successivamente all'ultima data possibile e la compensazione tra le spese e le entrate nell'ambito del Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA) e del Fondo europeo agricolo per lo sviluppo rurale (FEASR). Inoltre, tale delega dovrebbe riguardare i metodi applicabili agli stanziamenti di impegno e al pagamento degli importi nei casi in cui all'apertura dell'esercizio il bilancio dell'Unione non sia ancora stato adottato, o se l'importo globale degli impegni previsti supera la soglia di cui all'articolo 170, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (3).
La medesima delega dovrebbe riguardare inoltre il rinvio dei pagamenti mensili della Commissione agli Stati membri in relazione alle spese nell'ambito del FEAGA e le condizioni che disciplinano la riduzione o sospensione da parte della Commissione dei pagamenti intermedi agli Stati membri nell'ambito del FEASR. In aggiunta, tale delega dovrebbe riguardare la sospensione dei pagamenti mensili o dei pagamenti intermedi per i quali non siano state presentate in tempo le pertinenti statistiche, gli obblighi specifici che gli Stati membri sono tenuti a rispettare in materia di controlli, i criteri e la metodologia per applicare rettifiche nel contesto della procedura di verifica di conformità, il recupero dei crediti. Tale delega dovrebbe altresì concernere i requisiti in materia di procedure doganali, le revoche degli aiuti e le sanzioni in caso di mancato rispetto delle condizioni di ammissibilità, gli impegni o altri obblighi derivanti dall'applicazione della legislazione settoriale agricola. Analogamente, tale delega dovrebbe riguardare le misure di mercato per le quali la Commissione può sospendere i pagamenti mensili, le norme sulle cauzioni, le norme sul funzionamento del sistema integrato di gestione e di controllo nonché le misure escluse dal controllo delle operazioni. Inoltre, tale delega dovrebbe riguardare la modifica della somma delle entrate o dei pagamenti al di sotto della quale il documento commerciale delle imprese non dovrebbe di norma essere verificato ai sensi del presente regolamento, le sanzioni da applicare nell'ambito della condizionalità, le esigenze di controllo nel settore vitivinicolo, le disposizioni sul mantenimento dei pascoli permanenti. Infine, tale delega dovrebbe riguardare le disposizioni sul fatto generatore e sul tasso di cambio che devono utilizzare gli Stati membri che non utilizzano l'euro, le misure per salvaguardare l'applicazione del diritto dell'Unione qualora essa rischi di essere compromessa a causa di pratiche monetarie di carattere eccezionale relative ad una moneta nazionale, il contenuto del quadro comune di monitoraggio e valutazione delle misure adottate nell'ambito della PAC e le misure transitorie.
È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell'elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(3)
La PAC comporta varie misure, tra cui misure attinenti allo sviluppo rurale, di cui occorre garantire il finanziamento per contribuire al conseguimento degli obiettivi della politica agricola comune. Trattandosi di misure che presentano alcune similitudini ma anche talune differenze, è opportuno assoggettare il loro finanziamento ad un unico insieme di disposizioni. Ove necessario, tali disposizioni dovrebbero autorizzare trattamenti differenziati. Il regolamento (CE) n. 1290/2005 ha istituito due fondi agricoli europei: il FEAGA e il FEASR ("Fondi"). È opportuno mantenere tali due Fondi.
(4)
È opportuno che il regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 e le disposizioni adottate a norma del medesimo si applichino al presente regolamento. In particolare, il presente regolamento stabilisce disposizioni con riguardo alla gestione concorrente con gli Stati membri, basate sui principi di sana gestione finanziaria, trasparenza e non discriminazione, come anche disposizioni relative ai compiti degli organismi riconosciuti e ai principi di bilancio, che dovrebbero essere rispettate nel quadro del presente regolamento.
(5)
Per assicurare la coerenza tra le prassi degli Stati membri e l'applicazione armonizzata della clausola di forza maggiore da parte degli Stati membri, il presente regolamento dovrebbe prevedere, ove opportuno, deroghe in casi di forza maggiore e in circostanze eccezionali, nonché un elenco non esaustivo dei possibili casi di forza maggiore e di circostanze eccezionali che dovrebbero essere riconosciuti dalle autorità nazionali competenti. Tali autorità dovrebbero adottare decisioni sui casi di forza maggiore o sulle circostanze eccezionali caso per caso, sulla base delle pertinenti prove, ed applicando il concetto di forza maggiore nell'ambito del diritto agrario dell'Unione alla luce della giurisprudenza della Corte di giustizia.
(6)
È opportuno che le spese della PAC, comprese le spese per lo sviluppo rurale, siano finanziate dal bilancio dell'Unione attraverso entrambi i Fondi, o direttamente, o in gestione concorrente con gli Stati membri. È opportuno precisare i tipi di misure che possono essere finanziate a titolo dei Fondi.
(7)
È opportuno prevedere disposizioni per il riconoscimento degli organismi pagatori da parte degli Stati membri, per l'attuazione di procedure che permettano di ottenere le dichiarazioni di gestione e per l'ottenimento della certificazione dei sistemi di gestione e di controllo nonché per la certificazione dei conti annuali ad opera di organismi indipendenti. Inoltre, per garantire la trasparenza dei controlli nazionali, con particolare riferimento ai procedimenti di autorizzazione, convalida e pagamento e per ridurre gli audit e gli adempimenti amministrativi a carico della Commissione e degli Stati membri nei casi in cui sia richiesto il riconoscimento di ogni singolo organismo pagatore, è opportuno limitare il numero di autorità e organismi cui sono delegate tali competenze, nel rispetto dell'ordinamento costituzionale di ogni Stato membro. Al fine di evitare costi superflui di riorganizzazione, agli Stati membri dovrebbe essere consentito di mantenere il numero di organismi pagatori che sono stati riconosciuti prima dell'entrata in vigore del presente regolamento.
(8)
È importante che gli Stati membri che riconoscono più di un organismo pagatore designino un organismo pubblico di coordinamento unico, con il compito di garantire la coerenza nella gestione dei Fondi, di fungere da collegamento tra la Commissione e gli organismi pagatori riconosciuti e di provvedere alla rapida comunicazione delle informazioni richieste dalla Commissione sulle attività dei vari organismi pagatori. L'organismo pubblico di coordinamento dovrebbe anche adottare e coordinare azioni intese a risolvere eventuali carenze di natura comune e tenere la Commissione informata del seguito dato. Inoltre, tale organismo dovrebbe promuovere e, ove possibile, garantire l'applicazione uniforme delle disposizioni e delle norme comuni.
(9)
Solo quando vengono utilizzati gli organismi pagatori che sono stati riconosciuti dagli Stati membri esistono garanzie ragionevoli quanto all'effettiva realizzazione dei necessari controlli prima dell'erogazione degli aiuti dell'Unione ai beneficiari. È opportuno quindi prevedere espressamente nel presente regolamento che possano essere rimborsate dal bilancio dell'Unione solo le spese effettuate dagli organismi pagatori riconosciuti.
(10)
Per permettere ai beneficiari di conoscere meglio il nesso esistente tra le pratiche agricole e la gestione delle aziende, da un lato, e le norme riguardanti l'ambiente, il cambiamento climatico, le buone condizioni agronomiche dei terreni, la sicurezza alimentare, la salute pubblica, la salute animale, la salute delle piante e il benessere degli animali, dall'altro, è necessario per gli Stati membri che istituiscano un sistema di consulenza aziendale completo per orientare i beneficiari. Tale sistema di consulenza aziendale dovrebbe comunque lasciare impregiudicati l'obbligo e le responsabilità dei beneficiari di rispettare tali norme. Gli Stati membri dovrebbero anche a garantire una netta separazione tra le attività di consulenza e le attività di controllo.
(11)
Il sistema di consulenza aziendale dovrebbe comprendere come minimo gli obblighi a livello di azienda derivanti dagli obblighi e dalle norme in materia di applicazione della condizionalità. Tale sistema dovrebbe comprendere anche le condizioni da rispettare per le pratiche agricole benefiche per il clima e per l'ambiente e il mantenimento della superficie agricola, previste dal regolamento (UE) n. 1307/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (4), nonché misure proposte dai programmi di sviluppo rurale volte all'ammodernamento aziendale, al perseguimento della competitività, all'integrazione di filiera, all'innovazione, all'orientamento al mercato e alla promozione dell'imprenditorialità.
Tale sistema dovrebbe inoltre contemplare i requisiti imposti ai beneficiari dagli Stati membri per attuare disposizioni specifiche della direttiva 2000/60/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (5) e per attuare l'articolo 55 del regolamento (CE) n. 1107/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio (6), in particolare requisiti concernenti l'osservanza dei principi generali di difesa integrata di cui all'articolo 14 della direttiva 2009/128/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (7).
(12)
È opportuno che l'adesione dei beneficiari al sistema di consulenza aziendale sia facoltativa. L'adesione al sistema dovrebbe essere aperta a tutti i beneficiari, anche agli agricoltori che non ricevono alcun sostegno nell'ambito della PAC, ferma restando la possibilità per gli Stati membri di stabilire criteri di priorità. Data la natura del sistema, è opportuno che sia garantita la riservatezza delle informazioni ottenute nell'esercizio dell'attività di consulenza, tranne in caso di grave violazione del diritto unionale o nazionale. Per garantire l'efficacia del sistema è opportuno che i consulenti siano in possesso di adeguate qualifiche e ricevano regolarmente un'adeguata formazione.
(13)
Per quanto riguarda il FEAGA, è opportuno che la Commissione metta a disposizione degli Stati membri gli stanziamenti necessari a coprire le spese effettuate dagli organismi pagatori riconosciuti a titolo del FEAGA, sotto forma di rimborso in base alla contabilizzazione delle spese effettuate da tali organismi. Fino al versamento dei rimborsi sotto forma di pagamenti mensili, è opportuno che gli Stati membri mobilitino i fondi necessari in funzione del fabbisogno dei rispettivi organismi pagatori riconosciuti. È opportuno che gli Stati membri e i beneficiari coinvolti nell'amministrazione della PAC sopportino ciascuno le proprie spese amministrative e per il personale.
(14)
Il ricorso al sistema agrometeorologico e l'acquisizione e il perfezionamento di immagini satellitari dovrebbe fornire alla Commissione, in particolare, gli strumenti per gestire i mercati agricoli, facilitare il monitoraggio delle spese agricole e monitorare le risorse agricole a medio e lungo termine. Inoltre, alla luce dell'esperienza maturata con l'applicazione del regolamento (CE) n. 165/94 del Consiglio (8), è opportuno incorporare nel presente regolamento alcune delle sue disposizioni e abrogare pertanto il regolamento (CE) n. 165/94.
(15)
Nel rispetto della disciplina di bilancio è necessario definire il massimale annuo per le spese finanziate dal FEAGA tenendo conto dei massimali fissati per tale Fondo nell'ambito del quadro finanziario pluriennale di cui al regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013 del Consiglio (9).
(16)
La disciplina di bilancio impone altresì che il massimale annuo delle spese finanziate dal FEAGA sia rispettato in ogni momento e in ogni fase della procedura di bilancio e dell'esecuzione del bilancio. Di conseguenza, è necessario che il massimale nazionale per i pagamenti diretti fissato per Stato membro dal regolamento (UE) n. 1307/2013 sia considerato un massimale finanziario per i pagamenti diretti dello Stato membro interessato e che i rimborsi di tali pagamenti rispettino detto massimale. La disciplina di bilancio impone inoltre che tutti gli atti giuridici nel settore della PAC proposti dalla Commissione o adottati dall'Unione o dalla Commissione e che sono finanziati dal bilancio del FEAGA rispettino il massimale annuale delle spese finanziate dallo stesso Fondo.
(17)
Per garantire che gli importi da finanziare nell'ambito della PAC rispettino i suddetti massimali annui, è opportuno mantenere il meccanismo finanziario previsto dal regolamento (CE) n. 73/2009 (10), attraverso il quale il livello del sostegno diretto dovrebbe essere adattato. Nei casi in cui essi non siano stati fissati dal Parlamento europeo e dal Consiglio anteriormente al 30 giugno dell'anno civile al quale si applicano, la Commissione dovrebbe essere autorizzata ad effettuare tali adattamenti.
(18)
Per sostenere il settore agricolo in caso di gravi crisi che interessano la produzione o la distribuzione di prodotti agricoli è opportuno istituire una riserva per le crisi mediante l'applicazione, all'inizio di ogni anno, di una riduzione dei pagamenti diretti attraverso il meccanismo della disciplina finanziaria.
(19)
L'articolo 169, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 stabilisce che gli stanziamenti non impegnati relativi alle azioni di cui all'articolo 4, paragrafo 1, del presente regolamento possono essere oggetto di un riporto limitato esclusivamente all'esercizio successivo e che tale riporto può condurre soltanto a un pagamento supplementare a favore dei beneficiari finali ai quali è stato applicato, nell'esercizio precedente, l'adattamento dei pagamenti diretti di cui all'articolo 25 del presente regolamento. Di conseguenza, qualora gli stanziamenti siano così riportati all'esercizio successivo, le amministrazioni nazionali dovrebbero procedere a pagamenti a due gruppi di beneficiari di pagamenti diretti in un unico esercizio: da un lato rimborsare, dall'importo inutilizzato della disciplina finanziaria riportato, agli agricoltori soggetti a disciplina finanziaria nel corso dell'esercizio precedente, dall'altro effettuare i pagamenti diretti nell'esercizio N agli agricoltori che li hanno richiesti. Per evitare un onere amministrativo eccessivo a carico delle amministrazioni nazionali è opportuno prevedere una deroga all'articolo 169, paragrafo 3, quarto comma, del regolamento (UE) n. 966/2012 che consenta alle amministrazioni nazionali di rimborsare l'importo riportato all'esercizio N agli agricoltori soggetti a disciplina finanziaria nell'anno N anziché agli agricoltori soggetti ad essa nell'anno N-1.
(20)
Le misure adottate per stabilire la partecipazione finanziaria dei Fondi, relative al calcolo dei massimali finanziari, non hanno alcuna incidenza sulle competenze dell'autorità di bilancio designata dal TFUE. È quindi opportuno che tali misure si basino sugli importi di riferimento fissati in conformità dell'Accordo interistituzionale del 19 novembre 2013 tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione sulla disciplina di bilancio, sulla cooperazione in materia di bilancio e la sana gestione finanziaria e del regolamento (CE, Euratom) n. 1311/2013.
(21)
La disciplina di bilancio implica inoltre l'esame costante della situazione finanziaria a medio termine. Per questo, all'atto della presentazione del progetto di bilancio di un dato anno, è opportuno che la Commissione presenti le proprie previsioni e analisi al Parlamento europeo e al Consiglio e proponga, se del caso, misure appropriate al legislatore. È inoltre opportuno che la Commissione si avvalga pienamente e in qualsiasi momento delle sue competenze di gestione per garantire il rispetto del massimale annuo e proponga, se necessario, al Parlamento europeo e al Consiglio, oppure al Consiglio, misure appropriate per risanare la situazione finanziaria. Se al termine di un esercizio finanziario le domande di rimborso presentate dagli Stati membri non permettono di rispettare il massimale annuo, è opportuno dare alla Commissione la possibilità di prendere provvedimenti per garantire, da un lato, la ripartizione provvisoria del bilancio disponibile tra gli Stati membri in proporzione alle domande di rimborso pendenti e, dall'altro, misure per assicurare il rispetto del massimale fissato per tale anno. È opportuno che i pagamenti dell'anno considerato siano imputati all'esercizio finanziario successivo e che sia fissato definitivamente l'importo totale del finanziamento unionale per Stato membro, nonché la maniera in cui la compensazione dovrebbe essere divisa tra Stati membri in modo da poter rispettare l'importo fissato.
(22)
Al momento dell'esecuzione del bilancio, è opportuno che la Commissione ponga in essere un sistema mensile di allarme e di sorveglianza delle spese agricole, che le consenta di reagire il più rapidamente possibile in caso di rischio di superamento del massimale annuo, di adottare le misure appropriate nel quadro delle competenze di gestione che le incombono e, qualora tali misure risultino insufficienti, di proporre altre misure. È opportuno che la Commissione trasmetta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione periodica che raffronti l'andamento delle spese effettuate con le stime delle spese fino alla data della relazione e valuti la prevedibile esecuzione per il resto dell'esercizio finanziario.
(23)
È opportuno che il tasso di cambio utilizzato dalla Commissione nell'elaborazione dei documenti finanziari rifletta le ultime informazioni disponibili, tenendo conto del periodo che intercorre tra l'elaborazione dei documenti e la loro trasmissione.
(24)
Il regolamento (UE) n. 1303/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (11) stabilisce disposizioni che si applicano al sostegno finanziario concesso dai fondi ivi contemplati, compreso il FEASR. Tali norme riguardano anche l'ammissibilità delle spese, la gestione finanziaria e i sistemi di gestione e di controllo. Per quanto riguarda la gestione finanziaria del FEASR, ai fini della chiarezza del diritto e della coerenza tra i Fondi previsti dal presente regolamento, è opportuno fare riferimento alle pertinenti disposizioni relative agli impegni di bilancio, ai termini di pagamento e al disimpegno di cui al regolamento (UE) n. 1303/2013.
(25)
Il finanziamento dei programmi di sviluppo rurale forma oggetto di una partecipazione finanziaria del bilancio dell'Unione in base ad impegni versati in rate annuali. È opportuno che gli Stati membri possano usare gli stanziamenti del bilancio dell'Unione non appena ha inizio l'attuazione dei loro programmi. Occorre quindi predisporre un sistema di prefinanziamento destinato a garantire un flusso regolare di fondi, che permetta l'esecuzione dei pagamenti ai beneficiari nei tempi dovuti, e fissare i limiti di una tale misura.
(26)
Oltre al prefinanziamento, è necessario operare una distinzione tra i pagamenti effettuati dalla Commissione agli organismi pagatori riconosciuti, i pagamenti intermedi, il pagamento del saldo e stabilire norme dettagliate sulle modalità del loro versamento. La regola del disimpegno automatico dovrebbe contribuire ad accelerare l'attuazione dei programmi e alla sana gestione finanziaria. Le norme sui quadri nazionali degli Stati membri con programmi regionali previste nel regolamento (UE) n. 1305/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (12) forniscono anche uno strumento per gli Stati membri per assicurare l'esecuzione e la sana gestione finanziaria.
(27)
L'aiuto dell'Unione dovrebbe essere versato per tempo ai beneficiari in modo da permettere loro di utilizzarlo efficacemente. La mancata osservanza, da parte degli Stati membri, dei termini di pagamento previsti dal diritto dell'Unione potrebbe creare gravi problemi ai beneficiari e di mettere a repentaglio il principio dell'annualità del bilancio unionale. Dovrebbero essere quindi escluse dal finanziamento concesso dall'Unione le spese sostenute senza rispettare i termini di pagamento. Il principio di proporzionalità di cui al regolamento (CE) n. 1290/2005 dovrebbe essere mantenuto e dovrebbe applicarsi ad entrambi i Fondi. Al fine di rispettare il principio di proporzionalità, la Commissione dovrebbe poter fissare le disposizioni che permettono di derogare a questa regola generale.
(28)
Il regolamento (CE) n. 1290/2005 prevede la possibilità di riduzioni e di sospensioni dei pagamenti mensili o intermedi per i Fondi. Nonostante la portata piuttosto ampia di tali disposizioni, nella prassi vi si fa ricorso sostanzialmente per ridurre i pagamenti in caso di mancata osservanza dei termini di pagamento, dei massimali e di simili problemi contabili che si possono agevolmente riscontrare nelle dichiarazioni di spesa. Tali disposizioni prevedono anche l'applicazione di riduzioni e sospensioni in caso di lacune gravi e persistenti nei sistemi nazionali di controllo. L'imposizione di tali riduzioni e sospensioni sono, tuttavia, subordinate a condizioni sostanziali piuttosto restrittive e prevedono una procedura speciale in due tappe. Il Parlamento europeo e il Consiglio hanno ripetutamente chiesto alla Commissione di sospendere i pagamenti agli Stati membri inadempienti. Per tali ragioni è necessario chiarire il sistema previsto dal regolamento (CE) n. 1290/2005 per le riduzioni e le sospensioni e fondere in un articolo unico le norme relative alle riduzioni e alle sospensioni applicabili ad entrambi i Fondi. È opportuno che il sistema delle riduzioni per "problemi contabili" sia mantenuto in linea con le prassi amministrative in vigore. È opportuno che la possibilità di ridurre o sospendere i pagamenti in caso di lacune significative e persistenti nei sistemi di controllo nazionali sia rafforzata al fine di fornire alla Commissione la possibilità di sospendere rapidamente i pagamenti ove siano individuate lacune gravi. Tale possibilità dovrebbe inoltre essere estesa ai casi di negligenza nel sistema di recupero di pagamenti irregolari.
(29)
La normativa agricola settoriale richiede agli Stati membri l'invio di informazioni sul numero di controlli effettuati e sui loro risultati entro determinati termini. Queste statistiche di controllo sono usate per determinare il livello di errore a livello di Stato membro e, più in generale, per la verifica della gestione dei Fondi. Le statistiche di controllo sono un'importante fonte di informazione a disposizione della Commissione affinché quest'ultima possa assicurarsi della corretta gestione dei Fondi e costituiscono un elemento fondamentale della dichiarazione annuale di affidabilità. Data l'estrema importanza delle statistiche di controllo e per far sì che gli Stati membri rispettino l'obbligo di inviarle entro i termini, è necessario stabilire una disposizione dissuasiva della trasmissione tardiva dei dati richiesti, proporzionata alla quantità di dati mancanti. È quindi opportuno prevedere disposizioni che permettano alla Commissione di sospendere una parte dei pagamenti mensili o intermedi nel caso in cui le statistiche richieste non siano state trasmesse entro i termini.
(30)
Per permettere che le risorse dei Fondi possano essere riutilizzate, è necessario adottare norme circa la destinazione di importi specifici. È opportuno che l'elenco contenuto nel regolamento (CE) n. 1290/2005 sia completato aggiungendovi gli importi corrispondenti ai pagamenti tardivi e alle liquidazioni dei conti per quanto riguarda la spesa a titolo del FEAGA. Inoltre, il regolamento (CEE) n. 352/78 del Consiglio (13) conteneva norme sulle destinazioni degli importi risultanti dall'incameramento delle cauzioni. È opportuno armonizzare tali norme e fonderle con le disposizioni in vigore in materia di entrate con destinazione specifica. Il regolamento (CEE) n. 352/78 dovrebbe pertanto essere abrogato.
(31)
Il regolamento (CE) n. 814/2000 del Consiglio (14) e le relative modalità di attuazione definiscono le misure di informazione relative alla PAC che possono essere finanziate a norma dell'articolo 5, lettera c), del regolamento (CE) n. 1290/2005. Il citato regolamento (CE) n. 814/2000 contiene un elenco di tali misure e dei loro obiettivi e stabilisce le norme per il loro finanziamento e per l'attuazione dei relativi progetti. Dopo l'adozione di tale regolamento sono state adottate disposizioni in materia di sovvenzioni e appalti pubblici con il regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 [FR]. È opportuno che le stesse disposizioni si applichino anche alle misure di informazione nell'ambito della PAC. Per motivi di semplificazione e coerenza è quindi opportuno abrogare il regolamento (CE) n. 814/2000 e mantenerne le disposizioni specifiche relative alle finalità e ai tipi di misure da finanziare. Oltre che garantire l'efficace comunicazione delle priorità politiche dell'Unione, tali misure dovrebbero tener conto anche dell'esigenza di rendere più efficiente la comunicazione al pubblico e di potenziare le sinergie tra le attività di comunicazione svolte per iniziativa della Commissione. Per questo esse dovrebbero contemplare anche misure di informazione attinenti alla PAC nel quadro della comunicazione istituzionale, come indicato nella comunicazione della Commissione: Un bilancio per la strategia Europa 2020 ("comunicazione della Commissione relativa a un bilancio per la strategia Europa 2020") - Parte II: schede tematiche.
(32)
Le azioni e le misure previste dalla politica agricola comune sono finanziate in parte nell'ambito della gestione concorrente. Per garantire il rispetto della sana gestione finanziaria dei fondi dell'Unione, la Commissione dovrebbe procedere alla verifica della corretta gestione dei Fondi da parte delle autorità degli Stati membri incaricate di eseguire i pagamenti. È quindi opportuno stabilire la natura delle verifiche che la Commissione deve effettuare e precisare le condizioni che le consentono di assumersi le sue responsabilità in materia di esecuzione del bilancio, nonché chiarire gli obblighi di cooperazione che incombono agli Stati membri.
(33)
Per permettere alla Commissione di assolvere l'obbligo di accertarsi dell'esistenza e del corretto funzionamento, negli Stati membri, dei sistemi di gestione e di controllo delle spese unionali e a prescindere dei controlli eseguiti dagli Stati membri, è opportuno prevedere l'esecuzione di verifiche da parte di persone incaricate dalla Commissione ad intervenire per suo conto e la facoltà, per queste ultime, di chiedere assistenza agli Stati membri.
(34)
È necessario ricorrere quanto più possibile all'informatica per elaborare le informazioni da trasmettere alla Commissione. In occasione delle verifiche, la Commissione dovrebbe poter avere pieno e immediato accesso ai dati relativi alle spese, su supporto sia cartaceo sia elettronico.
(35)
Per pronunciarsi sulla relazione finanziaria tra gli organismi pagatori riconosciuti e il bilancio dell'Unione è opportuno che la Commissione proceda ogni anno alla liquidazione dei conti di tali organismi (liquidazione finanziaria dei conti). È opportuno che la decisione di liquidazione dei conti riguardi la completezza, l'esattezza e la veridicità dei conti trasmessi, ma non la conformità delle spese con il diritto dell'Unione.
(36)
La Commissione ha il compito di dare esecuzione al bilancio dell'Unione europea in cooperazione con gli Stati membri ai sensi dell'articolo 317 TFUE. Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione di tale bilancio, alla Commissione dovrebbe essere conferito il potere di decidere, mediante atti di esecuzione, in merito alla conformità delle spese effettuate dagli Stati membri con il diritto dell'Unione. È opportuno conferire agli Stati membri il diritto di giustificare le loro decisioni di pagamento e di ricorrere alla conciliazione in caso di disaccordo con la Commissione. Per dare agli Stati membri garanzie di ordine giuridico e finanziario sulle spese effettuate in passato, è opportuno fissare un periodo massimo entro il quale la Commissione decide quali sono le conseguenze finanziarie della mancata osservanza. È opportuno che la procedura della verifica di conformità sia stabilita, per quanto riguarda il FEASR, in linea con le disposizioni sulle rettifiche finanziarie applicate dalla Commissione, stabilite nella parte II del regolamento (UE) n. 1303/2013.
(37)
In caso di recupero di importi versati dal FEAGA, le somme recuperate dovrebbero essere rimborsate a tale Fondo, se si tratta di spese non conformi al diritto dell'Unione e a cui non si ha diritto. Per dare il tempo sufficiente per svolgere tutti i procedimenti amministrativi necessari, inclusi i controlli interni, gli Stati membri dovrebbero chiedere al beneficiario la restituzione entro 18 mesi dalla data alla quale l'organismo pagatore o l'ente incaricato del recupero ha adottato e, se del caso, ricevuto una relazione di controllo o un documento analogo che indica che si è verificata un'irregolarità. È opportuno istituire un sistema di responsabilità finanziaria nei casi in cui siano state commesse irregolarità e in cui non sia stato possibile recuperare l'intero importo. A tale riguardo è opportuno istituire una procedura che permetta alla Commissione di tutelare gli interessi del bilancio dell'Unione, decidendo di imputare allo Stato membro responsabile una parte delle somme andate perdute a causa di irregolarità o che non sono state recuperate entro termini ragionevoli. In taluni casi di negligenza da parte dello Stato membro, è anche corretto imputare l'intera somma a tale Stato membro. Tuttavia, fermo restando il rispetto degli obblighi che incombono agli Stati membri nell'ambito delle loro procedure interne, è opportuno ripartire equamente l'onere finanziario tra l'Unione e lo Stato membro. È opportuno che le stesse norme si applichino per il FEASR, sottoposto, tuttavia, alla condizione che le somme recuperate o cancellate in seguito a irregolarità devono restare a disposizione dei programmi di sviluppo rurale approvati nello Stato membro interessato in quanto si tratta di somme che sono state assegnate a tale Stato. È altresì opportuno stabilire disposizioni sugli obblighi di comunicazione fatti agli Stati membri.
(38)
Le procedure di recupero poste in atto dagli Stati membri possono ritardare i recuperi di vari anni senza che vi sia alcuna certezza quanto alla loro effettiva realizzazione. I costi connessi a queste procedure possono inoltre rivelarsi sproporzionati rispetto agli importi effettivamente riscossi o che prevedibilmente lo saranno. Di conseguenza è opportuno permettere, in certi casi, agli Stati membri di porre fine alle procedure di recupero.
(39)
Per tutelare gli interessi finanziari del bilancio dell'Unione è opportuno che gli Stati membri adottino misure che permettano loro di accertarsi che le operazioni finanziate dai Fondi siano reali e correttamente eseguite. È altresì opportuno che gli Stati membri si adoperino per la prevenzione, l'accertamento e l'adeguato trattamento di eventuali irregolarità o inadempienze commesse dai beneficiari. A tal fine è opportuno applicare il regolamento (CE, Euratom) n. 2988/95 del Consiglio (15). È opportuno che gli Stati membri impongano sanzioni nazionali efficaci, dissuasive e proporzionate in caso di violazione della legislazione settoriale agricola, qualora gli atti giuridici dell'Unione non prevedano norme particolareggiate sulle sanzioni amministrative.
(40)
È opportuno evitare il finanziamento a titolo della PAC di attività che generano costi aggiuntivi in altre aree di intervento comprese nel bilancio generale dell'Unione europea, in particolare l'ambiente e la sanità pubblica. Inoltre, l'introduzione di nuovi regimi di pagamento e dei connessi sistemi di controllo e di sanzionamento non dovrebbe determinare procedure amministrative e oneri burocratici aggiuntivi non necessari.
(41)
Diversi regolamenti settoriali agricoli contengono disposizioni recanti i principi generali in materia di controlli, revoche di pagamenti indebiti e l'imposizione di sanzioni. È opportuno raccogliere tutte queste disposizioni nello stesso quadro legislativo di portata orizzontale. Esse dovrebbero riguardare gli obblighi degli Stati membri in materia di controlli amministrativi e di controlli in loco, il cui scopo è verificare la conformità alle disposizioni delle misure della PAC, nonché le norme sul recupero, la riduzione e l'esclusione dell'aiuto. È opportuno anche stabilire norme relative ai controlli di obblighi non necessariamente legati al pagamento di un aiuto.
(42)
Diverse disposizioni di regolamenti settoriali agricoli impongono il deposito di una cauzione a garanzia del pagamento di una somma in caso di mancato adempimento di un obbligo. Al fine di rendere più rigoroso il dispositivo delle cauzioni, è opportuno che a tutte queste disposizioni si applichi un'unica norma orizzontale.
(43)
È opportuno che negli Stati membri sia istituito e reso operativo un sistema integrato di gestione e di controllo ("sistema integrato") di determinati pagamenti previsti dal regolamento (UE) n. 1307/2013 e dal regolamento (UE) n. 1305/2013. Per migliorare l'efficienza e il controllo dei pagamenti concessi dall'Unione è opportuno autorizzare gli Stati membri ad avvalersi del sistema integratoper altri regimi di sostegno unionali.
(44)
È opportuno che i principali elementi costitutivi del sistema integrato - in particolare le disposizioni relative a una banca dati informatizzata, a un sistema di identificazione delle parcelle agricole, alle domande di aiuto o di pagamento e a un sistema di identificazione e di registrazione dei diritti all'aiuto - siano mantenuti tenendo conto dell'evoluzione della politica, dell'introduzione del pagamento per pratiche agricole benefiche per il clima e l'ambiente e dei vantaggi ecologici degli elementi caratteristici del paesaggio. Gli Stati membri dovrebbero fare un uso appropriato della tecnologia al momento di istituire tali sistemi, al fine di ridurre l'onere amministrativo e garantire controlli efficaci ed efficienti.
(45)
Al fine di creare un livello di riferimento nel sistema di identificazione delle parcelle agricole adattato alle aree di interesse ecologico, gli Stati membri dovrebbero poter tener conto di eventuali informazioni specifiche richieste agli agricoltori nelle loro domande relative agli anni dal 2015 al 2017, quali l'identificazione degli elementi caratteristici del paesaggio o di altre aree che potrebbero essere riconosciute come aree di interesse ecologico e, ove necessario, la dimensione di tali elementi e altre aree.
(46)
Le autorità nazionali competenti dovrebbero versare ai beneficiari i pagamenti previsti nell'ambito dei regimi di sostegno coperti dal sistema integrato entro i termini prescritti e integralmente, fatte salve le eventuali riduzioni previste dal presente regolamento. Per rendere la gestione dei pagamenti diretti più flessibile è opportuno permettere agli Stati membri di effettuare i pagamenti coperti dal sistema integrato in non più di due rate annuali.
(47)
Il controllo dei documenti commerciali delle imprese beneficiarie o debitrici può costituire un efficacissimo mezzo di sorveglianza delle operazioni che rientrano nel sistema di finanziamento del FEAGA. Le disposizioni sul controllo dei documenti commerciali sono stabilite dal regolamento (CE) n. 485/2008 del Consiglio (16). Tale controllo completa quelli già effettuati dagli Stati membri. Inoltre, tale regolamento non incide sulle disposizioni nazionali che prevedano controlli di portata più ampia di quelli ivi previsti.
(48)
A norma del regolamento (CE) n. 485/2008, gli Stati membri dovrebbero prendere le misure necessarie per garantire l'efficace tutela degli interessi finanziari del bilancio dell'Unione, in particolare allo scopo di accertare la realtà e la regolarità delle operazioni finanziate dal FEAGA. A fini di chiarezza e razionalità è opportuno integrare nello stesso atto le pertinenti disposizioni. È opportuno pertanto abrogare il regolamento (CE) n. 485/2008.
(49)
I documenti in base ai quali è effettuato il controllo di cui sopra dovrebbero essere scelti in modo da consentire una verifica completa. È opportuno che la selezione delle aziende da controllare sia effettuata tenendo conto in particolare della natura delle operazioni effettuate sotto la loro responsabilità e della ripartizione per settore delle imprese beneficiarie o debitrici di pagamenti, a seconda della loro importanza nell'ambito del sistema di finanziamento del FEAGA.
(50)
Si dovrebbero definire le competenze degli agenti incaricati dei controlli, nonché l'obbligo delle imprese di tenere i documenti commerciali a loro disposizione durante un periodo determinato nonché di fornire loro le informazioni che richiedono. Dovrebbe essere possibile prevedere disposizioni che autorizzino il sequestro dei documenti commerciali in determinati casi.
(51)
Data la struttura internazionale del commercio dei prodotti agricoli e ai fini del funzionamento del mercato interno, è necessario organizzare la cooperazione fra gli Stati membri. È altresì necessario creare un sistema di documentazione centralizzato a livello dell'Unione per quanto riguarda le imprese beneficiarie o debitrici stabilite in paesi terzi.
(52)
Se l'adozione dei programmi di controllo spetta innanzi tutto agli Stati membri, è necessario tuttavia che tali programmi siano comunicati alla Commissione perché essa possa svolgere la propria funzione di supervisione e di coordinamento, in modo da garantire che i programmi siano adottati sulla base di criteri appropriati e che il controllo si concentri sui settori o sulle imprese ad alto rischio di frode. È indispensabile che ogni Stato membro disponga di un servizio speciale incaricato di monitorare e di coordinare il controllo dei documenti commerciali previsto dal presente regolamento. Tali servizi speciali dovrebbero essere organizzati in modo indipendente dai servizi che effettuano i controlli prima del pagamento. Le informazioni raccolte nell'ambito dei controlli dei documenti commerciali dovrebbero essere coperte dal segreto professionale.
(53)
Il regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio (17), che è stato sostituito dal regolamento (CE) n. 73/2009, ha sancito il principio secondo cui il pagamento dell'intero ammontare di un sostegno previsto dalla PAC ai beneficiari dovrebbe essere subordinato al rispetto di norme relative alla gestione dei terreni, alla produzione e alle attività agricole. Tale principio è stato successivamente integrato anche nel regolamento (CE) n. 1698/2005 (18) del Consiglio e nel regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio (19).
Nell'ambito del risultante meccanismo della condizionalità, gli Stati membri sono tenuti a imporre sanzioni sotto forma di riduzione o di esclusione di tutto o parte del sostegno ricevuto nel quadro della PAC.
(54)
Il meccanismo della condizionalità incorpora nella PAC alcune norme fondamentali in materia di ambiente, cambiamenti climatici, buone condizioni agronomiche e ambientali del terreno, salute pubblica, salute animale, salute delle piante e benessere degli animali. Il meccanismo della condizionalità intende contribuire a sviluppare un'agricoltura sostenibile grazie a una migliore consapevolezza da parte dei beneficiari circa la necessità di rispettare tali norme fondamentali. Intende inoltre contribuire a rendere la PAC più rispondente alle aspettative della società grazie attraverso un miglioramento della coerenza con le politiche in materia di ambiente, salute pubblica, salute degli animali e delle piante e benessere degli animali. Il meccanismo della condizionalità è parte integrante della PAC e dovrebbe pertanto essere mantenuto. Tuttavia è opportuno snellirne l'ambito di applicazione, che attualmente è costituito da elenchi distinti di criteri di gestione obbligatori e di requisiti per il mantenimento dei terreni in buone condizioni agronomiche e ambientali, in modo che la coerenza del meccanismo della condizionalità sia garantita e resa più visibile. Per questo motivo è opportuno redigere un unico elenco di requisiti e criteri raggruppandoli per settori e temi. L'esperienza ha anche dimostrato che determinati requisiti previsti dalla condizionalità non sono sufficientemente pertinenti per l'attività agricola o per la superficie dell'azienda oppure riguardano le autorità nazionali anziché i beneficiari. Di conseguenza, è opportuno definire meglio tale ambito di applicazione. È opportuno inoltre prevedere disposizioni per il mantenimento dei pascoli permanenti nel 2015 e nel 2016.
(55)
Perché i criteri di gestione obbligatori diventino pienamente operativi a livello di azienda agricola è necessario che gli Stati membri li attuino integralmente e in modo tale da garantire la parità di trattamento tra gli agricoltori.
(56)
In virtù dell'articolo 22 della direttiva 2000/60/CE, la direttiva 80/68/CEE del Consiglio (20) deve essere abrogata il 23 dicembre 2013. Per mantenere le medesime regole di condizionalità connesse alla protezione delle acque sotterrane stabilite nella direttiva 80/68/CEE, come esistenti l'ultimo giorno della validità di tale direttiva, è opportuno adeguare la portata della condizionalità e definire una norma per il mantenimento del terreno in buone condizioni agronomiche e ambientali che comprenda i requisiti di cui agli articoli 4 e 5 di detta direttiva.
(57)
Il meccanismo della condizionalità comporta una serie di oneri amministrativi a carico dei beneficiari e delle amministrazioni nazionali, perché devono essere tenuti registri, effettuati controlli e, se necessario, applicate sanzioni. Tali sanzioni dovrebbero essere proporzionate, effettive e dissuasive. È opportuno che tali sanzioni lascino impregiudicate quelle previste dal diritto unionale o nazionale. Per coerenza è appropriato fondere in un unico strumento legislativo le pertinenti disposizioni dell'Unione. Per gli agricoltori che aderiscono al regime per i piccoli agricoltori di cui al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013 si può ritenere che l'impegno che sarebbe richiesto loro nell'ambito del meccanismo della condizionalità sia superiore ai vantaggi del loro mantenimento in tale meccanismo. Per semplicità è quindi opportuno esentare tali agricoltori dagli obblighi imposti dalla condizionalità, in particolare dal suo sistema di controllo e dal rischio di sanzioni. Tale esenzione, tuttavia, dovrebbe lasciare impregiudicato l'obbligo di rispettare le disposizioni in vigore della normativa settoriale e la possibilità di essere controllati e di subire sanzioni in virtù di tale normativa.
(58)
Il regolamento (CE) n. 1782/2003 ha istituito un quadro di norme per il mantenimento del terreno in buone condizioni agronomiche e ambientali, nell'ambito del quale gli Stati membri sono tenuti ad adottare norme nazionali che tengano conto delle specifiche caratteristiche delle zone interessate, tra cui le condizioni pedoclimatiche, i metodi colturali in uso (utilizzazione del suolo, rotazione delle colture, pratiche agronomiche) e le strutture aziendali. Le finalità delle norme relative al mantenimento delle buone condizioni agronomiche e ambientali dei terreni sono contribuire a prevenire l'erosione, mantenere i livelli di sostanza organica e la struttura del suolo, garantire un livello minimo di manutenzione, evitare il deterioramento degli habitat, salvaguardare e gestire le risorse idriche. L'estensione della portata della condizionalità prevista dal presente regolamento dovrebbe pertanto comprendere un quadro all'interno del quale gli Stati membri sono chiamati ad adottare norme nazionali relative alle buone condizioni agronomiche e ambientali. È opportuno che tale quadro unionale comprenda anche norme per gestire in modo migliore le risorse idriche, i suoli, lo stock di carbonio, alla biodiversità e ai paesaggi, nonché a un livello minimo di manutenzione dei terreni.
(59)
È opportuno che i beneficiari capiscano chiaramente i loro obblighi in materia di condizionalità. A tal fine tutti i requisiti e tutte le norme che fanno parte di tale quadro dovrebbero essere comunicati dagli Stati membri in maniera esaustiva, comprensibile e esplicativa, anche, se possibile, con mezzi elettronici.
(60)
L'efficace attuazione della condizionalità presuppone una verifica del rispetto degli obblighi a livello dei beneficiari. Se uno Stato membro decide di avvalersi della facoltà di non applicare una riduzione o un'esclusione se il suo importo è inferiore a 100 EUR, l'autorità di controllo competente dovrebbe essere tenuta a verificare, l'anno seguente, su un campione di beneficiari, l'avvenuto rispetto dell'obbligo.
(61)
Per garantire una collaborazione armoniosa tra la Commissione e gli Stati membri per quanto concerne il finanziamento delle spese della politica agricola comune e, in particolare, permettere alla Commissione di monitorare la gestione finanziaria da parte degli Stati membri e liquidare i conti degli organismi pagatori riconosciuti, è necessario che gli Stati membri comunichino alla Commissione alcune informazioni o le conservino a disposizione della stessa.
(62)
Per l'elaborazione delle informazioni da trasmettere alla Commissione e affinché quest'ultima abbia pieno e immediato accesso ai dati relativi alle spese, sia su supporto cartaceo che elettronico, occorre stabilire appropriate disposizioni relative alla presentazione dei dati, alla loro trasmissione e ai termini di comunicazione.
(63)
Poiché nel contesto dell'applicazione dei sistemi di controllo nazionali e della verifica di conformità possono essere comunicati dati personali o segreti commerciali, è opportuno che gli Stati membri e la Commissione garantiscano la riservatezza delle informazioni ricevute in tale contesto.
(64)
Per garantire una sana gestione finanziaria del bilancio dell'Unione, nel rispetto della parità di trattamento a livello sia degli Stati membri che dei beneficiari, è opportuno precisare le regole relative all'utilizzazione dell'euro.
(65)
Il tasso di cambio dell'euro in moneta nazionale può subire modifiche nell'arco di tempo in cui si realizza un'operazione. Per questo motivo è opportuno stabilire il tasso applicabile agli importi in questione tenendo conto del fatto mediante il quale è realizzato lo scopo economico dell'operazione. Il tasso di cambio da utilizzare dovrebbe dunque essere quello del giorno in cui tale fatto ha luogo. È necessario precisare tale fatto generatore, ovvero derogarvi, rispettando determinati criteri e in particolare quello della rapidità di ripercussione dei movimenti monetari. Queste disposizioni sono previste dal regolamento (CE) n. 2799/98 del Consiglio (21) e completano disposizioni analoghe contenute nel regolamento (CE) n. 1290/2005. A fini di chiarezza e razionalità è opportuno integrare nello stesso atto le pertinenti disposizioni. È opportuno pertanto abrogare il regolamento (CE) n. 2799/98.
(66)
È opportuno stabilire norme particolari per affrontare situazioni monetarie eccezionali che dovessero prodursi nell'Unione o sul mercato mondiale, tali da esigere una reazione immediata a tutela del corretto funzionamento dei regimi instaurati nell'ambito della politica agricola comune.
(67)
È opportuno dare agli Stati membri che non hanno adottato l'euro la possibilità di pagare le spese connesse alla normativa della PAC in euro anziché in valuta nazionale. Di conseguenza è opportuno adottare norme specifiche per garantire che tale possibilità non generi vantaggi ingiustificati per chi effettua i pagamenti o ne beneficia.
(68)
È opportuno sottoporre a monitoraggio e valutazione tutte le misure della PAC allo scopo di migliorarne la qualità e dimostrarne l'efficacia. In questo contesto è opportuno che la Commissione adotti una lista di indicatori e valuti le prestazioni della politica agricola comune con riferimento agli obiettivi strategici di una produzione alimentare sostenibile, della gestione sostenibile delle risorse naturali e dell'azione per il clima, nonché di uno sviluppo equilibrato del territorio. Nel valutare, in particolare, le prestazioni della PAC in relazione all'obiettivo di una produzione alimentare sostenibile, è opportuno tenere conto di tutti i fattori pertinenti, compreso l'andamento dei prezzi dei mezzi di produzione. È opportuno che la Commissione crei un quadro per un sistema comune di monitoraggio e valutazione che garantisca, tra l'altro, la disponibilità immediata dei dati pertinenti, comprese le informazioni provenienti dagli Stati membri. Nel farlo la Commissione dovrebbe tener conto dei dati necessari e delle sinergie tra potenziali fonti di dati. Inoltre, nella parte II della comunicazione della Commissione "Un bilancio per la strategia Europa 2020" si afferma che dovrebbe essere aumentata almeno fino al 20 % la spesa del bilancio dell'Unione legata al clima, con la partecipazione delle varie politiche. È perciò opportuno che la Commissione sia in grado di valutare l'impatto del sostegno unionale agli obiettivi connessi al clima nel quadro della PAC.
(69)
Si applica il diritto dell'Unione relativo alla tutela delle persone fisiche con riguardo al trattamento dei dati personali, nonché alla libera circolazione di tali dati, in particolare la direttiva 95/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (22) e il regolamento (CE) n. 45/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio (23).
(70)
La sentenza della Corte di giustizia, del 9 novembre 2010 nelle cause riunite C-92/09 e 93/09 (24) Volker und Markus Schecke ed Eifert / v Land Hessen, ha dichiarato invalide le disposizioni dell'articolo 42, punto 8 ter, e dell'articolo 44 bis del regolamento (CE) n. 1290/2005 e il regolamento (CE) n. 259/2008 della Commissione (25) nella parte in cui, con riguardo a persone fisiche beneficiarie di finanziamenti dei Fondi, tali disposizioni imponevano la pubblicazione di dati personali relativi ad ogni beneficiario, senza operare distinzioni sulla base di criteri pertinenti come i periodi durante i quali esse hanno percepito simili aiuti, la frequenza o ancora il tipo e l'entità di questi ultimi.
(71)
In seguito a tale sentenza e in attesa dell'adozione di nuove regole che tengano conto delle obiezioni sollevate dalla Corte di giustizia, il regolamento (CE) n. 259/2008 è stato modificato dal regolamento di esecuzione (UE) n. 410/2011 della Commissione (26) per stabilire espressamente che l'obbligo gravante sui beneficiari di pubblicazione delle informazioni non si applica alle persone fisiche.
(72)
Nel settembre 2011 la Commissione ha organizzato una consultazione delle parti interessate con rappresentanti delle organizzazioni professionali agricole e commerciali, rappresentanti dell'industria e dei lavoratori del settore alimentare e esponenti della società civile e delle istituzioni dell'Unione. In quell'occasione sono state presentate varie opzioni relativamente alla pubblicazione di dati riguardanti le persone fisiche beneficiarie di stanziamenti agricoli dell'Unione e relativamente al rispetto del principio di proporzionalità all'atto della pubblicazione delle informazioni pertinenti. In tale conferenza si è discussa la necessità di pubblicare il nome delle persone fisiche per rispondere all'obiettivo di una migliore protezione degli interessi finanziari dell'Unione, di una maggiore trasparenza e della valorizzazione di quanto realizzato dai beneficiari nel fornire beni pubblici, assicurando al contempo che tale pubblicazione non vada al di là di quanto necessario per raggiungere queste legittime finalità.
(73)
Nella sentenza Volker und Markus Schecke GbR and Hartmut Eifert / Land Hessen la Corte non ha contestato la legittimità dell'obiettivo di rafforzare il controllo pubblico sull'utilizzazione degli stanziamenti dei Fondi. Tuttavia ha sottolineato la necessità di prendere in considerazione modalità di pubblicazione delle informazioni relative ai beneficiari interessati che siano conformi all'obiettivo di tale pubblicazione pur essendo meno lesive del diritto di detti beneficiari al rispetto della loro vita privata, in generale, e alla protezione dei loro dati personali, in particolare.
(74)
È opportuno analizzare l'obiettivo di rafforzare il controllo pubblico rispetto ai singoli beneficiari alla luce del nuovo quadro di gestione e di controllo che sarà applicato dal 1o gennaio 2014 e alla luce dell'esperienza acquisita negli Stati membri. In tale nuovo quadro, non è possibile che i controlli da parte delle amministrazioni nazionali siano esaustivi, in particolare in quanto per quasi tutti i regimi può essere sottoposta a controlli in loco solo una piccola parte della popolazione. Inoltre tale nuovo quadro consente agli Stati membri, a determinate condizioni, di ridurre il numero dei controlli in loco.
Un aumento significativo dei tassi minimi di controllo comporterebbe in questo contesto oneri finanziari ed amministrativi supplementari per le amministrazioni nazionali tali da risultare impossibili da sopportare.
(75)
In tale contesto, la pubblicazione dei nomi dei beneficiari dei Fondi fornisce un mezzo per rafforzare il controllo pubblico dell'utilizzo dei Fondi e quindi è un utile complemento al quadro esistente di gestione e di controllo, necessario per garantire un adeguato livello di protezione degli interessi finanziari dell'Unione. Ciò si ottiene in parte avvalendosi dell'effetto preventivo e deterrente nei confronti di tale pubblicazione, in parte scoraggiando comportamenti irregolari da parte di singoli beneficiari e in parte rafforzando la responsabilità personale degli agricoltori per l'utilizzo degli stanziamenti pubblici ricevuti.
(76)
In tale contesto dovrebbe essere adeguatamente riconosciuto il ruolo svolto dalla società civile, compresi i media e le organizzazioni non governative, e il loro contributo al rafforzamento del quadro di controllo delle amministrazioni contro le frodi e ogni altro uso scorretto degli stanziamenti pubblici.
(77)
La pubblicazione delle informazioni pertinenti è inoltre coerente con l'approccio di cui al regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
(78)
In alternativa, l'obiettivo di rafforzare il controllo pubblico rispetto ai singoli beneficiari potrebbe essere consegito richiedendo agli Stati membri di assicurare il pubblico accesso alle informazioni pertinenti su richiesta, senza pubblicazione. Questa alternativa sarebbe tuttavia meno efficace e rischierebbe di creare divergenze indesiderate nell'applicazione. Alle autorità nazionali dovrebbe pertanto essere consentito di affidarsi al controllo pubblico rispetto ai singoli beneficiari attraverso la pubblicazione dei loro nominativi e altri dati pertinenti.
(79)
Se si intende conseguire l'obiettivo del controllo pubblico sull'utilizzazione degli stanziamenti dei Fondi, devono essere pubblicate alcune informazioni sui beneficiari. Tali informazioni dovrebbero comprendere dati sull'identità del beneficiario, l'importo concessogli e il Fondo a carico del quale è concesso, oltre alla finalità e alla natura della misura considerata. È opportuno che tali informazioni siano pubblicate in modo da avere un'ingerenza minima nel diritto dei beneficiari al rispetto della vita privata in generale e al loro diritto alla protezione dei dati personali in particolare, entrambi diritti riconosciuti dagli articoli 7 e 8 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea.
(80)
Per assicurare che il presente regolamento sia conforme al principio di proporzionalità, il legislatore ha esplorato tutti i metodi alternativi per conseguire l'obiettivo del controllo pubblico sull'utilizzazione degli stanziamenti dei Fondi, analizzati in un memorandum di cui all'allegato del documento 6370/13 del Consiglio, e ha scelto quello che determinerebbe la minore interferenza con i diritti individuali interessati.
(81)
La pubblicazione di dettagli relativi alla misura che permette all'agricoltore di beneficiare dell'aiuto o del sostegno, oltre che alla natura e alla finalità dell'aiuto o del sostegno, fornisce al pubblico informazioni concrete sull'attività che beneficia di un sussidio e sulla finalità per cui l'aiuto o il sostegno è stato concesso. Ciò contribuisce anche a rafforzare l'effetto preventivo e deterrente del controllo pubblico ai fini della protezione degli interessi finanziari.
(82)
Per rispettare un certo equilibrio tra, da un lato, l'obiettivo del controllo pubblico dell'utilizzo degli stanziamenti dei Fondi e, dall'altro, il diritto dei beneficiari al rispetto della vita privata in generale e alla protezione dei dati personali in particolare, è opportuno tener conto dell'entità dell'aiuto. Da un'analisi approfondita e dalla consultazione delle parti interessate è emerso che per rafforzare l'efficacia di tale pubblicazione e limitare l'ingerenza nei diritti dei beneficiari, è necessario stabilire una soglia espressa in relazione all'importo dell'aiuto percepito, al di sotto della quale il nome del beneficiario non deve essere pubblicato.
(83)
È opportuno che tale soglia sia di tipo "de minimis", e che rifletta il livello dei regimi di sostegno istituiti nel quadro della PAC e sia basata su tale livello. Poiché le strutture delle economie agricole degli Stati membri sono molto diverse tra loro e possono scostarsi in misura significativa dalla struttura media unionale delle aziende agricole, è opportuno ammettere l'applicazione di soglie minime diverse che riflettano la situazione particolare degli Stati membri. Il regolamento (UE) n. 1307/2013 istituisce un regime semplice e specifico per le piccole aziende agricole. L'articolo 63 di tale regolamento stabilisce i criteri di calcolo dell'importo dell'aiuto. Per ragioni di coerenza, nel caso degli Stati membri che applicano il regime, la soglia da prendere in considerazione dovrebbe essere stabilita allo stesso livello degli importi fissati dallo Stato membro di cui all'articolo 63, paragrafo 1, secondo comma, o all'articolo 63, paragrafo 2, (UE) n. 1307/2013 secondo comma, del regolamento. Nel caso di Stati membri che decidano di non applicare il suddetto regime, la soglia da prendere in considerazione dovrebbe essere stabilita allo stesso livello dell'importo massimo di aiuto possibile nell'ambito del regime, come stabilito nell'articolo 63 del regolamento (UE) n. 1307/2013. Al di sotto di ogni soglia specifica la pubblicazione dovrebbe contenere tutte le informazioni pertinenti, tranne il nome, in modo da permettere ai contribuenti di avere un'immagine precisa della PAC.
(84)
Rendere accessibili al pubblico tali informazioni, unitamente alle informazioni generali al pubblico previste dal presente regolamento, rafforza la trasparenza in merito all'uso dei finanziamenti unionali della PAC contribuendo in questo modo a una maggiore visibilità e a una migliore comprensione di tale politica. Ciò consente una migliore partecipazione dei cittadini al processo decisionale e garantisce una maggiore legittimità, efficienza e responsabilità dell'amministrazione nei confronti dei cittadini. Inoltre ciò porta all'attenzione dei cittadini esempi concreti della fornitura di "beni pubblici" da parte dell'agricoltura, sostenendo in tal modola legittimità degli aiuti statali al settore agricolo.
(85)
È pertanto necessario considerare cheprevedere la pubblicazione generale delle informazioni pertinenti non vada al di là di quanto è necessario fare, in una società democratica, alla luce della necessità di protezione degli interessi finanziari dell'Unione nonché dell'estrema importanza dell'obiettivo del controllo pubblico dell'uso degli stanziamenti dei Fondi.
(86)
Al fine di osservare gli obblighi in materia di protezione dei dati è opportuno informare i beneficiari dei Fondi della pubblicazione dei dati che li riguardano prima della pubblicazione. Essi devono essere inoltre informati del fatto che tali dati possono essere trattati dagli organi ispettivi e investigativi dell'Unione e degli Stati membri allo scopo di salvaguardare gli interessi finanziari dell'Unione. È opportuno inoltre informare i beneficiari dei diritti loro conferiti dalla direttiva 95/46/CE e delle procedure applicabili per esercitarli.
(87)
Di conseguenza, in seguito ad un'analisi approfondita e ad una valutazione del modo più indicato per osservare il diritto dei beneficiari alla protezione dei dati personali, anche sulla base delle informazioni fornite dalla Commissione nel corso dei negoziati del presente regolamento, è opportuno stabilire nuove norme in materia di pubblicazione delle informazioni riguardanti tutti i beneficiari di stanziamenti dei Fondi definiti nel presente regolamento.
(88)
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione del presente regolamento, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione.
(89)
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione del presente regolamento, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione riguardanti: le procedure per il rilascio, la revoca e la revisione del riconoscimento degli organismi pagatori e degli organismi di coordinamento e per la supervisione del riconoscimento degli organismi pagatori; le norme concernenti le attività e i controlli oggetto della dichiarazione di gestione dell'organismo pagatore, il funzionamento dell'organismo di coordinamento e la comunicazione alla Commissione delle informazioni da parte di detto organismo di coordinamento; le norme concernenti i compiti degli organismi di certificazione, inclusi i controlli, nonché i certificati e le relazioni che devono redigere e i relativi documenti di accompagnamento. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio (27).
(90)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare anche i principi degli audit su cui si fondano i pareri degli organismi di certificazione, inclusa una valutazione dei rischi, controlli interni e il livello degli elementi probatori di audit richiesto, le metodologie di audit utilizzate dagli organismi di certificazione, tenuto conto degli standard internazionali in materia di auditing, per formulare i loro pareri, compreso, se del caso, il ricorso ad un campione singolo integrato per ciascuna popolazione, nonché, ove opportuno, la possibilità di accompagnare i controlli in loco degli organismi pagatori.
(91)
Esse dovrebbero riguardare anche: norme per la uniforme attuazione del sistema di consulenza aziendale, la determinazione dei pagamenti mensili del FEAGA agli Stati membri; la fissazione degli importi per il finanziamento delle misure di intervento pubblico; le norme concernenti il finanziamento dell'acquisizione, da parte della Commissione, delle immagini satellitari necessarie per i controlli e le misure adottate dalla Commissione attraverso applicazioni di telerilevamento usate per il monitoraggio delle risorse agricole; la procedura per la conduzione dell'acquisizione da parte della Commissione di dette immagini satellitari e il monitoraggio delle risorse agricole, il quadro che disciplina l'acquisizione, il perfezionamento e l'uso delle immagini satellitari e dei dati meteorologici e i termini applicabili.
(92)
Esse dovrebbero riguardare altresì, nel contesto della procedura della disciplina finanziaria, il tasso di adattamento dei pagamenti diretti, il relativo adeguamento e le condizioni e le modalità applicabili agli stanziamenti riportati a norma dell'articolo 169, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012, allo scopo di finanziare i pagamenti diretti; nel contesto della procedura della disciplina di bilancio, la fissazione provvisoria dell'importo dei pagamenti e la distribuzione provvisoria del bilancio disponibile tra gli Stati membri.
(93)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare inoltre: la fissazione del periodo entro il quale gli organismi pagatori riconosciuti devono elaborare e trasmettere le dichiarazioni di spesa intermedie relative ai programmi di sviluppo rurale della Commissione. la riduzione o sospensione dei pagamenti mensili o intermedi agli Stati membri; i dettagli relativi alla contabilità separata degli organismi pagatori; le condizioni specifiche applicabili alle informazioni da registrare nella contabilità tenuta dagli organismi pagatori; le norme concernenti il finanziamento e la contabilizzazione delle misure di intervento sotto forma di ammasso pubblico ed altre spese finanziate dai Fondi, le modalità di esecuzione delle procedure di disimpegno automatico, la procedura e gli altri adempimenti per il corretto funzionamento della sospensione dei pagamenti da parte della Commissione agli Stati membri in caso di presentazione tardiva delle informazioni da parte degli Stati membri.
(94)
Inoltre, le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare altresì. le procedure riguardanti gli obblighi specifici che gli Stati membri sono tenuti a rispettare in relazione ai controlli, le procedure concernenti gli obblighi di cooperazione che gli Stati membri sono tenuti a rispettare per quanto riguarda i controlli in loco da parte della Commissione e l'accesso alle informazioni; le procedura e agli altri adempimenti relativi all'obbligo di segnalare irregolarità e frodi, le condizioni per la conservazione dei documenti giustificativi dei pagamenti effettuati e dei documenti relativi all'esecuzione dei controlli fisici e amministrativi previsti dal diritto dell'Unione; la liquidazione dei conti e la verifica di conformità, l'esclusione dai finanziamenti dell'Unione degli importi posti a carico del bilancio dell'Unione, le procedure per il recupero dei pagamenti indebiti e dei relativi interessi e la forma delle notifiche e delle comunicazioni alla Commissione che incombono agli Stati membri in merito alle irregolarità.
(95)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare anche le norme intese a conseguire un'applicazione uniforme degli obblighi spettanti agli Stati membri in merito alla tutela degli interessi finanziari dell'Unione, le disposizioni necessarie a conseguire un'applicazione uniforme dei sistemi di controllo nell'Unione, l'applicazione e il calcolo della revoca parziale o totale dei pagamenti o dei diritti all'aiuto; il recupero dei pagamenti indebiti e delle multe, quali le sanzioni e i diritti all'aiuto indebitamente assegnati e l'applicazione degli interessi. Esse dovrebbero riguardare anche l'applicazione e il calcolo delle sanzioni amministrative, le norme dettagliate per la definizione di un'inadempienza come di scarsa rilevanza, le norme che individuano i casi in cui, a causa della natura delle sanzioni, gli Stati membri possono trattenere le sanzioni recuperate; e la sospensione dei pagamenti mensili in casi specifici contemplati dal regolamento (UE) n. 1308/2013.
(96)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare la forma delle cauzioni da costituire e la procedura per il deposito delle cauzioni, per la loro accettazione e per la sostituzione delle cauzioni originarie; le procedure per lo svincolo delle cauzioni e la comunicazione che incombe agli Stati membri o alla Commissione nel contesto delle cauzioni. Esse dovrebbero riguardare anche le norme necessarie e giustificabili per risolvere, in casi di emergenza, problemi specifici concernenti i termini di pagamento e il pagamento di anticipi; norme relative alle domande di aiuto e alle domande di pagamento, nonché alle domande di diritti all'aiuto, che specifichino l'ultimo giorno utile per la presentazione delle domande, prescrizioni in merito alle indicazioni minime che devono figurare nelle domande, disposizioni per la modifica o il ritiro delle domande di aiuto, esenzioni dall'obbligo di presentare una domanda di aiuto e disposizioni che consentano agli Stati membri di seguire procedure semplificate o di correggere errori palesi.
(97)
Analogamente, le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero riguardare anche norme relative allo svolgimento dei controlli volti a verificare l'adempimento degli obblighi nonché l'esattezza e la completezza dei dati contenuti nelle domande di aiuto o di pagamento, comprese norme sulle tolleranze delle misurazioni per i controlli in loco, le specifiche tecniche necessarie ai fini dell'attuazione uniforme del sistema integrato di gestione e di controllo; norme per i casi di trasferimento di aziende accompagnato dal trasferimento di obblighi non ancora soddisfatti connessi all'ammissibilità dell'aiuto di cui trattasi; e norme sul pagamento degli anticipi Esse dovrebbero inoltre riguardare le norme intese ad assicurare un'applicazione uniforme delle norme sul controllo dei documenti commerciali, le procedure riguardanti le banche dati degli Stati membri e la banca dati analitica di dati isotopici che consenta di rilevare più facilmente le frodi; le procedure relative alla cooperazione e all'assistenza tra autorità e organismi di controllo, le disposizioni per l'esecuzione dei controlli di conformità alle norme di commercializzazione, le disposizioni relative alle autorità competenti dell'esecuzione dei controlli, al contenuto, alla frequenza e alla fase di commercializzazione cui si applicano tali controlli.
(98)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero, inoltre, riguardare il contesto dei controlli relativi alla denominazione di origine, alle indicazioni geografiche e alle menzioni tradizionali protette, le informazioni che gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione; le norme relative all'autorità competente per la verifica del rispetto del disciplinare, anche ove la zona geografica sia in un paese terzo, le azioni che gli Stati membri devono attuare per impedire l'uso non corretto di denominazioni di origine protette, indicazioni geografiche protette e menzioni tradizionali protette, i controlli e le verifiche che gli Stati membri sono tenuti a realizzare, compresi gli esami.
Esse dovrebbero inoltre riguardare norme relative allo svolgimento dei controlli volti a verificare l'adempimento degli obblighi di condizionalità; norme procedurali e tecniche dettagliate concernenti il calcolo e l'applicazione delle sanzioni amministrative per la mancata osservanza dei requisiti di condizionalità; norme riguardanti la comunicazione alla Commissione, da parte degli Stati membri, delle informazioni di cui all'articolo 104e misure per salvaguardare l'applicazione del diritto dell'Unione qualora essa rischi di essere compromessa a causa di pratiche monetarie di carattere eccezionale relative ad una moneta nazionale.
(99)
Le competenze di esecuzione della Commissione dovrebbero altresì riguardare la serie di indicatori specifici per il monitoraggio e la valutazione della PAC; le norme relative alle informazioni che gli Stati membri devono trasmettere alla Commissione ai fini del monitoraggio e della valutazione della PAC; le norme concernenti la forma e il calendario della pubblicazione dei beneficiari dei Fondi, l'applicazione uniforme dell'obbligo di informazione trasmessa ai beneficiari sul fatto che i loro dati saranno resi pubblici e la cooperazione tra la Commissione e gli Stati membri nel contesto della pubblicazione dei beneficiari dei Fondi.
(100)
Per l'adozione di determinati atti di esecuzione è opportuno ricorrere alla procedura consultiva. Per quanto riguarda gli atti di esecuzione che comportano il calcolo di importi da parte della Commissione, la procedura consultiva permette alla Commissione stessa di assumersi pienamente le proprie responsabilità di gestione del bilancio e persegue lo scopo di una maggiore efficienza, prevedibilità e rapidità, tenendo conto dei limiti temporali e delle procedure di bilancio. Per quanto riguarda gli atti di esecuzione relativi ai pagamenti agli Stati membri e il funzionamento della procedura di liquidazione dei conti, la procedura consultiva permette alla Commissione di assumersi pienamente le proprie responsabilità di gestione del bilancio e di verificare i conti annuali degli organismi pagatori nazionali prima di accettarli, oppure, in caso di spese non effettuate in conformità delle norme dell'Unione, di escludere tali spese dai finanziamenti concessi dall'Unione. In altri casi, per l'adozione di atti di esecuzione è opportuno ricorrere alla procedura di esame.
(101)
È opportuno conferire alla Commissione il potere di adottare atti di esecuzione senza applicare il regolamento (UE) n. 182/2011 riguardanti la fissazione del saldo netto disponibile per le spese del FEAGA e il versamento di pagamenti supplementari ovvero l'applicazione di deduzioni nel contesto delle modalità per i pagamenti mensili.
(102)
Poiché il passaggio dal sistema di cui ai regolamenti abrogati dal presente regolamento al sistema previsto dal presente regolamento potrebbe dar luogo a difficoltà pratiche e specifiche, è opportuno consentire alla Commissione di adottare le misure necessarie e debitamente giustificate.
(103)
Data l'urgenza di preparare la corretta attuazione delle misure contemplate, il presente regolamento dovrebbe entrare in vigore il giorno della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
(104)
Poiché il periodo di programmazione dei programmi di sviluppo rurale finanziati in virtù del presente regolamento inizia il 1o gennaio 2014, è opportuno che il presente regolamento si applichi a partire dalla stessa data. Tuttavia, poiché l'esercizio finanziario agricolo copre la spesa sostenuta e l'entrata ricevuta ed iscritta nei conti del bilancio dei Fondi dagli organismi pagatori rispetto all'esercizio finanziario "N" che inizia il 16 ottobre dell'anno "N-1" e finisce il 15 ottobre dell'anno "N", le disposizioni relative all'accreditamento e alla revoca dell'accreditamento degli organismi pagatori e dei pertinenti poteri della Commissione nella gestione finanziaria dei Fondi, quali il massimale di bilancio, la riserva per la crisi nel settore agricolo, la disciplina finanziaria e l'assegnazione dell'entrate dovrebbero applicarsi a decorrere da una data anteriore, corrispondente all'inizio dell'esercizio finanziario 2014, vale a dire il 16 ottobre 2013. Per la stessa ragione, le disposizioni relative alla procedura per i pagamenti mensili effettuati dalla Commissione agli Stati membri e il rispetto da parte degli organismi pagatori delle scadenze di pagamento dovrebbe applicarsi alle spese effettuate a partire dall'esercizio finanziario 2014, vale a dire il 16 ottobre 2013.
(105)
Il garante europeo della protezione dei dati è stato consultato e ha adottato un parere (28).
(106)
Poiché gli obiettivi del presente regolamento non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri in considerazione delle sue interconnessioni con gli altri strumenti della PAC e delle limitate risorse finanziarie di cui dispongono gli Stati membri nell'Unione allargata ma, attraverso la garanzia di un finanziamento pluriennale concesso dall'Unione e onde focalizzarsi sulle relative priorità, possono essere conseguiti meglio a livello dell'Unione, quest'ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato sull'Unione europea (TUE). Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
AMBITO DI APPLICAZIONE E DEFINIZIONI
Articolo 1
Ambito di applicazione
Il presente regolamento stabilisce le regole applicabili:
a)
al finanziamento delle spese connesse alla politica agricola comune (PAC), comprese le spese per lo sviluppo rurale;
b)
al sistema di consulenza aziendale;
c)
ai sistemi di gestione e di controllo che saranno istituiti dagli Stati membri;
d)
al regime della condizionalità;
e)
alla liquidazione dei conti.
Articolo 2
Termini usati nel presente regolamento
1. Ai fini del presente regolamento si intende per:
a) "agricoltore": un agricoltore ai sensi dell'articolo 4 del regolamento (UE) n. 1307/2013;
b) "attività agricola": un'attività agricola ai sensi dell'articolo 4 del regolamento (UE) n. 1307/2013;
c) "superficie agricola": una superficie agricola ai sensi dell'articolo 4 del regolamento (UE) n. 1307/2013;
d) "azienda": un'azienda ai sensi dell'articolo 4 del regolamento (UE) n. 1307/2013 salvo quanto previsto dall'articolo 91, paragrafo 3;
e) "pagamenti diretti": i pagamenti diretti ai sensi dell'articolo 1 del regolamento (UE) n. 1307/2013;
f) "legislazione agricola settoriale": le disposizioni adottate in base all'articolo 43 TFUE nel quadro della PAC nonché, se del caso, gli atti delegati o atti di esecuzione adottati in base a tali disposizioni, nonché la parte II del regolamento (UE) n. 1303/2013 nella misura in cui si applica al FEASR;
g) "irregolarità": un'irregolarità ai sensi dell'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE, Euratom) n. 2988/95.
2. Ai fini del finanziamento, della gestione e del monitoraggio della PAC, la "forza maggiore" e le "circostanze eccezionali" possono essere, in particolare, riconosciute nei seguenti casi:
a)
il decesso del beneficiario;
b)
l'incapacità professionale di lunga durata del beneficiario;
c)
una calamità naturale grave che colpisce seriamente l'azienda;
d)
la distruzione fortuita dei fabbricati aziendali adibiti all'allevamento;
e)
un'epizoozia o una fitopatia che colpisce la totalità o una parte, rispettivamente, del patrimonio zootecnico o delle colture del beneficiario;
f)
l'esproprio della totalità o di una parte consistente dell'azienda se tale esproprio non poteva essere previsto alla data di presentazione della domanda.
TITOLO II
DISPOSIZIONI GENERALI APPLICABILI AI FONDI AGRICOLI
CAPO I
Fondi agricoli
Articolo 3
Fondi per il finanziamento delle spese agricole
1. Per conseguire gli obiettivi della PAC stabiliti dal TFUE, si provvede al finanziamento delle varie misure contemplate da tale politica, comprese le misure di sviluppo rurale, attraverso:
a)
il Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA);
b)
il Fondo europeo agricolo per lo sviluppo rurale (FEASR).
2. Il FEAGA e il FEASR ("Fondi") sono parti del bilancio generale dell'Unione europea (bilancio dell'Unione).
Articolo 4
Spese del FEAGA
1. Il FEAGA è gestito in regime di gestione concorrente tra gli Stati membri e l'Unione. Esso finanzia le seguenti spese, che devono essere effettuate in conformità del diritto dell'Unione:
a)
le misure dirette a regolare o sostenere i mercati agricoli;
b)
i pagamenti diretti agli agricoltori previsti dalla PAC;
c)
il contributo finanziario dell'Unione alle azioni di informazione e promozione dei prodotti agricoli sul mercato interno dell'Unione e nei paesi terzi, realizzate dagli Stati membri in base a programmi selezionati dalla Commissione, diversi dai programmi di cui all'articolo 5;
d)
il contributo finanziario dell'Unione al programma "Frutta e verdura nelle scuole" di cui all'articolo 23 del regolamento (UE) n. 1308/2013 e alle misure connesse a malattie degli animali e alla perdita di fiducia dei consumatori di cui all'articolo 155 di tale regolamento.
2. Il FEAGA finanzia direttamente le spese seguenti, in conformità del diritto dell'Unione:
a)
la promozione dei prodotti agricoli, realizzata direttamente dalla Commissione o attraverso organismi internazionali;
b)
le misure adottate in conformità del diritto dell'Unione, destinate a garantire la conservazione, la caratterizzazione, la raccolta e l'utilizzazione delle risorse genetiche in agricoltura;
c)
la creazione e il mantenimento dei sistemi d'informazione contabile agricola;
d)
i sistemi di indagini agricole, comprese le indagini sulla struttura delle aziende agricole.
Articolo 5
Spese del FEASR
Il FEASR è gestito in regime di gestione concorrente tra gli Stati membri e l'Unione. Esso finanzia il contributo finanziario dell'Unione ai programmi di sviluppo rurale eseguiti in conformità del diritto dell'Unione sul sostegno allo sviluppo rurale.
Articolo 6
Altre spese compresa l'assistenza tecnica
I Fondi possono finanziare direttamente ciascun Fondo per quanto di competenza, su iniziativa della Commissione e/o di propria iniziativa, le attività di preparazione, monitoraggio, supporto amministrativo e tecnico, nonché le misure di valutazione, revisione e ispezione necessarie per l'attuazione della PAC. Queste azioni comprendono in particolare:
a)
le misure necessarie per l'analisi, la gestione, il monitoraggio, lo scambio di informazioni e l'attuazione della PAC, come pure misure relative all'attuazione dei sistemi di controllo e l'assistenza tecnica e amministrativa;
b)
l'acquisizione da parte della Commissione delle immagini satellitari necessarie per i controlli di cui all'articolo 21;
c)
le misure adottate dalla Commissione mediante applicazioni di telerilevamento usate per il monitoraggio delle risorse agricole in conformità dell'articolo 22;
d)
le misure necessarie per mantenere e sviluppare metodi e mezzi tecnici di informazione, interconnessione, monitoraggio e controllo della gestione finanziaria dei fondi utilizzati per il finanziamento della PAC;
e)
la trasmissione di informazioni sulla PAC in conformità dell'articolo 45;
f)
gli studi della PAC e le valutazioni delle misure finanziate dai Fondi, compresi il miglioramento dei metodi di valutazione e lo scambio di informazioni sulle pertinenti prassi applicate;
g)
ove rilevante, l'istituzione di agenzie esecutive istituite a norma del regolamento (CE) n. 58/2003 del Consiglio (29), che operano nell'ambito della PAC;
h)
le misure riguardanti la divulgazione di informazioni, la sensibilizzazione, la promozione della cooperazione e gli scambi di esperienze a livello dell'Unione, adottate nel contesto dello sviluppo rurale, compreso il collegamento in rete delle parti interessate;
i)
le misure per l'elaborazione, la registrazione e la protezione dei logo nell'ambito delle politiche unionali della qualità e per la protezione dei diritti di proprietà intellettuale ad essi connessi, nonché i necessari sviluppi informatici.
CAPO II
Organismi pagatori e altri organismi
Articolo 7
Riconoscimento e revoca del riconoscimento degli organismi pagatori e degli organismi di coordinamento
1. Gli organismi pagatori sono servizi e organismi degli Stati membri, incaricati di gestire e controllare le spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, e all'articolo 5.
Fatta eccezione per il pagamento, l'esecuzione di tali compiti può essere delegata.
2. Gli Stati membri riconoscono come organismi pagatori i servizi od organismi che dispongono di un'organizzazione amministrativa e di un sistema di controllo interno che offrono garanzie sufficienti in ordine alla legittimità, regolarità e corretta contabilizzazione dei pagamenti. A tal fine, gli organismi pagatori soddisfano le condizioni minime per il riconoscimento riguardo all'ambiente interno, alle attività di controllo, all'informazione e alla comunicazione nonché al monitoraggio che la Commissione stabilisce a norma dell'articolo 8, paragrafo 1, lettera a).
In funzione del proprio ordinamento costituzionale, ogni Stato membro limita il numero degli organismi pagatori riconosciuti ad un massimo di uno per l'intero territorio nazionale o, eventualmente, di uno per regione. Tuttavia, se gli organismi pagatori sono costituiti a livello regionale, gli Stati membri sono tenuti anche a costituire un organismo pagatore a livello nazionale per i regimi di aiuti che, per loro natura, devono essere gestiti a questo livello o ad affidare la gestione di tali regimi ai loro organismi pagatori regionali.
In deroga al secondo comma, gli Stati membri possono mantenere il numero di organismi pagatori che sono stati riconosciuti prima di 20 dicembre 2013.
Prima della fine del 2016, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sul funzionamento del sistema degli organismi pagatori nell'Unione corredata, se del caso, di proposte legislative.
3. Entro il 15 febbraio dell'anno successivo all'esercizio finanziario considerato, il soggetto incaricato dell'organismo pagatore riconosciuto redige:
a)
i conti annuali delle spese effettuate in conformità dei compiti affidati agli organismi pagatori riconosciuti, corredati delle informazioni necessarie per la loro liquidazione in conformità dell'articolo 51;
b)
una dichiarazione di gestione riguardante la completezza, l'esattezza e la veridicità dei conti e il corretto funzionamento dei sistemi di controllo interno, secondo criteri oggettivi, nonché la legittimità e la regolarità delle relative operazioni;
c)
una sintesi annuale delle relazioni finali di audit e dei controlli effettuati, compresa un'analisi della natura e della portata degli errori e delle debolezze individuati nei sistemi, nonché le azioni correttive da intraprendere o pianificate.
La Commissione può, a titolo eccezionale, prorogare il termine del 15 febbraio al massimo fino al 1o marzo, su richiesta dello Stato membro interessato.
4. Qualora siano riconosciuti più organismi pagatori, gli Stati membri designano un organismo pubblico di coordinamento ("organismo di coordinamento"), incaricato di:
a)
raccogliere le informazioni da mettere a disposizione della Commissione e trasmettere tali informazioni alla Commissione;
b)
adottare o coordinare, a seconda dei casi, misure intese ad ovviare alle lacune di natura comune e tenerne informata la Commissione sull'eventuale seguito;
c)
promuovere e, ove possibile, garantire l'applicazione uniforme delle norme dell'Unione.
Per quanto riguarda l'elaborazione delle informazioni finanziarie di cui alla lettera a) del primo comma, l'organismo di coordinamento è soggetto a un riconoscimento specifico da parte degli Stati membri.
5. Qualora un organismo pagatore riconosciuto non soddisfi o cessi di soddisfare uno o più criteri di riconoscimento di cui al paragrafo 2, lo Stato membro, di propria iniziativa o su richiesta della Commissione, revoca tale riconoscimento, a meno che l'organismo pagatore non proceda ai necessari adeguamenti entro un termine da stabilirsi in funzione della gravità del problema.
6. Gli organismi pagatori gestiscono e provvedono ai controlli delle operazioni connesse all'intervento pubblico di cui sono responsabili e ne assumono la responsabilità generale.
Articolo 8
Poteri della Commissione
1. Per garantire il corretto funzionamento del sistema previsto all'articolo 7, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati, in conformità dell'articolo 111 riguardanti:
a)
le condizioni minime per il riconoscimento degli organismi pagatori e per i organismi di coordinamento di cui all'articolo 7, rispettivamente, paragrafi 2 e 4;
b)
gli obblighi degli organismi pagatori per quanto riguarda l'intervento pubblico e le norme relative alla natura delle loro responsabilità in materia di gestione e di controllo.
2. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme riguardanti:
a)
le procedure per il rilascio, la revoca e la revisione del riconoscimento degli organismi pagatori e degli organismi di coordinamento, nonché le procedure per la supervisione del riconoscimento degli organismi pagatori;
b)
le attività e i controlli oggetto della dichiarazione di gestione degli organismi pagatori;
c)
il funzionamento dell'organismo di coordinamento e la notifica alla Commissione delle informazioni di cui all'articolo 7, paragrafo 4.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 9
Organismi di certificazione
1. L'organismo di certificazione è un organismo di revisione pubblico o privato designato dallo Stato membro. Qualora sia un organismo di revisione privato e ove previsto dalla normativa unionale o nazionale applicabile, è selezionato dallo Stato membro mediante una procedura di appalto pubblico. Esso esprime un parere, redatto in conformità degli standard riconosciuti a livello internazionale in materia di audit, sulla completezza, l'esattezza e la veridicità dei conti annuali dell'organismo pagatore, il corretto funzionamento del suo sistema di controllo interno e la legalità e la correttezza delle spese di cui la Commissione ha richiesto il rimborso. Tale parere indica inoltre se l'esame mette in dubbio le affermazioni contenute nella dichiarazione di gestione.
L'organismo di certificazione possiede la competenza tecnica necessaria. Esso è operativamente indipendente dall'organismo pagatore e dall'organismo di coordinamento interessati, nonché dall'autorità che ha riconosciuto tale organismo.
2. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme riguardanti i compiti degli organismi di certificazione, inclusi i controlli, nonché i certificati, le relazioni e i relativi documenti di accompagnamento che tali organismi devono redigere. In vista della necessità di massimizzare l'efficienza degli audit sulle operazioni e del giudizio professionale degli auditor, con riguardo ad un approccio integrato, gli atti di esecuzione stabiliscono altresì:
a)
i principi degli audit su cui si fondano i pareri dell'organismo di certificazione, inclusa una valutazione dei rischi, controlli interni ed il livello richiesto degli elementi probatori di audit;
b)
le metodologie di audit utilizzate dagli organismi di certificazione, tenuto conto degli standard internazionali in materia di auditing, ogni qualvolta formulano i loro pareri, compreso, se del caso, il ricorso ad un campione singolo integrato per ciascuna popolazione, nonché, ove opportuno, la possibilità di accompagnare i controlli in loco degli organismi pagatori.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 10
Ammissibilità dei pagamenti eseguiti dagli organismi pagatori
Le spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, e all'articolo 5 possono beneficiare di un finanziamento unionale solo se sono state eseguite da organismi pagatori riconosciuti.
Articolo 11
Pagamento integrale ai beneficiari
Salvo esplicita disposizione contraria prevista dal diritto dell'Unione, i pagamenti relativi ai finanziamenti previsti dal presente regolamento sono versati integralmente ai beneficiari.
TITOLO III
SISTEMA DI CONSULENZA AZIENDALE
Articolo 12
Principio e ambito d'applicazione
1. Gli Stati membri istituiscono un sistema di consulenza per i beneficiari sulla conduzione del terreno e dell'azienda ("sistema di consulenza aziendale"). Tale sistema di consulenza è gestito da organismi pubblici designati e/o organismi privati selezionati.
2. Il sistema di consulenza aziendale contempla come minimo:
a)
gli obblighi a livello di azienda risultanti dai criteri di gestione obbligatori e dalle norme per il mantenimento del terreno in buone condizioni agronomiche e ambientali, ai sensi del titolo VI, capo I;
b)
le pratiche agricole benefiche per il clima e l'ambiente stabilite nel titolo III, capo 3, del regolamento (UE) n. 1307/2013 e il mantenimento della superficie agricola di cui all'articolo 4, paragrafo 1, lettera c), del medesimo regolamento (UE) n. 1307/2013;
c)
misure a livello di azienda previste dai programmi di sviluppo rurale volte all'ammodernamento aziendale, al perseguimento della competitività, all'integrazione di filiera, all'innovazione e all'orientamento al mercato nonché alla promozione dell'imprenditorialità;
d)
i requisiti a livello di beneficiari adottati dagli Stati membri per attuare l'articolo 11, paragrafo 3, della direttiva 2000/60/CE;
e)
i requisiti a livello di beneficiari adottati dagli Stati membri per attuare l'articolo 55 del regolamento (CE) n. 1107/2009, in particolare l'obbligo di cui all'articolo 14 della direttiva 2009/128/CE.
3. Il sistema di consulenza aziendale può inoltre contemplare in particolare:
a)
la promozione delle conversioni aziendali e la diversificazione della loro attività economica;
b)
la gestione del rischio e l'introduzione di idonee misure preventive contro i disastri naturali, gli eventi catastrofici e le malattie degli animali e delle piante;
c)
i requisiti minimi previsti dalla normativa nazionale, indicati all'articolo 28, paragrafo 3, e all'articolo 29, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1305/2013;
d)
le informazioni relative alla mitigazione dei cambiamenti climatici e all'adattamento ai medesimi, alla biodiversità e alla protezione delle acque di cui all'allegato I del presente regolamento.
Articolo 13
Requisiti specifici relativi al sistema di consulenza aziendale
1. Gli Stati membri assicurano che i consulenti che operano nel sistema di consulenza aziendale siano in possesso delle qualifiche adeguate e ricevano regolarmente un'adeguata formazione.
2. Gli Stati membri garantiscono una netta separazione tra le attività di consulenza e le attività di controllo. A tale riguardo e senza pregiudizio delle disposizioni normative nazionali in materia di accesso del pubblico ai documenti, gli Stati membri provvedono affinché gli organismi selezionati e designati di cui all'articolo 12, paragrafo 1, non svelino dati personali o informazioni riservate di cui siano venuti a conoscenza nell'esercizio della loro attività di consulenza a persone diverse dal beneficiario che gestisce l'azienda in questione, tranne nel caso di irregolarità o infrazioni rilevate nel corso della loro attività per le quali il diritto unionale o nazionale prescrive l'obbligo di informare le autorità pubbliche, specialmente in caso di reato.
3. L'autorità nazionale interessata fornisce al potenziale beneficiario, principalmente con mezzi elettronici, l'elenco degli organismi selezionati e designati di cui all'articolo 12, paragrafo 1.
Articolo 14
Accesso al sistema di consulenza aziendale
I beneficiari e gli agricoltori che non percepiscono un sostegno nell'ambito della PAC possono ricorrere al sistema di consulenza aziendale a titolo volontario.
Fatto salvo l'articolo 99, paragrafo 2, quarto comma, gli Stati membri possono tuttavia stabilire, secondo criteri oggettivi, le categorie di beneficiari che hanno accesso prioritario al sistema di consulenza aziendale, comprese le reti che operano con mezzi limitati ai sensi degli articoli 53, 55 e 56 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
In tali casi, gli Stati membri assicurano che sia data la priorità agli agricoltori il cui accesso ai sistemi di consulenza diversi dal sistema di consulenza aziendale è il più limitato.
Il sistema di consulenza aziendale garantisce l'accesso dei beneficiari a un servizio di consulenza che tiene conto della situazione specifica della loro azienda.
Articolo 15
Poteri della Commissione
La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano norme sull'attuazione uniforme del sistema di consulenza aziendale onde renderlo pienamente operativo.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
TITOLO IV
GESTIONE FINANZIARIA DEI FONDI
CAPO I
FEAGA
Sezione 1
Finanziamento delle spese
Articolo 16
Massimale di bilancio
1. Il massimale annuo delle spese del FEAGA è costituito dagli importi massimi fissati per tale Fondo dal regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013.
2. Qualora il diritto dell'Unione preveda che sugli importi di cui al paragrafo 1 siano operate detrazioni o aumenti, la Commissione stabilisce, mediante atti di esecuzione adottati senza applicare la procedura di cui all'articolo 116, il saldo netto disponibile per le spese del FEAGA in base ai dati indicati nel diritto dell'Unione.
Articolo 17
Pagamenti mensili
1. Gli stanziamenti necessari per il finanziamento delle spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, sono messi a disposizione degli Stati membri dalla Commissione sotto forma di pagamenti mensili, calcolati in base alle spese effettuate dagli organismi pagatori riconosciuti nel corso di un periodo di riferimento.
2. Fino al versamento dei pagamenti mensili da parte della Commissione, gli Stati membri mobilizzano le risorse finanziarie necessarie per procedere alle spese in funzione dei bisogni dei loro organismi pagatori riconosciuti.
Articolo 18
Modalità relative ai pagamenti mensili
1. La Commissione procede ai pagamenti mensili, fatta salva l'applicazione degli articoli 51 e 52, per le spese effettuate nel corso del mese di riferimento dagli organismi pagatori riconosciuti.
2. I pagamenti mensili sono versati ad ogni Stato membro entro il terzo giorno lavorativo del secondo mese successivo a quello di esecuzione delle spese. Le spese effettuate dagli Stati membri dal 1o al 15 ottobre sono considerate come effettuate nel mese di ottobre. Le spese effettuate dal 16 al 31 ottobre si considerano effettuate nel mese di novembre.
3. La Commissione adotta atti di esecuzione riguardanti i pagamenti mensili da versare. Mediante tali atti di esecuzione, la Commissione stabilisce tra l'altro l'importo di tali pagamenti mensili in base ad una dichiarazione delle spese presentata dagli Stati membri e alle informazioni fornite a norma dell'articolo 102, paragrafo 1, tenendo conto delle riduzioni o delle sospensioni applicate a norma dell'articolo 41 o di eventuali altre correzioni. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
4. La Commissione può adottare atti di esecuzione senza ricorrere alla procedura di cui all'articolo 116 che determinino pagamenti supplementari ovvero di applicare deduzioni. In tal caso, il comitato di cui all'articolo 116, paragrafo 1 ne è informato nel corso della riunione successiva.
Articolo 19
Spese amministrative e di personale
Le spese connesse ai costi amministrativi e di personale effettuate dagli Stati membri e dai beneficiari del contributo del FEAGA non sono finanziate dal FEAGA.
Articolo 20
Spese connesse all'intervento pubblico
1. Se nell'ambito dell'organizzazione comune dei mercati non è fissato alcun importo unitario per un intervento pubblico, il FEAGA finanzia tale misura in base ad importi forfettari uniformi per tutta l'Unione, in particolare per quanto riguarda i fondi provenienti dagli Stati membri utilizzati per l'acquisto di prodotti all'intervento, per le operazioni materiali connesse all'ammasso e, se del caso, per la trasformazione dei prodotti di intervento.
2. Per garantire il finanziamento delle spese di intervento pubblico da parte del FEAGA, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardanti:
a)
il tipo di misure ammesse a beneficiare del finanziamento dell'Unione e le condizioni per il loro rimborso;
b)
le condizioni di ammissibilità e le modalità di calcolo in base agli elementi effettivamente constatati dagli organismi pagatori, o in base a forfait stabiliti dalla Commissione, oppure in base a importi forfettari o non forfettari previsti dalla legislazione agricola settoriale.
3. Ai fini di una gestione corretta degli stanziamenti iscritti per il FEAGA nel bilancio dell'Unione, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 recanti norme riguardanti il valore da attribuire alle operazioni riguardanti l'intervento pubblico e le misure da adottare in caso di perdita o deterioramento dei prodotti in regime d'intervento pubblico, nonché la determinazione degli importi da finanziare.
4. La Commissione adotta atti di esecuzione volti a fissare gli importi di cui al paragrafo 1. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
Articolo 21
Acquisizione di immagini satellitari
L'elenco delle immagini satellitari necessarie a fini di controllo è approvato dalla Commissione e dagli Stati membri in conformità delle specifiche elaborate da ogni Stato membro.
La Commissione fornisce gratuitamente le immagini satellitari agli organismi di controllo o ai fornitori di servizi autorizzati da tali organismi a rappresentarli.
La Commissione resta la proprietaria delle immagini satellitari e le recupera al termine dei lavori. Essa può anche prevedere l'esecuzione di lavori miranti a perfezionare le tecniche e i metodi di lavoro con riferimento all'ispezione delle superfici agricole mediante telerilevamento.
Articolo 22
Monitoraggio delle risorse agricole
Le misure finanziate a norma dell'articolo 6, lettera c), hanno lo scopo di dotare la Commissione dei mezzi per l'effettuazione delle seguenti attività:
a)
gestire i mercati agricoli dell'Unione in un contesto globale;
b)
garantire il monitoraggio agroeconomico e agroambientale dei terreni agricoli, compresa l'agroforestazione, e delle condizioni delle colture in modo da permettere l'esecuzione di stime, in particolare riguardanti le rese e la produzione agricola;
c)
condividere l'accesso a tali stime in un contesto internazionale, come nell'ambito delle iniziative coordinate da organizzazioni delle Nazioni Unite o da altre agenzie internazionali;
d)
contribuire alla trasparenza dei mercati mondiali; e
e)
garantire il controllo tecnologico a posteriori del sistema agrometeorologico.
Le misure finanziate a norma dell'articolo 6, lettera c), riguardano la raccolta o l'acquisto delle informazioni necessarie per l'attuazione e il monitoraggio della PAC, segnatamente i dati satellitari e i dati meteorologici, la creazione di un'infrastruttura di dati spaziali e di un sito internet, la realizzazione di studi specifici sulle condizioni climatiche, il ricorso al telerilevamento per fornire assistenza nel monitoraggio della sanità dei suoli e l'aggiornamento dei modelli agrometeorologici ed econometrici. Se necessario, tali misure sono realizzate in collaborazione con laboratori ed organismi nazionali.
Articolo 23
Competenze di esecuzione
La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano:
a)
le norme relative al finanziamento previsto all'articolo 6, lettere b) e c),
b)
modalità d'esecuzione delle misure di cui agli articoli 21 e 22 per raggiungere gli obiettivi prefissati,
c)
un quadro che disciplina l'acquisizione, il perfezionamento e l'uso delle immagini satellitari e dei dati meteorologici e i termini applicabili.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Sezione 2
Disciplina di bilancio
Articolo 24
Rispetto del massimale
1. In qualsiasi fase della procedura di bilancio e dell'esecuzione del bilancio, gli stanziamenti relativi alle spese del FEAGA non possono superare l'importo di cui all'articolo 16.
Tutti gli strumenti legislativi proposti dalla Commissione e adottati dal Parlamento europeo e dal Consiglio, dal Consiglio o dalla Commissione rispettano l'importo di cui all'articolo 16 se hanno un'incidenza sul bilancio del FEAGA.
2. Qualora il diritto dell'Unione preveda un massimale finanziario in euro delle spese agricole per un dato Stato membro, tali spese sono rimborsate al medesimo Stato nel limite di tale massimale fissato in euro, in caso di applicazione dell'articolo 41, fatti salvi gli eventuali adattamenti necessari.
3. I massimali nazionali dei pagamenti diretti di cui all'articolo 7 del regolamento (UE) n. 1307/2013, corretti alla luce degli adattamenti di cui all'articolo 26 del presente regolamento, sono considerati massimali finanziari in euro.
Articolo 25
Riserva per le crisi nel settore agricolo
È istituita una riserva per le crisi nel settore agricolo intesa a offrire un sostegno supplementare al settore agricolo in caso di gravi crisi che interessano la produzione o la distribuzione di prodotti agricoli ("riserva per le crisi nel settore agricolo") mediante l'applicazione, all'inizio di ogni anno, di una riduzione dei pagamenti diretti con il meccanismo della disciplina finanziaria di cui all'articolo 26.
L'importo globale della riserva è pari a 2 800 milioni di EUR frazionato in rate annue uguali di 400 milioni di EUR (a prezzi del 2011) per il periodo 2014-2020 e rientra nella rubrica 2 del quadro finanziario pluriennale di cui all'allegato del regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013.
Articolo 26
Disciplina finanziaria
1. Al fine di garantire il rispetto dei massimali annuali fissati nel regolamento (UE, Euratom) n. 1311/2013 per il finanziamento delle spese di mercato e dei pagamenti diretti, è fissato un tasso di adattamento dei pagamenti diretti nel momento in cui le previsioni di finanziamento delle misure che rientrano in tale sottomassimale di un dato esercizio finanziario indicano che vi sarà un superamento dei massimali annuali applicabili.
2. Entro il 31 marzo dell'anno civile in relazione al quale si applica l'adattamento di cui al paragrafo 1, la Commissione presenta una proposta al Parlamento europeo e al Consiglio riguardante il tasso di adattamento.
3. Qualora entro il 30 giugno di un dato anno il Parlamento europeo e il Consiglio non abbiano fissato il tasso di adattamento, la Commissione procede alla sua fissazione mediante atti di esecuzione e ne informa immediatamente il Parlamento europeo e il Consiglio. Tali atti di esecuzione è adottato secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
4. Entro il 1o dicembre la Commissione può, in base ai nuovi elementi in suo possesso, adottare atti di esecuzione volti ad adeguare il tasso di adattamento fissato conformemente ai paragrafi 2 o 3. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
5. In deroga all'articolo 169, paragrafo 3, quarto comma, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012, gli Stati membri rimborsano gli stanziamenti riportati conformemente all'articolo 169, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 ai beneficiari finali ai quali è stato applicato, nell'esercizio al quale sono riportati gli stanziamenti, l'adattamento di cui al paragrafo 1 del presente articolo.
Il rimborso di cui al primo comma si applica soltanto ai beneficiari finali negli Stati membri in cui si applica la disciplina finanziaria nell'esercizio precedente.
6. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono le condizioni e le modalità applicabili agli stanziamenti riportati a norma dell'articolo 169, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012, allo scopo di finanziare le spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), del presente regolamento. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
7. Al momento dell'applicazione del presente articolo l'importo della riserva per le crisi nel settore agricolo di cui all'articolo 25 è incluso nella determinazione del tasso di adattamento. Gli importi che, entro la fine dell'esercizio finanziario, non sono stati messi a disposizione per le misure di crisi sono versati in conformità del paragrafo 5 del presente articolo.
Articolo 27
Procedura della disciplina di bilancio
1. La Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio, contemporaneamente al progetto di bilancio per l'esercizio N, le previsioni per gli esercizi N - 1, N e N + 1.
2. Qualora, in fase di elaborazione del progetto di bilancio per l'esercizio N, emerga che l'importo di cui all'articolo 16 rischia di essere superato per tale esercizio, la Commissione propone al Parlamento europeo e al Consiglio, oppure al Consiglio, le misure necessarie per garantire il rispetto di tale importo.
3. Ove ritenga che esista un rischio di superamento dell'importo di cui all'articolo 16, senza che le sia possibile adottare misure adeguate per risanare la situazione nell'ambito delle sue competenze, la Commissione propone in qualsiasi momento altre misure per garantire il rispetto di tale importo. Nel caso in cui la base giuridica della misura pertinente sia l'articolo 43, paragrafo 3, TFUE tali misure sono adottate dal Consiglio. Nel caso in cui la base giuridica della misura pertinente è l'articolo 43, paragrafo 2, TFUE, tale misura è adottata dal Parlamento europeo e dal Consiglio.
4. Se al termine dell'esercizio di bilancio N le domande di rimborso degli Stati membri superano o rischiano di superare l'importo di cui all'articolo 16, la Commissione:
a)
prende in considerazione tali domande in proporzione alle domande presentate dagli Stati membri ed entro i limiti del bilancio disponibile e adotta atti di esecuzione che fissano in maniera provvisoria l'importo dei pagamenti per il mese considerato;
b)
entro il 28 febbraio dell'anno successivo stabilisce la situazione per tutti gli Stati membri per quanto riguarda il finanziamento unionale relativo all'esercizio precedente;
c)
adotta atti di esecuzione che stabiliscono l'importo globale del finanziamento unionale, ripartito per Stato membro, in base ad un tasso unico di finanziamento, nei limiti del bilancio che era disponibile per i pagamenti mensili;
d)
procede, al più tardi al momento dei pagamenti mensili del mese di marzo dell'anno N + 1, all'eventuale pagamento delle compensazioni tra Stati membri.
Gli atti di esecuzione di cui primo comma, lettere a) e c), sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
Articolo 28
Sistema di allarme e di monitoraggio
Al fine di garantire che il massimale di bilancio di cui all'articolo 16 non sia superato, la Commissione adotta un sistema di allarme e di monitoraggio mensile delle spese del FEAGA.
A tal fine, all'inizio di ciascun esercizio finanziario, la Commissione determina le previsioni delle spese mensili basandosi, all'occorrenza, sulla media delle spese mensili dei tre anni precedenti.
La Commissione presenta periodicamente al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione che esamina l'andamento delle spese effettuate rispetto alle previsioni e che comporta una valutazione dell'esecuzione prevedibile per l'esercizio in corso.
Articolo 29
Tasso di cambio di riferimento
1. Quando adotta il progetto di bilancio, oppure una lettera rettificativa del progetto di bilancio che riguarda le spese agricole, la Commissione utilizza, per elaborare le stime di bilancio del FEAGA, il tasso di cambio medio tra euro e dollaro statunitense rilevato sul mercato nell'ultimo trimestre conclusosi almeno 20 giorni prima dell'adozione del documento di bilancio da parte della Commissione stessa.
2. Quando adotta un progetto di bilancio rettificativo e suppletivo, oppure una lettera rettificativa di questo, nella misura in cui tali documenti riguardino gli stanziamenti relativi alle misure di cui all'articolo 4, paragrafo 1, lettera a), la Commissione utilizza:
a)
il tasso di cambio tra euro e dollaro statunitense effettivamente rilevato in media sul mercato a decorrere dal 1o agosto dell'esercizio finanziario precedente fino alla fine dell'ultimo trimestre conclusosi almeno 20 giorni prima che la Commissione adotti il documento di bilancio e al massimo il 31 luglio dell'esercizio in corso;
b)
il tasso medio effettivamente constatato nel corso dell'ultimo trimestre conclusosi almeno 20 giorni prima che la Commissione adotti il documento di bilancio, in previsione per l'esercizio restante.
CAPO II
Feasr
Sezione 1
Disposizioni generali relative al feasr
Articolo 30
Divieto di doppio finanziamento
Le spese finanziate a titolo del FEASR non possono beneficiare di alcun altro finanziamento a valere sul bilancio dell'Unione.
Articolo 31
Disposizioni comuni per tutti i pagamenti
1. In conformità dell'articolo 77, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1303/2013, i pagamenti dei contributi del FEASR di cui all'articolo 5 del presente Regolamento effettuati dalla Commissione non superano gli impegni di bilancio.
Tali pagamenti sono imputati all'impegno di bilancio aperto da più lunga data.
2. Si applica l'articolo 84 del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
Sezione 2
Finanziamento dei programmi di sviluppo rurale
Articolo 32
Partecipazione finanziaria del FEASR
La partecipazione finanziaria del FEASR alle spese dei programmi di sviluppo rurale è stabilita per ciascun programma, nei limiti dei massimali fissati dal diritto dell'Unione in materia di sostegno allo sviluppo rurale da parte del FEASR.
Articolo 33
Impegni di bilancio
Per quanto riguarda gli impegni del bilancio dell'Unione per i programmi di sviluppo rurale, si applica l'articolo 76 del regolamento (UE) n. 1303/2013.
Sezione 3
Contributo finanziario ai programmi di sviluppo rurale
Articolo 34
Disposizioni applicabili ai pagamenti per i programmi di sviluppo rurale
1. Gli stanziamenti necessari per finanziare le spese di cui all'articolo 5 sono messi a disposizione degli Stati membri sotto forma di prefinanziamento, di pagamenti intermedi e di pagamento di un saldo, come illustrato nella presente sezione.
2. Il totale cumulato del prefinanziamento e dei pagamenti intermedi non supera il 95 % del contributo del FEASR ad ogni programma di sviluppo rurale.
Al raggiungimento del massimale del 95 % gli Stati membri continuano a trasmettere le domande di pagamento alla Commissione.
Articolo 35
Versamento del prefinanziamento
1. Una volta adottata la decisione con cui approva il programma di sviluppo rurale, la Commissione versa allo Stato membro un importo iniziale a titolo di prefinanziamento per l'intero periodo di programmazione. Il prefinanziamento iniziale è corrisposto in rate come segue:
a)
nel 2014: l'1 % dell'ammontare del contributo del FEASR al programma per l'intero periodo di programmazione e l'1,5 % dell'ammontare del contributo del FEASR al programma per l'intero periodo di programmazione nel caso in cui uno Stato membro benefici di assistenza finanziaria dal 2010, ai sensi degli articoli 122 e 143 TFUE, o a titolo del Fondo europeo di stabilità finanziaria (FESF), o stia beneficiando di assistenza finanziaria al 31 dicembre 2013 ai sensi degli articoli 136 e 143 TFUE;
b)
nel 2015: l'1 % dell'ammontare del contributo del FEASR al programma per l'intero periodo di programmazione e l'1,5 % dell'ammontare del contributo del FEASR al programma per l'intero periodo di programmazione nel caso in cui uno Stato membro benefici di assistenza finanziaria dal 2010, ai sensi degli articoli 122 e 143 TFUE, o a titolo del FESF, o stia beneficiando di assistenza finanziaria al 31 dicembre 2014 ai sensi degli articoli 136 e 143 TFUE;
c)
nel 2016: l'1 % dell'ammontare del contributo del FEASR al programma per l'intero periodo di programmazione.
Nel caso di un programma di sviluppo rurale adottato nel 2015 o successivamente, le rate precedenti sono versate nell'anno di adozione.
2. Alla Commissione è rimborsato l'intero importo del prefinanziamento qualora nei 24 mesi successivi alla data del versamento della prima parte del prefinanziamento non sia stata effettuata alcuna spesa né sia stata presentata alcuna dichiarazione di spesa per il relativo programma di sviluppo rurale.
3. Gli interessi generati dal prefinanziamento sono destinati al relativo programma di sviluppo rurale e dedotti dall'importo delle spese pubbliche indicate nella dichiarazione finale di spesa.
4. La liquidazione contabile dell'intero importo versato a titolo di prefinanziamento è effettuata secondo la procedura di cui all'articolo 51 del presente regolamento prima della chiusura del relativo programma di sviluppo rurale.
Articolo 36
Pagamenti intermedi
1. Per ciascun programma di sviluppo rurale sono effettuati pagamenti intermedi calcolati applicando il tasso di cofinanziamento di ciascuna misura alle spese pubbliche effettuate per tale misura di cui all'articolo 59 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
2. La Commissione effettua pagamenti intermedi, nei limiti delle disponibilità di bilancio e tenendo conto delle riduzioni e delle sospensioni applicate ai sensi dell'articolo 41, per rimborsare le spese effettuate dagli organismi pagatori riconosciuti per l'esecuzione dei programmi.
3. La Commissione procede a ciascun pagamento intermedio purché siano rispettate le seguenti condizioni:
a)
le sia stata trasmessa una dichiarazione delle spese firmata dall'organismo pagatore riconosciuto, a norma dell'articolo 102, paragrafo 1, lettera c);
b)
sia rispettato l'importo globale del contributo del FEASR assegnato ad ogni misura per l'intero periodo coperto dal programma interessato;
c)
le sia stata trasmessa l'ultima relazione annuale di esecuzione del programma di sviluppo rurale.
4. Nel caso in cui non sia rispettata una delle condizioni di cui al paragrafo 3 del presente articolo, la Commissione ne informa immediatamente l'organismo pagatore riconosciuto o l'organismo di coordinamento, se quest'ultimo è stato designato. In caso di mancata osservanza di una delle condizioni di cui al paragrafo 3, lettera a) o lettera c), la dichiarazione di spesa non è ammissibile.
5. Fatta salva l'applicazione degli articoli 51 e 52, la Commissione effettua i pagamenti intermedi entro un termine non superiore a 45 giorni a decorrere dalla registrazione di una dichiarazione di spesa rispondente alle condizioni di cui al paragrafo 3 del presente articolo.
6. Gli organismi pagatori riconosciuti elaborano e trasmettono alla Commissione, direttamente o tramite l'organismo di coordinamento, qualora lo stesso sia stato designato, dichiarazioni di spesa intermedie relative ai programmi di sviluppo rurale, secondo una periodicità fissata dalla Commissione.
La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono i periodi nei quali gli organismi pagatori riconosciuti inoltrano tali dichiarazioni di spesa intermedie. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Tali dichiarazioni di spesa riguardano le spese effettuate dagli organismi pagatori riconosciuti nel corso di ciascun periodo interessato. Tuttavia, nei casi in cui le spese di cui all'articolo 65, paragrafo 9, del regolamento (UE) n. 1303/2013 non possano essere dichiarate alla Commissione in tale periodo poiché la modifica del programma non è ancora stata approvata dalla Commissione, tali spese possono essere dichiarate nel corso di periodi successivi.
Le dichiarazioni di spesa intermedie relative alle spese effettuate a partire dal 16 ottobre sono imputate al bilancio dell'anno successivo.
7. Si applica l'articolo 83 del regolamento (UE) n. 1303/2013.
Articolo 37
Versamento del saldo e chiusura del programma
1. La Commissione procede al pagamento del saldo nei limiti delle disponibilità di bilancio, in base al piano di finanziamento in vigore, dopo aver ricevuto l'ultima relazione annuale sullo stato di attuazione di un programma di sviluppo rurale, i conti annuali dell'ultimo esercizio di attuazione del relativo programma di sviluppo rurale e la corrispondente decisione di liquidazione. Tali conti sono presentati alla Commissione entro i sei mesi successivi al termine ultimo di ammissibilità delle spese di cui all'articolo 65, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1303/2013 e riguardano le spese effettuate dall'organismo pagatore riconosciuto fino al termine ultimo di ammissibilità delle spese.
2. Il pagamento del saldo è effettuato entro sei mesi dalla data in cui la Commissione ha ritenuto ammissibili le informazioni e i documenti indicati al paragrafo 1 del presente articolo e in cui sono stati liquidati gli ultimi conti annuali. Fatto salvo l'articolo 38, paragrafo 5, dopo il pagamento del saldo la Commissione disimpegna entro sei mesi gli importi che rimangono impegnati.
3. La mancata trasmissione alla Commissione entro il termine fissato al paragrafo 1 dell'ultima relazione annuale di attuazione e dei documenti necessari per la liquidazione dei conti dell'ultimo anno di attuazione del programma comporta il disimpegno automatico del saldo, a norma dell'articolo 38.
Articolo 38
Disimpegno automatico relativo ai programmi di sviluppo rurale
1. La Commissione procede al disimpegno automatico della parte di un impegno di bilancio relativo ad un programma di sviluppo rurale che non sia stata utilizzata per il prefinanziamento o per i pagamenti intermedi o per la quale non le siano state presentate dichiarazioni di spesa conformi alle condizioni di cui all'articolo 36, paragrafo 3, a titolo di spese effettuate, entro il 31 dicembre del terzo anno successivo all'anno dell'impegno di bilancio.
2. La parte degli impegni di bilancio ancora aperti allo scadere del termine ultimo di ammissibilità per le spese di cui all'articolo 65, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1303/2013, per la quale non sia stata presentata alcuna dichiarazione di spesa entro sei mesi da tale termine, è disimpegnata automaticamente.
3. In caso di procedimento giudiziario o di ricorso amministrativo aventi effetto sospensivo, il termine di cui al paragrafo 1 o al paragrafo 2, allo scadere del quale interviene il disimpegno automatico, è interrotto, per l'importo corrispondente alle operazioni interessate, per la durata di tale procedimento o ricorso amministrativo, a condizione che la Commissione riceva dallo Stato membro un'informazione motivata entro il 31 dicembre dell'anno N + 3.
4. Non sono prese in considerazione nel calcolo del disimpegno automatico:
a)
la parte degli impegni di bilancio per la quale è stata presentata una dichiarazione di spesa, ma il cui rimborso è ridotto o sospeso dalla Commissione al 31 dicembre dell'anno N + 3;
b)
la parte degli impegni di bilancio che un organismo pagatore non ha potuto pagare per causa di forza maggiore, con serie ripercussioni sulla realizzazione del programma di sviluppo rurale. Le autorità nazionali che invocano la forza maggiore ne dimostrano le conseguenze dirette sull'attuazione di tutto o di parte del programma.
Lo Stato membro trasmette alla Commissione le informazioni sulle eccezioni di cui al primo comma entro il 31 gennaio per quanto riguarda gli importi dichiarati entro la fine dell'anno precedente.
5. La Commissione informa in tempo utile lo Stato membro se esiste il rischio di applicazione del disimpegno automatico. La Commissione comunica allo Stato membro l'importo del disimpegno automatico risultante dalle informazioni in suo possesso. Lo Stato membro dispone di un termine di due mesi a decorrere dal ricevimento di tale informazione per dare il proprio accordo sull'importo del disimpegno o per presentare osservazioni. La Commissione procede al disimpegno automatico entro i nove mesi successivi al termine ultimo risultante dall'applicazione dei paragrafi da 1 a 3.
6. In caso di disimpegno automatico, la partecipazione del FEASR al corrispondente programma di sviluppo rurale è ridotta, per l'anno considerato, dell'importo oggetto del disimpegno automatico. Lo Stato membro presenta per approvazione alla Commissione un piano di finanziamento riveduto allo scopo di ripartire l'importo della riduzione del contributo tra le misure. In assenza di tale piano, la Commissione riduce proporzionalmente gli importi assegnati ad ogni misura.
CAPO III
Disposizioni comuni
Articolo 39
Esercizio finanziario agricolo
Fatte salve le disposizioni speciali sulle dichiarazioni delle spese e delle entrate relative all'intervento pubblico, stabilite dalla Commissione a norma dell'articolo 46, paragrafo 6, lettera a), l'esercizio finanziario agricolo comprende le spese pagate e le entrate ricevute e contabilizzate nel bilancio dei Fondi dagli organismi pagatori per l'esercizio finanziario N che inizia il 16 ottobre dell'anno N-1 e termina il 15 ottobre dell'anno N.
Articolo 40
Rispetto dei termini di pagamento
Qualora il diritto dell'Unione fissi termini di pagamento, qualsiasi pagamento eseguito dagli organismi pagatori ai beneficiari anteriormente alla prima data possibile e dopo l'ultima data possibile per l'esecuzione del pagamento comporta l'inammissibilità dei pagamenti al finanziamento unionale, salvo nei casi, alle condizioni ed entro i limiti determinati in base al principio di proporzionalità.
Al fine di pagare le spese effettuate anteriormente alla prima data possibile o dopo l'ultima data possibile per l'esecuzione del pagamento stabilita per il finanziamento unionale limitando nel contempo il relativo impatto finanziario, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati, in conformità dell'articolo 115, deroganti alla norma contenuta nel primo comma.
Articolo 41
Riduzione e sospensione dei pagamenti mensili e dei pagamenti intermedi
1. Qualora le dichiarazioni di spesa o le informazioni di cui all'articolo 102 permettano alla Commissione di stabilire che le spese sono state effettuate da organismi diversi dagli organismi pagatori riconosciuti, che i periodi previsti per il pagamento o i massimali finanziari fissati dal diritto dell'Unione non sono stati rispettati, oppure che la spesa non è stata altrimenti effettuata in conformità delle regole dell'Unione, la Commissione può ridurre o sospendere i pagamenti mensili o i pagamenti intermedi allo Stato membro di cui si tratta nell'ambito degli atti di esecuzione riguardanti i pagamenti mensili di cui all'articolo 18, paragrafo 3, oppure nell'ambito dei pagamenti intermedi di cui all'articolo 36, dopo aver dato allo Stato membro la possibilità di presentare osservazioni.
Qualora le dichiarazioni di spesa o le informazioni di cui all'articolo 102 non le permettano di concludere che le spese sono state effettuate in conformità delle regole dell'Unione, la Commissione invita lo Stato membro di cui si tratta a fornirle informazioni supplementari e a presentare le sue osservazioni entro un termine che non è inferiore a 30 giorni. In assenza di risposta dello Stato membro entro il periodo prestabilito, oppure se la risposta è ritenuta insoddisfacente o dimostra che le spese non sono state effettuate in conformità delle regole dell'Unione, la Commissione può ridurre o sospendere i pagamenti mensili o i pagamenti intermedi allo Stato membro di cui si tratta nell'ambito degli atti di esecuzione riguardanti i pagamenti mensili di cui all'articolo 18, paragrafo 3, oppure nell'ambito dei pagamenti intermedi di cui all'articolo 36.
2. La Commissione può adottare atti di esecuzione che riducano o sospendano i pagamenti mensili o i pagamenti intermedi ad uno Stato membro se mancano uno o più degli elementi essenziali del sistema di controllo nazionale o sono inoperanti a causa della gravità o della persistenza delle lacune constatate, oppure se esistono analoghe gravi lacune nel sistema per il recupero dei pagamenti irregolari e se una delle condizioni seguenti è soddisfatta:
a)
se le lacune di cui al primo comma hanno per loro natura carattere continuativo e hanno dato luogo all'adozione di almeno due atti di esecuzione in applicazione dell'articolo 52 mediante i quali la spesa dello Stato membro di cui si tratta è stata esclusa dal finanziamento unionale oppure
b)
se la Commissione conclude che lo Stato membro non è in grado di attuare le misure correttive necessarie a breve termine, in conformità di un piano d'azione contenente chiari indicatori dei progressi, da stabilire in consultazione con la Commissione.
La riduzione o la sospensione si applica alle spese corrispondenti effettuate dall'organismo pagatore nel quale sono state riscontrate le lacune, per un periodo da determinare mediante gli atti di esecuzione di cui al presente paragrafo, non superiore a 12 mesi. Se persistono le condizioni per la riduzione, la Commissione può adottare atti di esecuzione che proroghino tale periodo per ulteriori periodi, fino a un massimo di 12 mesi in totale. La riduzione e la sospensione non sono prorogate se cessano di sussistere tali condizioni.
Gli atti di esecuzione di cui al presente paragrafo sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116 paragrafo 2.
Prima di adottare gli atti di esecuzione di cui al presente paragrafo, la Commissione comunica la propria intenzione allo Stato membro e lo invita a reagire entro un termine non inferiore a 30 giorni.
Gli atti di esecuzione che determinano i pagamenti mensili di cui all'articolo 18, paragrafo 3, oppure ai pagamenti intermedi di cui all'articolo 36, tengono conto degli atti di esecuzione adottati in virtù del presente paragrafo.
3. Le riduzioni e le sospensioni adottate in virtù del presente articolo si applicano in conformità del principio di proporzionalità e non pregiudicano l'applicazione degli articoli 51 e 52.
4. Le riduzioni e le sospensioni adottate in virtù del presente articolo lasciano impregiudicati gli articoli 19, 22 e 23 del regolamento (UE) n. 1303/2013.
Le sospensioni di cui agli articoli 17 e 20 del regolamento (UE) n. 1303/2013 si applicano secondo la procedura fissata al paragrafo 2 del presente articolo.
Articolo 42
Sospensione dei pagamenti in caso di presentazione tardiva
Nei casi in cui la legislazione agricola settoriale faccia obbligo agli Stati membri di presentare, entro determinati termini, informazioni sul numero dei controlli effettuati a norma dell'articolo 59 e sui loro risultati e qualora tali termini siano superati dagli Stati membri, la Commissione può sospendere i pagamenti mensili di cui all'articolo 18, o i pagamenti intermedi di cui all'articolo 36, a condizione che la Commissione abbia messo a disposizione degli Stati membri in tempo utile prima dell'inizio del periodo di riferimento tutte le informazioni, i moduli e le istruzioni necessari alla compilazione di dette statistiche. L'importo da sospendere non supera l'1,5 % delle spese per le quali non sono state presentate in tempo le pertinenti statistiche. Nell'applicare la sospensione, la Commissione agisce nel rispetto del principio di proporzionalità, tenendo conto dell'entità del ritardo. In particolare, si prende in considerazione se la presentazione tardiva delle informazioni metta a rischio il meccanismo annuale di discarico del bilancio. Prima di sospendere i pagamenti mensili la Commissione ne dà comunicazione scritta allo Stato membro interessato. La Commissione rimborsa gli importi sospesi quando riceve le informazioni statistiche dagli Stati membri interessati, a condizione che le date delle ricevute non siano posteriori al 31 gennaio dell'anno successivo.
Articolo 43
Entrate a destinazione specifica
1. Sono entrate con destinazione specifica, ai sensi dell'articolo 21 del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012:
a)
gli importi che, in applicazione dell'articolo 40 e dell'articolo 51 per quanto riguarda le spese del FEAGA e degli articoli 52 e 54, devono essere versati al bilancio dell'Unione, con i relativi interessi;
b)
gli importi riscossi o recuperati in applicazione della parte II, titolo I, capo III, sezione III, del regolamento (CE) n. 1234/2007;
c)
gli importi riscossi in seguito all'imposizione di sanzioni in conformità delle norme specifiche previste dalla legislazione agricola settoriale, tranne ove tale legislazione preveda espressamente che detti importi possono essere trattenuti dagli Stati membri;
d)
gli importi corrispondenti a sanzioni applicate in conformità delle regole di condizionalità stabilite nel titolo VI, capo II, per quanto riguarda la spesa del FEAGA;
e)
gli importi corrispondenti a incameramenti di cauzioni, di fideiussioni o di garanzie costituite a norma del diritto dell'Unione adottata nel quadro della PAC, escluso lo sviluppo rurale e successivamente forfetizzati. Tuttavia le cauzioni incamerate, costituite per il rilascio di titoli di importazione o di esportazione, oppure nell'ambito di una procedura di gara al solo scopo di garantire la serietà delle offerte presentate, sono trattenute dagli Stati membri.
2. Gli importi di cui al paragrafo 1 sono versati nel bilancio dell'Unione e, in caso di riutilizzazione, sono usati esclusivamente per finanziare spese del FEAGA o del FEASR.
3. Il presente regolamento si applica mutatis mutandis alle entrate con destinazione specifica di cui al paragrafo 1.
4. Per quanto riguarda il FEAGA, alla contabilizzazione delle entrate con destinazione specifica contemplate dal presente regolamento si applicano, in quanto compatibili, gli articoli 170 e 171 del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
Articolo 44
Contabilità separata
Ogni organismo pagatore tiene una contabilità separata degli stanziamenti iscritti nel bilancio dell'Unione per i Fondi.
Articolo 45
Misure di informazione
1. La comunicazione di informazioni finanziata a norma dell'articolo 6, lettera e), ha in particolare lo scopo di contribuire a spiegare, attuare e sviluppare la PAC e a sensibilizzare il pubblico ai suoi contenuti e ai suoi obiettivi, ripristinare la fiducia dei consumatori a seguito di crisi attraverso campagne informative, informare gli agricoltori e gli altri soggetti attivi nelle zone rurali, promuovere il modello agricolo europeo e aiutare i cittadini a comprenderlo.
Le informazioni fornite devono essere coerenti, obiettive ed esaurienti, tanto all'interno quanto all'esterno dell'Unione, al fine di offrire un quadro generale fedele della PAC.
2. Le misure di cui al paragrafo 1 possono configurarsi come:
a)
programmi di attività annuali o altre misure specifiche, presentati da parti terze;
b)
attività intraprese su iniziativa della Commissione.
Sono escluse le misure derivanti da un obbligo legale e le misure che beneficiano di un finanziamento nell'ambito di un'altra azione dell'Unione.
Per l'esecuzione delle attività di cui alla lettera b) la Commissione può essere assistita da esperti esterni.
Le misure di cui al primo comma contribuiscono alla comunicazione istituzionale delle priorità politiche dell'Unione nella misura in cui sono connesse agli obiettivi generali del presente regolamento.
3. Entro il 31 ottobre di ogni anno la Commissione pubblica un invito presentare proposte alle condizioni definite dal regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012.
4. Le misure previste e attuate a norma del presente articolo sono comunicate al comitato di cui all'articolo 116, paragrafo 1.
5. La Commissione presenta ogni due anni al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sull'applicazione del presente articolo.
Articolo 46
Poteri della Commissione
1. Per tener conto delle entrate riscosse dagli organismi pagatori per conto del bilancio dell'Unione all'atto della realizzazione dei pagamenti in base alle dichiarazioni di spese trasmesse dagli Stati membri, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 relativi alle condizioni di compensazione di determinate spese ed entrate nell'ambito dei Fondi.
2. Ai fini di un'equa ripartizione degli stanziamenti disponibili tra gli Stati membri, nei casi in cui all'apertura dell'esercizio il bilancio dell'Unione non sia ancora stato adottato, o se l'importo globale degli impegni previsti supera la soglia di cui all'articolo 170, paragrafo 3, del regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 del presente regolamento in merito al metodo applicabile agli stanziamenti di impegno e al pagamento degli importi.
3. Per verificare la coerenza dei dati comunicati dagli Stati membri in merito alle spese o di altre informazioni previste dal presente regolamento, in caso di inosservanza dell'obbligo di comunicare informazioni alla Commissione a norma dell'articolo 102, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 sul rinvio dei pagamenti mensili agli Stati membri di cui all'articolo 42 in relazione alle spese nell'ambito del FEAGA e sulle condizioni che disciplinano la riduzione o sospensione da parte della Commissione dei pagamenti intermedi agli Stati membri nell'ambito del FEASR di cui a tale articolo.
4. Nell'applicazione dell'articolo 42, al fine di garantire il rispetto del principio di proporzionalità, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 recanti norme riguardanti:
a)
l'elenco di misure a cui si applica l'articolo 42;
b)
il tasso di sospensione dei pagamenti di cui allo stesso articolo.
5. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano ulteriori particolari circa l'obbligo stabilito dall'articolo 44, insieme alle condizioni specifiche applicabili alle informazioni da registrare nella contabilità tenuta dagli organismi pagatori. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
6. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano norme riguardanti:
a)
il finanziamento e la contabilizzazione delle misure di intervento sotto forma di ammasso pubblico ed altre spese finanziate dai Fondi;
b)
le condizioni e le modalità di esecuzione della procedura di disimpegno automatico;
c)
la procedura e altri dettagli pratici per il corretto funzionamento del meccanismo previsto nell'articolo 42.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
CAPO IV
Liquidazione contabile
Sezione I
Disposizioni generali
Articolo 47
Controlli effettuati in loco dalla Commissione
1. Fatti salvi i controlli eseguiti dagli Stati membri a norma delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative nazionali o dell'articolo 287 TFUE, nonché qualsiasi controllo eseguito a norma dell'articolo 322 TFUE o in base al regolamento (Euratom,CE) n. 2185/96 del Consiglio (30), la Commissione può organizzare controlli in loco negli Stati membri allo scopo di verificare, in particolare:
a)
la conformità delle prassi amministrative alle norme dell'Unione;
b)
l'esistenza dei documenti giustificativi necessari e la loro concordanza con le operazioni finanziate dal FEAGA o dal FEASR;
c)
le modalità secondo le quali sono realizzate e controllate le operazioni finanziate dal FEAGA o dal FEASR;
d)
il rispetto, da parte di un organismo pagatore, dei criteri di riconoscimento di cui all'articolo 7, paragrafo 2, e la corretta applicazione da parte dello Stato membro delle disposizioni dell'articolo 7, paragrafo 5.
Le persone autorizzate dalla Commissione dell'esecuzione per suo conto dei controlli in loco o gli agenti della Commissione che agiscono nell'ambito delle competenze loro conferite hanno accesso ai libri contabili e a qualsiasi altro documento, compresi i documenti e relativi metadati elaborati o ricevuti e conservati su supporto elettronico, inerenti alle spese finanziate dal FEAGA o dal FEASR.
I poteri di effettuare controlli in loco non pregiudicano l'applicazione delle disposizioni nazionali che riservano taluni atti ad agenti specificamente designati dal diritto nazionale. Fatte salve le disposizioni specifiche del regolamento (UE, Euratom) n. 883/2013 (31) del Parlamento europeo e del Consiglio e (Euratom, CE) n. 2185/96, le persone autorizzate dalla Commissione ad intervenire per suo conto non prendono parte, in particolare, alle perquisizioni e all'interrogatorio formale delle persone, ai sensi del diritto dello Stato membro. Essi hanno tuttavia accesso alle informazioni raccolte.
2. La Commissione preavvisa in tempo utile del controllo in loco lo Stato membro interessato o lo Stato membro sul cui territorio esso avrà luogo, tenendo conto dell'onere dell'organizzazione dei controlli sugli organismi pagatori sotto il profilo amministrativo. A tali controlli possono partecipare agenti dello Stato membro interessato.
Su richiesta della Commissione e con l'accordo dello Stato membro, le autorità competenti di detto Stato membro procedono a controlli complementari o ad indagini relative alle operazioni di cui al presente regolamento, A tali controlli possono partecipare gli agenti della Commissione o le persone da essa autorizzate a intervenire per suo conto.
Per migliorare i controlli la Commissione può, con l'accordo degli Stati membri interessati, richiedere l'assistenza delle autorità di detti Stati membri per determinati controlli o indagini.
Articolo 48
Accesso alle informazioni
1. Gli Stati membri tengono a disposizione della Commissione tutte le informazioni necessarie per il buon funzionamento dei Fondi e adottano tutte le misure atte ad agevolare i controlli che la Commissione ritenga utile avviare nell'ambito della gestione del finanziamento unionale, compresi i controlli in loco.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, a sua richiesta, le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative adottate per l'applicazione degli atti giuridici dell'Unione inerenti alla PAC, nella misura in cui questi atti abbiano un'incidenza finanziaria per il FEAGA o il FEASR.
3. Gli Stati membri tengono a disposizione della Commissione le informazioni sulle irregolarità constatate e sui sospetti casi di frode e quelle relative alle azioni avviate per il recupero delle somme indebitamente versate in relazione a tali irregolarità e frodi ai sensi della sezione III del presente capo.
Articolo 49
Accesso ai documenti
Gli organismi pagatori riconosciuti conservano i documenti giustificativi dei pagamenti effettuati e i documenti relativi all'esecuzione dei controlli fisici e amministrativi previsti dal diritto dell'Unione e mettono tali documenti ed informazioni a disposizione della Commissione. Tali documenti giustificativi possono essere conservati elettronicamente alle condizioni stabilite dalla Commissione in base all'articolo 50, paragrafo 2.
Se i documenti sono conservati presso un'autorità, che agisce su delega di un organismo pagatore, incaricata dell'autorizzazione delle spese, quest'ultima trasmette all'organismo pagatore riconosciuto relazioni sul numero di controlli eseguiti, sul loro contenuto e sulle misure adottate sulla scorta dei risultati.
Articolo 50
Poteri della Commissione
1. Per garantire l'applicazione corretta ed efficace delle disposizioni riguardanti i controlli in loco e l'accesso ai documenti e all'informazione di cui al presente capo, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 intesi a integrare gli obblighi specifici che gli Stati membri sono tenuti a rispettare a norma del presente capo.
2. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano norme riguardanti:
a)
le procedure relative agli obblighi specifici che gli Stati membri sono tenuti a rispettare in relazione ai controlli previsti dal presente capo;
b)
le procedure relative agli obblighi di cooperazione che gli Stati membri sono tenuti a rispettare per l'attuazione degli articoli 47 e 48;
c)
le procedure e le altre modalità pratiche relative all'obbligo di notifica di cui all'articolo 48, paragrafo 3;
d)
le condizioni applicabili alla conservazione dei documenti giustificativi di cui all'articolo 49, compresa la forma e la durata dell'archiviazione.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Sezione II
Liquidazione
Articolo 51
Liquidazione contabile
Anteriormente al 31 maggio dell'anno successivo all'esercizio considerato e in base alle informazioni trasmesse a norma dell'articolo 102, paragrafo 1, lettera c), la Commissione adotta atti di esecuzione contenenti la sua decisione sulla liquidazione dei conti degli organismi pagatori riconosciuti. Tali atti di esecuzione riguardano la completezza, l'esattezza e la veridicità dei conti annuali trasmessi e non pregiudicano l'adozione di decisioni successive a norma dell'articolo 52.
Essi sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
Articolo 52
Verifica di conformità
1. Qualora constati che le spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, e all'articolo 5 non sono state eseguite in conformità del diritto dell'Unione e, per il FEASR, in violazione della normativa unionale e nazionale applicabile, come previsto all'articolo 85 del regolamento (UE) n. 1303/2013, la Commissione adotta atti di esecuzione che determinano gli importi da escludere dal finanziamento unionale. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
2. La Commissione valuta gli importi da escludere tenendo conto della gravità della non conformità constatata. La Commissione tiene conto a tal fine del tipo di infrazione, nonché del danno finanziario causato all'Unione. Essa basa l'esclusione sull'identificazione di importi indebitamente spesi e, se questi non possono essere identificati se non con uno sforzo sproporzionato, può applicare rettifiche estrapolate o forfettarie. Le rettifiche forfettarie sono effettuate solo quando, date le caratteristiche del caso o perché lo Stato membro non ha fornito alla Commissione le informazioni necessarie, non sia possibile mediante uno sforzo proporzionato identificare con maggiore precisione il danno finanziario causato all'Unione.
3. Prima dell'adozione di una decisione di rifiuto del finanziamento, i risultati delle verifiche della Commissione e le risposte dello Stato membro interessato formano oggetto di comunicazioni scritte, in base alle quali entrambe le parti cercano di raggiungere un accordo sui provvedimenti da adottare. A questo punto della procedura agli Stati membri è data la possibilità di dimostrare che la portata reale dell'inosservanza è inferiore alla valutazione della Commissione.
In assenza di accordo lo Stato membro può chiedere che sia avviata una procedura volta a conciliare, entro un termine di quattro mesi, le posizioni delle parti. L'esito di tale procedura forma oggetto di una relazione presentata alla Commissione. La Commissione tiene conto delle raccomandazioni in essa contenute prima di adottare una decisione di rifiuto del finanziamento e motiva la sua eventuale decisione di non seguire tali raccomandazioni.
4. Il rifiuto del finanziamento non può riguardare:
a)
le spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, eseguite più di 24 mesi prima della comunicazione scritta, da parte della Commissione allo Stato membro interessato, dei risultati delle proprie ispezioni;
b)
le spese per misure pluriennali che rientrano nelle spese di cui all'articolo 4, paragrafo 1, o in quelle relative ai programmi di cui all'articolo 5, per le quali l'ultimo obbligo imposto al beneficiario risale a oltre 24 mesi prima della comunicazione scritta, da parte della Commissione allo Stato membro interessato, dei risultati delle proprie ispezioni;
c)
le spese relative alle misure nell'ambito dei programmi di cui all'articolo 5, diverse da quelle previste alla lettera b) del presente paragrafo, per le quali il pagamento o, se del caso, il pagamento del saldo da parte dell'organismo pagatore è stato effettuato oltre 24 mesi prima che la Commissione abbia comunicato per iscritto allo Stato membro interessato i risultati delle proprie ispezioni.
5. Il paragrafo 4 non si applica in caso di:
a)
irregolarità di cui alla sezione III del presente capo;
b)
aiuti nazionali per i quali è stata avviata dalla Commissione la procedura di cui all'articolo 108, paragrafo 2, TFUE o infrazioni per le quali la Commissione ha inviato allo Stato membro interessato una lettera di costituzione in mora in conformità dell'articolo 258 TFUE;
c)
mancato rispetto, da parte degli Stati membri, degli obblighi loro incombenti in virtù del titolo V, capo III, del presente regolamento, purché la Commissione abbia comunicato per iscritto allo Stato membro i risultati delle proprie ispezioni entro 12 mesi dal ricevimento della relazione del medesimo Stato membro sui risultati dei controlli da esso effettuati sulla spesa considerata.
Articolo 53
Poteri della Commissione
1. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme riguardanti l'attuazione:
a)
della liquidazione dei conti di cui all'articolo 51 per quanto riguarda le misure da adottare in relazione all'adozione della decisione e alla sua attuazione, compreso lo scambio di informazioni tra la Commissione e gli Stati membri e i termini da rispettare;
b)
della verifica di conformità di cui all'articolo 52 per quanto riguarda le misure da adottare in relazione all'adozione della decisione e alla sua attuazione, compreso lo scambio di informazioni tra la Commissione e gli Stati membri e i termini da rispettare, nonché la procedura di conciliazione prevista nel medesimo articolo, comprese la costituzione, le funzioni e la composizione dell'organo di conciliazione e le sue modalità di lavoro.
2. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
3. Per consentire alla Commissione di tutelare gli interessi finanziari dell'Unione e per garantire l'applicazione efficace delle disposizioni relative alla verifica di conformità di cui all'articolo 52, è conferito alla Commissione il potere di adottare, mediante atti delegati in conformità dell'articolo 115, i criteri e la metodologia per applicare rettifiche.
Sezione III
Irregolarità
Articolo 54
Disposizioni comuni
1. Gli Stati membri chiedono al beneficiario la restituzione di qualsiasi pagamento indebito in seguito a irregolarità o a negligenza entro 18 mesi dall'approvazione e, se del caso, dal ricevimento da parte dell'organismo pagatore o dell'ente incaricato del recupero di una relazione di controllo o documento analogo, che indichi che vi è stata un'irregolarità. Al momento della richiesta di restituzione, gli importi corrispondenti sono inseriti nel registro dei debitori dell'organismo pagatore.
2. Qualora il recupero non abbia avuto luogo nel termine di quattro anni dalla data della richiesta di recupero, oppure nel termine di otto anni in caso di procedimento giudiziario dinanzi ai tribunali nazionali, il 50 % delle conseguenze finanziarie del mancato recupero è a carico dello Stato membro interessato e il 50 % è a carico del bilancio dell'Unione, fermo restando l'obbligo per lo Stato membro di dare corso ai procedimenti di recupero in applicazione dell'articolo 58.
Qualora, nell'ambito del procedimento di recupero, un verbale amministrativo o giudiziario avente carattere definitivo constati l'assenza di irregolarità, lo Stato membro interessato dichiara ai Fondi, come spesa, l'onere finanziario di cui si è fatto carico in applicazione del primo comma.
Tuttavia, qualora per ragioni non imputabili allo Stato membro interessato, il recupero non abbia potuto aver luogo nel termine di cui al primo comma e l'importo da recuperare superi 1 milione di EUR, la Commissione può, su richiesta dello Stato membro, prorogare il termine per un periodo non superiore alla metà del termine originario.
3. Per motivi debitamente giustificati gli Stati membri possono decidere di non portare avanti il procedimento di recupero. Tale decisione può essere adottata solo nei casi seguenti:
a)
se i costi già sostenuti e i costi prevedibili del recupero sono globalmente superiori all'importo da recuperare, tale condizione è considerata già soddisfatta se:
i)
l'importo da recuperare dal beneficiario a titolo di una singola operazione di pagamento per un regime di aiuti o misura di sostegno, non comprendente gli interessi, non supera i 100 EUR; o
ii)
l'importo da recuperare dal beneficiario a titolo di una singola operazione di pagamento per un regime di aiuti o misura di sostegno, non comprendente gli interessi, è compreso tra 100 EUR e 150 EUR e lo Stato membro interessato applica una soglia pari o superiore all'importo da recuperare a norma del suo diritto nazionale per il mancato recupero di crediti nazionali.
b)
se il recupero si riveli impossibile per insolvenza del debitore o delle persone giuridicamente responsabili dell'irregolarità, constatata e riconosciuta in virtù del diritto nazionale dello Stato membro interessato.
Qualora la decisione di cui al primo comma del presente paragrafo sia adottata prima che agli importi pendenti siano applicate le norme di cui al paragrafo 2, le conseguenze finanziarie del mancato recupero sono a carico del bilancio dell'Unione.
4. Lo Stato membro dichiara le conseguenze finanziarie che sono a suo carico, in applicazione del paragrafo 2 del presente articolo, nei conti annuali da trasmettere alla Commissione a norma dell'articolo 102, paragrafo 1, lettera c), punto iv). La Commissione ne verifica la corretta applicazione e procede, se del caso, ai necessari adattamenti a seguito dell'adozione dell'atto di esecuzione di cui all'articolo 51.
5. Purché abbia seguito la procedura di cui all'articolo 52, paragrafo 3, la Commissione può, adottare atti di esecuzione che escludano dal finanziamento unionale gli importi posti a carico del bilancio dell'Unione europea nei seguenti casi:
a)
se lo Stato membro non ha rispettato il termine di cui al paragrafo 1;
b)
se ritiene che la decisione di non portare avanti il procedimento di recupero adottata da uno Stato membro a norma del paragrafo 3 non sia giustificata;
c)
se ritiene che una irregolarità o il mancato recupero siano imputabili a irregolarità o negligenze dell'amministrazione o di un altro servizio od organismo dello Stato membro.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 116, paragrafo 2.
Articolo 55
Disposizioni specifiche per il FEAGA
Gli importi recuperati in seguito a irregolarità o negligenze, con i relativi interessi, sono versati agli organismi pagatori che li contabilizzano tra le entrate del FEAGA del mese dell'incasso effettivo.
All'atto dell'accredito degli importi recuperati di cui al primo comma al bilancio dell'Unione, lo Stato membro può trattenerne il 20 % a titolo di rimborso forfettario delle spese di recupero, salvo per gli importi relativi a irregolarità o negligenze imputabili alle amministrazioni o altri organismi dello stesso Stato membro.
Articolo 56
Disposizioni specifiche per il FEASR
Ove siano rilevate irregolarità o negligenze nelle operazioni o nei programmi di sviluppo rurale, gli Stati membri applicano le rettifiche finanziarie attraverso la soppressione totale o parziale del relativo finanziamento unionale. Gli Stati membri tengono conto della natura e della gravità delle irregolarità rilevate, nonché dell'entità della perdita finanziaria per il FEASR.
Gli importi esclusi dal finanziamento unionale nell'ambito del FEASR e gli importi recuperati, con i relativi interessi, sono riassegnati al relativo programma. Tuttavia, lo Stato membro può riutilizzare i fondi dell'Unione esclusi o recuperati soltanto per un intervento previsto dallo stesso programma di sviluppo rurale e non può riassegnarli a favore di interventi che sono stati oggetto di una rettifica finanziaria. Dopo la chiusura di un programma di sviluppo rurale lo Stato membro restituisce gli importi recuperati al bilancio dell'Unione.
Articolo 57
Poteri della Commissione
1. Per garantire l'applicazione corretta ed efficace delle disposizioni riguardanti le condizioni per il recupero dei pagamenti indebiti e dei relativi interessi, è conferito alla Commissione il potere di adottare, mediante atti delegati in conformità dell'articolo 115, gli obblighi specifici che gli Stati membri sono tenuti a rispettare.
2. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme riguardanti:
a)
le procedure per il recupero dei pagamenti indebiti e degli interessi di cui alla presente sezione e per tenere la Commissione informata dei recuperi pendenti;
b)
la forma delle notifiche e delle comunicazioni alla Commissione che incombono agli Stati membri in merito agli obblighi di cui alla presente sezione.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
TITOLO V
SISTEMI DI CONTROLLO E SANZIONI
CAPO I
Norme generali
Articolo 58
Tutela degli interessi finanziari dell'Unione
1. Gli Stati membri adottano, nell'ambito della PAC, le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative ed ogni altra misura necessaria per garantire l'efficace tutela degli interessi finanziari dell'Unione, in particolare allo scopo di:
a)
accertare la legalità e la correttezza delle operazioni finanziate dai Fondi;
b)
garantire una prevenzione efficace delle frodi, con particolare riferimento ai settori dove il rischio è più elevato, che fungerà da deterrente in considerazione dei costi e dei benefici e della proporzionalità delle misure;
c)
prevenire, rilevare e perseguire le irregolarità e le frodi;
d)
imporre sanzioni efficaci, proporzionate e dissuasive in conformità del diritto dell'Unione o, in sua mancanza, alla normativa nazionale e avviare procedimenti giudiziari a tal fine, se necessario;
e)
recuperare i pagamenti indebiti, maggiorati di interessi, e avviare procedimenti giudiziari a tal fine, se necessario.
2. Gli Stati membri istituiscono un sistema di gestione e di controllo efficace per garantire il rispetto della legislazione che disciplina i regimi unionali di sostegno tendenti a minimizzare i rischi di causare un danno finanziario all'Unione.
3. Gli Stati membri informano la Commissione delle disposizioni e delle misure adottate in applicazione dei paragrafi 1 e 2.
Le condizioni eventualmente adottate dagli Stati membri a complemento delle condizioni stabilite dalle regole dell'Unione che danno diritto al sostegno finanziato dal FEAGA o dal FEASR sono verificabili.
4. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano le disposizioni necessarie a garantire un'applicazione uniforme del presente articolo con riguardo a quanto segue:
a)
le procedure, i termini e lo scambio di informazioni in merito agli obblighi di cui ai paragrafi 1 e 2;
b)
le notifiche e le comunicazioni alla Commissione che incombono agli Stati membri in merito agli obblighi di cui al paragrafo 3.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 59
Principi generali dei controlli
1. Salvo se altrimenti previsto, il sistema istituito dagli Stati membri in applicazione dell'articolo 58, paragrafo 2, comprende l'esecuzione di controlli amministrativi sistematici su tutte le domande di aiuto e di pagamento. Tale sistema è completato da controlli in loco.
2. Per quanto riguarda i controlli in loco, l'autorità responsabile costituisce il campione di controllo a partire dall'intera popolazione di richiedenti, comprendente, se opportuno, una parte scelta in modo casuale al fine di ottenere un tasso di errore rappresentativo, e una parte basata sul rischio, che miri ai settori in cui il rischio di errori è più elevato.
3. L'autorità responsabile redige una relazione su ciascun controllo in loco.
4. Se del caso, tutti i controlli in loco previsti dalle regole dell'Unione riguardo all'aiuto fornito nel settore dell'agricoltura e al sostegno allo sviluppo rurale sono eseguiti nello stesso momento.
5. Gli Stati membri garantiscono un livello minimo di controlli in loco necessari ai fini di un'efficiente gestione dei rischi, aumentando tale livello, se necessario. Gli Stati membri possono ridurre tale livello minimo in caso di corretto funzionamento dei sistemi di gestione e di controllo e qualora i tassi di errore si mantengano a un livello accettabile.
6. Le domande di aiuto e di pagamento, o qualsiasi altra comunicazione, domanda o richiesta possono essere corrette e adattate dopo la loro presentazione in caso di errori palesi riconosciuti dall'autorità competente, in conformità delle norme di cui all'articolo 62, paragrafo 2, lettera h).
7. Salvo in casi di forza maggiore o in circostanze eccezionali, le domande di aiuto o di pagamento sono respinte qualora un controllo in loco non possa essere effettuato per cause imputabili al beneficiario o a chi ne fa le veci.
Articolo 60
Clausola di elusione
Fatte salve disposizioni specifiche, i benefici previsti dalla legislazione settoriale agricola non sono concessi alle persone fisiche o giuridiche per le quali sia accertato che hanno creato artificialmente le condizioni richieste per l'ottenimento di tali benefici in contrasto con gli obiettivi di detta legislazione.
Articolo 61
Compatibilità dei regimi di sostegno ai fini dei controlli nel settore vitivinicolo
Ai fini dell'applicazione dei regimi di sostegno nel settore vitivinicolo di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013, gli Stati membri assicurano che le procedure di gestione e di controllo applicate a tali regimi siano compatibili con il sistema integrato di cui al capo II del presente titolo per quanto riguarda i seguenti elementi:
a)
la banca dati informatizzata;
b)
il sistema di identificazione delle parcelle agricole;
c)
i controlli amministrativi.
Le procedure permettono il funzionamento comune o lo scambio di dati con il sistema integrato.
Articolo 62
Competenze della Commissione in materia di controlli
1. Per garantire che l'applicazione dei controlli sia corretta ed efficace e che la verifica delle condizioni di ammissibilità sia effettuata in maniera efficace, coerente e non discriminatoria in modo da tutelare gli interessi finanziari dell'Unione, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati, in conformità dell'articolo 115, che stabiliscano, laddove lo richieda la corretta gestione del sistema, requisiti supplementari rispetto alle procedure doganali e in particolare a quelle definite dal regolamento (CE) n. 952/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (32).
2. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono le disposizioni necessarie a garantire un'applicazione uniforme del presente capo e, in particolare:
a)
norme sui controlli amministrativi e i controlli in loco che gli Stati membri sono tenuti a realizzare per accertare il rispetto degli obblighi, degli impegni e dei criteri di ammissibilità derivanti dall'applicazione del diritto dell'Unione;
b)
norme sul livello minimo dei controlli in loco e l'obbligo di aumentarli o la possibilità di ridurli di cui all'articolo 59, paragrafo 5;
c)
norme e metodi applicabili alla notifica delle verifiche e dei controlli svolti e dei relativi risultati;
d)
le autorità competenti dell'esecuzione dei controlli di conformità, nonché il contenuto, la frequenza e la fase di commercializzazione a cui si devono applicare i controlli medesimi;
e)
per la canapa di cui all'articolo 52 del regolamento (UE) n. 1307/2013, disposizioni sulle misure di controllo specifiche e sui metodi di determinazione del tenore di tetraidrocannabinolo;
f)
per il cotone di cui all'articolo 56 del regolamento (UE) n. 1307/2013, un sistema di controllo delle organizzazioni interprofessionali riconosciute;
g)
nel settore vitivinicolo di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013, norme relative alla misurazione delle superfici e ai controlli e norme che disciplinano le procedure finanziarie specifiche destinate al miglioramento dei controlli;
h)
i casi in cui le domande di aiuto e di pagamento, o qualsiasi altra comunicazione, domanda o richiesta possono essere corrette e adattate dopo la loro presentazione, come previsto all'articolo 59, paragrafo 6;
i)
le prove e i metodi da applicare per accertare l'ammissibilità dei prodotti all'intervento pubblico e all'ammasso privato, nonché il ricorso alla procedura di gara, sia per l'intervento pubblico che per l'ammasso privato.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 63
Pagamenti indebiti e sanzioni amministrative
1. Se si accerta che un beneficiario non rispetta i criteri di ammissibilità, gli impegni o altri obblighi relativi alle condizioni di concessione dell'aiuto o del sostegno previsti dalla legislazione settoriale agricola, l'aiuto non è pagato o è revocato, in toto o in parte e, se del caso, i corrispondenti diritti all'aiuto di cui all'articolo 21 del regolamento (UE) n. 1307/2013 non sono assegnati o sono revocati.
2. Inoltre, qualora lo preveda la legislazione settoriale agricola, gli Stati membri impongono sanzioni amministrative, conformemente alle norme stabilite negli articoli 64 e 77. Ciò lascia impregiudicate le disposizioni di cui agli articoli da 91 a 101 del titolo VI.
3. Fatto salvo l'articolo 54, paragrafo 3, gli importi, inclusi i relativi interessi, e i diritti all'aiuto corrispondenti alle revoche di cui al paragrafo 1 o alle sanzioni di cui al paragrafo 2 sono integralmente recuperati.
4. La Commissione adotta atti delegati a norma dell'articolo 115 che stabiliscono le condizioni della revoca parziale o totale di cui al paragrafo 1.
5. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme procedurali e tecniche particolareggiate riguardanti:
a)
l'applicazione e il calcolo della revoca parziale o totale di cui al paragrafo 1;
b)
il recupero dei pagamenti indebiti e delle sanzioni e i diritti all'aiuto indebitamente assegnati e l'applicazione degli interessi.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 64
Applicazione di sanzioni amministrative
1. Per quanto riguarda le sanzioni amministrative di cui all'articolo 63, paragrafo 2, il presente articolo si applica nel caso di mancata osservanza in relazione ai criteri di ammissibilità, agli impegni o ad altri obblighi derivanti dall'applicazione della legislazione settoriale agricola, ad eccezione di quelli di cui agli articoli da 67 a 78 del capo II del presente titolo e agli articoli da 91 a 101 del titolo VI e di quelli soggetti alle sanzioni di cui all'articolo 89, paragrafi 3 e 4.
2. Non sono imposte sanzioni amministrative:
a)
se l'inadempienza è dovuta a cause di forza maggiore;
b)
se l'inadempienza è dovuta a errori palesi di cui all'articolo 59, paragrafo 6;
c)
se l'inadempienza è dovuta a un errore dell'autorità competente o di altra autorità e se l'errore non poteva ragionevolmente essere scoperto dalla persona interessata dalla sanzione amministrativa;
d)
se l'interessato può dimostrare in modo soddisfacente all'autorità competente di non essere responsabile dell'inadempienza agli obblighi di cui al paragrafo 1 o se l'autorità competente accerta altrimenti che l'interessato non è responsabile;
e)
se l'inadempienza è di scarsa entità, anche qualora sia espressa sotto forma di soglia, che deve essere fissata dalla Commissione conformemente al paragrafo 7, lettera b);
f)
altri casi in cui l'imposizione di una sanzione non è appropriata, secondo la definizione della Commissione conformemente al paragrafo 6, lettera b).
3. Le sanzioni amministrative possono essere applicate al beneficiario dell'aiuto o del sostegno e ad altre persone fisiche o giuridiche, compresi i gruppi o le associazioni di tali beneficiari o altre persone, vincolati dagli obblighi stabiliti nelle norme di cui al paragrafo 1.
4. Le sanzioni amministrative possono assumere una delle seguenti forme:
a)
riduzione dell'importo dell'aiuto o del sostegno da versare in relazione alla domanda di aiuto o alla domanda di pagamento interessata dall'inadempienza o ad ulteriori domande; tuttavia per quanto riguarda il sostegno allo sviluppo rurale, ciò lascia impregiudicata la possibilità di sospendere l'aiuto o il sostegno se è prevedibile che il beneficiario ponga rimedio all'inadempienza entro un termine ragionevole;
b)
pagamento di un importo calcolato sulla base dell'ammontare e/o del periodo di tempo interessato dall'inadempienza o entrambi;
c)
sospensione o revoca di un'approvazione, di un riconoscimento o di un'autorizzazione;
d)
mancata concessione del diritto di partecipare al regime di aiuto o alla misura di sostegno oppure ad un'altra misura in questione o del diritto di beneficiarne.
5. Le sanzioni amministrative sono proporzionate e graduate in funzione della gravità, della portata, della durata e della ripetizione dell'inadempienza constatata, e rispettano i seguenti limiti:
a)
l'importo della sanzione amministrativa di cui al paragrafo 4, lettera a) non supera il 200 % dell'importo della domanda di aiuto o della domanda di pagamento;
b)
in deroga alla lettera a), per quanto riguarda lo sviluppo rurale, l'importo della sanzione amministrativa di cui al paragrafo 4, lettera a), non supera il 100 % dell'importo ammissibile;
c)
l'importo della sanzione amministrativa di cui al paragrafo 4, lettera b), non supera un importo paragonabile alla percentuale di cui alla lettera a) del presente paragrafo;
d)
la sospensione, la revoca o l'esclusione di cui al paragrafo 4, lettere c) e d), possono essere fissate per un massimo di tre anni consecutivi, rinnovabili in caso di nuova inadempienza.
6. Al fine di tenere conto dell'effetto dissuasivo di oneri e sanzioni da imporre, da un lato, e delle caratteristiche specifiche di ciascun regime di aiuto o ciascuna misura di sostegno contemplata nella legislazione settoriale agricola, dall'altro, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 che:
a)
identifichino dall'elenco di cui al paragrafo 4 ed entro i limiti stabiliti nel paragrafo 5, per ciascun regime di aiuto o ciascuna misura di sostegno e persona interessata di cui al paragrafo 3, la sanzione amministrativa e il tasso specifico che devono imporre gli Stati membri, anche in casi di inadempienza non quantificabile;
b)
identifichino i casi in cui non sono imposte sanzioni amministrative, di cui al paragrafo 2, lettera f).
7. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme procedurali e tecniche dettagliate per l'attuazione uniforme del presente articolo e, in particolare:
a)
norme sull'applicazione e il calcolo delle sanzioni amministrative;
b)
norme dettagliate per la definizione di un'inadempienza come di scarsa rilevanza, compresa la fissazione di una soglia quantitativa espressa come valore nominale o percentuale dell'importo ammissibile di aiuto o sostegno, che tuttavia non può essere inferiore all'1 %; per quanto riguarda l'aiuto o il sostegno allo sviluppo rurale, tale soglia non è inferiore al 3 %;
c)
le norme che individuano i casi in cui, a causa della natura delle sanzioni, gli Stati membri possono trattenere le sanzioni recuperate.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 65
Sospensione dei pagamenti agli Stati membri in casi specifici contemplati dal regolamento (UE) n. 1308/2013
1. Nei casi in cui il regolamento (UE) n. 1308/2013 faccia obbligo agli Stati membri di presentare, entro un termine predeterminato, informazioni specifiche e gli Stati membri non trasmettano informazioni, non le trasmettano entro tale termine o trasmettano informazioni inesatte, la Commissione può sospendere i pagamenti mensili di cui all'articolo 18 a condizione che abbia messo a disposizione degli Stati membri in tempo utile le informazioni, i moduli e le istruzioni necessari. L'importo da sospendere è correlato alle spese per le misure di mercato per le quali l'informazione richiesta non è stata presentata, non è stata presentata nei termini oppure non è corretta.
2. Per rispettare il principio di proporzionalità nell'applicazione del paragrafo 1, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardo alle misure di mercato che rientrano nella sospensione e il tasso e il periodo di sospensione dei pagamenti di cui al paragrafo 1.
3. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme dettagliate riguardanti la procedura e altre disposizioni di natura pratica per il corretto funzionamento della sospensione dei pagamenti mensili di cui al paragrafo 1. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 66
Cauzioni
1. Qualora lo preveda la legislazione settoriale agricola gli Stati membri richiedono il deposito di una cauzione a garanzia che, in caso di mancato rispetto di un particolare obbligo previsto da tale legislazione settoriale agricola, una determinata somma sarà versata ad un organismo competente o da questo incamerata.
2. Salvo forza maggiore, la cauzione è incamerata, in tutto o in parte, in caso di mancata esecuzione o di esecuzione parziale di un determinato obbligo.
3. È conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati a norma dell'articolo 115 che stabiliscano norme che garantiscono un trattamento non discriminatorio, la parità e il rispetto della proporzionalità al momento del deposito di una cauzione e:
a)
che specifichino il soggetto responsabile in caso di mancato rispetto di un determinato obbligo;
b)
che individuino le situazioni specifiche in cui l'autorità competente può derogare all'obbligo di costituire una cauzione;
c)
che stabiliscano le condizioni applicabili alla cauzione da costituire e al fideiussore e le condizioni di deposito e di svincolo della cauzione;
d)
che stabiliscano le condizioni specifiche relative alla costituzione di una cauzione in relazione al pagamento di anticipi;
e)
che stabiliscano le conseguenze della violazione degli obblighi per i quali una cauzione è stata costituita, ai sensi del paragrafo 1, compreso l'incameramento delle cauzioni, il tasso di riduzione da applicare all'atto dello svincolo delle cauzioni relative a restituzioni, titoli, offerte, gare o domande specifiche e nel caso in cui non sia stato rispettato, in tutto o in parte, uno degli obblighi garantiti da tali cauzioni, tenuto conto della natura degli obblighi, del quantitativo per il quale l'obbligo è stato violato, dell'entità del superamento del termine entro il quale l'obbligo avrebbe dovuto essere rispettato e del momento in cui è stata fornita la prova che l'obbligo è stato rispettato.
4. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano norme riguardanti:
a)
la forma della cauzione da depositare e la procedura per il deposito della cauzione, per la sua accettazione e per la sostituzione della cauzione originaria;
b)
le procedure per lo svincolo della cauzione;
c)
le comunicazioni che incombono agli Stati membri e alla Commissione.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
CAPO II
Sistema integrato di gestione e di controllo
Articolo 67
Ambito di applicazione e termini usati
1. In ogni Stato membro è istituito ed è operativo un sistema integrato di gestione e di controllo ("sistema integrato").
2. Il sistema integrato si applica ai regimi di sostegno elencati nell'allegato I del regolamento (UE) n. 1307/2013 e al sostegno concesso a norma dell'articolo 21, paragrafo 1, lettere a) e b) e degli articoli da 28 a 31, 33, 34 e 40 del regolamento (UE) n. 1305/2013 e, ove applicabile, dell'articolo 35, paragrafo 1, lettere b) e c), del regolamento (UE) n. 1303/2013.
Il presente capo non si applica, tuttavia, alle misure di cui all'articolo 28, paragrafo 9 del regolamento (UE) n. 1305/2013, né alle misure di cui all'articolo 21, paragrafo 1, lettere a) e b) del medesimo regolamento per quanto riguarda i costi di impianto.
3. Nella misura necessaria, il sistema integrato si applica anche al controllo della condizionalità di cui al titolo VI.
4. Ai fini del presente capo si intende per:
a) "parcella agricola": una porzione continua di terreno, sottoposta a dichiarazione da parte di un solo agricoltore, sulla quale non è coltivato più di un unico gruppo di colture o, se nell'ambito del regolamento (UE) n. 1307/2013 è richiesta una dichiarazione separata di uso riguardo a una superficie che fa parte di un unico gruppo di colture, una porzione continua di terreno interessata da tale dichiarazione separata; fermi restando criteri supplementari per l'ulteriore delimitazione delle parcelle agricole adottati dagli Stati membri;
b) "pagamento diretto per superficie": il regime di pagamento di base, il regime di pagamento unico per superficie e il pagamento ridistributivo di cui al titolo III, capo 1 del regolamento (UE) n. 1307/2013, il pagamento per pratiche agricole benefiche per il clima e l'ambiente di cui al titolo III, capo 3 del regolamento (UE) n. 1307/2013, il pagamento per zone soggette a vincoli naturali di cui al titolo III, capo 4 del regolamento (UE) n. 1307/2013, il pagamento per i giovani agricoltori di cui al titolo III, capo 5 del regolamento (UE) n. 1307/2013, il sostegno accoppiato facoltativo di cui al titolo IV, capo 1, dove il sostegno è versato per ettaro, il pagamento specifico per il cotone di cui al titolo IV, capo 2, il regime per i piccoli agricoltori di cui al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013, misure specifiche nel settore dell'agricoltura a favore delle regioni ultraperiferiche dell'Unione di cui al capo IV del regolamento (UE) n. 228/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (33), dove il sostegno è versato per ettaro, e misure specifiche nel settore dell'agricoltura a favore delle isole minori del Mar Egeo di cui al capo IV del regolamento (UE) n. 228/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (34), dove il sostegno è versato per ettaro.
Articolo 68
Elementi del sistema integrato
1. Il sistema integrato comprende i seguenti elementi:
a)
una banca dati informatizzata;
b)
un sistema di identificazione delle parcelle agricole;
c)
un sistema di identificazione e di registrazione dei diritti all'aiuto;
d)
domande di aiuto e domande di pagamento;
e)
un sistema integrato di controllo;
f)
un sistema unico di registrazione dell'identità di ciascun beneficiario del sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, che presenti una domanda di aiuto o di pagamento.
2. Laddove applicabile, il sistema integrato comprende un sistema di identificazione e registrazione degli animali istituito a norma del regolamento (CE) n. 1760/2000 del Parlamento europeo e del Consiglio (35) e del regolamento (CE) n. 21/2004 del Consiglio (36).
3. Fatte salve le competenze degli Stati membri in ordine all'attuazione e all'applicazione del sistema integrato, la Commissione può avvalersi dei servizi di specialisti o di organismi specializzati per avviare, seguire e utilizzare più facilmente il sistema integrato, in particolare allo scopo di fornire, su loro richiesta, una consulenza tecnica alle autorità competenti degli Stati membri.
4. Gli Stati membri adottano tutte le misure supplementari necessarie all'applicazione del sistema integrato e si prestano mutua assistenza ai fini dei controlli richiesti a norma del presente regolamento.
Articolo 69
Banca dati informatizzata
1. Nella banca dati informatizzata ("la banca dati") sono registrati, per ciascun beneficiario del sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, i dati ricavati dalle domande di aiuto e di pagamento.
La banca dati consente, in particolare, la consultazione, tramite l'autorità competente dello Stato membro, dei dati relativi agli anni civili e/o alle campagne di commercializzazione in corso, nonché ai dieci anni precedenti. Laddove il livello di sostegno degli agricoltori è determinato in base a dati relativi agli anni civili e/o alle campagne di commercializzazione a decorrere dal 2000, la banca dati consente anche la consultazione di dati relativi a tali anni. Essa consente inoltre la consultazione diretta e immediata dei dati relativi almeno agli ultimi quattro anni civili consecutivi e, per i dati relativi alle "superfici a pascolo permanente" quali definite nell'articolo 2, lettera c), del regolamento (CE) n. 1120/2009 della Commissione (37), nella sua versione originale e, per i dati relativi ai "prati e pascoli permanenti" quali definiti nell'articolo 4, lettera h), del regolamento (UE) n. 1307/2013, essa consente la consultazione diretta e immediata dalla banca dati almeno in relazione agli ultimi cinque anni civili consecutivi.
In deroga al secondo comma, gli Stati membri che hanno aderito all'Unione nel 2004 o successivamente sono tenuti ad assicurare la consultazione dei dati soltanto a decorrere dall'anno della loro adesione.
2. Gli Stati membri possono creare banche dati decentrate, a condizione che le medesime e le procedure amministrative per la registrazione e la consultazione dei dati siano concepite in modo omogeneo nell'insieme del loro territorio e siano tra loro compatibili al fine di consentire verifiche incrociate.
Articolo 70
Sistema di identificazione delle parcelle agricole
1. Il sistema di identificazione delle parcelle agricole è costituito sulla base di mappe, documenti catastali o altri riferimenti cartografici. Le tecniche utilizzate si basano su un sistema informatizzato d'informazione geografica, comprese ortoimmagini aeree o spaziali, con norme omogenee che garantiscono un grado di precisione equivalente almeno a quello della cartografia su scala 1:10 000 e, dal 2016, su scala 1:5 000, tenendo conto della configurazione e dello stato della parcella. Ciò è stabilito conformemente alle norme esistenti dell'Unione.
In deroga al primo comma, gli Stati membri possono continuare a fare ricorso a queste tecniche, comprese le ortoimmagini aeree o spaziali; si applica un criterio omogeneo di accuratezza equivalente almeno a quello della cartografia su scala 1:10 000 a partire dal 2016 ove siano state acquisite in base a contratti a lungo termine concordati prima del novembre 2012.
2. Gli Stati membri assicurano che il sistema di identificazione delle parcelle agricole contenga un livello di riferimento per contemplare le aree di interesse ecologico. Tale livello di riferimento comprende in particolare i pertinenti impegni specifici e/o i regimi di certificazione ambientale di cui all'articolo 43, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1307/2013 equivalenti alle prassi di cui all'articolo 46 di tale regolamento, prima che i moduli di domanda di cui all'articolo 72 del presente regolamento per i pagamenti per pratiche agricole benefiche per il clima e l'ambiente di cui agli da 43 a 46 del regolamento (UE) n. 1307/2013 siano forniti per l'anno di domanda 2018 al più tardi.
Articolo 71
Sistema di identificazione e di registrazione dei diritti all'aiuto
1. Il sistema di identificazione e di registrazione dei diritti all'aiuto permette la verifica dei diritti e le verifiche incrociate con le domande di aiuto e con il sistema di identificazione delle parcelle agricole.
2. Il sistema di cui al paragrafo 1 consente la consultazione diretta e immediata, tramite l'autorità competente dello Stato membro, dei dati relativi almeno agli ultimi quattro anni civili consecutivi.
Articolo 72
Domande di aiuto e domande di pagamento
1. Ogni beneficiario del sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, presenta ogni anno una domanda di pagamenti diretti oppure una domanda di pagamento per la superficie corrispondente e per le misure di sviluppo rurale connesse agli animali, che indica, a seconda dei casi:
a)
tutte le parcelle agricole dell'azienda, nonché la superficie non agricola per la quale è richiesto il sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2;
b)
i diritti all'aiuto dichiarati ai fini della loro attivazione;
c)
ogni altra informazione prevista dal presente regolamento o richiesta per l'attuazione della corrispondente legislazione settoriale agricola o richiesta dallo Stato membro interessato.
Per quanto riguarda i pagamenti diretti per superficie, ciascuno Stato membro determina la dimensione minima di una parcella agricola che può essere oggetto di una domanda d'aiuto. Tale dimensione minima non supera tuttavia 0,3 ettari.
2. In deroga al paragrafo 1, lettera a), gli Stati membri possono decidere che le parcelle agricole con una superficie non superiore a 0,1 ha per le quali non è stata fatta domanda di pagamento non devono essere dichiarate, posto che la somma di tali parcelle non sia superiore a 1 ha, e/o che gli agricoltori che non presentano domanda di pagamenti diretti per superficie non hanno l'obbligo di dichiarare le parcelle agricole che detengono qualora la superficie totale non sia superiore a 1 ha. In tutti i casi, gli agricoltori indicano nella loro domanda di avere a disposizione parcelle agricole e su richiesta delle autorità competenti ne indicano l'ubicazione.
3. Gli Stati membri forniscono, anche attraverso mezzi elettronici, moduli prestabiliti basati sulle superfici determinate nell'anno precedente nonché materiale grafico indicante l'ubicazione delle superfici stesse.
Uno Stato membro può disporre che le domande di aiuto e le domande di pagamento:
a)
siano valide se il beneficiario conferma l'assenza di modifiche rispetto alle domande di aiuto e alle domande di pagamento dell'anno precedente;
b)
indichino soltanto gli elementi che cambiano rispetto alle domande di aiuto e alle domande di pagamento presentate per l'anno precedente.
Tuttavia, per quanto riguarda il regime dei piccoli agricoltori di cui al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013, tale possibilità è offerta a tutti gli agricoltori interessati.
4. Gli Stati membri possono disporre che una domanda unica copra più o tutti i regimi di sostegno e più o tutte le misure di sostegno di cui all'articolo 67 o altri regimi di sostegno e misure.
5. In deroga al regolamento (CEE, Euratom) n. 1182/71 del Consiglio (38), il calcolo della data per la presentazione o la modifica di una domanda di aiuto, di una domanda di pagamento o di qualsiasi documento giustificativo, contratto o dichiarazione di cui al presente capo è adeguato ai requisiti specifici del sistema integrato. È conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardo alle norme applicabili ai periodi di tempo, alle date e ai termini se l'ultimo giorno utile per la presentazione di domande o modifiche è un giorno festivo, un sabato o una domenica.
Articolo 73
Sistema di identificazione dei beneficiari
Il sistema unico per la registrazione dell'identità di ciascun beneficiario del sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, garantisce l'identificazione di tutte le domande di aiuto e di pagamento presentate dallo stesso beneficiario.
Articolo 74
Verifica delle condizioni di ammissibilità e riduzioni
1. In conformità dell'articolo 59, gli Stati membri compiono controlli amministrativi sulle domande di aiuto, tramite gli organismi pagatori o gli organismi da essi autorizzati a intervenire per proprio conto, per verificare le condizioni di ammissibilità all'aiuto. Tali controlli sono completati da controlli in loco.
2. Ai fini dei controlli in loco gli Stati membri elaborano un piano di campionamento delle aziende agricole e/o dei beneficiari.
3. Al fine di effettuare controlli in loco nelle parcelle agricole gli Stati membri possono impiegare tecniche di telerilevamento e il sistema globale di navigazione satellitare (GNSS).
4. In caso di mancata osservanza delle condizioni di ammissibilità si applica l'articolo 63.
Articolo 75
Pagamento ai beneficiari
1. I pagamenti nell'ambito dei regimi e delle misure di sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, sono eseguiti nel periodo dal 1o dicembre al 30 giugno dell'anno civile successivo.
Tali pagamenti sono versati in un massimo di due rate nel corso di tale periodo.
In deroga al primo e al secondo comma, anteriormente al 1o dicembre e non prima del 16 ottobre, gli Stati membri possono versare anticipi fino al 50 % per i pagamenti diretti e fino al 75 % per il sostegno concesso nell'ambito dello sviluppo rurale di cui all'articolo 67, paragrafo 2,.
Riguardo al sostegno concesso nell'ambito dello sviluppo rurale di cui all'articolo 67, paragrafo 2, il presente paragrafo si applica nel rispetto delle domande di aiuto o di pagamento presentate a partire dall'anno di domanda 2018, tranne per quanto riguarda il versamento di anticipi fino al 75 % previsto nel terzo comma del presente paragrafo.
2. I pagamenti di cui al paragrafo 1 sono effettuati solo dopo che sia stata ultimata la verifica delle condizioni di ammissibilità a cura degli Stati membri a norma dell'articolo 74.
In deroga al primo comma, gli anticipi per il sostegno concesso nell'ambito dello sviluppo rurale di cui all'articolo 67, paragrafo 2, possono essere versati una volta ultimati i controlli amministrativi di cui all'articolo 59, paragrafo 1.
3. In casi di emergenza, la Commissione adotta atti di esecuzione per risolvere problemi specifici in relazione all'applicazione del presente articolo, purché essi siano necessari e giustificabili. Tali atti di esecuzione possono derogare ad alcune disposizioni dei paragrafi 1 e 2, ma soltanto nella misura strettamente necessaria e per il periodo strettamente necessario.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 76
Poteri delegati
1. Per garantire che il sistema integrato previsto dal presente capo sia attuato in maniera efficiente, coerente e non discriminatoria, tutelando gli interessi finanziari dell'Unione, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardanti:
a)
le definizioni specifiche necessarie per garantire un'attuazione armonizzata del sistema integrato oltre a quelle previste nel regolamento (UE) n. 1307/2013 e nel regolamento (UE) n. 1305/2013;
b)
riguardo agli articoli da 67 a 75, norme in merito a ulteriori misure necessarie per garantire la conformità alle esigenze di controllo stabilite nel presente regolamento o nella legislazione agricola settoriale che gli Stati membri debbano adottare nei confronti di produttori, servizi, organismi, organizzazioni o altri operatori, quali macelli o associazioni coinvolte nella procedura di concessione degli aiuti, se il presente regolamento non prevede pertinenti sanzioni amministrative; tali misure seguono per quanto possibile, mutatis mutandis, le disposizioni in materia di sanzioni stabilite nell'articolo 77.
2. Per garantire una corretta distribuzione dei fondi connessi alle domande di aiuto di cui all'articolo 72 ai beneficiari che ne hanno diritto e per permettere di accertare che i medesimi abbiano rispettato i relativi obblighi, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115, riguardanti:
a)
le caratteristiche di base, le norme tecniche, comprese quelle per l'aggiornamento delle parcelle di riferimento, i margini di tolleranza adeguati tenendo conto della configurazione e dello stato della parcella, comprese norme sull'inclusione degli elementi caratteristici del paesaggio situati in prossimità di una parcella, e i requisiti qualitativi del sistema di identificazione delle parcelle agricole di cui all'articolo 70 e per l'identificazione dei beneficiari di cui all'articolo 73;
b)
gli aspetti essenziali, le norme tecniche e i requisiti qualitativi del sistema di identificazione e di registrazione dei diritti all'aiuto di cui all'articolo 71;
c)
norme per la definizione della base di calcolo dell'aiuto, comprese norme che disciplinino alcuni casi in cui le superfici ammissibili contengono elementi caratteristici del paesaggio o alberi; tali norme consentono agli Stati membri, per le superfici investite a pascolo permanente, di considerare che gli elementi caratteristici del paesaggio e gli alberi sparsi, la cui superficie totale non superi una determinata percentuale della parcella di riferimento, fanno automaticamente parte della superficie ammissibile senza il requisito di effettuare una loro mappatura a tal fine.
Articolo 77
Applicazione di sanzioni amministrative
1. Per quanto riguarda le sanzioni amministrative di cui all'articolo 63, paragrafo 2, il presente articolo si applica nel caso di inadempienza in relazione ai criteri di ammissibilità, agli impegni o ad altri obblighi derivanti dall'applicazione delle norme sul sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2.
2. Non sono imposte sanzioni amministrative:
a)
se l'inadempienza è dovuta a cause di forza maggiore;
b)
se l'inadempienza è dovuta a errori palesi di cui all'articolo 59, paragrafo 6;
c)
se l'inadempienza è dovuta a un errore dell'autorità competente o di altra autorità e se l'errore non poteva ragionevolmente essere scoperto dalla persona interessata dalla sanzione amministrativa;
d)
se l'interessato può dimostrare in modo soddisfacente all'autorità competente di non essere responsabile dell'inadempienza degli obblighi di cui al paragrafo 1 o se l'autorità competente accerta altrimenti che l'interessato non è responsabile;
e)
se l'inadempienza è di scarsa entità, anche qualora espressi sotto forma di soglia, secondo la definizione che verrà adottata dalla Commissione conformemente al paragrafo 7, lettera b);
f)
altri casi in cui l'imposizione di una sanzione non è appropriata, secondo la definizione della Commissione conformemente al paragrafo 7, lettera b).
3. Si possono imporre sanzioni amministrative al beneficiario dell'aiuto o del sostegno, compresi i gruppi o le associazioni degli stessi, vincolati dagli obblighi stabiliti nelle norme di cui al paragrafo 1.
4. Le sanzioni amministrative possono assumere le seguenti forme:
a)
riduzione dell'importo dell'aiuto o del sostegno versato o da versare in relazione alle domande di aiuto o alle domande di pagamento interessate dall'inadempienza e/o in relazione alle domande di aiuto o alle domande di pagamento per gli anni precedenti o successivi;
b)
pagamento di un importo calcolato sulla base della quantità e/o del tempo interessati dall'inadempienza;
c)
mancata concessione del diritto di partecipare al regime di aiuto o alla misura di sostegno in questione.
5. Le sanzioni amministrative sono proporzionate e graduate in funzione della gravità, della portata, della durata e della ripetizione dell'inadempienza constatata, e rispettano i seguenti limiti:
a)
l'importo della sanzione amministrativa per un certo anno, di cui al paragrafo 4, lettera a), non supera il 100 % degli importi delle domande di aiuto o delle domande di pagamento;
b)
l'importo della sanzione amministrativa per un certo anno, di cui al paragrafo 4, lettera b) non supera il 100 % dell'importo delle domande di aiuto o delle domande di pagamento cui si applica la sanzione;
c)
l'esclusione di cui al paragrafo 4, lettera c) può essere fissata per un massimo di tre anni consecutivi, applicabili nuovamente in caso di nuova inadempienza.
6. Nonostante i paragrafi 4 e 5, per quanto riguarda il pagamento di cui al titolo III, capo 3 del regolamento (UE) n. 1307/2013, le sanzioni amministrative assumono la forma di una riduzione dell'importo dei pagamenti eseguiti o da eseguire ai sensi di tale regolamento.
Le sanzioni amministrative di cui al presente paragrafo sono proporzionali e graduate in funzione della gravità, della portata, della durata e della ripetizione dei casi di inadempimento interessati.
L'importo di tali sanzioni amministrative per un certo anno non supera lo 0 % per i primi due anni di applicazione del titolo III, capo 3, del regolamento (UE) n. 1307/2013 (anni di domanda 2015 e 2016), il 20 % per il terzo anno di applicazione (anno di domanda 2017) e il 25 % a partire dal quarto anno di applicazione (anno di domanda 2018), dell'importo del pagamento di cui al titolo III, capo 3, del regolamento (UE) n. 1307/2013 al quale l'agricoltore interessato avrebbe diritto se rispettasse le condizioni per tale pagamento.
7. Per tenere conto dell'effetto dissuasivo delle sanzioni da imporre, da un lato, e delle caratteristiche specifiche di ciascun regime di aiuto o ciascuna misura di sostegno di cui all'articolo 67, paragrafo 2, dall'altro, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 che:
a)
identificano per ciascun regime di aiuto o ciascuna misura di sostegno e persona interessata di cui al paragrafo 3, l'identificazione della sanzione amministrativa e la determinazione del tasso specifico che devono imporre gli Stati membri dall'elenco di cui al paragrafo 4 ed entro i limiti stabiliti nei paragrafi 5 e 6, anche in casi di inadempienza non quantificabile;
b)
identificano i casi in cui non sono imposte sanzioni amministrative, di cui al paragrafo 2, lettera f).
8. Al fine di armonizzare l'attuazione del presente articolo, la Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme procedurali e tecniche dettagliate in merito a:
a)
l'applicazione e il calcolo di tali sanzioni amministrative;
b)
le norme dettagliate per la definizione di un'inadempienza ritenuta di scarsa rilevanza compreso per quanto riguarda la fissazione di una soglia quantitativa, espressa come valore nominale e/o come percentuale dell'importo ammissibile di aiuto o sostegno, che non può essere inferiore allo 0,5 %.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 78
Competenze di esecuzione
La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono:
a)
gli aspetti essenziali, le norme tecniche e i requisiti qualitativi della banca dati informatizzata di cui all'articolo 69;
b)
norme relative alle domande di aiuto e alle domande di pagamento di cui all'articolo 72, nonché alle domande di diritti all'aiuto, che specifichino l'ultimo giorno utile per la presentazione delle domande, prescrizioni in merito alle indicazioni minime che devono figurare nelle domande, disposizioni per la modifica o il ritiro delle domande di aiuto, esenzioni dall'obbligo di presentare una domanda di aiuto e disposizioni che consentano agli Stati membri di seguire procedure semplificate o di correggere errori palesi;
c)
norme relative allo svolgimento dei controlli volti a verificare l'adempimento degli obblighi nonché l'esattezza e la completezza dei dati contenuti nelle domande di aiuto o di pagamento, comprese norme sulle tolleranze delle misurazioni per i controlli in loco;
d)
le specifiche tecniche necessarie ai fini dell'attuazione uniforme del presente capo;
e)
norme per i casi di trasferimento di aziende accompagnato dal trasferimento di obblighi non ancora soddisfatti connessi all'ammissibilità dell'aiuto di cui trattasi;
f)
norme sul pagamento degli anticipi di cui all'articolo 75.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
CAPO III
Controllo delle operazioni
Articolo 79
Ambito di applicazione e definizioni
1. Il presente capo stabilisce norme specifiche sul controllo della realtà e della regolarità delle operazioni che fanno parte direttamente o indirettamente del sistema di finanziamento del FEAGA sulla base dei documenti commerciali dei beneficiari o debitori, o dei loro rappresentanti ("imprese").
2. Il presente capo non si applica alle misure che rientrano nel sistema integrato di cui al capo II del presente titolo. Per rispondere ai cambiamenti nella normativa settoriale agricola e assicurare l'efficienza del sistema delle verifiche ex post previste dal presente capo, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 intesi a stabilire l'elenco delle misure che, a causa delle loro caratteristiche ed esigenze di controllo non sono adatte a verifiche ex post mediante il controllo dei documenti commerciali e, pertanto, non devono essere soggette a tali controlli a norma del presente capo.
3. Ai fini del presente capo si intende per:
a) "documento commerciale": il complesso dei libri, registri, note e documenti giustificativi, la contabilità, le informazioni relative alla produzione e alla qualità e la corrispondenza, relativi all'attività professionale dell'impresa, nonché i dati commerciali, in qualsiasi forma, compresi i dati memorizzati elettronicamente, sempreché questi documenti o dati siano in relazione diretta o indiretta con le operazioni di cui al paragrafo 1;
b) "terzi": ogni persona fisica o giuridica che abbia un legame diretto o indiretto con le operazioni effettuate nel quadro del sistema di finanziamento del FEAGA.
Articolo 80
Controlli ad opera degli Stati membri
1. Gli Stati membri procedono sistematicamente a controlli dei documenti commerciali delle imprese, tenendo conto della natura delle operazioni da sottoporre a controllo. Gli Stati membri provvedono affinché la selezione delle imprese da controllare consenta la massima efficacia delle misure di prevenzione e di accertamento di irregolarità. Tale selezione tiene conto, tra l'altro, dell'importanza finanziaria delle imprese contemplate da tale sistema e di altri fattori di rischio.
2. In casi appropriati, i controlli previsti al paragrafo 1 sono estesi alle persone fisiche o giuridiche a cui sono associate le imprese, nonché ad ogni altra persona fisica o giuridica suscettibile di presentare un interesse nel perseguimento degli obiettivi enunciati all'articolo 81.
3. I controlli effettuati in applicazione del presente capo non pregiudicano i controlli effettuati conformemente agli articoli 47 e 48.
Articolo 81
Obiettivi dei controlli
1. L'esattezza dei principali dati oggetto del controllo è verificata tramite una serie di controlli incrociati, compresi, se necessario, i documenti commerciali di terzi, in numero appropriato in funzione del grado di rischio, inclusi:
a)
raffronti con i documenti commerciali dei fornitori, clienti, vettori o altri terzi;
b)
se del caso, controlli fisici sulla quantità e sulla natura delle scorte;
c)
raffronto con la contabilità dei flussi finanziari determinati o derivanti dalle operazioni effettuate nell'ambito del sistema di finanziamento del FEAGA e
d)
verifiche a livello della contabilità o registri dei movimenti di capitali che dimostrino, al momento del controllo, che i documenti detenuti dall'organismo pagatore quale prova dell'erogazione dell'aiuto al beneficiario sono esatti.
2. In particolare, qualora le imprese abbiano l'obbligo di tenere una contabilità specifica di magazzino in conformità di disposizioni unionali o nazionali, il controllo di tale contabilità comprende, nei casi appropriati, il raffronto della stessa con i documenti commerciali e, se del caso, con le quantità detenute in magazzino.
3. Nella selezione delle operazioni da controllare si tiene pienamente conto del grado di rischio.
Articolo 82
Accesso ai documenti commerciali
1. I responsabili delle imprese, o un terzo, si assicurano che tutti i documenti commerciali e le informazioni complementari siano forniti agli agenti incaricati del controllo o alle persone autorizzate a effettuarlo per conto di questi ultimi. I dati memorizzati elettronicamente sono forniti su adeguato supporto.
2. Gli agenti incaricati del controllo o le persone autorizzate a effettuarlo per conto di questi ultimi possono farsi rilasciare estratti o copie dei documenti di cui al paragrafo 1.
3. Qualora, nel corso di un controllo effettuato ai sensi del presente capo, i documenti commerciali conservati dall'impresa siano giudicati inidonei a fini ispettivi, è richiesto all'impresa di tenere in futuro i documenti secondo le istruzioni dello Stato membro responsabile del controllo, fatti salvi gli obblighi stabiliti in altri regolamenti relativi al settore interessato.
Gli Stati membri decidono la data a partire dalla quale tali documenti devono essere tenuti.
Qualora tutti i documenti commerciali, o parte di essi, da verificare ai sensi del presente capo si trovino presso un'impresa appartenente allo stesso gruppo commerciale, alla stessa società o alla stessa associazione di imprese gestite su base unificata come l'impresa controllata, sia all'interno che al di fuori del territorio dell'Unione, l'impresa controllata mette tali documenti a disposizione degli agenti responsabili del controllo in un luogo e a una data definiti dagli Stati membri responsabili dell'esecuzione del controllo.
4. Gli Stati membri si assicurano che gli agenti incaricati dei controlli abbiano il diritto di sequestrare o di far sequestrare i documenti commerciali. Questo diritto è esercitato nel rispetto delle disposizioni nazionali in materia e non pregiudica l'applicazione delle regole di procedura penale in materia di sequestro dei documenti.
Articolo 83
Assistenza reciproca
1. Gli Stati membri si prestano reciprocamente l'assistenza necessaria per procedere ai controlli di cui al presente capo nei seguenti casi:
a)
qualora un'impresa ovvero i terzi siano stabiliti in uno Stato membro diverso da quello in cui il pagamento dell'importo considerato è stato o avrebbe dovuto essere effettuato o percepito;
b)
qualora un'impresa ovvero i terzi siano stabiliti in uno Stato membro diverso da quello in cui si trovano i documenti e le informazioni necessari per il controllo.
La Commissione può coordinare azioni comuni di mutua assistenza tra due o più Stati membri.
2. Durante i primi tre mesi successivi all'esercizio finanziario FEAGA in cui è stato effettuato il pagamento, gli Stati membri comunicano alla Commissione un elenco delle imprese stabilite in un paese terzo per le quali il pagamento dell'importo in questione è stato o avrebbe dovuto essere effettuato o percepito in detto Stato membro.
3. Nella misura in cui il controllo di un'impresa effettuato a norma dell'articolo 80 richieda informazioni supplementari, in particolare i controlli incrociati di cui all'articolo 81, in un altro Stato membro, possono essere presentate richieste specifiche di controllo debitamente motivate. Un compendio trimestrale di queste richieste specifiche è trasmesso alla Commissione entro un mese dalla fine di ciascun trimestre. La Commissione può chiedere una copia di ogni richiesta.
Si dà seguito a una richiesta di controllo entro sei mesi dal ricevimento della stessa; i risultati del controllo sono comunicati non appena possibile allo Stato membro richiedente e alla Commissione. La comunicazione alla Commissione si effettua su base trimestrale entro un mese dalla fine del trimestre.
Articolo 84
Programmazione
1. Gli Stati membri elaborano il programma dei controlli che intendono effettuare conformemente all'articolo 80 nel periodo di controllo successivo.
2. Ogni anno, anteriormente al 15 aprile, gli Stati membri comunicano alla Commissione il proprio programma di cui al paragrafo 1 e precisano:
a)
il numero di imprese che saranno controllate e la loro ripartizione per settore, tenuto conto dei relativi importi;
b)
i criteri seguiti nell'elaborazione del programma.
3. I programmi stabiliti dagli Stati membri e comunicati alla Commissione sono messi in opera dagli Stati membri se la Commissione non ha presentato osservazioni entro un termine di otto settimane.
4. Il paragrafo 3 si applica mutatis mutandis alle modifiche del programma effettuate dagli Stati membri.
5. La Commissione può, in qualsiasi fase, richiedere l'inserimento di una particolare categoria di imprese nel programma di uno Stato membro.
6. Le imprese per le quali la somma delle entrate o dei pagamenti sia stata inferiore a 40 000 EUR sono controllate in applicazione del presente capo unicamente in funzione di criteri specifici che devono essere indicati dagli Stati membri nel loro programma annuale previsto al paragrafo 1, o dalla Commissione in ogni emendamento richiesto di detto programma. Per tener conto degli sviluppi economici, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 intesi a modificare il limite di 40 000 EUR.
Articolo 85
Servizi speciali
1. In ciascuno Stato membro un servizio speciale è incaricato di seguire l'applicazione del presente capo. Tale servizio è competente in particolare:
a)
dell'esecuzione dei controlli previsti nel presente capo a cura di agenti alle dirette dipendenze di tale servizio o
b)
del coordinamento dei controlli effettuati da agenti che dipendono da altri servizi.
Gli Stati membri possono altresì prevedere che i controlli da effettuare in applicazione del presente capo siano ripartiti fra il servizio speciale e altri servizi nazionali, sempreché il primo ne assicuri il coordinamento.
2. Il servizio o i servizi incaricati dell'applicazione del presente capo sono organizzati in modo da essere indipendenti dai servizi, o da loro sezioni, responsabili dei pagamenti e dei controlli che li precedono.
3. Per garantire la corretta applicazione del presente capo, il servizio speciale di cui al paragrafo 1 prende tutte le iniziative e le disposizioni necessarie ed è dotato dallo Stato membro interessato dei poteri necessari all'espletamento dei compiti di cui al presente capo.
4. Gli Stati membri prendono le misure appropriate per sanzionare le persone fisiche o giuridiche che non rispettano gli obblighi previsti dal presente capo.
Articolo 86
Relazioni
1. Anteriormente al 1o gennaio successivo al periodo di controllo, gli Stati membri comunicano alla Commissione una relazione particolareggiata sull'applicazione del presente capo.
2. Gli Stati membri e la Commissione intrattengono un regolare scambio di opinioni in merito all'applicazione del presente capo.
Articolo 87
Accesso all'informazione e controlli della Commissione
1. Conformemente alle disposizioni legislative nazionali applicabili in materia, gli agenti della Commissione hanno accesso all'insieme dei documenti elaborati per o a seguito dei controlli organizzati nel quadro del presente capo, nonché ai dati raccolti, inclusi quelli memorizzati dai sistemi informatici. Tali dati sono forniti, a richiesta, su supporto adeguato.
2. I controlli di cui all'articolo 80 sono effettuati da agenti dello Stato membro. Gli agenti della Commissione possono partecipare a tali controlli. Essi non possono esercitare le funzioni di controllo attribuite agli agenti nazionali. Tuttavia essi hanno accesso agli stessi locali e agli stessi documenti cui hanno accesso gli agenti dello Stato membro.
3. Qualora i controlli si svolgano secondo le modalità di cui all'articolo 83, gli agenti dello Stato membro richiedente possono presenziare, con il consenso dello Stato membro richiesto, ai controlli effettuati nello Stato membro richiesto e accedere agli stessi locali e agli stessi documenti cui hanno accesso gli agenti di tale Stato membro.
Gli agenti dello Stato membro richiedente che presenziano ai controlli nello Stato membro richiesto sono, in qualsiasi momento, in grado di comprovare la propria qualifica ufficiale. I controlli sono, in qualsiasi momento, svolti da agenti dello Stato membro richiesto.
4. Fatte salve le disposizioni del regolamento (UE, Euratom) n. 883/2013 e del regolamento (Euratom, CE) n. 2185/96, gli agenti della Commissione, nonché gli agenti dello Stato di cui al paragrafo 3 si astengono dal partecipare agli atti che le disposizioni nazionali di procedura penale riservano ad agenti specificamente individuati dalla legge nazionale. Essi comunque non partecipano, in particolare, alle visite domiciliari o all'interrogatorio formale nel quadro della legge penale dello Stato membro interessato. Hanno tuttavia accesso alle informazioni così ottenute.
Articolo 88
Poteri della Commissione
Laddove necessario, la Commissione adotta atti di esecuzione he stabiliscono norme per l'applicazione uniforme nell'Unione del presente capo, in particolare con riferimento a quanto segue:
a)
l'esecuzione del controllo di cui all'articolo 80 per quanto riguarda la selezione delle imprese, la percentuale e il calendario di controllo;
b)
la conservazione dei documenti commerciali e i tipi di documenti da tenere o i dati da registrare;
c)
l'esecuzione e il coordinamento delle azioni congiunte di cui all'articolo 83, paragrafo 1;
d)
dettagli e specifiche concernenti il contenuto, la forma e il modo di presentazione delle domande, il contenuto, la forma e i mezzi di comunicazione, presentazione e scambio delle informazioni nell'ambito del presente capo;
e)
le condizioni e i mezzi di pubblicazione o specifiche regole e condizioni per la divulgazione o la messa a disposizione, da parte della Commissione alle autorità competenti degli Stati membri, delle informazioni necessarie nell'ambito del presente regolamento;
f)
le responsabilità del servizio speciale di cui all'articolo 85;
g)
il contenuto delle relazioni di cui all'articolo 86.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
CAPO IV
Altre disposizioni su controlli e sanzioni
Articolo 89
Altri controlli e sanzioni riguardanti norme di commercializzazione
1. Gli Stati membri adottano provvedimenti atti a garantire che i prodotti di cui all'articolo 119, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1308/2013 non etichettati in conformità delle disposizioni di tale regolamento non siano immessi sul mercato né ritirati dal mercato.
2. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche che possono essere adottate dalla Commissione, le importazioni nell'Unione dei prodotti di cui all'articolo 189, paragrafo 1, lettere a) e b), del regolamento (UE) n. 1308/2013, sono sottoposte a controlli intesi ad accertare che le condizioni di cui al paragrafo 1 di detto articolo siano soddisfatte.
3. Gli Stati membri eseguono controlli, in base ad un'analisi dei rischi, per verificare la conformità dei prodotti di cui all'allegato I del regolamento (UE) n. 1308/2013 alle norme di cui alla parte II, titolo II, capo I, sezione I, del medesimo regolamento e applicano, se del caso, sanzioni amministrative.
4. Fatti salvi gli atti concernenti il settore vitivinicolo adottati sulla base dell'articolo 64, in caso di violazione delle norme dell'Unione nel settore vitivinicolo, gli Stati membri applicano sanzioni amministrative proporzionate, efficaci e dissuasive. Tali sanzioni non si applicano nei casi di cui all'articolo 64, paragrafo 2, e se l'inadempienza è di scarsa entità.
5. Per tutelare i fondi dell'Unione, nonché l'identità, la provenienza e la qualità dei vini dell'Unione, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati a norma dell'articolo 115 recanti:
a)
norme per la costituzione di una banca dati analitica di dati isotopici che consenta di rilevare più facilmente le frodi e che sia alimentata con campioni raccolti dagli Stati membri:
b)
norme sugli organismi di controllo e sull'assistenza reciproca tra di essi;
c)
norme sull'utilizzazione congiunta delle risultanze degli accertamenti degli Stati membri;
6. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano le disposizioni necessarie per:
a)
le procedure riguardanti le banche dati degli Stati membri e la banca dati analitica di dati isotopici che consenta di rilevare più facilmente le frodi;
b)
le procedure riguardanti la cooperazione e assistenza tra autorità e organismi di controllo;
c)
in relazione all'obbligo di cui al paragrafo 3, le disposizioni per l'esecuzione dei controlli di conformità alle norme di commercializzazione, le disposizioni relative alle autorità competenti dell'esecuzione dei controlli, nonché al contenuto, alla frequenza e alla fase di commercializzazione cui tali controlli si devono applicare.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 90
Controlli connessi alle denominazioni di origine, alle indicazioni geografiche e alle menzioni tradizionali protette
1. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per far cessare l'uso illegale di denominazioni di origine, di indicazioni geografiche protette e di menzioni tradizionali protette di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013.
2. Gli Stati membri designano l'autorità competente incaricata di effettuare i controlli dell'adempimento degli obblighi stabiliti nella parte II, titolo II, capo I, sezione II, del regolamento (UE) n. 1308/2013, in base ai criteri stabiliti dall'articolo 4 del regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio (39) e garantiscono il diritto degli operatori che soddisfano tali obblighi ad essere coperti da un sistema di controlli.
3. All'interno dell'Unione la verifica annuale del rispetto del disciplinare nel corso della produzione e durante o dopo il condizionamento del vino è effettuata dalla competente autorità di cui al paragrafo 2, oppure da uno o più organismi di controllo ai sensi dell'articolo 2, secondo comma, punto 5), del regolamento (CE) n. 882/2004 che operano come organismi di certificazione dei prodotti secondo i criteri fissati nell'articolo 5 di detto regolamento.
4. La Commissione adotta atti di esecuzione concernenti:
a)
le informazioni che gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione.
b)
norme sull'autorità responsabile della verifica del rispetto del disciplinare di produzione, anche nei casi in cui la zona geografica è situata in un paese terzo;
c)
le misure che gli Stati membri sono tenuti ad adottare per impedire l'uso illegale di denominazioni di origine protette, di indicazioni geografiche protette e di menzioni tradizionali protette;
d)
i controlli e le verifiche che gli Stati membri sono tenuti a realizzare, compresi gli esami.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
TITOLO VI
CONDIZIONALITÀ
CAPO I
Ambito di applicazione
Articolo 91
Principio generale
1. Al beneficiario di cui all'articolo 92 che non rispetti le regole di condizionalità stabilite dall'articolo 93 è applicata una sanzione amministrativa.
2. La sanzione amministrativa di cui al paragrafo 1 si applica esclusivamente qualora l'inadempienza sia imputabile a atti o omissioni direttamente attribuibili al beneficiario; e qualora una o entrambe le condizioni aggiuntive seguenti siano soddisfatte:
a)
l'inadempienza sia connessa all'attività agricola del beneficiario;
b)
sia interessata la superficie dell'azienda del beneficiario.
Per quanto riguarda le superfici forestali, tuttavia, tale sanzione non si applica nella misura in cui per la superficie in questione non sia richiesto alcun sostegno in conformità dell'articolo 21, paragrafo 1, lettera a), e degli articoli 30 e 34 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
3. Ai fini del presente titolo si intende per:
a) "azienda": tutte le unità di produzione e tutte le superfici gestite dal beneficiario di cui all'articolo 92, situate all'interno del territorio dello stesso Stato membro;
b) "criterio": ciascuno dei criteri di gestione obbligatori previsti dal diritto dell'Unione citate nell'allegato II per ognuno degli atti ivi elencati, sostanzialmente distinti da qualunque altro requisito prescritto dallo stesso atto.
Articolo 92
Beneficiari interessati
L'articolo 91 si applica ai beneficiari che ricevono pagamenti diretti ai sensi del regolamento (UE) n. 1307/2013 pagamenti ai sensi degli articoli 46 e 47 del regolamento (UE) n. 1308/2013 e i premi annuali previsti dall'articolo 21, paragrafo 1, lettere a) e b), dagli articoli da 28 a 31, 33 e 34 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
Tuttavia, l'articolo 91 non si applica ai beneficiari che aderiscono al regime dei piccoli agricoltori di cui al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013. La sanzione prevista in tale articolo non si applica inoltre al sostegno di cui all'articolo 28, paragrafo 9, del regolamento (UE) n. 1305/2013.
Articolo 93
Regole di condizionalità
1. Le regole di condizionalità comprendono i criteri di gestione obbligatori previsti dal diritto dell'Unione e dalle norme per il mantenimento del terreno in buone condizioni agronomiche e ambientali fissate a livello nazionale ed elencate nell'allegato II, con riferimento ai seguenti settori:
a)
ambiente, cambiamento climatico e buone condizioni agronomiche del terreno;
b)
sanità pubblica, salute delle piante e degli animali.
c)
benessere degli animali.
2. Gli atti giuridici di cui all'allegato II riguardante i criteri di gestione obbligatori si applicano nella versione in vigore e, nel caso delle direttive, quali attuate dagli Stati membri.
3. Inoltre, per il 2015 e il 2016, le regole di condizionalità comprendono anche il mantenimento dei pascoli permanenti. Gli Stati membri che erano membri dell'Unione il 1o gennaio 2004 provvedono affinché le terre che erano investite a pascolo permanente alla data prevista per le domande di aiuto per superficie per il 2003 siano mantenute a pascolo permanente entro limiti definiti. Gli Stati membri che sono diventati membri dell'Unione nel 2004 provvedono affinché le terre che erano investite a pascolo permanente il 1o maggio 2004 siano mantenute a pascolo permanente entro limiti definiti. La Bulgaria e la Romania provvedono affinché le terre che erano investite a pascolo permanente il 1o gennaio 2007 siano mantenute a pascolo permanente entro limiti definiti. La Croazia provvede affinché le terre che erano investite a pascolo permanente il 1o luglio 2013 siano mantenute a pascolo permanente entro limiti definiti.
Il primo comma del presente paragrafo non si applica alle terre investite a pascolo permanente da imboschire se l'imboschimento è compatibile con l'ambiente e ad esclusione di impianti di alberi di Natale e di specie a crescita rapida a breve termine.
4. Per tener conto del paragrafo 3, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 recanti norme riguardanti il mantenimento dei pascoli permanenti, in particolare dirette a garantire l'adozione di misure per il mantenimento dei pascoli permanenti a livello degli agricoltori, compresi gli obblighi individuali da rispettare, come l'obbligo di riconvertire le superfici in pascoli permanenti qualora si constati una diminuzione della percentuale di terre investite a pascoli permanenti.
Al fine di assicurare una corretta applicazione degli obblighi degli Stati membri da un lato e dei singoli agricoltori dall'altro, per quanto riguarda il mantenimento dei pascoli permanenti, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 per stabilire le condizioni e i metodi per la determinazione della percentuale di pascolo permanente e di terreni agricoli da mantenere.
5. Ai fini dei paragrafi 3 e 4, si intende per "pascolo permanente" il pascolo quale definito all'articolo 2, lettera c) del regolamento (CE) n. 1120/2009 nella sua versione originale.
Articolo 94
Obblighi degli Stati membri in materia di buone condizioni agronomiche e ambientali
Gli Stati membri provvedono affinché tutte le superfici agricole, comprese le terre che non sono più utilizzate a fini di produzione, siano mantenute in buone condizioni agronomiche e ambientali. Gli Stati membri definiscono, a livello nazionale o regionale, norme minime per i beneficiari in materia di buone condizioni agronomiche e ambientali sulla base dell'allegato II, tenendo conto delle caratteristiche peculiari delle superfici interessate, comprese le condizioni pedoclimatiche, i metodi colturali in uso, l'utilizzazione del suolo, la rotazione delle colture, le pratiche agronomiche e le strutture aziendali.
Gli Stati membri non possono definire criteri minimi che non siano previsti nell'allegato II.
Articolo 95
Informazione dei beneficiari
Gli Stati membri forniscono ai beneficiari interessati, se del caso con mezzi elettronici, l'elenco dei criteri e delle norme da applicare a livello di azienda e informazioni chiare e precise al riguardo.
CAPO II
Sistema di controllo e sanzioni amministrative relative alla condizionalità
Articolo 96
Controlli della condizionalità
1. Gli Stati membri si avvalgono, se del caso, del sistema integrato stabilito dal titolo V, capo II, e in particolare dell'articolo 68, paragrafo 1, lettere a), b), d), e) ed f).
Gli Stati membri si avvalgono dei sistemi di gestione e controllo in vigore nel loro territorio per garantire il rispetto delle norme in materia di condizionalità.
Detti sistemi, in particolare il sistema di identificazione e di registrazione degli animali istituito a norma della direttiva 2008/71/CE del Consiglio i (40) e dei regolamenti (CE) n. 1760/2000 e (CE) n. 21/2004, sono compatibili con il sistema integrato di cui al titolo V, capo II, del presente regolamento.
2. A seconda dei criteri, delle norme, degli atti e dei campi di condizionalità, gli Stati membri possono decidere di svolgere alcuni controlli amministrativi, in particolare quelli già previsti nell'ambito dei sistemi di controllo che si applicano al criterio, alla norma, all'atto o al campo di condizionalità in questione.
3. Gli Stati membri effettuano controlli in loco intesi a verificare se un beneficiario adempie agli obblighi stabiliti dal presente titolo.
4. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono le norme relative allo svolgimento dei controlli volti ad accertare l'adempimento degli obblighi di cui al presente titolo, comprese le norme necessarie perché l'analisi dei rischi tenga conto dei seguenti fattori:
a)
partecipazione degli agricoltori al sistema di consulenza aziendale previsto al titolo III del presente regolamento;
b)
partecipazione degli agricoltori a un sistema di certificazione qualora questo copra i requisiti e le norme in questione.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Articolo 97
Applicazione della sanzione amministrativa
1. La sanzione amministrativa di cui all'articolo 91 si applica se, in qualsiasi momento di un dato anno civile ("anno civile considerato") le regole di condizionalità non sono rispettate e tale inadempienza è imputabile direttamente al beneficiario che ha presentato la domanda di aiuto o la domanda di pagamento nell'anno civile considerato.
Il disposto del primo comma si applica mutatis mutandis ai beneficiari per i quali si constati che non hanno rispettato le regole di condizionalità in qualsiasi momento nei tre anni successivi al 1o gennaio dell'anno successivo all'anno civile in cui è stato concesso il primo pagamento nell'ambito dei programmi di sostegno per la ristrutturazione e la riconversione dei vigneti o in qualsiasi momento nell'anno che decorre dal 1o gennaio dell'anno successivo all'anno civile in cui è stato concesso il pagamento nell'ambito dei programmi di sostegno per la vendemmia verde, di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013 ("anni considerati").
2. In caso di cessione di superficie agricola durante l'anno civile considerato o durante gli anni considerati, il disposto del paragrafo 1 si applica anche se l'inadempienza di cui si tratta è il risultato di un atto o di un'omissione direttamente imputabile alla persona alla quale o dalla quale la superficie agricola è stata ceduta. In deroga a quanto precede, se la persona alla quale è direttamente imputabile un atto o un'omissione ha presentato una domanda di aiuto o una domanda di pagamento nell'anno civile considerato o negli anni considerati, la sanzione amministrativa si applica in base all'importo totale dei pagamenti di cui all'articolo 92 concessi o da concedere a tale persona.
Ai fini del presente paragrafo, per "cessione" si intende qualsiasi tipo di transazione in virtù della quale la superficie agricola cessa di essere a disposizione del cedente.
3. In deroga al paragrafo 1, e fatte salve le norme da adottare ai sensi dell'articolo 101, gli Stati membri possono decidere di non applicare sanzioni amministrative per beneficiario e per anno civile se l'importo della sanzione è pari o inferiore a 100 EUR.
Se uno Stato membro decide di avvalersi della facoltà di cui al primo comma, nell'anno successivo l'autorità competente adotta, per un campione di beneficiari, i provvedimenti necessari per verificare che il beneficiario abbia posto rimedio all'inadempienza accertata. Le inadempienze accertate e l'obbligo di adottare misure correttive sono notificati al beneficiario.
4. L'applicazione di una sanzione amministrativa non incide sulla legalità e sulla correttezza dei pagamenti ai quali si applica.
Articolo 98
Applicazione della sanzione amministrativa in Bulgaria, Croazia e Romania
In Bulgaria e in Romania le sanzioni amministrative di cui all'articolo 91 si applicano al più tardi a partire dal 1o gennaio 2016 per quanto riguarda i criteri di gestione obbligatori in materia di benessere degli animali di cui all'allegato II.
In Croazia le sanzioni di cui all'articolo 91 si applicano secondo il seguente calendario per quanto riguarda i criteri di gestione obbligatori (CGO) di cui all'allegato II:
a)
dal 1o gennaio 2014 per i CGO da 1 a 3 e i CGO da 6 a 8;
b)
dal 1o gennaio 2016 per i CGO 4, 5, 9 e 10;
c)
dal 1o gennaio 2018 per i CGO da 11 a 13.
Articolo 99
Calcolo della sanzione amministrativa
1. La sanzione amministrativa di cui all'articolo 91 si applica mediante riduzione o esclusione dell'importo totale dei pagamenti elencati all'articolo 92, concessi o da concedere al beneficiario interessato in relazione alle domande di aiuto che ha presentato o presenterà nel corso dell'anno civile in cui è accertata l'inadempienza.
Ai fini del calcolo delle riduzioni e delle esclusioni, si tiene conto della gravità, della portata, della durata e della ripetizione dell'inadempienza constatata, nonché dei criteri enunciati nei paragrafi 2, 3 e 4.
2. In caso di inadempienza per negligenza, la percentuale di riduzione non supera il 5 % e, in caso di recidiva, il 15 %.
Gli Stati membri possono istituire un sistema di allerta precoce applicabile ai casi di inadempienza che, data la limitata rilevanza della loro gravità, portata e durata, non determinano, in casi debitamente giustificati, una riduzione o un'esclusione. Qualora uno Stato membro decida di avvalersi di questa opzione, l'autorità competente invia un'allerta precoce al beneficiario, notificando al beneficiario la constatazione e l'obbligo di adottare misure correttive. Qualora in un controllo successivo si stabilisca che l'inadempienza non è stata sanata, si applica con effetto retroattivo la riduzione di cui al primo comma.
Tuttavia, i casi di inadempienza che costituiscono un rischio diretto per la salute pubblica o per la salute degli animali determinano sempre una riduzione o un'esclusione.
Gli Stati membri possono accordare ai beneficiari che hanno ricevuto per la prima volta un'allerta precoce l'accesso prioritario al sistema di consulenza aziendale.
3. In caso di inadempienza intenzionale, la percentuale di riduzione non è, in linea di massima, inferiore al 20 % e può arrivare fino all'esclusione totale da uno o più regimi di aiuto ed essere applicata per uno o più anni civili.
4. In ogni caso, l'ammontare complessivo delle riduzioni e delle esclusioni per un anno civile non supera l'importo totale di cui al paragrafo 1, primo comma.
Articolo 100
Importi risultanti dalla condizionalità
Gli Stati membri possono trattenere il 25 % degli importi risultanti dall'applicazione delle riduzioni ed esclusioni di cui all'articolo 99.
Articolo 101
Poteri della Commissione in relazione al calcolo e all'applicazione delle sanzioni amministrative
1. Al fine di assicurare una corretta distribuzione dei fondi ai beneficiari che ne hanno diritto e un'attuazione efficace, coerente e non discriminatoria della condizionalità, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115:
a)
che definiscono una base armonizzata per il calcolo delle sanzioni amministrative connesse alla condizionalità di cui all'articolo 99 tenendo conto delle riduzioni dovute alla disciplina finanziaria;
b)
che stabiliscono le condizioni per il calcolo e l'applicazione delle sanzioni amministrative connesse alla condizionalità, anche in caso di inadempienza direttamente attribuibile al beneficiario interessato.
2. La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono norme procedurali e tecniche particolareggiate concernenti il calcolo e l'applicazione delle sanzioni amministrative di cui agli articoli da 97 a 99, anche per quanto riguarda i beneficiari che consistono in un gruppo di persone ai sensi degli articoli 28 e 29 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
TITOLO VII
DISPOSIZIONI COMUNI
CAPO I
Comunicazioni
Articolo 102
Comunicazione di informazioni
1. Fatte salve le disposizioni dei regolamenti settoriali, gli Stati membri trasmettono alla Commissione le informazioni, le dichiarazioni e i documenti seguenti:
a)
per gli organismi pagatori riconosciuti e gli organismi di coordinamento riconosciuti:
i)
l'atto di riconoscimento;
ii)
la funzione (organismo pagatore riconosciuto od organismo di coordinamento riconosciuto);
iii)
ove rilevante, la revoca del riconoscimento;
b)
per gli organismi di certificazione:
i)
la denominazione;
ii)
l'indirizzo;
c)
per le misure relative ad operazioni finanziate dai Fondi:
i)
le dichiarazioni di spesa, che valgono anche come domanda di pagamento, firmate dall'organismo pagatore riconosciuto o dall'organismo di coordinamento riconosciuto, corredate delle informazioni richieste;
ii)
la stima del fabbisogno finanziario per quanto riguarda il FEAGA, e, per quanto riguarda il FEASR, l'aggiornamento delle stime delle dichiarazioni di spesa che saranno presentate nel corso dell'anno e le stime delle dichiarazioni di spesa relative all'esercizio finanziario successivo;
iii)
la dichiarazione di gestione e i conti annuali degli organismi pagatori riconosciuti;
iv)
una sintesi annuale dei risultati di tutte le ispezioni e di tutti i controlli effettuati in conformità del calendario e alle modalità stabilite nelle specifiche norme settoriali.
I conti annuali degli organismi pagatori riconosciuti sono comunicati, per la parte riguardante le spese del FEASR, per ogni singolo programma.
2. Gli Stati membri trasmettono alla Commissione informazioni dettagliate sulle misure adottate per l'attuazione delle buone condizioni agronomiche e ambientali di cui all'articolo 94 e in merito al sistema di consulenza aziendale di cui al titolo III.
3. Gli Stati membri informano periodicamente la Commissione in merito all'applicazione del sistema integrato di cui al titolo V, capo II. La Commissione organizza scambi di opinioni in materia con gli Stati membri.
Articolo 103
Riservatezza
1. Gli Stati membri e la Commissione adottano tutte le misure necessarie per garantire la riservatezza delle informazioni comunicate od ottenute nell'ambito delle ispezioni e della liquidazione dei conti effettuate in applicazione del presente regolamento.
A tali informazioni si applicano le norme di cui all'articolo 8 del regolamento (Euratom, CE) n. 2185/96.
2. Fatte salve le disposizioni nazionali in materia di procedimenti giudiziari, le informazioni raccolte nell'ambito dei controlli previsti nel titolo V, capo III, sono coperte dal segreto professionale. Esse possono essere comunicate soltanto alle persone che, per le funzioni che svolgono negli Stati membri o nelle istituzioni dell'Unione, sono autorizzate a conoscerle per l'espletamento di dette funzioni.
Articolo 104
Poteri della Commissione
La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano norme riguardanti:
a)
la forma, il contenuto, la periodicità, i termini e le modalità con cui gli elementi seguenti sono trasmessi alla Commissione o messi a sua disposizione:
i)
le dichiarazioni di spesa e gli stati di previsione delle spese, nonché il relativo aggiornamento, comprese le entrate con destinazione specifica;
ii)
la dichiarazione di gestione e i conti annuali degli organismi pagatori, nonché i risultati di tutti i controlli e di tutte le ispezioni disponibili;
iii)
le relazioni di certificazione dei conti;
iv)
i dati relativi all'identificazione degli organismi pagatori riconosciuti, degli organismi di coordinamento riconosciuti e degli organismi di certificazione;
v)
le modalità di imputazione e di pagamento delle spese finanziate dai Fondi;
vi)
le notifiche delle rettifiche finanziarie effettuate dagli Stati membri nel quadro delle operazioni o dei programmi di sviluppo rurale e degli stati riepilogativi dei procedimenti di recupero avviati dagli Stati membri in seguito ad irregolarità;
vii)
le informazioni relative alle misure adottate in applicazione dell'articolo 58;
b)
le modalità degli scambi di informazioni e di documenti tra la Commissione e gli Stati membri e l'attuazione di sistemi di informazione, compresi il tipo, la forma e il contenuto dei dati che tali sistemi di informazione devono elaborare e le norme relative alla loro conservazione;
c)
la comunicazione alla Commissione, da parte degli Stati membri, di informazioni, documenti, statistiche e relazioni, nonché i termini e i metodi per la loro comunicazione.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
CAPO II
Uso dell'euro
Articolo 105
Principi generali
1. Gli importi indicati nelle decisioni della Commissione che adottano programmi di sviluppo rurale, gli importi degli impegni e dei pagamenti della Commissione, nonché gli importi delle spese attestate o certificate e delle dichiarazioni di spesa degli Stati membri sono espressi e versati in euro.
2. I prezzi e gli importi fissati nella legislazione settoriale agricola sono espressi in euro.
Essi sono concessi e riscossi in euro negli Stati membri che hanno adottato l'euro e in moneta nazionale negli altri Stati membri.
Articolo 106
Tasso di cambio e fatto generatore
1. Gli Stati membri che non hanno adottato l'euro convertono in moneta nazionale i prezzi e gli importi di cui all'articolo 105, paragrafo 2, attraverso un tasso di cambio.
2. Il fatto generatore del tasso di cambio è:
a)
l'espletamento delle formalità doganali d'importazione o d'esportazione, per gli importi riscossi o versati negli scambi con i paesi terzi;
b)
il fatto mediante il quale è realizzato lo scopo economico dell'operazione, in tutti gli altri casi.
3. Qualora ad un beneficiario sia effettuato un pagamento diretto previsto dal regolamento (UE) n. 1307/2013 in una moneta diversa dall'euro, gli Stati membri convertono in moneta nazionale l'importo dell'aiuto espresso in euro in base all'ultimo tasso di cambio fissato dalla Banca centrale europea anteriormente al 1o ottobre dell'anno per il quale è concesso l'aiuto.
In deroga al primo comma, gli Stati membri possono decidere, in casi debitamente giustificati, di effettuare la conversione in base al tasso di cambio medio stabilito dalla Banca centrale europea nel corso del mese precedente al 1o ottobre dell'anno per il quale è concesso l'aiuto. Gli Stati membri che scelgono tale opzione stabiliscono e pubblicano detto tasso medio prima del 1o dicembre dello stesso anno.
4. Per quanto riguarda il FEAGA, al momento di redigere le dichiarazioni di spesa gli Stati membri che non hanno adottato l'euro applicano lo stesso tasso di cambio che hanno utilizzato per effettuare i pagamenti ai beneficiari o per incassare entrate, in conformità delle disposizioni del presente capo.
5. Per specificare il fatto generatore di cui al paragrafo 2 o per fissarlo per motivi inerenti all'organizzazione di mercato o all'importo di cui si tratta, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 recanti norme sui fatti generatori e sul tasso di cambio da utilizzare. Il fatto generatore specifico è determinato tenendo conto dei seguenti criteri:
a)
effettiva applicabilità, a brevissimo termine, delle variazioni del tasso di cambio;
b)
analogia tra fatti generatori relativi ad operazioni simili realizzate nell'ambito dell'organizzazione di mercato;
c)
concordanza tra i fatti generatori dei vari prezzi ed importi riguardanti l'organizzazione di mercato;
d)
realizzabilità ed efficacia dei controlli relativi all'applicazione dei pertinenti tassi di cambio.
6. Per evitare l'applicazione, da parte degli Stati membri che non hanno adottato l'euro, di tassi di cambio diversi per la contabilizzazione in una moneta diversa dall'euro delle entrate riscosse o degli aiuti versati ai beneficiari, da un lato, e per la redazione della dichiarazione di spesa da parte dell'organismo pagatore, dall'altro, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115, recanti norme sul tasso di cambio da utilizzare nelle dichiarazioni delle spese e nella registrazione delle operazioni di ammasso pubblico nei conti dell'organismo pagatore.
Articolo 107
Misure di salvaguardia e deroghe
1. La Commissione può adottare atti di esecuzione che stabiliscano misure per salvaguardare l'applicazione del diritto dell'Unione qualora essa rischi di essere compromessa a causa di pratiche monetarie di carattere eccezionale relative ad una moneta nazionale. Tali atti di esecuzione possono, se necessario, derogare alle norme in vigore unicamente per un periodo strettamente necessario.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Le misure di cui al primo comma sono notificate immediatamente al Parlamento europeo, al Consiglio e agli Stati membri.
2. Qualora pratiche monetarie di carattere eccezionale relative ad una moneta nazionale rischino di compromettere l'applicazione del diritto dell'Unione, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 per derogare alla presente sezione, in particolare nei casi in cui un paese:
a)
ricorra a tecniche di cambio anomale, quali tassi di cambio multipli, o applichi accordi di permuta;
b)
abbia una moneta che non è quotata sui mercati ufficiali dei cambi o la cui evoluzione rischia di provocare distorsioni negli scambi.
Articolo 108
Uso dell'euro da parte degli Stati membri che non hanno adottato l'euro
1. Uno Stato membro che non abbia ha adottato l'euro, qualora decida di pagare le spese determinate dalla legislazione agricola settoriale in euro anziché nella moneta nazionale, adotta le misure necessarie affinché l'uso dell'euro non offra un vantaggio sistematico rispetto all'uso della moneta nazionale.
2. Lo Stato membro notifica alla Commissione le misure che intende adottare prima che le stesse entrino in vigore. Esso non può applicarle senza l'accordo previo della Commissione.
CAPO III
Relazioni e valutazione
Articolo 109
Relazione finanziaria annuale
Entro la fine di settembre di ogni anno successivo a quello di ogni esercizio finanziario, la Commissione redige una relazione finanziaria sull'amministrazione dei Fondi con riferimento all'esercizio precedente e la trasmette al Parlamento europeo ed al Consiglio.
Articolo 110
Monitoraggio e valutazione della PAC
1. È istituito un quadro comune per il monitoraggio e la valutazione allo scopo di misurare le prestazioni della PAC, in particolare:
a)
dei pagamenti diretti di cui al regolamento (UE) n. 1307/2013;
b)
delle misure di mercato di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013,
c)
delle misure di sviluppo rurale di cui al regolamento (UE) n. 1305/2013 e
d)
delle disposizioni del presente regolamento.
La Commissione monitora tali misure politiche in base alle relazioni degli Stati membri in conformità delle norme stabilite nei regolamenti di cui al primo comma. La Commissione elabora un piano di valutazione pluriennale che prevede lo svolgimento di valutazioni periodiche di strumenti specifici.
Per garantire una misurazione efficace delle prestazioni, è conferito alla Commissione il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardanti il contenuto e l'architettura del quadro comune.
2. I risultati delle misure della PAC di cui al paragrafo 1 sono misurati in relazione ai seguenti obiettivi:
a)
la produzione alimentare redditizia, con particolare attenzione per il reddito agricolo, la produttività agricola e la stabilità dei prezzi;
b)
la gestione sostenibile delle risorse naturali e l'azione per il clima, con particolare attenzione per le emissioni di gas serra, la biodiversità, il suolo e le acque;
c)
lo sviluppo territoriale equilibrato, con particolare attenzione per l'occupazione rurale, la crescita e la povertà nelle zone rurali.
La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono un insieme di indicatori specifici per gli obiettivi di cui al primo comma. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
Gli indicatori sono correlati alla struttura e agli obiettivi della politica e consentono di valutare i progressi, l'efficienza e l'efficacia dell'attuazione della politica con riguardo agli obiettivi.
3. Il quadro comune di monitoraggio e di valutazione rispecchia la struttura della PAC nel modo seguente:
a)
per i pagamenti diretti di cui al regolamento (UE) n. 1307/2013, le misure di mercato di cui al regolamento (UE) n. 1308/2013 OCM e le disposizioni del presente regolamento, la Commissione provvede al monitoraggio di tali strumenti in base alle relazioni degli Stati membri in conformità delle norme stabilite in detti regolamenti. La Commissione elabora un piano di valutazione pluriennale che prevede valutazioni periodiche di strumenti specifici svolte sotto la responsabilità della Commissione. Le valutazioni sono svolte tempestivamente e da valutatori indipendenti.
b)
il monitoraggio e la valutazione degli interventi nell'ambito della politica di sviluppo rurale saranno effettuati conformemente agli articoli da 67 a 79 del regolamento (UE) n. 1305/2013.
La Commissione provvede affinché l'impatto combinato di tutti gli strumenti della PAC di cui al paragrafo 1 sia misurato e valutato con riferimento agli obiettivi comuni di cui al paragrafo 2. Le prestazioni della PAC sono misurate e valutate in base a indicatori comuni di impatto per quanto riguarda il raggiungimento degli obiettivi comuni e in base a indicatori di risultato per quanto riguarda i relativi obiettivi specifici. In base ai dati forniti nelle valutazioni riguardanti la PAC, in particolare nelle valutazioni riguardanti i programmi di sviluppo rurale, nonché ad altre fonti di informazione pertinenti, la Commissione elabora relazioni sulla misurazione e valutazione delle prestazioni congiunte di tutti gli strumenti della PAC.
4. Gli Stati membri forniscono alla Commissione tutte le informazioni necessarie per il monitoraggio e la valutazione delle misure. Per quanto possibile, tali informazioni si basano su fonti di dati esistenti, quali la rete d'informazione contabile agricola ed Eurostat.
La Commissione tiene conto dei dati necessari e delle sinergie tra potenziali fonti di dati, in particolare del loro uso a fini statistici, se del caso.
La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono disposizioni sulle informazioni che gli Stati membri sono tenuti a fornire, tenendo conto dell'esigenza di evitare indebiti oneri amministrativi, sui dati necessari e sulle sinergie tra potenziali fonti di dati. Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
5. Entro il 31 dicembre 2018, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione iniziale sull'applicazione del presente articolo, in cui sono anche riportati i primi risultati per quanto riguarda le prestazioni della PAC. Una seconda relazione contenente una valutazione delle prestazioni della PAC è presentata entro il 31 dicembre 2021.
CAPO IV
Trasparenza
Articolo 111
Pubblicazione dei beneficiari
1. Gli Stati membri provvedono alla pubblicazione annuale a posteriori dei beneficiari di stanziamenti dei Fondi. La pubblicazione contiene:
a)
fatto salvo l'articolo 112, primo comma, del presente regolamento, il nome del beneficiario come segue:
i)
nome e cognome se si tratta di una persona fisica;
ii)
la ragione sociale quale registrata, se si tratta di una persona giuridica dotata di autonoma personalità giuridica in conformità della legislazione dello Stato membro interessato;
iii)
nome completo dell'associazione, quale registrata o altrimenti riconosciuta ufficialmente, se si tratta di un'associazione di persone giuridiche senza personalità giuridica propria;
b)
il comune di residenza o di registrazione del beneficiario e, se disponibile, il codice postale o la parte del medesimo che identifica il comune;
c)
gli importi del pagamento corrispondente ad ogni misura finanziata dai Fondi percepito da ogni beneficiario nell'esercizio finanziario considerato;
d)
la natura e la descrizione delle misure finanziate dai Fondi, a titolo delle quali è concesso il pagamento di cui alla lettera c).
Le informazioni di cui al primo comma sono pubblicate su un sito internet unico per Stato membro. Esse restano disponibili per due anni dalla pubblicazione iniziale.
2. Per quanto riguarda i pagamenti corrispondenti alle misure finanziate dal FEASR di cui al paragrafo 1, primo comma, lettera c), gli importi da pubblicare corrispondono al finanziamento pubblico totale, compresi sia i contributi nazionali che unionali.
Articolo 112
Soglia
Gli Stati membri non pubblicano il nome dei beneficiari secondo le modalità previste dall'articolo 111, paragrafo 1, primo comma del presente regolamento nei seguenti casi:
a)
per gli Stati membri che istituiscono il regime per i piccoli agricoltori previsto al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013, se l'importo di aiuti ricevuti in un anno da un beneficiario è pari o inferiore all'importo fissato dallo Stato membro di cui all'articolo 63, paragrafo 1, secondo comma, o all'articolo 63, paragrafo 2, secondo comma, di detto regolamento;
b)
per gli Stati membri che non istituiscono il regime per piccoli agricoltori previsto al titolo V del regolamento (UE) n. 1307/2013, se l'importo di aiuti ricevuti in un anno da un beneficiario è pari o inferiore a 1 250 EUR.
Nel caso di cui al primo comma, lettera a), gli importi fissati dagli Stati membri in applicazione dell'articolo 63 del regolamento (UE) n. 1307/2013 e comunicati alla Commissione in applicazione di detto regolamento sono pubblicati dalla Commissione stessa in conformità delle norme adottate in virtù dell'articolo 114.
Quando applicano il disposto del primo comma del presente articolo gli Stati membri pubblicano le informazioni di cui all'articolo 111, paragrafo 1, primo comma, lettere b), c) e d), e il beneficiario è identificato da un codice. Gli Stati membri decidono la forma di tale codice.
Articolo 113
Informazione dei beneficiari
Gli Stati membri informano i beneficiari del fatto che i dati che li riguardano saranno pubblicati in conformità dell'articolo 111 e che tali dati possono essere trattati dagli organi ispettivi e investigativi dell'Unione e degli Stati membri allo scopo di salvaguardare gli interessi finanziari dell'Unione.
In conformità delle prescrizioni della direttiva 95/46/CE, in ordine ai dati personali gli Stati membri informano i beneficiari dei diritti loro conferiti dalle norme sulla protezione dei dati personali e delle procedure applicabili per esercitarli.
Articolo 114
Poteri della Commissione
La Commissione adotta atti di esecuzione che stabiliscono:
a)
norme relative alla forma, compreso il modo di presentazione per misura, e al calendario della pubblicazione prevista dagli articoli 111 e 112;
b)
norme per l'applicazione uniforme dell'articolo 113;
c)
norme relative alla collaborazione fra la Commissione e gli Stati membri.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura di esame di cui all'articolo 116, paragrafo 3.
TITOLO VIII
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 115
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati, di cui agli articoli 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 e 120, è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare g atti delegati, di cui agli articoli 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 e 120, è conferito alla Commissione per un periodo di sette anni a decorrere dalla data di entrata in vigore del presente regolamento. La Commissione elabora una relazione sulla delega di poteri al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di sette anni. La delega di poteri è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega di potere di cui agli articoli 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 e 120 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L'atto delegato adottato ai sensi degli articoli 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 e 120 entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 116
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal "comitato dei Fondi agricoli". Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
Ai fini degli articoli 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 77, 78, 89, 90, 96, 101 e 104, per quanto riguarda le questioni concernenti i pagamenti diretti, lo sviluppo rurale e/o l'organizzazione comune dei mercati, la Commissione è assistita dal comitato dei Fondi agricoli, dal comitato per i pagamenti diretti, dal comitato per lo sviluppo rurale e/o dal comitato per l'organizzazione comune dei mercati agricoli istituiti rispettivamente dal presente regolamento, dal regolamento (UE) n. 1307/2013, dal regolamento (UE) n. 1305/2013 e dal regolamento (UE) n. 1308/2013. Tali comitati sono comitati ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 5 del regolamento (UE) n. 182/2011.
Riguardo agli atti di cui all'articolo 8, qualora il comitato non esprima alcun parere, la Commissione non adotta il progetto di atto di esecuzione e si applica l'articolo 5, paragrafo 4, terzo comma del regolamento (UE) n. 182/2011.
Articolo 117
Trattamento e protezione dei dati personali
1. Gli Stati membri e la Commissione raccolgono e trattano i dati personali unicamente al fine di adempiere ai loro rispettivi obblighi di gestione, controllo audit, nonché monitoraggio e valutazione ai sensi del presente regolamento e, in particolare, gli obblighi di cui al titolo II, capo II, al titolo III, al titolo IV, capi III e IV, ai titoli V e VI ed al titolo VII, capo III, nonché a fini statistici, e non sottopongono tali dati ad un trattamento incompatibile con tale finalità.
2. Laddove i dati personali sono trattati a fini di monitoraggio e valutazione ai sensi del titolo VII, capo III, nonché a fini statistici, essi devono essere resi anonimi e trattati unicamente in forma aggregata.
3. I dati personali sono trattati conformemente alle norme di cui alla direttiva 95/46/CE e al regolamento (CE) n. 45/2001. In particolare, tali dati non sono conservati in modo da consentire l'identificazione degli interessati per un arco di tempo superiore a quello necessario al conseguimento delle finalità per le quali sono raccolti o successivamente trattati, tenendo conto dei periodi minimi di conservazione stabiliti dalla normativa unionale e nazionale applicabile.
4. Gli Stati membri informano gli interessati della possibilità che i loro dati personali siano trattati da organismi nazionali o dell'Unione conformemente al paragrafo 1 e che a tale riguardo essi godono dei diritti sanciti dalle normative in materia di protezione dei dati, ossia la direttiva 95/46/CE ed il regolamento (CE) n. 45/2001.
5. Il presente articolo è subordinato agli articoli da 111 a 114.
Articolo 118
Livello di attuazione
Gli Stati membri sono competenti per l'attuazione dei programmi e l'esecuzione dei rispettivi compiti nel quadro del presente regolamento al livello che ritengono adeguato, conformemente al loro quadro istituzionale, giuridico e finanziario e subordinatamente all'osservanza del presente regolamento e di altre normative pertinenti dell'Unione.
Articolo 119
Abrogazione
1. I regolamenti (CEE) n. 352/78, (CE) n. 165/94, (CE) n. 2799/98, (CE) n. 814/2000, (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 485/2008 sono abrogati.
Tuttavia, l'articolo 31 del regolamento (CE) n. 1290/2005 e le pertinenti norme di attuazione continuano ad applicarsi fino al 31 dicembre 2014.
2. I riferimenti ai regolamenti abrogati si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo la tavola di concordanza di cui all'allegato III.
Articolo 120
Disposizioni transitorie
Per garantire la transizione ordinata dai regimi previsti nei regolamenti abrogati di cui all'articolo 118 a quelli stabiliti dal presente regolamento, alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati in conformità dell'articolo 115 riguardo ai casi in cui possono essere applicate deroghe e aggiunte alle norme previste nel presente regolamento.
Articolo 121
Entrata in vigore e applicazione
1. Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2014.
2. Tuttavia, le seguenti disposizioni si applicano:
a)
gli articoli 7, 8, 16, 25, 26 e 43 a decorrere dal 16 ottobre 2013;
b)
gli articoli 18 e 40 per le spese effettuate a decorrere dal 16 ottobre 2013
c)
l'articolo 52 a decorrere dal 1o gennaio 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 dicembre 2013